prop · G50363 · 1981-12-31 00:00:00 — jämte reseersättning enligt de grunder som fastställer. Dessutom har han rättatt uppbära . för avskrift av förrättningsprotokoll, när avskriften utfärdas utan samband med förrättningen. skall se till att förrättningsmannenfullgör sina författningsenliga skyldigheter. För växel- eller checkprotest som tas upp av kronofogdemyndigheten utgår avgift enligt expeditionskungörelsen (1964:618, omtryckt 1976:383, ändrad senast 1980:948) dels med , för självaprotesten, dels med ytterligare . förvarje person som förrättningsmannen besöker. I expeditionskungörelsen erinras om de särskilda avgiftsbestämmelser somgäller för expedition utfärdadav publicus eller särskild förrättningsraanför upptagande av protest. Pä grund av penningvärdets fall brukar de avgifter som regleras genomexpeditionskungörelsen höjas schablonmässigttid efter annan. Pä liknande sätt har ocksäde ersättningar höjts som föreskrivsi publicusstadgan och kungörelsenmed närmare föreskrifter om särskildförrättningsman för upptagande av protest. Ersättningarna höjdessenast I98I. 1981/82:63 35 publicus finns nu 1~115, dvs. i avlandets 279 kommuner. I några kommuner (, , ) äruppdraget dubblerat. Och i en kommun () finns fyra notarii :'publici.' Sammanlagt finns alltså 121 notarii publici- fördelade på115 kommuner. 'Lntalet notarii publici per län varierar som framgår av följande tabell från en till tolv: Omkring 40 av uppdragstagarna är privatpraktiserande advokater. Nästan lika mångaär kommunjurister o.dyl. I ö-vrigt bestårkåren med få undantag av statstjänstemän som domare, åklagare och polismästare. Med ledning av den enkätsom har gjort kan följandeuppgifter lämnas ora publicusverksamhet. De flesta notarii publici ägnar uppdraget mindre än tio timmari månaden.Dessa notarier är verkssimma i mindre ooh medelstora kom- Prop.1981/82:63 36 muner.Antalet förrättningar som de verkställer är ringa.Det varierar mellan något tiotal och någothtmdratal per befattningshavare och år.Gro-vt räknat har tre av fyra notarii publicii denna grupp uppdraget som en bisyssla vid sidan av en koimnunal eller statliganställning, medan den fjärde är enprivatpraktiserande advokat. I storstadsregionerna ärförhällandet ett annat. Där är publicus mestadels en advokat som delvisbaserar sin rörelse pä uppdraget. I någrafall är detta advokatens enda eller hu-vud-sakligasyssla. Antalet förrättningar i storstäderna är också betydande.Som mest kan antalet uppgå till mellan 2 000 och 3 000, i nägot fall ()till nära 5 000 per befattningshavare ochär. Fastän advokaterna utgör av publicuskären, svarar de fören dominerande del av det totala antalet publicusförrättningar ilandet. De avgjort vanligaste förrättningarna ärbestyrkanden av namnteckningar och översättningar och bekräftelserav tjänsteställningar o.dyl. Sådana bestyrkanden och bekräftelseranses ofta nödvändiga vid utlandskontakter (internationella adoptioner, export- ochimportaffärer, svensk företagsetablering i tredje värden, invandramas förbindelser med sina hemländerm.m.). Denna typ av ärenden tenderar att öka i antal. De tidigare mycket vanliga växelprotesterna har däremotminskat i antal pä senare år. Men de förekommerfortfarande allmänt. I storstadsområdena är antaletprotester också betydande. De fyra notarii publicisom har kontor i protesterar sammanlagt över 1 500 växlarom året. Inte bara svenska utan ocksä utländska växlar förekommer. Checkprotester förekommersällan eller aldrig. Särskilt förordnade förrättningsmänför upptagande av protester finns ipraktiskt taget alla kommuner utom i och . Deras sammanlagda antal är nära 700. Möjligheten att bli befriad från skyldigheten att ta upp protester där det finns en särskildprotestförrättare utnyttjas av omkring Prop.1981/82:63 37 15 ioav de notarii publicisom har besvairat rundfrågan. Möjligheten utnyttjas i bl.a. , och . Bland de notarii publici som inte är befriade frånprotest-förrättningsskyldigheten varierar antalet protester från flera hundra (, ) eller mindre per befattningshavare och år. Variationen beror främst men inteenbart på att protestema är färre på mindre orter änpä större. En annan bidragande faktor har redan nämnts, nämligenden att särskilda protestförrättare saknasi bl.a. komnjun. Här bör ocksånämnas sedvänjan i Linköpingatt endast kronofogdemyndigheten tar upp protester där. I andra kronofogdedistrikt förekommer det tvärtom att myndigheten under hand hänvisar de växelinnehavaresom hör av sig dit att vända sig till publicus eller någon särskild protestförrättare i stället. En notariua publicua () är f.ö. kronofogde. Det förekommer också att kronofogden eller någon annan befattningshavare vid enkronofogdemyndighet förordnas till biträdande publicus () eller särskild protestförrättare (bl.a. , och ). I själva verket torde kronofogdemyndigheterna ta upp baraen mindre del av det sammanlagda antalet växelprotesteri landet. Hos flera kronofogdemyndigheter förekommerprotestärendena praktiskt taget bara isemestertider. Det protestförfarandemed hembesök, efterforskningar hos polisen .11.m.som växellagen anvisar tillämpar de flesta notarii publici bara i undantagsfall.Växlar formuleras nämligen normalt såatt de skall betalas i en viss bank (s.k. bankväxlar). I praxis anses det däsom överenskommet eller underförstått att ocksä protesten skall tas upp i banken (jfr uttrycket"där ej annat överenskommits" i 89 § växellagen). På åtskilligaorter, i synnerhet 1 ,förordnas följaktligen banktjänstemantill aärskilda protestförrättare. På andra orter är det publicua som protesterar bankväxlarna. Påett par mindre orter med få protestärenden (, ) gör han det genom att inställa aig i banklokalen eller, när den ärstängd, vid dess dörr. Prop.1981/82:63 38 Det utan tvivel vanligaate tillvägagångssättet när publicus protesterar bankväxlarär dock att han i samförstånd med växelinnehavaren, som praktiskt taget alltid är banken, protesterar växeln påaitt eget kontor. Så gär det t.ex. till i koraraun.Förfärandet medbesök tillämpas dåbara i det mindre vanliga fallet att växelninte skall betalas i bank. I så fall händer det att publicus först fäster ingivarensuppmärksarahet pä att förrättningen kommer att medföra kostnader förtaxiresor. Påpekandet leder ibland till att ingivarenåterkallar protesten. Ävenom bankväxlarna alltså dominerar, tar somliga notarii publici upp ett inteobetydligt antal protester vid hembesökeller besök i någon annan kontorslokal än sin egen (s.k.besöksväxlar eller åkare). publicus i Göteborgt.ex., som protesterar sajmnanlagt ca 450 växlarom året, handlägger oa en tredjedel av ärendena pädetta sätt. .Andra notarii publici somprotesterar ett mindre antal växlar per är men sora har en jämförelsevis hög andel besöksväxlar finns i (40 protester, regelmässigt besöksväxlar), (24 protester, mest besöksväxlar), (50protester, en fjärdedel besöksväxlar),(84 protester, en fjärdedel besöksväxlar), (130 protester, en femtedel besöksväxlar) ochKarlstad (35 protester, en tredjedel besöksväxlar). Som jämförelse kan nämnas statistiken hos denkronofogdemyndighet sora torde protestera flest växlar av alla kronofogdemyndigheter i landet, nämligen kronofogdemyndigheten i . Därprotesteras ca 50 växlar varav ungefärhälften besöksväxlar. Andra publicusförrättningar än de nu nämndaär typiskt sett ovanliga eller förekommer inte alls utom i storstadsområdena. Att publicus är närvarande somvittne (t.ex. då ett bankfack ryms ut därför attfackinnehavaren inte har betalat bankfacksavgiften), medverkar vidlotteridragningar eller delger skuldsatta personer betalningsuppraaningarenligt konkurslagen (1 kap. 4 §) är dock päsina håll vanligt också utanförstorstäderna. Prop.1981/82:63 39 Enligt svaren påenkäten är det däremot nästan påalla håll ovanligt att publicusmedverkar med kontroller eller undersökningari saraband med reklamkampanjer. Det ärendast ett par notarii publici () som har svarat att det är vanligt. Enkäten ger inte vid handen att någon av de arbetsuppgifter som närans i stadgan inte förekoramer alls. händer det attnägot politiskt parti som villregistrera ain partibeteckning hos vänder sig till publicus för att fäett intyg om antalet medlemmar i partiet (jfr SOU 1980:45 s. 109). 198o/8l:170har emellertid föreslagits en ändring i -vallagen som innebär att behovet av sådana intyg kommer att minska. Prop.1981/82:63 40 4.1 publicus uppgifter m.m. Notariella bestyrkanden och bekräftelser äribland nödvändiga i utlandet ooh förekommer därför också här i landet ibl.a. Man vändersig dä i allmänhet till publicus som är en internationellt välkänd institution. Notariua publicusanlitas ocksä traditionellt för vissa andra uppgifter inom affärsvärlden, främst växelprotester. har nya kategorier av klienter tillkommit. Enviktig ' klientkategori är , vid sidan av handelns-och industrins folk, de svenska familjer som vill adoptera utländska bam ooh som därför behöver fä uppgifter i adoptionshandlingamabestyrkta eller bekräftade. En annan ny grupp är invaindrama som t.ex. behöver få sina namnteckningarofficiellt bestyrkta på inbjudningsbrev till anförvanter i utlandet (öststater). Allmänt kan sägas att den verksamhet som publicus nu "bedrivertillgodoser sådana praktiska behov att den i hu-vudsakmäste behällas i en eller annan form. Den nuvarande verksamhetsformen har satts i fråga av . Handelskammaren hari sin promemoria begärt att det skall prövas om de uppgifter som publicus har och somrör näringslivet kan få utföras också av handelskamrama. I promemorianheter det vidare: En rad av publicus uppgifter har karaktär av service åtnäringslivet. Här kan nämnasolika typer av intyg, bestyrkande av riktigheten av urkunder, bestyrkande avriktigheten av översättningar, bestyrkande av firmateckning m.m. Inom handelskamrama finns stor kompetens för handläggningav dylika frågor. Handelskamrama är auktoriserade av Kungl.Maj :t/ regeringen ochintar ett slags halvofficiell ställning isamhället. Mänga av handelskamramas uppgifter är likartade de som f.n. åligger publicus. Här kan nämnasitfärdande av ursprungs-certifikat, utfärdande av intyg, utfärdande av cameter m.m. Företagenhar stor vana vid att vända sig till handelskamrama i.olika frågor av servicekaraktär. Let vore av stort praktiskt värde för företagen om handelskamrama i samband med utfärdande av intyg, bestyrkande av olika slag avhandlingar ra.m. 1981/82:63 41 behjälpliga med vissa av de uppgifter avlikartad karaktär som handläggs av publicus. Handelskamramas självständiga ställninggentemot andra organisationer och gentemot samhället i ö-vrigt innebär ocksäatt handelskamrarna ses som en lämplig förmedlare närdet gäller kontakter raed myndigheter m.ra.Även statliga ooh kommunala myndigheterhar ofta anledning att anlita handelskamrama. Handelskamrama har såsominstitution gott renommé utomlands. I de flesta länder finns handelskammare, sora i vissa fall har karaktär av statliga organ. Även de svenska handelskamrama ärväl kända utomlanda. Starka skäl talar sålunda föratt en betydande del av de uppgifter som f.n. åligger publicua ävenkan handhaa av handela-kararama. Ävenorganisationsmässigt är handelskamrama väl lämpade för handhavande av sådana uppgifter. Med anledning av handelskararaarens framställning börbetonas att gällande bestämmelser inte hindrar att handelskamrama som sådana kan gänäringsidkare till hända med olika intyg, bestyrkanden och bekräftelser ocksåi de fall dä publicus är skyldig att ståtill tjänst med åtgärden. Om handelskamramabefrias frän sin tillsynsuppgift (jfr avsnitt4.41 det följande), möter det inte heller något hinder att anställda hos handelskamramaförordnas till notarii publici. Tvärtom måsteden praktiska erfarenheten frän en sädan anställningi många fall vara en värdefull merit i konkurrensen om uppdraget. I sammanhanget måsteockså uppmärksammas att publicusverksamheten i mänga mindre kommuner är av ringa omfattning men att den ocksä där tillgodoser angelägna behov. Päsina håll är uppdraget tydligen varken särskilteftertraktat eller inkomstbringande. har det visat sig svårt att besättauppdraget raed en kompetent person. verksaraheten splittras på flera organ, ärdet fara värt att rekryteringssvårighetema ökarså att allmänheten eller en del av den fär sin service försämrad. Principiella skäl talar ocksä mot att uppdrag som publicusläranas till andra än fysiska personer. 1981/82:63 42 Sammanfattningsvis börman alltså avstå frän att genom lag eller förordning lägganågra av publicusarbetsuppgifter pä handelskamrama. Inte heller i övrigttorde det vara motiverat att sakligt ändrade grundläggande reglerna omverksamhetsformen och arbetsuppgiftema. tillkomst ochdet sjunkande antalet växelprotester aktualiserarvisserligen frågan om uppgiften att vara protestförrättare behöver ligga kvar pänotarius publicus. Protestema är emellertidpå sina håll fortfarande såmänga att en överföring av demtill kronofogdemyndigheterna skulle belasta dessa redan hårt ansträngdamyndigheter på ett olämpligt sätt.Bankerna har ookså i stor utsträckning vant sig vid att gå till publicus med sina växlar. En tänkbar lösning som har förtsfram i samband med enkäten är att man skiljer publicusuppdraget från protestförrättar-sysslan raen låter de notarii publici som sä önskar . få förordnanden sorasärskilda protestförrättare. En sådan ändring bör eraellertid inte heller genomföras. De flesta som har besvarat enkäten vill nämligenbehålla protestärendena eller menar att saken för deras del ärlikgiltig eftersom deaaa ärenden numera är aå få. Växellagens regler om förfarandet vid protestförrättningar har bestått i hu-vudsak oförändrade i 100 är.De var sannolikt föråldrade redan när 1945 ärs notariua publicuastadga kom till (prop. 1945:6 s.19 och 24). Det står nu klart att praxis vid protestförrättningar haravlägsnat sig långt fränlagtexten. Praxis är inte heller enhetlig och innebär pä flera håll i landet ett inte obetydligt rpsursslöseri i form av ett föga meningsfullt kringresande med växlar. Prop.1981/82:63 43 Växel- och ohecklagama grundar sig på internationella överenskommelsersom är bindande för . Detaljema i protetsför-farandet faller visserligen utanför den internationella regleringen (NJA II 1952 S.546). Enligt denna skallemellertid en växelinnehavare, om han vill kräva betalning av någonannan växelgäldenär än växelbetalaren, genom protest styrkaatt han inte får betalt av denne. Protestförfarandereglema bestämmer alltså förutsättningarna för de andra växelgäldenäremasbetalningsansvar. Protestförfarandet har ocksä ett närasamband med skyldigheten att visa upp växlaroch checkar till betalning föratt växel- eller cheokrätten inte skall gåförlorad. Frågan om en modernisering av protestförfarandet måstedärför övervägas i ett vidare sammanhang. Den kommer inte att behandlas närmare i denna promeraoria. Slutsatsen av det anfördablir alltså att notariua publicusinstitutionenbör behållas i allt väsentligt oförändrad. Vissaändringar i reglema behöver emellertid genoraföras. I det följande behandlas under särskilda rubriker några hu-vudfrägor. I övrrigt hänvisastill specialmotiveringen till de författningsförslag som läggsfram. 1981/82:63 44 De nuvarande bestämmelsernaom var publicus skall finnas, var han är skyldig och behörig att verkställa förrättningar m.m. knyter an till begreppet"stad", sora inte längre används sora indelningsgrund. Detta begrepp bör nu mönstrasut inte bara ur publicusstadgan utan ocksä ur 88 §växellagen ooh 66 § checklagen. En tänkbar lösning äratt helt enkelt ersätta "stad" med"kommun" i författningstexterna. Detta akulledock innebära att det som forme] It framstår som hu-vudregeln (att notar.-ius publicus finns i-varje kommun) i själva verket blir uadantag; i deflesta kommuner behöver man inte ha någon egen publicus. För att bestämmelsema inte skall bli missvisande eller onödigt invecklade är det bättre att - efter förebild frän vad som gäller enligt kungörelsenmed närmare föreskrifter ora särskildförrättningsman för upptagande av protest - fär fria händeratt lämpa antalet notarii publici ochderas verksamhetsområden efter länets behov ooh tillgängen på personer som är kompetenta ooh villiga att äta sig uppdragen. 1981/82:63 45 4.3 publicus och reklamen Möjligheten att anlita publicusför reklaraändamål har debatteratsi bl.a. nr 12/80 och 2/8l. I debatten harpekats pä ett par fall där intyg av publicus skulle ha åberopats sora bevis i otillbörliga reklamtexter. Fallen illustrerar att det kanvara svårt för publicus att bedömahur hans medverkan i en reklamkampanj kommer att utnyttjas. Att publicus utnyttjas för otillbörligaändamål kan, även om det bara förekoimner i enstaka undantagsfall, undergräva förtroendet för uppdraget ooh skada publicusinstitutionensanseende. I publicusstadgan finns därför en bestämmelse(10 § fjärde stycket) sora förbjuderhonom att handlägga ärenden som är av sädan beskaffenhet att medverkan av publicus intekan anses tillbörlig. Bestäramelsen hade en motsvarighet stadga. I motiven till denna bestämmelse anfördes(prop. 1945:6 s. 45 f): Härmed åsyftas fall, i vilka publicus finner, att hans biträde begäresi rättsstridlgt eller chlkanöst syfte eller dä ärendetär av sädan natur, att dess handläggning av publicus ej är förenlig medbefattningens värdighet. Ur sistnämnda synpunkt ärför publicus särskild anledning att kritiskt bedöma vissa av de fall, där bestyrkandet begäres för reklamändamål. Under förarbetenatill 1945 ärs stadga diskuterades också tanken päatt uttryckligen ange kontroller av "pristävlingar och liknande företag"som en arbetsuppgift för publicus. Den tanken avfärdades med bl.a. följande motivering (näranda prop. Det förhållandet att kontroll av pristävlingaruttryckligen angives bland de - - - uppräknadearbetsuppgiftema, synes emellertid giva fog för den uppfattningen, att det som regel finge anses tillbörligt att publicus åtager aig dylika uppdrag. Med hänsyn till de vitt skilda slag av pristävlingar, som förekomma,kan en sådan tolkning leda till raindretillfredsställande resultat. 1981/82:63 46 De raotivuttalanden som här har citerats bör i det väsentliga vara vägledandeockså i fortsättningen. Närnotarius publicusstadgan nu arbetas om, börförfattningstexten preciseras. Idenna kan lämpligen föreskrivas att publicus inte får utföra sådant som begärshu-vudsakligen för reklaraändamål eller soraär otillbörligt eller lättkan utnyttjas på ett otillbörligt sätt. Därraed blir det klart att publicusmåste avhålla sig frånatt medverka när reklamändamålet är uppenbart och dominerande. Är reklaminslaget mindre frajnträdande (eller ingårreklam inte alls i bilden), skall han likvälvägra att befatta sig raed det somframstår som otillbörligt enligt rådandevärderingar i samhället eller som erfarenhetsmässigt lättkan utnyttjas på ett otillbörligt sätti t.ex. reklam. Som exempel påfall där publicus normalt bör kunna medverka trots reklamanknytning kan nämnas utlottning bland allmänheten av varor som ett företag har skänkttill en ideell organisation. Prop.1981/82:63 47 1882 ärs stadga innehöll inga bestämmelserom särskild tillayn över publicus. Sädana bestäiranelserinfördes först i 1945 ärsstadga, nämligen som lokala föreskrifter förStockholm. Föreskrifterna innebar att handels-och sjöfartsnämnden skulle vaka över att notarii publici i fullgjorde sina skyldigheter ochha rätt att för sådant ändamål fordra inupplysningar från befattningshavarna om förhållanden i tjänsten. De syftade till att avhjälpa en brist som beskrevs på följande sätt i motiven (prop. 1945:6 s. 48)= Enligt nu gällandeordning föreligger, såvitt angårStockholm, ej någon möjlighet till kontroll över notarii publiciverksamhet. Väl ålägges handels- och sjöfartsnärandenenligt utfärdad instruktion att vaka över gällande författningars efterlevnad i avseende å bl.a. notarii publici tjänsteutövning,men nämnden aynes icke ha tilldelats några befogenheter, vilka kunna göra övervakningeneffektiv. Eftersom publicusbefattningaxna utanför regelmässigt var förenade med magistrats- eller koznmunal-borgmästartjänst,ansågs det onödigt med liknande bestämmelser för andra städer (nämnda,prop. s. 11). Det motiv sora bar upp den lokala olikheten mellanStockholm och andra städer, nämligen det att publicus i de andra städerna till skillnad frän sina stockholmskolleger hade att iaktta särskilda föreskrifterpä gnmd av de magistrats- eller kommunalborgmästarbefattningar som deras uppdrag var förenade med, brast när dessa befattningar a-wecklades. Påförslag av stadsdomstolsutredningenoch domstolskommittén vidgades dä, genom I964 årsstadga, tillämpningsorarådet för stockholmsregleringentill att omfatta hela landet. Enligt I964 ärsstadga skulle alltså handels- och sjöfartsnämndenha inseende över publicus sätt att fullgörasina skyldigheter inte bara i utan i alla de 28 städer där en sädan närand fanns.I de städer sora saknade handels- och sjöfartsnämndskulle nämndens befogenheter enligt stadganutövas av handelskammaren i stället. Valet av handelskamrama som tillsynsorgan motiveradedomstolskoiraiiittén så här i sitt stencilerade betänkande (motivdelen s. 61): 1981/82:63 48 Äveni de städer där handels- och sjöfartsnämnd saknas synes motsvarande kontroll böra utövas. Dessauppgifter skulle väl kunna anförtros länsstyrelsen.Notarius publicus anlitas emellertid i stor utsträckning av handelns och näringslivetsfolk och det ligger då enligt domstolskomraitténs uppfattning näratill hands, att kontrollen anförtros handelskamrama,sora representerar handeln ooh näringslivet.Visserligen finns endast 12 auktoriserade handelskamrar i riket, men deras verksamhetsområde täckersamtliga städer, och någon störreolägenhet torde ej vara förenad med en sådancentralisering till handelskamrama förde städer som ej har handels- och sjöfartsnämnd. .Sedan handels- och sjöfartsnämnderna numera har a-wecklats, vilartillsynsuppgiften uteslutande på handelskamrama.Antalet handelskamrar har ökat till 14. Svenska handelskammarförbundethar i sin skrivelse hemställt att handelskamramas uppgifterenligt publicusstadgan skall flyttas över till något annat organ. Förbundet har motiverat framställningen påföljande sätt. Såväl principiella som praktiska skäl talar föratt tillsynsuppgiften flyttas till ett statligt eller kommunalt organ. Urprincipiell synpunkt är det tveksamt ora en enskildorganisation bör ha hand om den myndig-hetsutövning som tillsynsuppgiften måste anses utgöra.Av större betydelse är dock de praktiska skälen. Förbundet vill här särskiltframhålla hur svårt det ärför handelskamrama att sköta uppgiften påett tillfredsställande sätt. Antalet notarii publici och deras geografiskaspridning gör att tillsynen inte kan bli annat än mycket summarisk. I hu-vudsak kan närmare kontrollåtgärder komma i frågaendast i samband med klagomål mot en notariuspublicus. Den historiska översiktsora lämnades ger vid handen att detpraktiska behovet av en särskild tillsyn över publicus knappast har prövats mera ingåendesedan tillsyns-regleringen först fördes in som lokala föreskrifter för stadga. Behovet av en särskild tillsynsreglering beror otvivelaktigt bl.a. på ora uppdraget stårunder tillsyn frän nägot annat häll. När tillsynsreglerna togs in stadga var bara ett fätal Prop.1981/82:63 49 notarii publici advokater (prop. 1945:6 s. 28). stod advokatväaendet inte heller under någon officiell kontroll. Och efter processreformen 1948 är de imderkaatade en offentligrättsligtillsyn. Främst utövas tillsynen genom styrelsen för . Är en advokat verksam som publicus, torde styrelsenstillsyn omfatta även notariua publicusverksamheten. Dessutomstär advokatväsendet numera under tillayn av JK. Denne har nämligen fåtträtt att hos samfundets styrelse ochdisciplinnämnd påkalla åtgärder mot advokater aom åsidoaätter ain plikt eller inte är behöriga attvara advokater längre. Plikterna och behörighetskraven framgår, förutom av bestämmelser i och de stadgar för samfundet aom regeringen faatatäller, av den praxis som har utbildats i disciplinmål mot advokater. JK har också fått rätt att föratalan mot disciplinnämndens beslut i högsta domstolen.