prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Sådana processer är till skillnad från enavvecklingsprocess ofta långt utdragna i liden. Destörte förelagen med flera arbetsställen och diversifierad produktion harvanligtvis större möjligheter att hantera uppkommande strukturproblem genomomstrakturering inom förelaget. Möjligheternalill skattefria avsättningar av medel lill investeringsfonder har också sinbetydelse för all lösa strukturproblemen. Medlen får f n. användas fritt istödområdet och, i de mest utsatta regionerna, även i kombination medregionalpolitiskt slöd. Jag kan också nämna all regeringen tillkallat ensärskild kommitté (I 1981:03) med uppgift all utreda föralsällningarna för ettsärskill fondsystem, s. k. trygghetsfonder, med syfte att finna nya former förde anställdas medverkan i den industriella omvandlingsprocessen. Detavtal som finns på arbetsmarknaden på tjänstemannasidan mellan () och () samt PTK och Kooperationensresp. Statsföretagens Förhandlingsorganisationer innebär att en viss del avdet överenskomna löneutrymmet avsätts fill omstraktureringsåtgärder i sambandmed störte strakturförändringar. 1981/82:113 44 Samhälletkan medverka vid lösningen av strukturproblem genom arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, genom vissa socialpolitiska åtgärder och genom regionalpolitiskt ochannat företagsstöd. Inomarbetsmarknadspolitiken finns en bred uppsättning medel som kan sällas in vidstörte slmklurförändringar. Exempel på detta är intensifierad platsförmedling,utökad arbetsmarknadsutbildning, särskilda rekryteringsbidrag tillarbetsgivare som rekryterar personal, saml omställningsbidrag.Beredskapsarbeten förekommer också som en åtgärd i samband med störrestrukturförändringar. Av arbetsmarknadsskäl kan även vissaindustribeslällningar göras. Dearbetsmarknads- och socialpolitiska medlen är i många fall tillräckliga föratt tillsammans med förelagens egna åtgärder och lokala initiativ lösa uppkomnaproblem. Möjligheterna all lösa problemen på detta sätt bestäms ofta av antaletalternativa arbetslillfällen inom pendlingsavslånd från den ort där denaktuella förändringen sker. Ensidigaorter av brukskaraktär med ell stort förelag som dominerande arbetsgivare ärvanliga i Syd- och . I många fall är dock avstånden till andraorter inle längre än att det finns möjligheter att få annat arbete inompendlingsavslånd. Först i samband med all sysselsättningsproblem uppkommer påensidiga orter som saknar sådana alternativ kan del sägas föreligga hot molorten som sådan. 1 sådana lägen kan i vissa fall regionalpolitiskt stöd utgåäven utanför stödområdet för all medverka lill all lösa inomregionalaobalansproblem och strukturproblem. Påregional nivå utgör de regionala utvecklingsfonderna ell instrument förproduktutveckling, industriell förnyelse och slöd lill små och medelstoraföretag. Deregionala utvecklingsfonderna bör lägga handlingsprogram lill grund för sinverksamhet. I dessa bör bl. a. de regionalpolitiska prioriteringar somredovisas i länsplaneringen beaktas. Handlingsprogram bör utarbetas av fonden isamverkan med . har en överblick över förhållandenainom resp. län och kan peka ul behov av kompletterande verksamheter i skildaorter, samt har möjligheter all påverka för industrin väsentliga sektorer somt. ex. utbildningsväsendet, arbetsmarknadspolitiken, kommunikationerna, miljöfrågoroch åtgärder inom den fysiska planeringen. Ett sådant regionaltnäringspolitiskt arbete är enligt min mening en naturlig del av samverkanmellan länsstyrelserna och de regionala utvecklingsfonderna. En uppgift förlänsstyrelserna bör också vara att följa och bedöma utvecklingen inom för länenvikliga industribranscher. Jaghar tidigare nämnt all jag i särskild ordning avser föreslå regeringen altlänsstyrelserna ges i uppdrag alt bl. a. tUlsammans med fonderna utarbetaregionala industripoliliska program för resp. län med inriktning på de av migangivna frågorna. IndustrieUproduktion i liten skala för lokal avsättning har minskat. År1970 fanns t. ex. enligl industristatisliken 8 400 arbetsställen 1981/82:113 45 medmindre än 20 anställda. hade anlalel arbetsställen minskat fill 4800. Glesbygdsdelegalionen framhåller i sin rapport (Ds I 1981:24) Politik förglesbygden, alt en förnyelse av sådan produktion kan vara möjlig bl. a. iglesbygden. Även för verksamhet medavsättning på större marknader finns nu genom den snabba tekniska utvecklingengoda lokaliseringsbetingelser. har i en rapport omelektronikindustrin (SIND 1981:1) pekat på att tillverkning av elektroniskaprodukter kan bedrivas i små enheter. Eftersom transportkostnaderna för sådanaprodukter är relativt små finns också goda möjligheter att lokalisera sådanverksamhet i små orter och glesbygdsområden. Andra exempel är den grafiskaindustrin, där den tekniska utvecklingen har gjort del möjligt att drivaföretag också i glesbygdsområden. Enligt vad jag har erfarit pågår bl. a. inomglesbygdsdelegationen ett arbete med all inventera ulveckUngsmöjligheter avdet slag somjag här har nämnt. Erfarenheternafrån regionalpolifiken visar alt det inle räcker med all det finnsarbetstillfällen i en region. Åtgärder måste också vidtas för alt undanröjaförvärvshinder av olika slag. Del gäller brister i utbildning, resmöjligheter,barnomsorg, arbetsmiljö m. m. Det är framföralU kvinnornas möjligheter alt taarbete som beskärs av dessa hinder. De negativa effekterna av den könsuppdeladearbetsmarknaden är särskiU uppenbara i skogslänen och i mindre orter. De yrkensom kvinnor iradifionellt har utbildat sig för och sökt sig fill återfinnshuvudsakligen i störte orter. Den kommunala barnomsorgen är i regel dåligtutbyggd i orter med låg kvinnlig yrkesverksamhelsgrad. Arbetsmarknadspolitikenfyller här en viktig funktion genom sina möjligheter att hjälpa människor, medt. ex. yrkesutbildning, arbetsträning och ekonomiskt stöd till resor. Arbetsmarknadspolitikensmöjligheter att hjälpa människor in på arbetsmarknaden, liksom att motverkautslagningen därifrån, förbättrades ytterligare genom beslut våren1981 om den framlida arbetsmarknadspolitiken. Regeringenhar utfärdat direktiv (dir. 1981:64) lill en utredning om åtgärder förall påverka arbetsgivarnas rekryleringspolifik m. m. Utredaren skall bl.a.undersöka möjligheten att träffa avtal mellan arbetsförmedlingen ocharbetsgivare, enligt vilka arbetsgivare förbinder sig att ge förmedlingen ettinflytande över nyrekryteringen. Arbetspendlingenhar stor betydelse för de lokala arbetsmarknadernas sätt att fungera och förden regionala balansen inom länen, varför det är viktigt att på olika sättunderlätta och understödja denna. Den samordning och utbyggnad avkollektivtrafiken som sker i länen är här av största vikt. Jag vUl vidarepeka på det slöd lill dagliga resor som arbetsmarknadsmyndigheterna under visstid kan ge fill arbetssökande som tar arbele på 1981/82:113 46 längreavstånd från bostadsorten. Arbetsmarknadsmyndigheterna kan också i vissa fallge ekonomiskt slöd lill speciella arbelslurer med buss t. ex. i samband medlokala struklurförändringar inom näringslivet. Arbetsmarknadsutbildningenspelar en viktig roll i den allmänna anpassningen på arbetsmarknaden och föratt yrkesutbilda arbetskraft i stödområdena. Därmed kan den bidra tillförbättrade lokaliseringsbelingelser i dessa regioner. Vidare har den en viktigroll i hanteringen av lokala slrakturkriser. Riksdagenbeslutade om försöksverksamhet med s. k. omställningsbidrag framtiU utgången av . Bidraget skall kunna utgå vid sådanadriftsinskränkningar som på ett avgörande sätt påverkar den lokalaarbetsmarknaden och där sysselsättningsproblemen inte kan lösas med normalaarbetsmarknadspolitiska åtgärder och tillgängliga lokala arbetsförmedlingsresurser. Omställningsbidragenkan vara ett komplement lill regional- och industripolitiska medel då detgäller att hanlera lokala sysselsättningskriser. Arbetsmarknadspolitikenhar betydande möjligheter att stödja en långsiktig utveckling av näringslivoch sysselsättning i skilda regioner. Viktigt är därför att närings- ochregionalpolUiska aspekter på ett systemafiskt sätl vägs in i denarbetsmarknadspoUliska verksamheten. Pålänsnivå, där huvuddelen av det praktiska samordningsarbetet sker, finns sedanmånga år elt samarbete mellan länsarbetsnämnder och länsstyrelser där t. ex.länsstyrelserna yttrar sig över prioriteringen mellan projekt som skall utförassom beredskapsarbeten och utarbetar prognosunderlag för den byggplanering somsker vid länsarbetsnämnderna. Jag anser det vara av slor vikt all del även i fortsättningensker en sådan samordning mellan den kort- och långsiktiga planeringen avberedskapsarbeten och sysselsättningen inom byggnadsverksamheten. Ett viktigtinslag är det planeringssystem som för detta ändamål utvecklats inom bl. 3.3.4Jordbruks-, skogsbruks- och fiskeripolUik Under1970-lalet har antalet jordbraksenheler i riket minskat från drygl 150 000 tUlknappt 118 000, dvs. Antalet stadigvarande sysselsatta inomjordbruket har minskat med ca 70 000 eller ochuppgick liU ca 204 000 personer. Trots dessa fortlöpande rationaliseringarinom jordbraket har näringen i vissa områden samma betydelse försysselsättningen som industrisektorn. Vidfastställandet av de gällande riktlinjerna 1977betonades jordbmksnäringens regionalpolitiska betydelse. Vidare angavs att etthuvudsyfte med jordbrakspoliliken är alt liUförsäkra dem som är sysselsattainom jordbrakel i alla delar av landet en ekonomisk och social standard, som ärlikvärdig med den som jämförbara grupper uppnår. Det betonades all de generellajordbmkspoliliska medlen måste komplet- Prop.1981/82:113 47 terasmed särskilda insatser för bl. a. jordbruket i norta . Den stafiigarationaliseringspoliliken skall anpassas till de regionala och lokalaförhållandena. En sådan anpassning av rafionaliseringspoliliken gör den tUl ettviktigt inslrament för regionalpolifiken. Sedanlänge har särskiU stöd lämnats lill jordbrakel i norriandslänen, ochVärmlands län saml landskapet i . Stödet lämnas i form avsåväl prisstöd som rationaliseringsslöd. Grander-na för det nu gällandestatliga stödet lades fast i anslutning lill de nya rikfiinjerna förjordbrukspolitiken. Statliga prisstöd ges fill mjölk, kött och fläsk samldessutom till smågrisproduktion och gelskötsel. Syftet med prisstödet är attkompensera sämre naturliga förutsättningar för jordbraks-produktion och förhögre produktionskostnader och därmed att höja lönsamheten för jordbruket inorta tUl en nivå som är jämförbar med den som uppnås i detmellansvenska jordbrakel. Stödet ges i form av pristillägg ochfraktkostnadsersätlning inom olika stödområden. Statligt regionaltrationaliseringsslöd lämnas i form av statsbidrag fill åtgärder för inrerafionalisering m. m. inom jordbruket. Utöver rent jordbmksinriklat stöd filljordbruksföretag lämnas också stöd inom ramen för det statliga glesbygdsstödet. Detär enligt min mening väsentligt all regionalpolitiska aspekter på ellsystematiskt sätl läggs lill grund för bedömningen vid beslut i enskildastödärenden. I flertalet län har i länsprogrammen förts en mål- och prioriteringsdiskussionsom utmynnat i rekommendafioner och riktlinjer för lantbruksnämndernasverksamhet. Det framgår av länsprogrammen alt det på många håll bör gå altytterligare utveckla de areella näringarna genom ökad produklionsrädgivning ochelt rätt avvägt slalligl slöd. Några länsstyrelser har i länsprogram 80framfört att de förordningar som reglerar stödgivningen, tillsammans med delstatliga budgetsystemet inle alltid medger den flexibilitet som skulle varaönskvärd för all kunna anpassa de jordbrakspoliliska insatserna tillföralsällningarna i länet. Jagvill här nämna att del f n. pågår en översyn av del statliga stödet liUjordbruket i norra genom en särskild kommitté (Dir 1981:17). Kommitténskall se över både prisstödet och investeringsstödet lill jordbrakel liksomsamordningen av ralionaUseringsslödel med glesbygdsslö-del. Också lantbruksföretagenstillgång till skog skall övervägas liksom rådgivningens inriktning ochorganisation i de berörda områdena. Föregen del vUl jag vidare anföra all lanlbrakets medverkan i regionalpolitikenförutsätter att de centrala riktlinjernas tillämpning anpassas lill deregionala och lokala förutsättningarna. En sådan anpassning underlättas om eltregionalt programsamarbete med utgångspunkt i länsplaneringen utvecklas. Redannu har lantbruksslyrelsen i sina olika anvisningar för tillämpning av lagar ochandra författningar på jordbrakels område rekommenderat lantbruksnämnderna altupprätta regionala handlingsprogram för tillämpningen. Därvid har ocksåsambandet med regionalpolitiken under- 1981/82:113 48 strakits.Styrelsen bar också bedömt all sådana handlingsprogram kan förbättra underlagetför de nödvändiga prioriteringar som måste göras på grund av besparingar ibudgetsammanhang. Planeringsverksamheten förutsätter att programmen är enklaoch ålgärdsinriktade och förankrade hos dem som berörs. Sammanfattningsviskan jag konstatera att del redan finns förutsättningar för ett frånregionalpolitiska utgångspunkter inriktat arbete på jordbmkels område. Jagförutsätter all lanbmksslyrelsen i sitl fortsatta arbele på det aktuella områdetockså ger länsstyrelserna möjligheter all påverka arbetet både centralt hosstyrelsen och regionall i lantbruksnämnderna. Det är också angelägel attlantbruksslyrelsen ser till all rådgivningen organiseras så alt lokalaförhåUanden och föratsättningar för jordbruk kan tas tillvara. Jordbruk kandärvid ingå som en del i en kombination av flera yrken och sysselsättningar,främst inom skogsbruket, som fillsammans ger en god familjeförsörjning. Sysselsättningeninom skogsbruket har minskal väsentligt under del trots en ihuvudsak oförändrad produkfion. Skogsbmkel har dock fortfarande i likhet medjordbruket myckel slor regionalpolitisk betydelse. Denna betydelse framträderinle minst i skogslänens glesbygder, där näringen är en föratsättning för allservice av olika slag skall kunna upprätthållas. Skogsbruket har också storbetydelse som komplement tiU främst jordbrak och som underlag för verksamhetinom andra sektorer såsom transportsektorn och skogsindustrin. Närgällande riktlinjer för skogspolitiken lades fasl betonades allskogsnäringen måste verka i överensstämmelse med de övergripandesamhällsekonomiska målen och i samspel med andra samhällssektorer. Delframhölls därvid bl. a. att näringen måste bidra till all uppfylla målen omfull sysselsällning och regional balans. Den seklorspolilik som lades fasl varutformad med utgångspunkt i de allmänna samhällsmålen samt vägd mot ochsamordnad med samhällets mål för politiken inom andra sektorer. Måletför skogsproduktionen är en varaktig hög och värdefull virkesavkastning.Kraven på skogsägaren är anpassade med hänsyn till behovet av förelagsekonomisklönsamhet. Enligt beslut skall skogsbruket i princip varasjälvfinansierat och kraven i skogsvårdslagslifningen tillgodoses utanstatligt stöd. Stöd kan dock ges om främst regionalpolitiska skäl lalar för enskogsvård av bättre kvalitet. Detstatliga stödet bygger bl. a. på de principer jag nu har redogjort för. Stödetär i vissa delar differentierat av hänsyn lUl regionalpolitiska önskemål. ex. har ell särskill skogligl stödområde lagts fast. Inom detta kan särskillslöd eller större slöd än normalt utgå. Bestämningen av stödområdets gränserhar gjorts med utgångspunkt i främst de klimatiska och geologiskaförutsättningarna för skogsproduktion. Avgränsningen har alltså skelt efterandra principer än de som har tillämpats för det sedvanliga Prop.1981/82:113 49 Genom all la hänsyn lill föralsällningarna för skogsproduktion har mani fråga om slödel till skogsbruket bättre kunnat tillgodose regionalpolitiskaönskemål än vad som annars skulle ha blivit fallet. Del statliga stödet medspeciella regionalpolitiska inslag är i likhet med stödet i övrigt tillskogsbruket i huvudsak inriktat mot åtgärder som för skogsägaren ger avkastningförst i en förhållandevis avlägsen framtid. Delär skogsvårdsstyrelserna som i länen svarar för all samhällets skogspolitikverkställs. för dem är dåskogsvärdsstyrelserna blev statliga myndigheter. Medelsresurser förskogsvårdsstyrelsernas verksamhet och för statligt stöd fördelas avskogsstyrelsen på de olika länen. anger också riktlinjer för hurverksamheten skall bedrivas. Detla sker med ledning av skogs-värdsstyrelsemasåtgärds- och budgetförslag. Förslagen gmndas på en verksamhetsplanering somutgår från behovel av olika åtgärder lokalt inom varje län. Verksamheten haralltså en mycket stark lokal förankring. är det nödvändigt alt resursfördelningensker enligl rutiner som tar hänsyn UU behovet av avvägningar mellan län ochstörre regioner. Detta mofiveras av all skogsbruket i sin egenskap avråvaruleverantör till skogsindustrin är en näring som inte kan begränsas lillenskilda kommuner eller län. I detta avseende skiljer sig skogsbruket frånvissa andra näringar och sektorer. Förall skogsbruket skall kunna fylla sin uppgift i regionalpolitiken måste bådeskogsstyrelsens och skogsvårdsslyrelsens beslut grundas på ett väl förankratlokall och regionalt underlag. Del räcker därvid inle med ett underlag som ärstrikt avgränsat lill skogsbraksintressena. Somjag har framhållit i delföregående ställer de begränsade samhällsresurserna krav pä ökad samordningmellan olika sektorer. Underlag för sådan samordning bör kunna hämtas ilänsplaneringen. Regionalt programsamarbele mellan skogsvårdsslyrelsen ochlänsstyrelsen är därvid naturligt och förekommer också i flera län. Sammanfattningsviskan jag i likhet med vad jag anförde om jordbraket konstatera att detredan finns föratsättningar för ell från regionalpolitiska utgångspunkterinriktat arbete på skogsbrukels område. Jag förutsätter all de riktlinjer somskogsstyrelsen drar upp för det fortsatta arbetet på detta område möjliggör enpåverkan från länsstyrelserna både centralt och regionalt. Anlalelsysselsatta inom yrkesfisket har minskal. Ett rationellare fiske ochöverfiskning av vissa fiskslag från de olika fiskenationernas sida har bidragittjU detla. har minskningen dock avstannat och ersatts aven viss uppgång. Fisket och fiskeanknutna verksamheter, framför alltfiskberedning, är av särskild vikt i , och östra . Längsostkusten är fisket en förutsättning för en bofast befolkning på många platseri skärgården. Denuvarande målen för fiskeripolitiken beslutades . Därvid 4 198II82. 1981/82:113 50 fastslogsall vid avvägningen av fiskels omfattning och inriktning måste hänsyn tas bl.a. tUl kravet på sysselsättning inom fisket i kust- och skärgårdsområden därnäringen har stor regionalpolitisk betydelse. Delstafiiga stödet tUl yrkesfisket är i huvudsak inriktat på fiskels rationalisering.Elt SärskUt rationaliseringsstöd ges lill fisket i kust- och skärgårdsområdenoch i insjöar, där fisket har särskild betydelse som försöri-ningsunderlag fören bofast befolkning och där alternativa sysselsättningsmöjligheter inomrimligt pendlingsavstånd saknas. Eftersomfisket och beredningsinduslrin av naturliga skäl är lokaliserade främst lillkustbygder, där förutsättningarna för annat näringsliv ofta är mindre goda,behövs en aktiv närings- och lokaliseringspolitik som tar hänsyn lUl fisket. Denstatliga fiskeriadminislralionen beslår av och statens lokalafiskeriadministration, som bl.a. omfattar fiskenämnderna. fmns ivarje län. utser nämndens ledamöter. Enligtmin mening är del genom fiskenämndernas verksamhet väl sörjt för alt deregionala intressena las tillvara vid fördelningen av rationalise-ringsstödelfill fisket. Jagkan således konstalera all förulsällningarna finns för att de regionalpolitiskaaspekterna ges erforderlig tyngd vid fördelningen av stödet lill fisketsrationalisering. Utbildningoch forskning är ett par av de viktigaste inslagen i arbetet med att förslärkaoch förnya näringslivet. Genom olika reformer är i stort sett all utbildning,såväl den obligatoriska som gymnasie-, vuxen- och högskoleutbildningen väldecentraliserad. Tilldelningenav resurser fill sker i form av basresurser ochförstärkningsresurser och genom detta system kan staten garantera en vissgrundresurs till vaoe kommun. Genom all olika basresursmedeltal kommer attgälla i olika län tiUgodoses regionala skillnader i utbildningsbehov. StatsrådetTilländer kommer senare att föreslå regeringen all lämna riksdajgen förslag omflexibel skolplanering. Där kommer bl. a. alt föreslås vissa förändringarrörande statsbidrag till som innebär större flexibUitet när detgäller möjUgheterna alt bibehålla eller nyetablera skolor. Imars 1977 fick länsstyrelserna regeringens uppdrag all la fram ell material somskulle belysa arbelskraftseflerfrågans fördelning på yrkes-ochutbildningsgrupper i olika regioner. Del är angelägel all denna typ av materialtas fram inom ramen för länsplaneringsarbelel och används både i studie- ochyrkesvägledningsarbetel och vid olika dimensioneringsbeslul. 1 åretsbudgetproposition (bil. 12) framhåller statsrådet all skolan har ettansvar all göra eleverna och framför alll flickorna medvetna om alltraditionella, könsrollsbundna studie- och yrkesval, som inte lar hänsyn lillden lokala arbetsmarknadens behov, allvariigt kan minska deras möjlighe- 1981/82:113 51 lerall få arbele. I regeringens skrivelse (1979/80:168) om rikfiinjer för detfortsatta jämslälldhetsarbetel anförde statsrådet bl. a. attdet är angeläget all berörda myndigheter ser lill all både kvinnor och män fårmöjlighet lill utbildning för de yrkesområden som kan komma i fråga i sambandmed regionalpolitiska insatser. Mol bakgrund av den stigandeungdomsarbetslösheten framstår del vidare som alltmer nödvändigt allutbildningsutbudet anpassas lill arbetsmarknaden. Liknande krav gäller förvuxenutbildningen. I budgetpropositionen föreslås all de besparingar som måstegöras inom vuxenutbildning inle bör beröra den arbelsmarknadsinrikladeulbUdningen. Delföreligger delvis en ny planeringssituation på skolområdet. Den förändring somhar skett på det skoladministrativa området (prop. 1980/81:107, UbU 1980/81:38,rskr 1980/81:395) innebär bl. a. all länsskolnämnderna fr. o. m. 1 juli 1982har huvudansvaret för den årliga planeringen av gymnasieskolan inom de ramar somstatsmakterna fattar beslut om. Vidare betonades ytterligare länsskolnämndernasansvar för vuxenutbildningen. Idet nya planeringssystemet för gymnasieskolan skall dimensioneringsramar förolika ulbildningssekiorer i rullande följd göras upp i tagel. För deregionala och lokala bedömningar som därvid behövs är del viktigt med samverkanmellan länsskolnämnder och länsstyrelser. Inle minst kommer en samlad regionalprövning all få en viktig roll i samband med de förslag regeringen senare kommeratt lägga fram om en flexiblare, mer decentraliserad gymnasial utbildning. Fleralänsstyrelser har tillsammans med utbildningsansvariga organ initierat ochgenomfört kartläggningar av del totala ulbudel av olika utbildningar i resp.län. Denna typ av samlad karlläggning har bedömts som angelägen p. g. a. detsplittrade huvudmannaskapet. 1 de län - bl. a. och där resultat föreligger har vissa fall av klara feldimensioneringar i deltotala gymnasiala utbildningsutbudet kunnat påvisas. Intresset från olikaulbildningsansvariga organ har varit genomgående positivt ochförulsällningarna för en samordning av utbildningsutbudet har förbättrats. situation som denna, med flera planeringsansvariga inom samma sektor, harlänsstyrelsen som ansvarigt organ för den stafiiga regionala resursanvändningenen naturlig roll som samordnare. Jagavser alt, i samräd med chefen för och med statsrådetTilländer i särskild ordning lämna förslag till regeringen om hur länsstyrelsernautifrån regionalpolitiska utgångspunkter skall bistå de utbildningsplanerandeorganen med underlag för planeringen och hur samverkan bör utformas. Jagskall i detta sammanhang behandla två förslag lill hur den kommunala ochstatliga vuxenutbildningen skulle kunna anordna regionalpolitiskt angelägenutbUdning. I en rapport, - särskild förelagarulbildning i skogslänen,upprättad på industridepartementets uppdrag, har en utred- 1981/82:113 52 ningsmanföreslagit alt en särskild tvåårig förelagarulbildning på gymnasienivåinrättas i , och .