prop · G50396 · 1981-12-31 00:00:00 — Talan får ej väckas och åtgärd för indrivning får ej vidtagassedan den skattskyldiges ansvarighet för skattebeloppet bortfallit på grund avpreskription. Utan hinder härav får ' Lagen omtryckt 1979:304. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:885, - Lydelseenligt prop, 1980/81:84, LU 24. rskr 351. dom, varigenom betalningsskyldighet ålagts, verkställasinom av från utgången av det kalenderår, under vilket domenvunnit laga kraft. Hos den som blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivningske i samma ordning som gäller för skatt. Den som erlagt skattebelopp eller restavgift på grund avbetalningsskyldighet enligt första stycket äger söka beloppet åter av denskattskyldige. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet fårindrivning ske i samma ordning som gäller för skatt. Den som fullgjort betalningsskyldighet för skattebeloppeller restavgift enligt första stycket får söka beloppet åter av denskattskyldige. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1959:92) om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning Härigenomföreskrivs att 27 a § lagen (1959:92) om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning' skall ha nedan angivna lydelse. Har densom företräder skattskyldig, som är juridisk person, uppsåtligen eller avgrov oaktsamhet underlåtit att inbetala skatt i rätt tid och ordning, är hanjämte den skattskyldige betalningsskyldig för skattebeloppet och ränta däråenligt 27 8. Betalningsskyldigheten får jämkas eller eftergivas när särskildaskäl föreligga. Talan om åläggande av betalnings- Har någon,i egenskap av företrädare för skattskyldig som är juridisk person, uppsåtligeneller av grov oaktsamhet underlåtit att betala in skatt i rätt tid och ordning,är han tillsammans med den skattskyldige betalningsskyldig för skattebeloppetoch ränta som belöper på detta enligt 27 8. Betalningsskyldigheten får jämkaseller efterges om det föreligger särskilda skäl. Talan om att ålägga betalnings- Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:863, Senaste lydelse1973:"929, skyldighet enligt första stycket föres vid allmän domstol.Talan får ej väckas och åtgärder för indrivning få ej vidtagas sedan denskattskyldiges ansvarighet för skattebeloppet bortfallit på grund avpreskription. Hos den som blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning skei samma ordning som gäller för skatt. Den som erlagt skattebelopp eller ränta/7(3 grund avbetalningsskyldighet enligt första stycket äger söka beloppet åter av denskattskyldige. skyldighet enligt första stycket skall föras vid allmändomstol. Talan får inte väckas sedan den skattskyldiges betalningsskyldighetför skattebeloppet har bortfallit enligt lagen (1981:000) om preskription avskattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet fårindrivning ske i samma ordning som gäller för skatt. Den som fullgjort betalningsskyldighet för skattebeloppeller ränta enligt första stycket får söka beloppet åter av den skattskyldige. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om fordringarsom enligt dessa bestämmelser har preskriberats före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt Härigenomföreskrivs att 20 8 lagen (1958:295) om sjömansskatt' skall ha nedan angivnalydelse. Har redare underlåtit verkställa avdrag för sjömansskatt,må hans eller sjömannens ansvarighet för skatten icke fastställas och ej helleråtgärder för uttagande av skatten vidtagas senare än efter utgången avdet är, under vilket skatteavdraget skolat verkställas. Revisionskrav mot redare i anledning av att innehållensjömansskatt icke inbetalats må icke fastställas ' Lagen omtryckt 1970:933, Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:777, 2 Senastelydelse 1974:777. Har enredare underlåtit verkställa avdrag för sjömansskatt,/år hans eller sjömannensbetalningsskyldighet för skatten inte fastställas senare än efter utgångenav det år, under vilket skatteavdraget ii(//e/;a verkställts. Revisionskrav mot en redare med anledning av attinnehållen sjömansskatt inte har betalats in får inte senare än efter utgången av det år, under vilketskatteavdraget verkställdes. Åtgärder för indrivning av innehållen sjömansskatt måicke vidtagas senare än efter utgången av det år, under vilket fråga om fastställelseav revisionskravet prövats av sjömansskattenämnden eller, i fall som avses i17 a § andra stycket, det år under vilket redovisning för den period skattenavser inkommit till sjömansskattekontoret. Utan hinder av vad ovan föreskrivits må kammarrätts ellerregeringsrättens beslut, varigenom redare eller ålagts ansvarighet försjömansskatt, verkställas inom av från utgången av det år dåbeslutet meddelades. (1970:847) god man förordnats före utgången av tid som angivesi det föregående, må utan hinder av vad ovan sägs åtgärder för uttagande avskatt vidtagas från utgången av det år då förordnandet skett eller,om ackord kommer till stånd, från utgången av det år då ackordet skolat varafullgjort. fastställas senare än efter utgången av det år,under vilket skatteavdraget verkställdes. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Härigenom föreskrivs i fråga om kupongskattelagen(1970:624)' dels att 28 8 skall upphöra att gälla, dels att rubriken närmast före 28 8 skall utgå. Denna lag träder i kraft . ' Senastelydelse av lagens rubrik 1974:996, Lag omändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligtlagen om allmän försäkring, m.m. Härigenomföreskrivs att 30 och 30 a 8§ lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifterenligt lagen om allmän försäkring, m.m.' skall ha nedan angivna lydelse. Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får äga rum vid indrivning av avgifter som debiteras enligt denna lag. Vad iuppbördslagen (1953:272) och föreskrifter angående tillämpningen av nämnda lagstadgas om restavgift, indrivning och redovisning av restförd skatt, avkortningoch avskrivning av skatt, antagande av ackordsförslag som rör skatt samtupprättande av balanslängd skall tillämpas också i fråga om avgiftsbelopp somavses i 29 8; dock skall befogenhet, som enligt 58 § 2 mom. angivna lagtillkommer länsstyrelse eller , i stället utövas avriksförsäkringsverket. I fråga om efterkrav och preskription tillämpasföreskrifterna i 70 och 71 §§ uppbördslagen, dock o/r vad 170 8 2 mom. nämndalag sägs beträffande länsstyrelse i stället skall gälla riks- Vad i uppbördslagen (1953:272) och föreskrifter angåendetillämpningen av lagen föreskrivs om restavgift, indrivning och redovisningav restförd skatt, avkortning och avskrivning av skatt, antagande avackordsförslag som rör skatt samt upprättande av balanslängd skall tillämpasockså i fråga om avgiftsbelopp som avses i 29 8. Befogenhet, som enligt 58 8 2mom. nämnda lag tillkommer länsstyrelse eller , skall docki stället utövas av . I fråga om efterkrav j/:ö//föreskrifterna i 70 8uppbördslagen tillämpas. Vad i 70 8 2 mom. nämnda lag sägs beträffandelänsstyrelse skall dock i stället gälla . 30 a 8-Har någon, i egenskap av företrädare förarbetsgivare som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala in arbetsgivaravgift i rätt tid och ordning, är hantillsammans med arbetsgivaren betalningsskyldig för avgiftsbeloppet och den restavgiftsom belöper på detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om detföreligger särskilda skäl. 1 Lagen omtryckt 1974:938. Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:938, 2 Lydelse enligt prop, 1980/81:84. LU 24, rskr351, - Senaste Ivdcfsc 1980:314. 1981/82:96 119 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Talan om att ålägga betalnings- Talan om att åläggabetalningsskyldighet enligt första stycket skall skyldighet enligt förstastycket skall föras vid allmän domstol. Talan får föras vid allmän domstol.Talan får inte väckas och åtgärd för indrivning inte väckas sedan arbetsgivarens inte vidtas sedan arbetsgivarens betalningsskyldighet för avgiftsbe-ansvarighet för avgiftsbeloppet har loppet har bortfallit enligt lagen bortfallit på grund av preskription. (1981:000) om preskription av En dom på betalningsskyldighet får skattefordringar m.m.Hos den som dock verkställas inom två är från har blivit ålagd betalningsskyldighetutgången av det kalenderår då domen får indrivning ske i samma ordning vannlaga kraft. Hos den som har som gäller för arbetsgivaravgift, blivit ålagdbetalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för arbetsgivaravgift. Den som har fullgjort betalningsskyldighet förarbetsgivaravgift eller restavgift enligt första stycket får söka beloppet återav arbetsgivaren. Därvid tillämpas bestämmelserna i 76 8 uppbördslagen(1953:272). Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs att 13 8 lagen (1976:206) om felparkeringsavgiftskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om ej annat följer av denna lag gäller uppbördslagen(1953:272) i tillämpliga delar i fråga om felparkeringsavgift. Reglerna om restavgiftskall dock inte tillämpas. Regeringen får föreskriva avvikelser från uppbördslagen,när det gäller avkortning, avskrivning och det administrativa förfarandet ifråga om felparkeringsavgift. Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får ägarum vid indrivning av felparkeringsavgift. Åläggande enligt 6 8 andra stycket får ej utfärdas senareän efter den dag då överträdelsen skedde. 1 Lydelse enligt prop, 198(1/81:84. LU 24. rskr 351, 1981/82:96 120 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Åtgärd för indrivning av felparkeringsavgift får ejvidtagas senare än efter den dag överträdelsen skedde. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om fordringarsom enligt dessa bestämmelser har preskriberats före ikraftträdandet. Lag om ändring i lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m.m. Härigenom föreskrivs att 28 § lagen (1976:666) om påföljderoch ingripanden vid olovligt byggande m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Betalas ej avgift inom den tid som anges i 27 8, fåravgiften jämte restavgift, beräknad enligt 58 8 1 mom. uppbördslagen(1953:272), indrivas i den ordning som enligt nämnda lag gäller för indrivningav skatt. Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som harinflutit skall medel i första hand avsättas för kommunens fordran. Åtgärd för indrivning av avgift får ej vidtagas, sedan femår har förflutit från det beslutet eller domen angående avgiften vann lagakraft. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. 1981/82:96 121 Lag omändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade Härigenom föreskrivs att 3 8 lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Fordran på slutlig skatt enligt uppbördslagen (1953:272)och fordran på slutlig avgift enligt författning, som anges i 1 8 7 denna lag,har förmånsrätt endast om den tidrymd till vilken skatten eller avgiften är atthänföra har gått till ända innan beslutet om egendomsavträde meddelades. Med sådan fordran på skatt eller avgift på vilkenförordningen (1862:10) om tioårig preskription och om kallelse å okändaborgenärer är tillämplig följer förmånsrätt endast om konkursansökningen gjortsinom efter utgången av det kalenderår under vilket skatten elleravgiften skolat erläggas enligt lag eller författning eller, om särskiltbeslut meddelats om betalningstid, enligt detta beslut. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1974:771 (övergångsbest,). 1981/82:96 122 Närvarande: justifierådet , regeringsrådet ,justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommet utdragav protokoll vid regeringssammanträde har regeringen påhemställan av statsrådet och chefen för budgetdepartementet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag ompreskription av skattefordringar m. m., 2. lag om ändringi uppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändringi lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 4. lag om ändring i lagen (1959:92) omförfarandet vid viss konsumtionsbeskattning, 5. lag om ändringi lagen (1958:295) om sjömansskatt, 6. lag om ändringi kupongskattelagen (1970:624), 7. lag om ändring i lagen (1959:552)om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen om allmän försäkring m. m., 8. lag om ändringi lagen (1976:206) om felparkeringsavgift, 9. lag om ändring i lagen (1976:666)om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m., 10. lagom ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskatteford ringar m. m. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessor . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om preskription av skattefordringar m. m. Nuvarandepreskriptionsbestämmelser på skatte- och avgiftsområdet är av två olika slag. Iförsta hand ges bestämmelser om den tidrymd under vilken indrivningsåtgärderfår vidtas sedan det allmännas anspråk fastställts och förfallit till betalning(s. k. indrivningspreskription). Vidare innehåller åtskilliga författningarbestämmelser om särskilda tidsfrister för själva fastställandet till betalningav anspråket (s. k. talerättspreskription). 1 den allmänna motiveringen tillden föreslagna lagen om preskription av skattefordringar m. m. anges attförslaget avser en reform endast av bestämmelserna om indrivningspreskriptionunder det att reglerna om Prop.1981/82:96 123 talerättspreskriptioninte omfattas av förslaget (avsnitt 2.1). Denna begränsning till reglerna omindrivningspreskription bör framgå redan av den inledande paragrafen. Lagrådetföreslår att 1 § får följande lydelse: "Denna lag gäller ifråga om preskription av rätten att driva in fordringar som tillkommer detallmänna och som drivs in enligt bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272)eller tullagen (1973:670). Den tillämpas dock inte på fordringar enligtstudiestödslagen (1973:349)." 128 första meningen uppställs .som huvudregel, att en fordran preskriberas femår efter utgången av det kalenderår, då den förföll till betalning. Eftersomförslaget med preskriptionstid åsyftar en tidrymd under vilken indrivning avfordran får ske, utgör fordringens förfallodag, såsom departementschefenframhållit, en naturlig utgångspunkt för beräkning av preskriptionstiden.Trots regelns avfattning avses med fordringens förfallotid inte allfid denverkliga förfallotiden. När anstånd har förekommit, skall nämligen enligtmotiven som utgångspunkt för preskriptionstiden gälla den dag då fordringenskulle ha förfallit till betalning, om anstånd inte medgetts. För att uppnåöverensstämmelse mellan lagtext och motiv bör detta anges i paragrafen. Närdelar av en fordran förfaller till betalning vid olika tider, bör preskripfionstidenberäknas för varje del för sig. Detta torde också vara förslagets ståndpunkt.Även på denna punkt framstår ett förtydligande av lagtexten som önskvärt. Från berörda huvudregelgörs i förslaget undantag genom bestämmelsen i paragrafens andra mening. Har enfordran fastställts till sitt belopp sedan den förfallit till betalning, skallenligt denna bestämmelse preskripfionstiden i fråga om den del av fordringensom inte var indrivningsbar räknas från utgången av det kalenderårdå fastställelsen ägde rum. Bestämmelsen förutsätter tydligen för sintillämplighet, att skattefordran eller annan hithörande fordran förfaller tillbetalning redan innan den blivit till sin storlek fastställd och att densålunda förfallna fordringen eller del därav blir indrivningsbar först när denfastställts till sitt belopp. Bestämmelsen avses framför allt bli tillämpligdels vid den typ av reglering som förekommer i lagen om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning och i lagen om mervärdeskatt dels i fall då arbetsgivaregjort skatteavdrag men inte inbetalat det innehållna beloppet (77 8uppbördslagen) och då betalning av sjömansskatt uteblivit eller erlagts med förlågt belopp (17 8 lagen om sjömansskatt). Vad till en början angårlagen om förfarandet vid viss konsumtionsbe-skattning föreskrivs i den bl. a.,att skattskyldig skall avge deklaration för varje beskattningsperiod och ideklarationen ange det skattebelopp som enligt deklarationen belöper påbeskattningsperioden (5 8). 1981/82:96 124 skattskyldige att inom tid som är föreskriven för deklarationensavgivande inbetala det i deklarationen angivna skattebeloppet (26 8 förstastycket). Erläggs inte skattebeloppet inom kan fordran på beloppetindrivas (28 8). Eftersom förfallen fordran på det i deklarationen angivnaskattebeloppet är indrivningsbar utan föregående fastställelse är denföreslagna undantagsbestämmelsen inte tillämplig på sådan fordran, vilkenföljaktligen preskriberas enligt huvudregeln. Om beskattningsmyndigheten ellerbesvärsmyndighet fastställer skatten till högre belopp än som skolat betalasenligt deklarationen eller, när beslut förut meddelats i saken, enligt närmastföregående beslut, åligger det den skattskyldige att betala det felandebeloppet inom fid som beskattningsmyndigheten bestämmer (27 § första stycket).Detsamma gäller, när skatt fastställts utan att deklaration har avgetts (27 8första stycket). Inte heller fordran på felande belopp kommer att falla underundantagsbestämmelsen, därför att dylik fordran, såsom följer av sistnämndalagrum, förfaller till betalning först efter fastställelsen. Beträffandehärefter lagen om mervärdeskatt stadgas däri bl. a., att den som ärredovisningsskyldig för sådan skatt skall lämna deklarafion för varjeredovisningsperiod inom viss i lagen bestämd frist (22 §). Om så sker, ansesskatten fastställd i enlighet med deklarationen utan att något beslut härommeddelas (32 8). Har deklaration inte lämnats, anses skatten utan något beslutfastställd till O kronor (32 8). Skall skatten bestämmas till annat belopp änsom anses fastställt enligt 32 8, fordras formligt beslut om fastställelse avskatten (33-38 8§). Skatt som fastställts genom formligt beslut skall betalasinom fid som bestämmer (43 8). Skatt som utan formligt beslutanses fastställd i enlighet med deklarationen förfaller till betalning den dagdå deklarationen senast skall lämnas (42 § sammanställd med 43 8). Av dennareglering följer att varken fordran på skatt som anses fastställd i enlighetmed deklaration eller fordran på skatt som fastställts i formligt beslutförfaller till betalning före fastställelsen. Även dessa fordringar falleralltså utanför undantagsbestämmelsens tillämplighetsområde. Enligt stämpelskattelagen (1964:308) skall i vissa falltill ledning för fastställelse av stämpelskatt deklaration avges till riksskatteverketinom vissa i lagen angivna tider (27 och 29 8§). När deklarationspliktföreligger, har den skattskyldige att inbetala skatten inom deklarationsfristen(36 8 andra stycket). Fordran på stämpelskatt som skall utgå enligtdeklarationen förfaller således till betalning vid deklarationsfristens utgångoch preskriberas enligt huvudregeln. Om stämpelskatten avbeskattningsmyndigheten eller besvärsmyndighet fastställs till belopp somöverstiger vad som skolat utgöras enligt deklarationen eller, då beslut förutmeddelats i saken, enligt det beslut som närmast föregått, åligger det denskattskyldige att inom tid som beskattningsmyndigheten bestämmer inbetala detfelande beloppet (36 § andra stycket). Detsamma gäller, om skatt fastställts,ehuru deklaration inte avgetts (36 8 andra stycket). Till skillnad frän vadsom antagits i remissprotokollet kommer även fordran på felande stämpelskatt,för vilken Prop.1981/82:96 125 beskattningsmyndigheten bestämt förfallodag, attpreskriberas enligt huvudregeln, därför att förfallodagen inträffar efter fastställelsedagen. Även iandra fall då myndighet fastställer skatt eller avgift till högre belopp än somskolat utgå enligt deklaration eller fidigare beslut eller vad därmed jämställsoch särskild förfallodag bestäms för det tillkommande beloppet, kommer fordranpå detta belopp att preskriberas enligt huvudregeln. Beträffandehärefter det i 77 8 uppbördslagen behandlade fallet att arbetsgivare gjortskatteavdrag men underlåtit att inbetala beloppet framgår av 24 8uppbördslagen, att preliminär A-skatt som innehållits genom skatteavdrag påarbetstagares lön förfaller till betalning den 18 i den uppbördsmånad sominfaller närmast efter utgången av den månad då skatteavdraget gjordes. Enligtvad som upplysts för lagrådet kan det i många fall dröja efterförfallodagen, innan det kommer till skattemyndighets kännedom, attarbetsgivare gjort skatteavdrag utan att inbetala det innehållna beloppet.Tydligt är därför, att förfallotiden inte utgör någon lämplig utgångspunkt förpreskriptionstidens beräkning, när det gäller fordran som avses i 77 §uppbördslagen. Förslaget utgår ifrån att preskriptionstiden för sådan fordranskall med tillämpning av undantagsregeln räknas från utgången av detkalenderår, då fordringen fastställts till sitt belopp. Med fastställelse tordehär åsyftas beslut av lokal skattemyndighet enligt 55 8 uppbördskungörelsen,eftersom uppbördslagen inte själv innehåller någon bestämmelse om fastställelseav fordran enligt 77 8. Till grund för förslagets ståndpunkt i denna del liggertydligen den bedömningen att fordran enligt 77 8 uppbördslagen inte är indrivningsbarförrän efter det fordringen fastställts. Denna bedömning rimmar emellertidmindre väl med ordalydelsen av 77 8 uppbördslagen som enligt sin avfattningknyter indrivningsbar-heten till förfallodagen och inte till någon därefterinfallande fastställelsedag. I nämnda paragraf stadgas nämligen, att omarbetsgivare gjort skatteavdrag men inte inbetalat det innehållna beloppet itid och ordning som är föreskriven i uppbördslagen beloppet får indrivas hosarbetsgivaren i samma ordning som gäller för restförd skatt (jfr avfattningenav 17 b 8 första stycket sjömansskattelagen). Även närdet gäller fordran på sjömansskatt föreligger såsom framhållits iremissprotokollet behov av annan utgångspunkt för preskriptionsfidens beräkningän förfallodagen. I fråga om fordran på innehållen men ej inbetald sjömansskattutgår förslaget ifrån att undantagsregeln i 2 8 skall vara tillämplig inte baranär fordringen fastställts i härför stadgad ordning utan även när krav påbetalning för fordringen lämnats obestritt av redaren. Som undantagsregeln äravfattad, synes den inte bli fillämplig i sistnämnda fall, som kännetecknas avatt någon fastställelse inte äger rum. Är avsikten att undantagsregeln skullevara analogt tillämplig i berörda fall, kan inte dagen för kravetsframställande, såsom antagits i remissprotokollet, bli avgörande förpreskriptionstidens beräkning utan den dag då tiden för erinran mot kravetutgår utan att bestridande sker. 1981/82:96 126 Av det ovan anförda framgår att det på åtskilliga punkter kanråda delade meningar om undantagsregelns räckvidd och innebörd. Regeln kommermed all sannolikhet att vålla tillämpningssvårigheter. Som lätt inses, möterbetydande svårigheter att i en enkel och klar regel fånga de sinsemellanolikartade fall, då preskriptionstiden kan behöva beräknas från annanutgångspunkt än förfallodagen. Lagrådet föreslår med hänsyn härtill attundantagsregeln utgår och att huvudregeln förses med förbehåll för fall dåannat är särskilt föreskrivet. Om så sker, får behövliga undantag frånhuvudregeln - i stället för att sammanföras i en generell bestämmelse av mereller mindre svårhanterlig natur - regleras var för sig i vederbörandespecialförfattning. Med den här skisserade lagtekniken kan exempelvis i 77 8uppbördslagen föreskrivas, att åtgärder för indrivning av belopp som där avsesinte får vidtas senare än efter utgången av det kalenderår då lokalskattemyndighet meddelat beslut om arbetsgivarens ansvarighet för beloppet.Undantag behöver även göras bl.