prop · G503151 · 1981-12-31 00:00:00 — Ett bevarande och en utveckling av fisket ioch runt tätorterna kan ses som en aktiv åtgärd för attbibehålla och förbättra fritidsmiljön i vårt land.Inom stora områden förutsätter det att vattenmiljön försvarasgenom kalkning. Ominga motåtgärder vidtas kommer försurningen att i allt högre graddrabba även större sjöar under den' närmaste framtiden. Dettabetyder att allt fler sjöar som utnyttjas som kommunala vattentäkter kanväntas bli försurade. Som en följd av det föreslagnakalkningsprogrammet skulle många kommuner slippa problem med försuratvatten i sina vattentäkter. Mangan m fl metaller kommer genom kalkningenatt fällas ut i sjön i stället för att behöva fällas ut i vattenverken Syftetmed kalkningen av sjöar och vattendrag bör vara att sä långt som möjligt återställa dennaturliga miljön i vattinen. Kalkningen bör göras med hän- Prop.1981/82:151 70 syntill de ekologiska förhållandena och syfta till att återföravattnens pH till de ursprungliga värdena. En skogssjö kommer alltså - även efterkalkning -normalt att vara surare än en slättsjö. Försurningenav sjöar och vattendrag berör som frctm-hållits många samhällsintressen - allmän naturvård,fiske, friluftsliv och vattenförsörjning. Insatser mot försurningenmåste avvägas med hänsyn till alla dessa inturessen. Synpunkter frånsamtliga berörda måste kunna komma fram när det gäller attbestämma t ex vilka vattensystem som skall prioriteras och turordningen dememellan samt var inom systemen åtgärderna skall koncentreras. Försurningenärett allvarligt nationellt miljöproblem. Det orsakas till stor del utanför landetsgränser. Staten måste enligt verkens åsikt därför ha etthuvudansvar i kampen mot försurningen och stödja de insatser som görs för att dämpa försurningenseffekter. Verkenanser dock att de som drar direkt nytta av kalkningen i form av återställd ochbevarad naturlig miljö, förbättrat fiske, möjlighet till rikare friluftsliv etc bör svara för någon delav kostnaden. En sådan egeninsats bör liksom kunna utgö- ras av eget arbete något som är aktuellt särfekilt i de mindre föreningsledda projekten. Underförsöksverksamheten har kalkningen haft begränsadomfattning. Ett huvudsyfte har varit att pröva olika kalkningsmetoder,skaffa erfarenhet av kostnaderna för att kalka och att undersökakalkningens effekter i vattnen. Ikoimnande kalkningsverksamhet blir det fråga om insatser över stora områden underen lång följd av år. Insatserna måste då planerasoch genomföras på ett systematiskt sätt. Kalkningi en del av ett vattensystem påverkar också andra delar av systemet. Kalkning i högt belägna källsjöar kantex ibland vara det bästa sättet att komma till rätta med försurningenockså i huvudsystemet. För att kalkningen skall kunna utföras på effektivastmöjliga sätt bör därför vattensystemet vara utgångspunktför planeringen av insatserna. Detta innebär att det måstefinnas en regional planering av kalkningen. Prop.1981/82:151 71 Kalkningenkommer att vara eri av de mest väsentliga vattenvårdande och fiskevårdande åtgärderna isjöar och vattendrag . Insatserna kan också ge ökadsysselsättning i vissa områden. Planeringen av kalkningen måste motdenna bakgrund vara väl samstämd med samhällets övriga planering, såväl inomkommunerna som på den regionala nivån. Ansvar_för_enskilda_kalknings2ro2ekt Verkenanser att de enskilda kalkningsprojekten bör genomföras i lokal regi. Härigenom kan man ta till varade kunskaper och det engagemang som finns bland de närmast berörda.Ansvariga för projekten bör liksom kunna vara kommuner,fiskeorganisationer och andra föreningar, enskilda vattenägare etc. yi£2nH}iS2_§Y_5£ät5feiäE§3S£ Efterfrågan på detnuvarande statsbidraget på har varit stor under hela försöksverksamheten.I vissa större kalkningsprojekt har det dock varit svårt attordna finansieringen av de av kost:na-den som inte täcks avstatsbidrag. Iframtiden kommer större samordnade kalkningsinsatser i ettvattensystem ofta att bli aktuella och representera det mest rationella sättet attkalka. För att underlätta sådana insatser bör det nuvarandestatsbidraget höjas något. Verken föreslår ett bidrag pä , Projektav stort allmänt int:resse bör liksom kunna få 100procents statsbidrag. Denregionala planeringen av kalkningen bör ske länsvis . I övervägande antalet fall delas vattensystemen av länsgränser ochplaneringen måste därför i stor utsträckning ske i samverkan mellan berörda län. Verkenutgår - som redan framhållits - från att kalkningen skall ges en sådanomfattning att man skall kunna hälla försurningen stången och rädda redan försurade vatten. Verksamheten kommer dock att varafullt utbyggd först . Det är angeläget att bestämma i vilken turordning vattensystemen skallkalkas . Denregionala planeringen föreslås mynna ut i en prioriteringslista över sjöarna ochvattendragen och en plan för kalkningen i länet i enlighet med dennaprioritering. Verken anser att - som företrädare för detallmänna länsintresset 1981/82:151 72 ochansvarig för miljövårds- och annan viktig samhällsplaneringi länet - bör ha ett huvudansvar förkalkningsplaneringen. Planen för kalkningen bör fastställas i styrelse. Desom berörs av kalkningen bör medverka i planeringsprocessen. En dialog medberörda kommuner och likaså med företrädare för bl a fiske- och naturvårdsintressenärav största vikt när kalkningen planeras. Länsstyrelsenbör i detta sammanhang knyta en rådgivande grupp till sig med representanter förexempelvis kommuner, fiskenämnd och de över större regioner arbetande fiskeriintendenterna, vattenägare,fiskeorganisationer och naturvårdsföreningar . Fiskeristyrelsenoch anser att fördelningen av statsbidragtill kalkningsprojekt bör ske regionalt. Vid ett omfattande statligt stöd blirdetta administrativt enklare än central bidragsgivning . Kontakterna mellanbidragsgivare och bidragstagare underlättas likaså. Varjelän bör således få en viss ram att disponera för stöd tillkalkning. De bidrag som lämnas bör fördelas i enlighet med den regionala planen för kalkningen.Länsstyrelsen bör till regeringen redovisa den löpandekalkningsplaneringen och begära medel för kalkningen. Ansvaretför genomförandet av kalkningsplanen bör ligga på fiskenämnden. Härigenomkan man effektivt utnyttja de kunskaper om vattnen i länet ochde kontakter med vatten- och fiskerättsägare m fl som nämnden har. harvidare genom sitt arbete under försöksverksamheten skaffat sig betydande erfarenhet avpraktiskt kalkningsarbete. Verken anser att man bör bygga vidare på dennakompetens och inte splittra ansvaret för genomförandet av den regionala kalkningsplanen på fleraorgan. bör såledesbesluta självständigt om bidrag till kalkningsprojekt som liggerinom ramen för den regionala kalkningsplanen. Om nämndentvingas till avsteg från planen t ex därför att detvisar sig vara svårt att genomföra vissa projekt bör ändringsförslagdiskuteras med och godkännas av . Decentrala myndigheterna, och ,bör ta fram riktlinjer för kalkningen och svara förforskning, utveckling av ny teknik, viss kvalificerad effektuppföljningoch information m fl centrala behov. Enmycket viktig uppgift för de centrala myndigheter- Prop,1981/82:151 73 nablir att följa försurningens omfattning och effekter och göra ensamlad bedömning av behovet av motåtgärder iolika delar av landet. De centrala myndigheterna bör motdenna bakgrund yttra sig över länens begäran om medel för kalkning. I sina yttranden bör devidare föreslå lämpliga avvägningar i de fall olika länsplanering av kalkiiingéh av ett vattensystem inte är förenlig. Detbör inte inrättas några nya organ för att samordna de centralamyndigheternas insatser beträffande kalkning utan varje myndighet bör liksomhittills ha ett klart definierat ansvarsområde. bör svara förfiskeribiologiska frågor och andra frågor med anknytning tillfisket. Styrelsen bör vidare även fortsättningsvis svara för frågor som rör utvecklingav ny teknik beträffande kalkningsredskap och kalkningsmetoder samt följakostnaderna för kalkningen och verka för eneffektiv organisation av projekten. bör svara för miljöfrågorna.Verket bör även ha ansvar för att ta fram ett lämpligtsystem för att lagra information om kalkningen och desseffekter. Verkenlämnar förslag till ny bidragsförordningsamt till ändring i kungörelsen om hälso- och miljöfarliga varor på sid 36-37. Huvuddragen iorganisationen när det gäller hantering av bidragsmedel åskådliggörs avorganisationsskissen pä nästa sida. Verkenhar som framgår av skissen skilda uppfattningar när det gäller överföringen avmedel för kalkningsverksamheten från regeringen till länen. Fiskeristyrelsenanser att bör tillföras de medel som avser kalkning av sjöar ochvattendrag och som i övervägande antalet fall har ett uttalat fiskevårdandesyfte. Efter det att , som har det övergripandelänsplaneringsansvaret, fastställt kalkningsplanen för länet bör fiskenämndenansvara för att de planerade åtgärdernablir genomförda. Härigenom kan man på ett ändamålsenligtsätt utnyttja den kompetens som nämnden besitter och de kontakter som nämnden harmed vatten-och fiskerättsägare samt fritidsfiskare. Nämnder ochfiskeriintendenter har dessutom genom sitt arbete under försöksverksamhetenskaffat sig en betydande erfarenhet av det praktiska åtgärds- ochuppföljningsarbetet. Genom den föreslagna organisationen kan kalkningsätgärderna ävensamordnas med de övriga insatser som görs i fiskevårdandesyfte med stöd av förordningen om statligt stöd tillfritidsfisket (E 17 bör kunna disponera en viss del av medlen för egetarbete. Ett lämpligt belopp kan vara till varderaeller i län med omfattande kalkningsverksamhet högst 4 %till vardera av kalkningsanslaget i länet. HANTERING AV BIDRPGSMEDEL FÖR KALKNING AV SJÖAR OCH VATTENDRAG Fiskeristyrelsensförslag Remiss / / Remiss Beslut \ on medel \ avs.lstis arbetie om I Beslut csn ,L bidrag Kamuner, enskilda, föreningar / YttiyX Remiss Remiss/> Kamiimer, enskilda, föreningar Prop.1981/82:151 75 Naturvårdsverketanser att - som har ansvaret förkalkningsplaneringen och för framställningen om medel för kalkningen - bör tillföras samtligamedel som avser kalkning av sjöar och vattendrag i länet.Medel för bidragsgivningen samt för fiskenämndens eget arbete med kalkningsfrågor bör disponerasav fiskenäjimden efter beslut. Länsstyrelsenbör kunna disponera en viss dél av medlen för eget arbete. Ett lämpligt belopp kan vara eller i län med omfattande kalkningsverksamhet högst 4 %av kalkningsanslaget till länet. Verkenanser att man bör välja ett återhållsamt mät-program för huvuddelen av kalkningsprajekten. För att mätningarnaskall bli av god kvalité och säkert jämförbara mellan olika projekt bör länsstyrelsensvara för dera. Kontrollen av pH, alkalinitet m m inom det enskildakalkningsprojektet inlemmas därmed i miljöövervakning. Provfisken ochandra fiskeribiologiska undersökningar bör ske i fiske-nämdens regi eller genomfiskeriintendenternas försorg Decentrala myndigheterna bör som redan nämnts svara för en kvalificerad uppföljning avvissa bitar av kalkningen. bör svara för uppföljningenbeträffande fiskeribiologiska effekter och naturvärdsverketför fysikalisk-kemiska mätningar samt övriga biologiska effekter. Naturvårdsverketoch bör samordna länens effektuppföljning. Naturvårdsverketbör svara för att det läggs upp ett lämpligt system för att lagra information omkalkningen och dess effekter (kalkningsregister). ytbildnin3_och_information En övergång tillkalkning i stor skala av det slag som föreslås här måste åtföljas av väsentligt utökad utbildning och information. Länsstyrelseoch fiske-nänuid bör här arbeta tillsammans med kommuner, föreningaroch andra berörda. Pä centralnivå bör i samråd mednaturvårdsverket ta fram riktlinjer för kalkningen. De båda verken bör vidareta fram utbildnings- och informationsmaterial som kan användas av länsstyrelseoch fiskenänmd m fl, ge ut publikationer som berörspeciella frågor, t ex metallutlösning, redovisa resultatenav kalkningen osv. Prop.1981/82:151 76 ,som verken föreslagit förutsätter ett omfattande statligt stöd tillkalkningen. Om det statliga stödet skulle begränsas riskerar man att få en långbidragskö om alla kalkningsprojekt blir berättigadetill statligt bidrag. Det statliga stödet får dä inte någon stimulanseffekt utan kan tvärtom hämmautvecklingen, eftersom intressenter som skulle kunna tänka sigatt kalka utan statligt stöd inte gör det utan ställer sig i kön och avvaktar det statliga bidraget. Statligabidrag måste i ett sådant fall reserveras för vissaklart definierade typer av kalkningsprojekt t ex vissa angivna riksintressantasjöar och vattendrag, övriga projekt fär genomföras utannågot statligt stöd. Det blir då knappast möjligt att decentralisera bidragsgivningen till länen utanbidragen får lämnas frän central nivå. Omkring30 % av de kommunala avloppsutsläppen sker i försurade eller försurningshotade områden. Utsläppenkoinmer från 800 till övervägande delen små reningsverk. En stor andel av reningsverken använderaluminium eller järnsalter för den kemiska reningen. En mindre andel fäller medkalk. Kemiskfällning med aluminium - och järnsalter medför att alkaliteten i avloppsvattnet sänks. Resthalterav framför allt aluminium kan vidare i försuradesjöar och vattendrag innebära förgiftningsrisker för bl a fiskbeståndet. Fällningmed kalk skulle ge en förhållandevis högre alkalitet i avloppsvattnet och problemet medmetallförgiftning skulle också kunna undvikas. Vid utsläpp ivatten med liten utspädning kan det kalkfällda avloppsvattnets höga pH-värde dockvara skadligt. Reningskostnadenskiljer sig vid små reningsverk endast obetydligt mellan kalk ochalvutiiniumsulfat. Valet av fällningskemikalie blir beroende av bl a kraven i fråga om skötsel ochunderhåll, arbetsmiljö, reningseffekt och inverkan påavloppsslammet. har ett större skötselbehov och vissa arbetsmiljöproblemtalat emot kalk som fällningsmedel. Rapporter frän enstakakalkverk, där speciell omsorg ägnats åtreningsverkens utformning, visar dock att många av svårigheternagår att avhjälpa. Verkenanser att bör beakta vad kalkfällning eller pH-justering avdet utgående avloppsvattnet kan ge i den regionala planeringen av kalk- 1981/82:151 77 ningen.I planen för kalkningen bör ange i vilka vatten kalkfällningeller pH-justering är motiverat från försurningssynpunkt. ÅTGÄRDER FÖR ATT DÄMPA FÖRSURNINGSEFFEKTER I Idet följande presenteras först kortfattat tänkbara åtgärder för att dämpa försurningenseffekter i mark och grundvatten. Därefter lämnas förslag till verksamhet. Underi stort sett hela efterkrigstiden har kalkningen av åkermarkeni praktiken varit helt otillräcklig för att neutralisera de olika syratillskotten. Heltanalogt har man kunnat notera låga och sjunkande pH-värden i marken inom i stortsett samtliga jordbruksområden. Således är en mycket betydande del av åkermarkeni stort behov av kalkning. Vid pH-värden under 5,5-6,0 är kalkning förmodligenen mer produktionsbefrämjande åtgärd än att exempelvis tillföra desista kilona av den rekommenderade mängden gödselkväve per hektar. Enligtnuvarande rekommendationer bör kalkas vart femte till . Ipraktiken kan det dröja betydligt längre mellan kalkningstillfäl-lena.Med tanke på det samlade försurningstryck som råder, inteminst från gödselmedlen, torde intervallen vara alltför långa. Destora pH-fluktuationer som blir följden leder till en fortlöpandeutarmning av markens förråd av framför allt magnesium. Kalkning av bör därför öka tilldet verkliga behovet och jordbrukarna informeras om lämpligakalknings-och gödselmedel liksom om doser och intervall. Försurningenav skogsmark kan som tidigare framhållits komma att inverka menligt på markensproduktionsförmåga och påverka bl a trädtillväxten. Deskador som drabbat granskog i , , och undersjuttiotalets senare hälft har , uppträtt i de hårdast försurningsdrabbadeområdena. Mycket talar därför för att försurningen är en bidragande orsak till att träden dör ellerskadas. Omfarhågorna skulle visa sig vara berättigade kan kalkning, sannolikt i kombination med gödsling,vara en tänkbar motåtgärd så länge inte väsentliga utsläppsbegränsningar kan åstadkommas. En sådan åtgärd förutsätteremellertid att kalkens inverkan på skogsmarken blir bättre klarlagd än vad dennu är. 1981/82:151 78 Försuradevattentäkter kan behandlas kortsiktigt t ex genom att man sätter infilter. En annan åtgärd är att kalka exempelvis i eller runt brunnar. Fn finns det inte några billiga filter för enskilda vattentäkter.Kalkning kan ge god effekt men erfarenheterna är begränsade. Enmer långsiktig åtgärd för att komma till rätta med försuratgrundvatten är att kalka infiltrationsområden.Detta har bara utförts i enstaka fall. Verkenföreslår att jordbrukarna skall rekommenderas att kalka åkermarkmed kortare intervall med sikte på att dels kompensera den samlade försurningendels minimera pH-fluktuationerna mellan kalkningarna. Erfarenheternaav att kalka skogsmark är av ringa omfattning. Dessutom tycks inte enbartpositiva effekter uppstå. Den tid som går åt innaneffekterna kan avläsas är också vida större än vad som gäller vid kalkning av sjöar ochvattendrag. Också när det gäller åtgärder direkt inriktade pä att dämpa försurningseffekternai grundvattnet är erfarenheterna begränsade. Verken föreslår motdenna bakgrund att man etablerar en långsiktig försöksverksamhet. Försöksverksamhetenmåste inriktas på att studera förutsättningarna för och effekterna av markkalkning på självamarksystemet. Det krävs en experimentell verksamhet inriktad på olikakompenserande medels effekter på grundvatten, markkemi, markbiologi ochskogsproduktion. Objekten bör ges en mer ingående och varaktig uppföljning än vid sjökalkning. Vidarebör kalkning av vattentäkter och andra åtgärder för att återställa försuratdricksvatten studeras. En viktig uppgift blir att omgåendeutarbeta preliminära rekommendationer för tänkbara åtgärder. Dekommunala hälsovårdsnämnderna har ett stort behov av detta. Försöksverksamhetenbör indelas i perioder och den första omfatta . Kostnaderna under den förstaperioden kan uppskattas till ca närverksamheten nått full omfattning. Naturvårdsverketbör ha ansvar för verksamheten i samråd med berördasektormyndigheter. Genomförandet kommer att ligga på olikaforskningsinstitutioner bland vilka särskilt bör nämnas. Prop.1981/82:151 79 Kostnadernaför ett fullt utbyggt sjökalkningspro-gramkan som tidigare nänuits beräknas tillgrovt sett . Den föreslagna försöksverksamheten avseende mark och grundvattenkommer när den nått full omfattning att belöpa sig på longefär 10 miljkr . Detkommer att krävas ett omsorgsfullt arbete att : planerakalkningen av sjöar och vattendrag i de berörda länen. I många fallkommer t ex de ansvariga för de enskilda kalkningsprojekten att behöva hjälp fränmyndigheterna att lägga upp sina projekt. Verkenanser att kalkningen av sjöar och vattendrag bör utvidgas stegvis så att allaprojekt hinner förberedas på ett tillfredsställande sätt. OmVerksamheten utvidgas successivt hinner också utbudet av olika slag avkalkningstjänster anpassas vilket minskar risken för enpress uppåt på priserna. Verkenföreslår att kalkningsverksamheten skall vara fulltutbyggd . Försöksverksamheten avseende mark och grundvatten bör nå fullomfattning . Verkenföreslår mot denna bakgrund att följande beloppanvisas . Kalkning av sjöar och vattendrag milj kr 82/83 50 83/84 75 84/85 100 .85/86 150 86/i 200 Försöksverksamhet avseende mark och grundvatten milj kr Fördelning av ansl. /83föreslås följande närmare fördelning av medlen för kalkning av sjöar ochvattendrag. Bidragtill kalkning av sjöar Centraluppföljning, kalkningsregister, utveckling av ny teknik, administration mm Prop.1981/82:151 80 Fiskeristyrelsenoch avser att - i samarbete med länsmyndigheterna- /82 ta fram ett förslag till hur kalkningsmedlen skall fördelasmellan länen. För naturvårdsverketseffektuppföljning av kalkningsinsatser i utvalda S3öar ochvattendrag behövs . Beloppet omfattar uppföljningdels genom forskare vid laboratorier dels genom externexpertis, t ex vid luftvårdsforskning, samt ettanalysprogrcun för denna uppföljning. Förmedverkan i länsstyrelsernas planeringsarbete, prioritering av länsvisakalkningsprogram, ledning av försöksverksamheten med åtgärder motförsurning av mcLt-k och grundvatten, utveckling och uppdatering avkalkningsregister samt internationellt samarbete, information och årligredovisning av verksamheten åtgår . Igengäld kan lönekostnaderna över naturvärdsverkets myndighetsanslag minskas med . Förfiskeristyrelsens arbete med föreskrifter, råd och riktlinjer, planering och samordning samt informationoch utbildning behövs . Föreffektuppföljning, fiskeribiologiska undersökningaroch extern expertis krävs , för tekniskt utvecklingsarbeteoch kostandsanalyser samt för resultatredovisning och internationellt utbyte0,. Igengäld upphör central administration och uppföljning avförsöksverksamheten till en kostnad av (liudgetlrct 1381/32). Kostnadernaför och beräknas ligga kvar på för respverk även vid fullt utbyggd verksamhet. Verkenvill sammanfattningsvis framhålla att försurningen måste ses som ett av åttiotalets viktigaste miljöproblem.Försurningens negativa effekter för fisket och för växt- och djurlivet i sin helhet i våra sjöar ochvattendrag bekräftas klart av de undersökningarsom gjorts. Försurningen hot:ar dessutom grundvatten och mark.Risken för pä sikt allvarliga skador både till följd avminskad skogsproduktion och mobilisering av metaller måste bedömas sommycket hög . Verkenanser att försurningen i första hand måste motverkas vid källan. Eftersom en så stor delav ned- Prop.1981/82:151 81 falletav försurande ämnen härrör från andra länder måste man på kort sikt - som uppehållande försvar-också använda kalkning och andra åtgärder för att dämpa försurningenseffekter. atténst:rategi för insatserna mot försurningen bör omfatta kraftfullt internationelltarbete för att åstadkomma minskade utsläpp isamtliga europeiska länder långtgående begränsningarav försurande utsläpp i väsentligt utvidgad kalkningav sjöar och vattendrag försöksverkscunhetmed åtgärder inriktade på att dämpa försurningenseffekter i mark och grundvatten attkalkningen av sjöar och vattendrag bör ges en sådanomfattning att försurningshotade sjöar kan bevaras och redandrabbade återställas. attkalkningen bör stödjas genom statsbidrag. Statsbidraget bör normaltuppgå tSll . Projekt av riksintresse bör dock kunna få bidrag på . attkalkningen bör organiseras så som föreslås på sid ,vilket i huvuddrag innebär att kalkningen baseras på enkalkningsplan för länet fiskenämndensvarar för bidragsgivning till de enskildakalkningsprojekten dvs för genomförandet av kalkningsplanen kvalificerad effektuppföljning,utveckling av ny teknik m m läggs på central nivå attförsöksverksamheten avseende mark och grundvatten bör varainriktad på att långsiktigt pröva olika åtgärder för att motverka försurningens effekter.Dessutom bör riktlinjer för hur man bäst skallmotverka försurning av vattentäkter tas fram 6 1981/82. 1981/82:151 82 attkostnaderna för ett fullt utbyggt åtgärdsprogrambör beräknas till såvitt avserkalkning av sjöar och vattendrag och per är såvittavser försöksverksamhet inriktad på mark ochgrundvatten attanslaget för /83 skall beräknas till för bidrag tillkalkning av sjöar och vattendrag och för försöksverksamhetavseende mark och grundvatten. 1981/82:151 83 Förslagtill förordning om statsbidrag till kalkning av sjöar ochvattendrag 1 § Till kalkning sora kan motverka försurning av sjöar ochvattendrag kan bidrag av statsmedel utgåenligt denna förordning. 2 § Bidrag utgår för kostnad för inköp och spridning av kalk och förutredning eller undersökning i samband med planering av kalkningen. 3 § Bidrag utgår med högst av godkändkostnad för åtgärd som avses i 2 §, om ej särskildaskäl föranleder annat. 4 § Vid beräkning av bidrag skall hänsyntagas till den betydelse kalkningen har för allmänhetens fritidsfiske eller för yrkesmässigtbedrivet fiske, för vattenförsörjningen eller för bevarandet av ett växt- ellerdjurbestånd som. framstår som värdefullt frän vetenskaplig eller annan allmänsynpunkt.