prop · G50395 · 1981-12-31 00:00:00 — 4. gäldenäreneller honom närstående fysisk eller juridisk person som avses i första stycket1-3 är aktieägare samt det sammanlagda aktieinnehavet ej uppgår till enprocent av aktiekapitalet i bolaget och ej heller, om bolaget ingår i koncern,till en procent av de sammanlagda aktiekapitalen i koncernbolagen. Förstastycket tillämpas dock, om gäldenären eller juridisk person över varsverksamhet han har ett bestämmande inflytande eller båda tillsammans äger merän 500 aktier i bolaget eller, om bolaget ingår i koncern, i koncernbolagen. Aktiebolag får icke lämna penninglån i syfte att gäldenäreneller honom närstående fysisk eller juridisk person som avses i första stycketI -3 skall förvärva aktier i bolaget eller annat bolag i samma koncern. Är gäldenären anställd i bolaget eller i ett annat bolag isamma koncern gäller inte förbudet mot penninglån i tredje stycket, om 1. lånebeloppet jämte tidigare tån enligt detta styckefrån bolaget eller annat bolag i samma koncern inte överstiger ett belopp som motsvarar två gånger gällande basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. 2. låneerbjudandetriktar sig till minst hälften av de anställda i bolaget oph lånet skallåterbetalas genom regelbundna amorteringar samt 3. hindermot lån inte föreligger vid en tillämpning av första och andra styckena, ävenom de aktier som skall förvärvas räknas med. Därvid skall dock det i förstastycket angivna förbudet mot att lämna lån till styrelseledamot inte gällaifråga om den som är styrelseledamot enligt bestämmel- ' Bilagan har uteslutits här. Förslaget ar likalydande meddet som är fogat till propositionen. t2 1981/82. 1981/82:95 12 serna i lagen (1976:351) om styrelserepresentation för deanställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar. Bestämmelserna i denna paragraf om förbud mot penninglånäger motsvarande tillämpning i fråga om ställande av säkerhet. Vid tillämpningen av denna paragraf likställes äktenskapsliknandesamlevnad med äktenskap, om de sammanlevande har varit gifta medvarandra eller har eller har haft barn gemensamt. Som aktieinnehav eller aktieförvärv enligt bestämmelsernai denna paragraf räknas inte innehav eller förvärv av andelar i en aktiefondeller i en aktiesparfond som inte år företagsanknuten. Det nya fiärde stycket innehåller ett undantag fränförbudet i tredje stycket mot lån för aktieförvärv. Undantaget har behandlats iden allmänna motiveringen (avsnitt 2.1 och 2.2). Jag finner det naturligt att man vid beräkningen av om ettlän ligger inom ramen för två basbelopp endast beaktar sådana skulder som haruppkommit till följd av att län har ägt rum på grund av bestämmelserna i dettastycke. Ett lån som bolaget har givit den anställde för finansieringav t. ex. ett bostadsköp bör alltså inte inräknas i skuldsumman. Lagtexten iförsta punkten har utformats i enlighet med det nu sagda. Reglerna i andra punkten har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2). Reglerna i tredje punkten innebär en viss modifiering avde allmänna bestämmelserna om låneförbud i första och andra styckena då detgäller lån för aktieförvärv. Det förhällandet att enligt första och andra punkternaförutsättningar föreligger för ett undantag från förbudet mot lån föraktieförvärv innebär alltså inte utan vidare att ett sådant lån är tillåtet.Enligt tredje punkten måste lånet dessutom vara tillåtet enligt de allmännabestämmelserna angående låneförbud i första och andra styckena. Jag haremellertid funnit att dessa bestämmelser bör modifieras i vissa avseenden dådet är fråga om lån för aktieförvärv. Man bör sålunda enligt min mening vidberäkning av om enprocentgränsen eller 500-aktiegränsen i andra stycket 4 äruppnådd även räkna med den aktiepost vars förvärv avses bli finansierat genomdet lån som det är fråga om. Som framgår av vad jag har anfört i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.2) bör vidare den som är arbetstagarledamot i ettbolags styrelse inte inräknas i den förbjudna kretsen. Tredje punkten harutformats i enlighet med vad jag nu har sagt. Femte och sjätte styckena motsvarar nuvarande fjärde ochfemte styckena. Det nya sjunde stycket har jag behandlat i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.3). Bestämmelserna i stycket innebär till en början attvid till-lämpning av låneförbudsreglerna den som endast innehar andelar i enaktiefond eller en icke företagsanknuten aktiesparfond inte räknas somaktieägare i ett bolag vars aktier ingår i fonden. Vidare skall inte andelar i 1981/82:95 13 sädanafonder beaktas dä det är fråga om att beräkna aktieinnehav enligt andra stycket4. Slutligen innebär bestämmelserna i förevarande stycke att förbudet i tredjestycket mot län för aktieförvärv inte är tillämpligt då det är fråga om lån förförvärv av andelar i de nyssnämnda fonderna. Motsatsvis framgår avbestämmelserna i förevarande stycke att förvärv och innehav av andelar i en företagsanknutenaktiespartbnd skall behandlas på samma sätt som vanliga, individuellaaktieförvärv och aktieinnehav då det gäller tillämpningen av förevarandeparagraf Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslaget till lag om ändring iaktiebolagslagen (1975:1385). enlighet med föredragandens hemställan. Prop.1981/82:95 14 Skrivelse från omaktiebolagslagens låneförbud har olika positiva lagstiftningsåtgärdervidtagits för att stimulera till aktiesparande. Detta har bl. a. medfört enbetydande ökning av aktiesparandet hos de anställda genom förvärv av aktier idet egna företaget. Formerna härför har tagit sig olika uttryck. Den vanligastförekommande formen torde dock vara sparande i aktiesparfonder bildade inomföretaget eller koncernen inom vilken grupp företagsanknutna fonder är dendominerande. En annan icke oväsentlig sparform bygger däremot på individuelltaktieägande bland de anställda. Oavsett val av sparform har i storutsträckning den gemensamma nämnaren varit den att företagen erbjudit deanställda län i samband med att aktiesparandet startat. Detta förhållande kanförväntas vinna tillämpning även bland de företag som ännu ej anslutit sig tillnågon sparform men sannolikt också i samband med att ytterligare aktiesparprogramerbjudes i redan anslutna företag. Låneförbudet i aktiebolagslagen medför idetta sammanhang ett omotiverat administrativt merarbete i företagen och ivissa fall även risk för rättsförluster för gäldenären eller den anställde.Sveriges Industriförbund vill därför anföra följande. Vid sidan av det allmänna låneförbudet i 12 kap. 7§ I st. ABLuppställs i 3 st. i samma bestämmelse ett särskilt förbud för aktiebolag attlämna penninglån i syfte att gäldenären eller honom närstående person skallförvärva aktier i bolaget eller annat bolag i samma koncern. Bestämmelsenomfattar således den särskilda typ av län till anställda som avser aktieförvärvi företaget eller koncernen. Frän bestämmelsen kan enligt 12 kap. 8§ I st. ABLdispens ges om det är påkallat av särskilda omständigheter. Lagstiftarenhar ställt sig positiv till att anställdas förvärv av aktier underiättas genomsparplaner enligt vilka bolaget kan lämna lån. 1 propositionen 1973:93 (s. 135f) anges sädana fall som lämpliga för dispens. synes ocksåha varit mycket generös i sin dispens-givning i här avsedda fall. Emellertidframstår med rimligt beaktande av borgenärers och skattemyndigheters intressen,dispensförfarande i börsföretagen som en tämligen onödig administrativ omgångoch synes endast medföra ett omotiverat merarbete i företagen. För attundanröja denna praktiska olägenhet förordar därför förbundet följande tilläggtill 12 kap. 7§ 3 st.: "Vad nu sagts gäller icke penninglän till anställdi bolaget eller annat bolag inom samma koncern i syfte att gäldenären skallförvärva aktier i bolaget eller i annat bolag inom samma koncern underförutsättning att den anställdes innehav av aktier i sådant bolag icke genomförvärvet kommer att överstiga en procent av aktiekapitalet." En på såsätt vidgad lånerätt bör måhända vara förbehållen bolag med spritt ägande.Sådana bolag skulle kunna definieras som aktiebolag vars aktier är noterade påfondbörs eller på lista utgiven av sammanslutning av svenska fondkommis-sionärer. Vad härefter gäller den vanligaste aktiesparformen,dvs. aktiesparfonder, är det inte alldeles självklart att ett lån av företagettill den anställde står i strid mot låneförbudet när finansieringen avserförvärv av fondandelar i en inom företaget bildad aktiesparfond somuteslutande eller till viss del består av aktier i företaget eller i annatföretag inom samma koncern. 1981/82:95 15 ochför sig har lagstiftaren i samband med aktiefondslagens (1974:931) tillkomstintagit den ståndpunkten att äganderätten till fondegendomen skall tillkommafondandelsägarna (prop. 1974: 128 s. 249) vilket alltså vid en bokstavstolkningav låneförbudsbestämmelsen skulle tala för att denna är tillämplig. Mot ensådan tolkning av bestämmelsen talar dock i viss mån det förhållandet att denäganderätt som tillkommer fondandelsägaren i väsentlig mån har uttunnats. Hurdet än förhåller sig med denna tolkningsfråga uppfattar förbundet rättslägetsom oklart på denna punkt. Detta belyses också av länsstyrelsernas divergerandepraxis i frågan. I några fall har således enligt uppgift dispensmyndighetenansett dispens obehövlig på den grunden att det aktuella förfarandet fallitutanför låneförbudet medan den dominerande uppfattningen bland länsstyrelsernasynes vara att låneförbudet är tillämpligt och dispens sålunda erforderiig.Den olikformighet som har kommit till uttryck i länsstyrelsernas tillämpning avläneförbudet i här avsedda fall är allmänt sett otillfredsställande. Men -vilket är allvarii-gare - det oklara rättsläget medför till yttermera vissorisk för rättsförius-ter för den anställde. Enligt 35 § 1 a mom. 6 st.kommunalskattelagen (KL) gäller nämligen att om lån lämnats i strid motlåneförbudet utgör lånebeloppet, till den del återbetalning inte skett, intäktav tillfällig förvärvsverksamhet för låntagaren. Innebär såledeslänsstyrelsens bedömning av rättsläget att låneförbudet inte är tillämpligt kandetta leda till obilliga resultat för den anställde. Det är ju nämligen ingensjälvklarhet att motsvarande synsätt anläggs vid en senare skatterättsligprövning av frågan. Förbundet anser därför att det föreligger ett starktallmänt intresse av att skyndsamma åtgärder vidtas för att klargöra rättslägeti den nu aktuella frågan. Skulle lagstiftaren därvidbedöma rättsläget på så sätt att här ifrågavarande lån anses omfattade avlåneförbudet förordar förbundet - på samma skäl som anförts tidigare - att detovan förordade tillägget till 12 kap. 7§ 3 st. ABL kompletteras med ytterligareen bestämmelse av innebörd att län i syfte att den anställde skall förvärvaandel i aktiesparfond enligt lagen (1978:428 och 1980: 1001) om aktiesparfonderskall vara undantagna från låneförbudet. Prop.1981/82:95 16 De flesta remissinstanserna är positivt inställda till attett undantag från läneförbudet införs då det gäller lån till de anställda förförvärv av aktier. Åtskilliga av instanserna anser emellertid att undantagetbör vara mera restriktivt utformat än vad industriförbundet har föreslagit.Några remissinstanser - LO, TCO och - har avstyrktförslaget om undantag från låneförbudet. Samtliga remissinstanser som har uttalat sig i frågan hartillstyrkt att rättsläget klarläggs då det gäller län för förvärv av andelar i aktiesparfonder. I remissyttrandena anförs i huvudsak följande. Syftet med låneförbudet i 12 kap. 7 § första stycket ABLär att dels hindra den form av skatteflykt som yttrar sig i att aktieägareeller personer i ledande ställning i ett bolag tar lån från detta för privatkonsumtion, dels förebygga att det skydd sätts ur spel som bolagets bundnakapital utgör för borgenärer, aktieägare och anställda. Det särskilda låneförbudet i 12 kap. 7 § tredje stycket ABLhar motiverats med intresset av att hindra att den som förvärvar ett bolagfinansierar köpet genom lån från bolaget. En sådan åtgärd utgör nämligen entransaktion som frän borgenärernas synpunkt är mycket farlig och som skapar ensituation som liknar den som uppstår när aktieägarna lånar medel från bolaget. Det sist angivna låneförbudet är i och för sigundantagslöst. I 12 kap. 8 § ABL finns emellertid en möjlighet till dispens.Som exempel på dispens-grund anges i förarbetena bl. a. att lån bör kunna fåges till anställda för inköp av aktier i det egna företaget i enlighet med s.k. sparplan (prop. 1973:93 s. 135). Det förtjänar att anmärkas att det, isamband med att ökade dispensmöjligheter infördes , i förarbetenaunderströks att utvidgningen inte fick medföra att tillfälle öppnades till deskatteflyktsåtgärder som läneförbudet avsäg att förebygga. Det måste därföräven i fortsättningen ske en noggrann prövning i varje särskilt fall (prop.1977/ 78:41 s. 24). Kammarrätten anser till en början att det undantag frånlåneförbudet som industriförbundet förordar inte står i strid med syftet medregleringen. Fråga uppställer sig emellertid om undantagsregelnverkligen är tillräckligt motiverad eller om man även i fortsättningen kannöja sig med dispensmöjligheten enligt 12 kap. 8 § ABL. I detta hänseende gör industriförbundet gällande att dethär rör sig om en onödig administrativ omgång och ett omotiverat merarbete förföretagen. Kammarrätten är benägen att instämma i förbundets uppfattning. Mantorde kunna räkna med att dispens fortlöpande blir aktuell i ett betydandeantal fall. Dessa är varandra lika och någon individuell prövning synes därförinte motiverad. Det ligger därför närmast till hands att problemet löses engång för alla lagstiftningsvägen. För en sådan lösning talar också med styrkaden risk för rättsförluster vid sparande i aktiefonder som är för handen pågrund av den penhetliga praxis spm tycks råda dispensmyndig- Prop.1981/82:95 17 heterna emellan när det gäller bedömningen av om förvärvav andelar i fond, som uteslutande eller till viss del består av aktier i detegna företaget, är att jämställa med direkt köp av aktier i detta och därmedstår i strid med låneförbudet. Av skälsom har angetts i det föregående tillstyrker kammarrätten att en lagregleringgenomförs i huvudsaklig överensstämmelse med vad industriförbundet harföreslagit. Förslaget till tillägg till 12 kap. 7 § tredje stycket ABL Undantagsregeln enligt industriförbundets förslag skulleavse alla anställda i bolaget. Även verkställande direktören ochstyrelseledamöter, som är anställda i företaget, skulle alltså undantas fråndet aktuella låneförbudet. En sådan ordning skulle medföra att även anställdsom, med stöd av lagen (1976:351) om styrelserepresentation för de anställda iaktiebolag och ekonomiska föreningar, har utsetts till styrelseledamot ibolaget skulle omfattas av undantaget. Detta är en klar fördel, eftersombärande motiv saknas till att i detta sammanhang utesluta sådan anställd frånden lånemöjlighet som kan öppnas för andra anställda i företaget.Begränsningen till en procent av aktiekapitalet torde i allmänhet medföra attäven verkställande direktören och andra anställda styrelseledamöter normalt börkunna omfattas av det generella undantaget utan beaktansvärd risk förmotstående intressen. Man får dock ha klart för sig att en aktiepostmotsvarande en procent av aktiekapitalet i större bolag kan utgöra ettbetydande antal aktier och betinga ett högt pris. Kammarrätten sätter därför ifråga om inte en ytterligare begränsning bör införas, beräknad på visst högstaantal aktier (jfr 12 kap. 7 § andra stycket 4 ABL). Industriförbundetväcker tanken på om en vidgad lånerätt bör vara förbehållen bolag med ettspritt ägande. Härvid nämns bolag vars aktier är noterade på fondbörs eller på listasom utges av samling av svenska fondkommissionärer. Det är sannolikt att detaktuella aktiesparandet ännu inte är vanligt i mindre bolag. Det är dockmöjligt att intresse för sådant sparande kan ge sig till känna också där.Eftersom det är angeläget att de mindre bolagen om möjligt inte blir ställdasämre än de större och med hänsyn till den trygghet för borgenärsintressena somligger i procentbegränsningen åtminstone om den kumuleras med begränsning avaktieantalet i enlighet med vad kammarrätten har antytt anser kammarrättenatt de mindre bolagen inte behöver undantas. När det gäller de typiska få-mansbolagen- jfr 35 § I a mom. sjunde stycket kommunalskattelagen (1928:370) - kan docksärskild försiktighet vara motiverad. Enprocentsbe-gränsningen bör dock vara eneffektiv spärr mot missbruk i dessa bolag, där aktiekapitalet normalt tordevara förhållandevis lågt. Förvärv av andel i aktiesparfond Övervägande skäl talar visserligen för att lån för förvärvav fondandelar i aktiespartbnd omfattas av förbudet i 12 kap. 7 § tredjestycket ABL. Ett undantag från detta förbud kommer i så fall även att omfattalån för sådant förvärv. Med hänsyn till den oklarhet som tycks råda i praktikeni fråga om rättsläget ansluter sig emellertid kammarrätten tillindustriförbundets krav på att frågan entydigt besvaras i dettalagstiftningsärende. Prop.1981/82:95 18 Av intresse att nämna kan vara att sparandet i aktiesparfonderutvecklats kraftigt från innevarande års ingång, särskilt i företagsanknutna aktiesparfonder.Sedan årsskiftet då det sistnämnda slaget av sparande infördes har inspektionenlämnat tillstånd för ett 40-tal fondbolag att utöva verksamhet avseende företagsanknutenaktiesparfond. Ofta har därmed det ifrågavarande aktiebolageterbjudit lånemöjligheter för sina anställda. Detta har varit att betraktasåsom en från fondverksamheten helt fristående aktivitet som inte omfattas avinspektionens tillsyn enligt lagstiftningen om aktiefonder. Inspektionenhar emellertid när frågan om låneförbudet ändå kommit upp gjort den tolkningenav det berörda lagrummet att län för förvärv av fondandelar går fria frånlåneförbudet. Inspektionen har med andra ord inte ansett att likhetstecken börsättas mellan å ena sidan innehav av andelar i aktiefond och å andra sidandirekt ägande av aktier. I princip är det beträffande fondandel fråga omdelägande i en förmögenhetsmassa som består av aktier, andra värdepapper,likvida medel m. m. och vars värde reduceras av skulder som åvilar fonden.Möjligen kan hävdas att man kommer det direkta ägandet av aktier närmare i en företagsanknutenaktiesparfond men det är även här fräga om ett indirekt ägande av aktier i enfond som är underkastad särskilda regler. Stöd för denna tolkning finns också iden omständigheten att ändringar i skattelagstiftningen ansetts nödvändiga föratt vad som gäller beträffande aktieinnehav också skall få tillämpning i frågaom fondandelar. För att den oklarhet skall undanröjas som ändå kan råda ifråga om låneförbudets tillämpning i förevarande fall tillstyrker emellertidbankinspektionen industriförbundets framställning i detta avseende. Det andra förslaget har en vidare innebörd. Det begränsasinte till skattefondsparande och lånebeloppen skulle absolut sett kunna blimycket betydande även om den anställdes innehav av aktier genom det lånefinan-sieradeförvärvet begränsas till av aktiekapitalet. Det sägs i framställningen atten på detta sätt vidgad länerätt måhända bör vara förbehållen bolag med sprittägande, t. ex. börsnoterade bolag. Avintresse i sammanhanget är under vilka former ett aktiesparande medskattefördelar skall kunna ordnas) bolag som inte är börsnoterade. Dessa frågorövervägs av utredningen om de små och medelstora företagensfinansiella situation. Möjligen kan ett sådant aktiesparande genom lagändringske i aktiesparfonder. Ändring av låneförbudsreglerna att tillämpas i andra fallän när fräga är om det förut berörda aktiefondsparandet kan synas mindrepåkallat. Att införa regler som möjliggör att i de särskilda fallen avsevärdkredit lämnas för förvärv av aktier i det egna bolaget torde inte vara i linjemed de tankegångar som bär upp nuvarande regler om låneförbud. Börsnoteradebolag har inte sällan aktiekapital . Gränsen vid därav gerstort utrymme för krediter till individuella aktieförvärv av sådant slag somförekommer inom den s.k. insiderkretsen, dvs. personer tillhörandeföretagsledningen m. fl. Med hänsyn bl. a. till det inflytande över kreditvillkorensom nämnda personer kan ha talar enligt inspektionens uppfattning övervägandeskäl mot industriförbundets förslag i den delen. 1 det nu berörda hänseendetkan även skatteaspekter läggas på förslaget. A andra sidan bör inte uteslutas att visst behovföreligger av liberalare regler även här, t. ex. när det är fråga om sparprogramsom förutsätter en Prop.1981/82:95 19 bred uppslutning av anställda. För ett sådant ändamålsynes dock tillräckligt utrymme vinnas om gränsen dras vid avaktiekapitalet och högst 500 aktier. En sådan regel skulle ansluta tillbestämmelser som redan finns i samma paragraf Det kan också diskuteras om intevid en ändring nuvarande regler alltjämt skall gälla beträffande anställda somtillhör insiderkretsen enligt lagen (1971:827) om registrering av akueinnehav.Det är uppenbart att individuella aktieförvärv från dessa personers sida skullebli av ännu ömtåligare natur än vad nu är fallet, om lån till förvärven skullekunna erhållas frän bolaget i fråga. Det förtjänar avslutningsvis nämnas att bankerna(bankaktiebolagen) inte berörs av det ifrågavarande låneförbudet. Där är istället att beakta bestämmelserna om kreditjäv i 61 § banklagen, vilkabestämmelser innebär restriktioner för styrelseledamöter och befattningshavarei ledande ställning när det gäller kredit i banken i fråga. I beslutet var ledamoten såtillvidaskiljaktig att han helt avstyrker framställning i den delden avser annat än förtydligande betr. låneförbudsreglernas tillämpning vidförvärv av andelar i aktiesparfonder. 1 detta instämde suppleanten KarinFlodström. delar Industriförbunds uppfattningatt undantagen frän det s.k. låneförbudet i 12 kap. 7 § 2 st. aktiebolagslagenbör kunna sträckas ut så att anställda ges möjlighet att förvärva aktier i detegna bolaget utan att dispens skall erfordras. Den ordalydelse industriförbundetföreslär är dock inte beredd att acceptera. Visserligen föreslåsatt utvidgningen skall omfatta enbart börsnoterade bolag och bolag pä fondhandlarlistan.Län upp till en procent av aktiekapitalet skulle dock i många fall kunnainnebära betydande belopp. Vidare är det angeläget att regeländringen hålls inomramen för vad som uttalades i prop. 1973:93 angående personalpolitiskt programosv. Det skall således vara fråga om någon form av sparplan för att lånen skallgodtas. Av det följer att lånen i nära anslutning till att de lämnas måstebörja återbetalas, lämpligen . Som industriförbundet nämner har aktiesparfondernainneburit att denna form av lån blivit allt vanligare. har gjortden bedömningen att dispens erfordras i dessa fall. Eftersom en stor del avbörsföretagen har sitt säte i har detta medfört ett betydande bestyrsom således i princip anser bör kunna reduceras väsentligt genomen lagstiftningsändring. De ansökningar om dispens haft att taställning till har vanligen inneburit att den anställde fått låna av detbelopp som erfordrats för att gä in i aktiesparandet. Amorteringen harpåbörjats direkt eller kanske fr. o. m. det kommande årsskiftet. Länsstyrelsenhar då ansett att kriterierna för en sparplan varit uppfyllda. Har man däremot,som i något fall, lagt upp det så att den anställde deltar i det allmännaskattesparandet och först därefter, dvs. efter fem är, betalar tillbaka sittlån till bolaget har inte ansett sig kunna ge dispens.Länsstyrelsen menar att man måste hålla isär den möjlighet till skattesparande somstår var och en till buds och som premieras på särskilt sätt - genom skattereduktion- och det sparande det här är fråga om. Vidgas möjligheterna att lämna lån utan dispens är detsåledes viktigt att det klargörs endera direkt i lagtexten eller i vart fall iförarbetena vilka Prop.1981/82:95 20 kriterier som skall vara uppfyllda. Vidare bör det finnasett beloppstak, lämpligen anpassat till basbeloppet, och för direkta lån, dvs.utan anknytning till aktiesparfond, en längsta amorteringstid.