prop · G503187 · 1981-12-31 00:00:00 — Som överåklagaren i åklagardistrikt framhållit framstårdock det nämnda förfarandet som klart straffvärt. Frågan om innebörden avbegreppet har allmän räckvidd och bör i detta liksom i andra sammanhangöverlämnas till rättstillämpningen. En särskild bestämmelse om ett förberedelse- ochförsöksbrott är påkallat dels för att hjälpa de kvinnor som utsätts för hotoch/eller misshandel av män 1981/82:187 49 som försöker förmå dem att prostituera sig, dels för att föregripa uppbyggande av bordellverksamhet. I har följande inträffat: Några unga mänbeslutade sig för att starta en callgirlkedja. Man hyrde en lägenhet förverksamheten, tryckte och delade ut reklamkort, skaffade telefonsvarare samtövertalade några kvinnor från ett avlägset land att resa hit för attprostituera sig här . Kvinnorna skulle sedan avlösas av nya landsmaninnor.Den först anlända kvinnan blev rädd och kontaktade sin ambassad innan hon haftnågon kund. Härigenom fick polisen kännedom om vad som pågick, men kunde likvälinte ingripa när kvinna nr två anlände, eftersom försök till koppleri inte ärstraffbart. 1 betänkandet (s. 148) förordas en ordning motsvarande densom fr. o. m. gäller för dobbleri (spelklubbar) nämligen attfastighetsägare som inte säger upp hyresgäst som bedriver spelklubbsverksamheti lägenheten kan dömas för medverkan till dobbleri (16 kap. 18 § ).Rådet tillstyrker i princip men vill påpeka att full parallellitetinte är möjlig med hänsyn till att prostitution inte är straffbart ochmedverkan till prostitution följaktligen också är straffritt. Förhållandet fårbeaktas vid utformningen av författningstexten. ansluter sig till förslaget om ett nyttstadgande som innebär att den hyresvärd, som får reda på att den lägenhet hanhyr ut kommit att användas för koppleriändamål, skall anses medverka ikoppleriet om han inte säger upp hyresgästen. Stadgandet kommer dock med allsäkerhet att få ringa betydelse. Brott kan i dessa fall knappast bevisas medmindre än att fällande dom först avkunnats för koppleriet. kanbevisföringen knappast åstadkommas utanför rättsväsendets ram. Utredningen föreslår ett nytt stadgande om ansvar förmedverkan till koppleri. Stadgandet skall enligt utredningen avse de fall dåhyresvärden först efter det att lägenheten uthyrts får kännedom (vårunderstrykning) om att lägenheten används i koppleriverksamhet och dåunderlåter att utnyttja sin möjUghet att säga upp avtalet. Det föreslagnastadgandet får emellertid om det genomförs inte leda till att hyresvärdartrakasserar oförvitliga hyresgäster eller att seriösa hyresvärdar kläms åt. Detär med andra ord viktigt att det uppställs vissa regler för hur långthyresvärdarnas undersökningsplikt gentemot hyresgästerna skall sträcka sig. Föreningen anför att den föreslagnaåtgärden måste kombineras med ökade sociala insatser. Yrkeskvinnors riksförbundoch Föreningen kvinnokultur föreslår därför att det införs ett krav på åtgärderfrån social myndighet i samband med uppsägning av hyresavtal p, g. a.koppleriverksamhet. Med hänsyn till de skrivningar som finns i betänkandet angående 4 1981/82. Prop.1981/82:187 50 tidningsannonsering och koppleri skulle TU sätta värde påatt man vid den fortsatta beredningen av betänkandet försöker ange kriterierefter vilka tidningarna kan bedöma om annonsering under rubriken t, ex. hälso-och kroppsvård, ofta med beteckningen massage, skall godkännas, varvid man börbeakta vilka kontrollmöjligheter, som de facto står tidningarna till buds. konstaterar att gällandeskatteregler skall följas även av prostituerade eftersom prostitutionen inte ärkriminaliserad. Enligt prostitutionsutredningens mening torde det varapraktiskt möjligt att i större utsträckning än vad nu sker sköntaxeraåtminstone ateljéprostituerade. En allmän uppfattning bland remissinstanserna är attskattelagstiftningen inte är ett verksamt medel då det gäller att förmå deprostituerade att upphöra med sin verksamhet. Det fåtal remissinstanser somtillstyrker förslaget gör det som en konsekvens av att prostitutionen inte ärkriminaliserad. Vad utredningen konstaterat angående tillämpligheten avskattelagstiftningen på yrkesprostituerades inkomster är i och för sigriktigt. Möjligheten att förmå en skönstaxerad prostituerad att verkligenerlägga någon skatt torde dock inte vara stor. Förslaget i denna del kan därförinte tilltros ha någon nämnvärd effekt. delar uppfattningen att även inkomster pågrund av prostitution skall beskattas. Detta innebär inte att prostitutionenaccepteras och tror inte att beskattningsfrågan kan påverkaprostitutionen som ett samhällsproblem. Liknande synpunkter anförs av länsstyrelserna i Stockholmsoch samt VPK:s kvinnopolitiska utskott. Moderata kvinnoförbundetanser att där det är möjligt bör skatt drivas in. RSV delar inte prostitutionsutredningens uppfattning attgällande skattelagstiftning skulle vara ett verksamt medel att förmå deprostituerade att begränsa prostitutionen, RSV anför: Iakttagande av skattskyldigheten kan ej vara orsak tillnedläggande av någon rörelse, Alla som driver rörelse, dvs, någon form av verksamhet som betingas av varaktighet, självständighet och vinstsyfte är skattskyldiga för verksamheten.- Utredningen föreslår att prostitutionen även ifortsättningen skall vara avkriminaliserad. De som ägnar sig åt den är attbetrakta som näringsidkare. Därmed är de också bokföringspliktiga enligtbokföringslagen och skattskyldiga för inkomst av rörelse. Vidare föreslårutredningen att prostitution som utförs under narkotikapåverkan ifortsättningen skall vara kriminaliserad. Detta medför att en viss del av en prostitueradsinkomster skulle kunna vara Prop.1981/82:187 51 hanförlig till legal verksamhet och en del tUl iUegalverksamhet. I beskattningshänseende torde emellertid också den illegalainkomsten vara skattepliktig. RSV vill betona de svårigheter som finns i kontrollhänseendeav denna kategori skattskyldiga. Utredningen hävdar att skönstaxering skullebli det normala förfarandet. För att skönstaxering skall kunna ske erfordrasemellertid att taxeringsnämnden har säkra uppgifter om att verksamhet verkligenbedrivits och kan göra en beräkning av vilket kontantbelopp vederbörande behövtför sitt uppehälle under inkomståret. Skönstaxering av de prostituerade får skeefter individuell prövning liksom , varvid gängse kriterier måste varauppfyllda. Utredningenanser att det torde vara möjligt att i större utsträckning än vad nu sker skönstaxeraåtminstone ateljéprostituerade. Detta torde förutsätta att de själva hyrateljén. föreslås nämligen att reglerna för bestraffning av koppleriskall skärpas för bl. a. hyresvärdar. Detta torde leda till att prostitutionenefterhand är hänvisad till att bedrivas enbart på gatorna, förutsatt atthyresvärdarnas brott beivras. Det framgår ej direkt av utredningen omhyresvärdar som upplåter bostad åt prostituerad, som i denna bostad mottar sinakunder, också skall kunna straffas för koppleri. Det kan då vara tal om s. k. lyxprostitutioni hemmiljö, där antalet fasta kunder ej behöver vara så stort. Säkrauppgifter om gatuprostituerade som underlag för skönstaxeringar är givetvisbetydligt svårare att erhålla än om sådana som haft anknytning till ateljéeroch sexklubbar. Att mer eller mindre generellt införa"skönstaxeringar" av en viss kategori skattskyldiga torde strida motgällande skattelagstiftning. Härtill kan läggas att erfarenheterna av deskönstaxeringar som i allmänhet verkställs avseende försumliga skattskyldiga ärnedslående, när det gäller statsverkets möjligheter att indriva de uppkommandeskatte- och avgiftsskulderna. Även lokala skattemyndigheten i fögderi anser attdet saknas anledning att skilja handläggningen av prostituerade från andraskattskyldiga. Det övervägande antalet remissinstanser avstyrkerprostitutionsutredningens förslag eftersom en beskattning skulle kunnauppfattas som en legitimering av verksamheten. anser i likhet med utredaren att detligger nära till hands att uppfatta en beskattning av verksamheten som enlegitimering av prostitutionen. Konsekvenserna av att inte kriminaliseraprostitutionen torde bli att gällande skatteregler skall gälla för och följasav de prostituerade. Styrelsen ifrågasätter om skattelagstiftningen, såsomhävdas av utredare, är ett verksamt medel då det gäller att förmå enskildaprostituerade att upphöra med verksamheten. Styrelsen anser att det snararefinns all risk att effekten av en tillämpad skönstaxering enligtskattelagstiftningen blir den motsatta. En prostituerad som i huvudsakkonsumerat sina intäkter eller som står i någon form av beroendeställning hallick, som tar merparten av intäkterna, och som på grund av skönstaxeringfår tunga skatteskulder, blir oftast än mer hänvisad till sin enda tänkbarainkomstbringande verksamhet, där medlet för inkomsten är den egna kroppen. 1981/82:187 52 i Älvs borgs län: Synen på prostitution är ganska samstämmig i landet och ärnär det gäller fördömandet av koppleriverksamhet närmast total. Koppleri börbeivras med alla tillgängliga medel. Om staten mot den bakgrunden genomkonsekvent beskattning gör sig inkomster på denna hantering framstår samhälletsdubbelmoral i bjärt och skoningslös dager. kan inte i någon del tillstyrka kravet på enkonsekvent beskattning av de prostituerade. Utredarens slutsats att gällande skattelagstiftning börtillämpas kan synas logisk men kan inte accepteras av . Många människorkommer att uppfatta det som att samhället legaliserar könshandeln. Staten blirhallick om staten uppbär skatt. I förlängningen av detta resonemang är vi dåalla med om att godkänna att kvinnors kroppar och mäns avköning är föremål förkommers. Som vi tidigare framhålUt är detta helt oförenUgt med vision aven ärUg, öppen och ansvarskännande sexualitet, vill under inga omständigheter medverka till attprostitution kan uppfattas som ett yrke bland andra yrken. En effektiviserad skatteindrivning skulle få sådana effekter, En sköntaxering skulle t, o, m. öka pressen på deprostituerade kvinnorna: de drivs att utöka sin verksamhet, att prostituera sigännu hårdare för att kunna försörja sig, sin eventuella hallick eller kanskesitt drogberoende. Vi har svårt att förstå hur ett system med sköntaxering avprostituerade skall medverka till att nedbringa prostitutionen. I ställetinnebär det att samhället legaliserar prostitutionen. Vi kan därigenom intetillstyrka den åtgärden. Liknande synpunkter anförs av Föreningen , , , , , för evangelisation och församlingsarbete,Alla kvinnors hus, , ,Kvinnohusgrupperna i och , . Sektionenför verksamhet bland de prostituerade inom , Riksaktionen mot pornografi och prostitution samtStockholms Centerkvinnor. Praktiskt taget samtliga remissinstanser som har yttratsig stöder prostitutionsutredningens förslag att det bör finnas s. k.prostitutionsgrupper i de orter där det förekommer gatuprostitution. Som utredaren framhåller bör det finnas goda möjligheteratt inom ramen för vidta åtgärder av skilda slag för att hjälpaoch stödja de 1981/82:187 53 prostituerade att komma ifrån prostitutionen.Socialstyrelsen delar denna uppfattning och vill gärna framhålla värdet av depositiva erfarenheter man fått genom prostitutionsgruppernas arbete i ochStockholm, där socialarbetarnas möjlighet att använda sociallagstiftning föratt hjälpa kvinnor även ekonomiskt har varit av stort värde. Den nyasocialtjänstlagen ger ännu större möjlighet att hjälpa såväl ekonomiskt som kurativt.Sådana praktiska åtgärder kan vara att anskaffa bostad, arbete, miljöbyte ochpersonligt stöd för att kunna lämna ett beroendeförhållande. För de organisatoriska förslagen inomsocialförvaltningarna torde den uppsökande verksamheten och samarbetet medandra myndigheter vara, som utredaren påpekar, av största vikt. I likhet med utredningen finner styrelsen vidare attintensiva sociala insatser i samarbete med polisen är bättre ägnade att kommatill rätta med den mest stötande prostitutionsformen, nämligen gatuprostitutionen.Emellertid måste sådana insatser ske kontinuerligt. Annars förlorar de snabbtsin verkan. Arbetsförmedlingen skall vara en länk mellan arbetssökandeoch arbetsgivare. ArbetsförmedUngen kan också medverka med vägledning ochyrkesutbildning för den som saknar sådan eller behöver komplettera en tidigareutbildning. Förutsättningarna för att en rehabilitering skall lyckasär att sociala och andra myndigheter tar sitt ansvar och ger den sökande stödvid kontakten med arbetsförmedlingen och under första tiden i arbete ellerutbildning. Det kan handla om ekonomiskt stöd, hjälp med bostad ellerfritidsaktiviteter. instämmer i utredarens förslag om att det på de orterdär det finns behov, skall finnas socialarbetare som söker upp de prostitueradekvinnorna för att försöka bryta deras livsmönster. Med hänsyn till det relativt stora inslaget av utländskakvinnor bland de prostituerade, anser , att till dessa arbetsgrupper ävenbehöver knytas socialarbetare, eller andra resurspersoner, med sådan språkligoch kulturell kompetens, att de har förutsättningar att nå fram till kvinnor,som saknar förankring i svenska språket och svenskt tänkesätt. vill dock påtala att det kan finnas risk föratt kommunerna, i nuvarande kommunalekonomiska läge, inte kommer att anse sigha tillräckliga ekonomiska resurser för att göra erforderliga insatser på dettaområde. Fortsatt uppföljning av nuvarande prostitutionsprojekt samtundersökning av i vilken utsträckning de nya sociala vårdlagarna kommer atttillämpas när det gäller prostituerade är enligt uppfattningmycket angeläget. 5 1981/82. Prop.1981/82:187 54 Många missbrukare skulle överhuvudtaget inte prostituerasig om det inte vore nödvändigt för att underhålla ett pågående missbruk. Omdessa kvinnor är svåra att påverka så gäller det i första hand behandUngsmotivationenför att bli kvitt narkotikamissbruket och inte mot prostitutionen som sådan.Vinner utredarens uppfattning gehör är det en närmast total dödförklaring avnarkomanvårdens behandlingsmöjligheter. Det är bestämda uppfattning attintensifierade sociala fältinsatser är att föredra även när det gällernarkotikaberoende kvinnor, oavsett hur dessa finansierar sitt missbruk. Insatsernabör initieras och samordnas genom samverkan socialvård-sjukvård. Den nyasocialtjänstlagen ger kommunerna större skyldighet än tidigare att bedrivauppsökande verksamhet och markerar klart deras yttersta ansvar för alla somvistas i kommunen. Styrelsen delar de synpunkter som utredningen här för frammen måste och med kraft understryka att lokala förhållanden och förutsätt ningar måste vara styrande för vilka insatser som görs. Detta innebär bl. a. att styrelsen inte ansluter sig till utredningens uppfattning om att grupper som arbetar med prostitutionsfrågor skall vara permanenta och självständiga enheter inom socialförvaltningarna. Styrelsen vill understryka att speciella insatser, i formav t. ex. ett projekt, kan vara både bra och nödvändigt, men att de systematiskt måste överföras och tas tillvara inom en större del av fältet, vilket bl. a. kan föra med sigen kommande beredskap och insikt om metoder och förhållningssätt inför likartade problem som kan dyka upp i det framtida arbetet. Vad däremot gäller de missbrukande och kanske framför alltde narkotikamissbrukande kvinnorna så delar styrelsen utredningens uppfattningatt här mycket kraftfulla sociala insatser av olika slag måste göras, vilketkanske inte alltid varit för handen på ett helt tillfredsställande sätt under1970-talet. Utredningen föreslår att prostitutionsgrupperna blirpermanenta och självständiga enheter. Detta är nödvändigt för ett effektivtarbete för de prostituerade kvinnorna och mot prostitution. Socialt arbete avdetta slag, som vänder sig till de prostituerade kvinnorna och i viss mån tillkunderna, förutsätter ett gott samarbete med polisen. Även samarbetet medövriga myndigheter, ex. vis arbetsmarknadsorgan, sjukvård och bostadsförmedlingär en förutsättning för ett framgångsrikt socialt arbete. Detta har utredningeninte särskilt behandlat. En markering i utredningen att insatser för denprostituerade kvinnans rehabiUtering är en angelägenhet för alla inblandademyndigheter, såväl statliga som kommunala, är viktig. stöder helt utredarens förslag när det gälleruppläggningen av praktiskt socialt arbete bland de prostituerade kvinnorna.Malmöprojektet har här varit föredömligt som arbetsmodell.Prostitutionsprojekten bör dock genomgående vara permanenta och självständigaenheter, som staten Prop.1981/82:187 55 beviljar medel och därigenom garanterar kontinuitet. Vi vill uppmuntra kriminalvårdens personal att utvecklaprojekt där de arbetar med ovanstående grupper liksom med män dömda förkvinnomisshandel och våldtäkt. Vi är medvetna om att det är ett tungt, svårtoch långsiktigt arbete men att avstå vore slöseri med resurser. Erfarenheternafrån prostitutionsprojektet i visar att man med målmedvetenhet och personUgtengagemang kan nå goda resultat. Krav på statliga bidrag till sociala prostitutionsprojektframhålls av bl. a. i , , Föreningen , , , , VPK:s kvinnopolitiskautskott. Kommunistisk Ungdom, Lunds domkapitel, och Vi vill understryka vikten av att socialarbetarnas,polisens och andra myndigheters arbete kompletteras med frivilliga insatser.Enskilda och organisationer har en viktig uppgift att fylla. Inte minst gällerdetta de många kvinnoorganisationer, som tagit mycket aktiv del i debatten omprostitutionen både före, under och efter utredningsarbetet. Eftersom prostitution och missbruk av narkotika ochalkohol ofta går hand i hand hade det även varit på sin plats att observerakyrkornas samlade människovårdande arbete inom det ekumeniska organet Dekristna samfundens nykterhetsrörelse (DKSN). Med sina 85 RIA-byråer, spriddaöver landet, står DKSN för en aktningsvärd insats just på det område, somutredningen behandlar. Genom att konsekvent förbise kyrkornas diakonalamedverkan har utredningen dragit sig undan möjligheten att bedöma vad en ändradlivsåskådning kan betyda för en människas etiska livshållning. Vi kan i allt väsentligt instämma i utredningens förslagtill åtgärder mot prostitutionen. a. förutsätter utredningen på sid. 152att kyrkorna och deras medlemmar skulle kunna hjälpa till att genom personligtansvarstagande lotsa de tidigare prostituerade i meningsfulla aktiviteter ochfå uppleva gemenskap. Vi menar att detta är en väsentlig uppgift för kyrkan ochkommer därför i vårt programarbete att medverka till att församlingarnastimuleras till detta. 8 Information och upplysning De remissinstanser som har yttrat sig överprostitutionsutredningens förslag att upplysning till vuxna och äldretonåringar bör ökas väsentligt tillstyrker detta. Remissinstanserna framhålleratt information bör föras ut genom olika kanaler. Det är bra att utredningen i sitt förslag till åtgärderbetonar de förebyggnade åtgärdernas betydelse. Allmänt sägs att vi behöver en Prop.1981/82:187 56 förbättrad och fördjupad sexualupplysning genom kanalersom redan finns t. ex. skolan, mödra-barnhälsovård och ungdomsmottagningar. Men dessa är till största delen inriktade på kvinnor. Särskilt betonas därför hur viktigt det är att nå männen. Men däremot sägs det mycket lite om hur detta skall förverkligas och på vilket sätt samhället kan stödja en sådan utveck ling.---- Från de verksamhetsområden som berörs i utredningen somviktiga kanaler för en fördjupad sexualupplysning har en bred och djup erfarenhet genom ett flerårigt arbete med sexual- och samlevnadsun dervisning i abortförebyggande syfte. Verksamheten finns dokumenterad i rapporter och material. Verksamheten omfattar med nödvändighet frågor om könsroller, sexualitet och samlevnad. Erfarenheter från detta upplys ningsarbete har övertygat oss om behovet av genomgripande attitydbearbe- tande insatser. Det är därför anmärkningsvärt att verksam het inte berörs i utredningen eftersom ett upplysningsarbete av denna typ är den enda möjligheten att arbeta förebyggande även då det gäller prostitu tion. En rik erfarenhet finns av fortbildning av olikayrkesgrupper i sexualitets-och samlevnadsfrågor. En sådan fortbildning pågår iflera landsting i ett regionalt samarbete mellan landsting, kommunförbundetslänsavdelning och länsskolnämnd. Den verksamheten bör stödjas och ges ettvidgat innehåU. framhåller att en stor del avinformationen bör riktas til) olika invandrargrupper. understryker attolika förebyggande åtgärder som vidtas för att komma till rätta med prostitutionenutformas så att de vid behov även kan nå personer med dåliga kunskaper isvenska språket. Skolsköterskor, annan skolläkarpersonal ochungdomsmottagningspersonal kan däremot vara, som utredningen påpekar, endelvis outnyttjad resurs i dessa sammanhang. skall betonas attfristående organisationer, som t. ex. och olika kvinnoorganisationer haren helt avgörande betydelse i dessa sammanhang, inte minst mot bakgrund av attdär ofta finns ett starkt ideellt engagemang kring dessa frågor som sannolikthar mycket stor betydelse för att förändra människors synsätt, liv och för atthjälpa människor med problem till rätta. Inom sitt nuvarande ansvarsområde är landstingen bereddaatt ta sin del av det förebyggande arbetet inom exempelvis mödra- ochbarnhälsovårdens ram. Den nya hälso- och sjukvårdslagen kommer att förlandstingens del innebära ett ökat ansvar för olika förebyggande insatser. Idet framtida arbetet kommer den enskilda individens eget ansvar för sin ochsina medmänniskors fysiska och psykiska hälsa och välbefinnande att poängteras. Flera remissinstanser påpekar att eleverna gärna vändersig till skolsköterskan eller skolgynekologen i frågor som rör sex- ochsamlevnad. Detta gör att främst skolsköterskan har erfarenheter som bör kommasamlevnads- 1981/82:187 57 undervisningen till godo. Denna uppfattning framhålls avbl. a. och Skola, socialdemokratiska kvinnoförbundoch . anser att skolsköterskaoch läkare bör samarbeta med kurator och skolpsykolog angående könsrollernasuppkomst och följder. En rad remissinstanser tillstyrkerprostitutionsutredningens förslag att försöka nå männen med information kringkönsroller och prostitution under värnpliktsutbildningen. En stor del av kunderna är som nämnts gifta, stadgade mänmed hustru och barn. En given väg att nå de flesta män i är som ocksåpåpekats i utredningen den allmänna värnplikten. har isamarbete med försvarets personalvårdsenhet utarbetat program för sådanupplysningsverksamhet bland värnpliktiga som bl. a. innehållit frågor omprostitution. Vi har också genom kurser i samarbete med försvaret utbildatpersonalvårdare från hela . Denna verksamhet skulle kunna byggas ut ochgöras till obligatorisk verksamhet bland värnpliktiga. Man kan tänka sig att sexualupplysningenfår en större roll i försvarets medborgarundervisning som redan finns eller attden kopplas samman med upplysning om alkohol och narkotika. SÖ delar helt utredningens förslag om intensifieradupplysning i samlevnadsfrågor under värnpliktstjänstgöringen. Den kvinnosynoch den bild av samliv mellan man och kvinna som är legio på logementen raserareffektivt vad skolan eventuellt hjälpt till att bygga upp. Andra remissinstanser som tillstyrker förslaget ominformation under värnpliktsutbildningen är bl. SUR, jämstålldhetsombudsmannen,jämställdhetskommittén, , , ,och Alla kvinnors hus. ÖB avvisar principiellt prostitutionsutredningens förslagom obligatoriska studiecirklar i sexualitet, samlevnad och könsroller undervärnpliktstjänstgöring. Utredningen har med sitt ställningstagande att" Värnpliktsutbild ning är sålunda en naturlig kanal för information " helt bortsettfrån den principiellahuvudfrågan om ianspråktagande av de värnpliktiga. Utredningen har visserligeninte konkretiserat sitt förslag. Med utgångspunkt från utredningens ordval"obligatorisk studiecirkel" kan dock antas att t. ex. sex ä sjuträffar vardera är en realistiskt bedömd tidsåtgång för dennainformation. Tiden motsvarar nästan två hela tjänstgöringsdagar.Överbefälhavaren ifrågasätter om det över huvud taget vore möjligt eller ivarje fall lämpligt att ålägga värnpliktiga ytterligare två tjänstgöringsdagarför samlevnasutbildning.