prop · G50324 · 1981-12-31 00:00:00 — Om enligt lagrådets förslag tillstånd inte skall komma i fråga förinspelning av telefonsamtal, i vilka centralen tar del, begränsas ocksåräckvidden av förevarande paragraf så att förvarings-, användnings- och förstöringsföreskriflerinte kan meddelas i fråga om inspelningar av sådana samtal. Lagrådet finneremellertid denna konsekvens vara i sin ordning. Fråga är nämligen om ettenskilt rättssubjekts förfogande över dokumentation, som belyser del egnahandlandet. Om, såsom föreslås, lystnadsplikt stadgas torde denna utgöratillräckligt skydd mot att uppgifter från inspelade telefonsamtal med alarmeringscentralensom part obehörigen röjs. Att vid sidan därav frän det allmännas sida regleracentralens interna hantering av dess egna inspelade telefonsamtal synes intepåkallat. Detremitterade lagförslaget innehåller inga påföljder för åsidosättande av kravetpå tillstånd eller av villkor, varmed tillstånd har förenats. I remissprotokolletuttalas emellertid att tillstånd "självfallet" bör återkallas omföreskrivet villkor inte uppfylls. Härtill må anmärkas - förutom att ingen somhelst påföljd kan inträda vid åsidosättande av kravet på tillstånd - attåterkallande av tillstånd är en otjänlig påföljd med hänsyn till nödvändighetenav att verksamheten kontinuerligt upprätthälls och bedrivs på effektivastemöjliga sätt. Lagrådet finner emellertid att sanktioner kan undvaras med hänsyntill alt något faktiskt behov därav inte föreligger och heller inte kanförutses uppkomma. Oavsett organisationsform torde del nämligen vara uteslutetatt regionala alarmeringscentraler får huvudmän av annat än offenlligrältsligkaraktär. Perssonär skiljaktig beträffande 2 och 3 §§ och anför: Den föreslagna lagen är"skräddarsydd" för de alarmeringscentraler som är i funktion ellerunder uppbyggnad enligt det s. k. konsortialavtalet mellanteleverket, kommunförbundet och landstingsförbundet. Bedömningen av förslagetskall alltså ske med utgångspunkt i kända förhållanden rörande alarmeringscenlralernaskonstruktion och verksamhel. Alla telefonsamtal som en alarmeringscentral förmed hjälpsökande eller med hjälporgan las upp på band. Delta gäller också i defall då alarmeringscentralen går in som deltagande i samtal som den kopplatmellan hjälpsökande och hjälporgan. I och för sig är del inte förbjudet enligtsvensk lag för den som är part i ett telefonsamtal alt ta upp samtalet på bandutan alt Prop.1981/82:24 13 denandre vet om del. Delta får dock inte uppfattas som ett generellt, villkorslöstaccepterande av upptagningar av egna telefonsamtal. Förhållandena på vissaområden kan vara sådana att det framstår som önskvärt och lämpligt att upptagningsverksamhetenregleras. När det gäller myndigheter har det ansetts vara olämpligt ochkränkande för den personliga integriteten att myndigheten spelar in samtal frånallmänheten utan att tala om aft man gör del (se JO: s ämbelsberäftelse 1975/76s. 333 och 1979/80 s. 359 samt JO: s i förevarande lagstiftningsärendeåberopade beslut ). Alarmeringscentralerna är visserligen ingamyndigheter. De har emellertid på grund av sin ställning såsom för staten,kommunerna och landslingen gemensamma organ samt arten av sin verksamhet entydligt "halvofficiell" prägel. De kommer också i kontaktmed problem som kan vara av högst personlig eller på annat sätt ömtålig art.Det säger sig självt att under de pressande arbetsförhållanden som råder på alarmeringscentralernaman lätt förbiser alt underrätta sin samtalspartner om att bandupptagningpågår. Och det är säkerligen inte allmänt känt att samtalen spelas in. Mot bakgrund av det nuanförda framstår det enligt min mening som lämpligt alt man pä detta speciella område närmare reglerar när och hur bandupptagningar får ske och hur man vidare skall hanlera del upptagna materialet. En sådan reglering kan inte innebära någon nackdel för arbetet vid alarmeringscentralerna. Tvärtom bör det vara ett stöd för personalen alt ha av regeringen fastlagda regler att hålla sig till och kunna hänvisa till gentemot allmänheten, massmedia m. m. Jag har därför inte någon invänd ning i princip mol den reglering som föresläs i 2 § första stycket och i 3 §, såvitt avser villkor för inspelning av alarmeringscenlralernas egna samtal och hantering av materialet. Eftersom den föreslagna lagtexten kan uppfat tas så att regeringen bemyndigas att dispensera från ett generellt inspel ningsförbud vilket som sagt inte existerar är det enligt min mening bättre att formulera början av 2§ på förslagsvis följande sätt: "Den som svarar för alarmeringscentraler som anges i 1 § får inte utan tillstånd av regeringen spela in- ". Andrastycket i 2 § torde delvis vara motiverat redan av önskemålet att legaliserateleverkets medverkan i alarmeringscenlralernas uppbyggnad och verksamhel (se 3§lelefonreglemenlet). Såsom lagrådets majoritet utvecklat kräver vidare åtgärderav det slag som avses i delta stycke -vilka åtgärder får anses sakligtmotiverade för att alarmeringscentralerna skall kunna i alla lägen fullgörasina uppgifter effektivt - ett positivt lagstöd. Jag anser all den föreslagnaformuleringen av stycket kan godtas. Mol3 §, i de delar jag inte redan berört den, finns ingen erinran från min sida. Likamed majoriteten anser jag att det, såvitt nu kan bedömas, inte finns någotbehov av att knyta påföljdsregler 2 och 3 §§. 1981/82:24 14 förslagets 4§ upptagna tystnadspliktsbestämmelsen är mycket vidsträckt.Tystnadsplikten skall gälla allt vad den som är eller varit verksam hos en alarmeringscentrali verksamheten erfarit om sådant som har yttrats vid telefonsamtal som avses iförslagels 2 §. Detär tydligt att vid sådana samtal kan lämnas inte bara uppgifter av personligoch känslig karaktär - vilket förhållande närmast synes ha motiveratbestämmelsen - utan även uppgifter av annan art som det kan finnas skäl attlägga under sekretess, t. ex. sådana som rör rikets försvar, polisensverksamhet vid beivrande av brott och enskilds yrkeshemlighet eller ekonomiskaförhållanden. Men härutöver måste givetvis vid samtal som personalen vid alarmeringscentralernatar emot och expedierar förekomma uppgifter av vitt skiftande slag,beträffande vilka så starka skäl för en begränsning av yttrandefriheten somregeringsformen 2 kap. 13 § uppställer knappast kan föreligga. Enbestämmelse likartad med den nu föreslagna upptas i 12 kap. 7§ sekretesslagen,som föreskriver att för personal i myndighets telefonväxel gäller sekretess föruppgift som har inhämtats vid tjänstgöringen och som avser telefonsamtal tilleller från annan person hos myndigheten. Denna sekretess gäller oberoende avuppgiftens innehåll. Stadgandet har motiverats med all det knappast kan överiämnastill växeltelefonisten att avgöra om en sekretessregel är tillämplig i detenskilda fallet. Enligtlagrådels mening kan en sådan grund inte åberopas för en begränsning avyttrandefriheten för personal vid alarmeringscentral. Några oöverkomligasvårigheter för personalen att - om i lystnadspliktsbestäm-melsen anges vilketslag av uppgifter sekretessen gäller - avgöra om en uppgift är av den art attden omfattas av tystnadsplikten torde inte föreligga. Räckviddenav den i remissen föreslagna bestämmelsen begränsas av att denna endast avserröjande som sker obehörigen. Härav framgår att uppgifter som eljest skullevara under sekretess i vissa situationer får röjas. I viss mån kan därvid artenav uppgiften vara av betydelse. Men genom att uppställa ett krav all röjandetskall ske obehörigen kan man knappast vinna, att från tystnadsplikten undantas allauppgifter beträffande vilka särskilt viktiga skäl för begränsning iyttrandefriheten inte föreligger. Bestämmelsenom tystnadsplikt torde därför böra utformas så att däri anges arten av deuppgifter som inte får obehörigen röjas. Förslagsviskan paragrafen ges den lydelsen alt förbudet får avse vad man i verksamhetenhar erfarit om enskilds personliga förhållanden eller affärsförhållanden ellerom förhållanden av betydelse för rikets försvar, folkförsörjningen ellerförebyggandet och beivrandet av brott. 1981/82:24 15 Närvarande:Statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt. Propositionmed förslag till lag om verksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler Föredragandenanmäler lagrådets' yttrande över förslag till lag om verksamheten hos vissaregionala alarmeringscentraler. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. 2 och 3 §§ Deti 2§ föreslagna tillståndssystemel avstyrks av lagrådet (majoriteten) såvitt gällerinspelning av telefonsamtal som en alarmeringscentral själv deltar i (dvs.samtal som inkommer till eller utgår från centralen och samtal som uppkommerdärigenom alt centralen stannar kvar i samtalet efter vidarekopplingen till etthjälporgan), eftersom det inte föreligger något hinder av rättslig karaktär,som kan undanröjas endast genom lag eller med stöd av lag, att spela in sådanasamtal. Vaddärefter rör behovet av tillstånd lill avlyssning och inspelning av telefonsamtal,som börjar som samtal till eller från en alarmeringscentral men där genomcentralens uppkoppling någon annan inträtt i centralens ställe som samtalspart,är det enligt lagrådet klart alt 4 kap. 8S utgör hinder förcentralen att gå in på den av centralen uppkopplade förbindelsen mellan denhjälpsökande och hjälporganet och avlyssna samtalet mellan dem, sedancentralen själv utträtt ur samtalet. För att göra centralens avlyssning avsamtalet rättsenlig krävs följaktligen att avlyss- Förslagom lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1981/82:24 16 ningenmedges i lag eller med stöd av lag. Det synes lagrådet naturligt att medgivandetfår omfatta också inspelning av del avlyssnade samtalet. Vidarefinner lagrådet det kunna godtas att det i lagen skrivs in ett uttryckligtmedgivande för en alarmeringscentral att bryta ett pågående telefonsamtal föratt ett annat samtal skall kunna kopplas vidare av centralen till etthjälporgan. Härigenom undanröjs nämligen varje oklarhet om rättsenlighelen avcentralens åtgärd utan att del för den skull behöver leda till slutsatsen attdet råder något generellt lagförbud att bryta andras telefonsamtal. Närdet gäller tillslåndssystemets uppbyggnad ligger del enligt lagrådet närmare tillhands alt låta lagen primärt ge de materiella rättsreglerna men göra dessasinträde beroende av regeringens prövning genom tillstånds-givning än att - somföreslagils - bygga upp regleringen av alarmerings-cenlralens befogenheter sominnehållet i ett tillstånd som regeringen bemyndigas meddela ett enskiltförelag som svarar för centralen. Eftersom det kan tänkas framtida ändringar ihuvudmannaskapet för alarmeringsväsendet eller andra organisationsformer än denu etablerade synes det vidare lagrådet mindre lämpligt alt i lagtexten bindalagens tillämplighet till begreppet enskilt förelag. Organisationsformen bör därtorlämnas öppen. Ienlighet med det anförda föreslår lagrådet alt 2 § får följande lydelse: "Densom svarar för en alarmeringscentral får, efter tillstånd av regeringen, i denutsträckning som krävs för snabba och effektiva hjälpinsatser 1. avlyssna och spela intelefonsamtal, som någon har med polis, brandkår, ambulans eller annathjälporgan och som kopplats av en alarmeringscentral till hjälporganet, 2. avbryta pågående telefonsamtalför alt samtal skall kunna kopplas till ett hjälporgan." Konsekvensenav att - såsom lagrådet har föreslagit - tillstånd inte skall komma i fråga förinspelning av telefonsamtal i vilka en alarmeringscentral tar del begränsarräckvidden av 3 § så alt där nämnda förvarings-, användnings- och förstöringsföreskriflerinte kan meddelas i fråga om sådana samtal. Lagrådet finner emellertid dennakonsekvens vara i sin ordning. Lagrådetuttalar också att regler om påföljder för åsidosättande av kravet på tillståndeller av villkor varmed ett tillstånd har förenats kan undvaras med hänsyn tillatt något faktiskt behov därav inte föreligger och heller inte kan förutsesuppkomma. Enledamot av lagrådet är skiljaktig och har inte någon invändning i princip mol den reglering som föreslagits i 2 § första stycket och i 3 §, såvitl avser villkor för inspelning av alarmeringscenlralernas egna samtal och hanteringen av materialet. Eftersom den föreslagna lagtexten kan uppfat tas så att regeringen bemyndigas dispensera från ett generellt inspelnings förbud - vilket som sagt inte existerar - är del dock enligt ledamotens mening bättre att formulera början av 2 § på förslagvis följande sätt:"Den som svarar för alarmeringscentraler som anges i 1 § får inte ulan tillstånd av regeringen spela in ". 1981/82:24 17 Enligtledamotens mening framstår det som lämpligt att man på detta speciella områdenärmare reglerar när och hur bandupptagningar får ske och hur man vidare skallhantera det upptagna materialet mot bakgrund av att den föreslagna lagen äravsedd att omfatta särskilda alarmeringscentraler, nämligen sådana som är ifunktion eller under uppbyggnad enligt det s.k. konsortialavtalet från 1971mellan , kommunförbundet och landstingsförbundet och att bedömningenav förslaget alltså skall ske med utgångspunkt i kända förhållanden rörande alarmeringscentralernaskonstruktion och verksamhet. Härvid framhålls det all alla telefonsamtal somen alarmeringscentral för med en hjälpsökande eller ett hjälporgan tas upp påband. Detta gäller också i de fall då centralen går in som deltagande i ett samtalsom den kopplat mellan en hjälpsökande och ett hjälporgan. I och för sig är detinte förbjudet enligt svensk lag för den som är part i ett telefonsamtal alt taupp samtalet pä band utan alt den andre vet om del. Detta får dock inte - anförledamoten - uppfattas som ett generellt, villkorslöst accepterande avupptagning av egna telefonsamtal. Förhållandena på vissa områden kan nämligenvara sådana att det framstår som önskvärt och lämpligt attupptagningsverksamheten regleras. Ledamoten pekar härvid på att det ansettsolämpligt och kränkande för den personliga integriteten alt en myndighet spelarin samtal frän allmänheten ulan all tala om att man gör del. Visserligen är alarmeringscentralernainga myndigheter. Emellertid har de på grund av sin ställning såsom förstaten, kommunerna och landstingen gemensamma organ samt arten av sinverksamhet en tydligt "halvofficiell" prägel. De kommer ocksådagligen i kontakt med problem som kan vara av högst personlig eller på annatsätt ömtålig art. Del säger sig självt - anförs del - att under de pressandearbetsförhållanden som råder man lätt förbiser alt underrätta sinsamtalspartner om att bandupptagning pågår. Därtill kommer - framhållerledamoten - att det säkerligen inte är allmänt känt att samtalen spelas in. Såsomden ledamot av lagrådet som är skiljaktig anför finns flera skäl för alltillståndssystemet bör omfatta även inspelning av sådana telefonsamtal som en alarmeringscentralsjälv deltar i och hanteringen av delta material. Enligt min mening är dessaskäl så välgrundade alt jag inte är beredd att i detta avseende föreslå någonändring av 2§. Däremot tillstyrker jag att början av denna paragraf ändras såatt den får följande lydelse: "Den som svarar för alarmeringscentraler somanges i I § får inte ulan tillstånd av regeringenspela in-- ". 1 likhet med lagrådet anser jag att det inte behövsnågra påföljdsregler som anknyter lill 2 och 3 §§. Lagrådetframför erinringar mot att den föreslagna tystnadspliklsbe-stämmelsen i 4§ ärmycket vidsträckt. Enligt lagrådet torde bestämmelsen böra utformas så alt idenna anges arten av de uppgifter som inte får obehörigen röjas. Förslagsvisbör bestämmelsen ges den lydelsen att för- Prop.1981/82:24 18 budetavser vad man i verksamheten har erfarit om enskilds personliga förhållandeneller affärsförhållanden eller om förhållanden av betydelse för rikets försvar,folkförsörjningen eller förebyggandel och beivrandet av brott. Jag tillstyrkeratt 4§ ändras i huvudsak i enlighet med vad lagrådet har föreslagit. Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag all regeringen föreslårriksdagen alt antaga det av lagrådet granskade förslaget till lag omverksamheten hos vissa regionala alarmeringscentraler med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig lill föredragandens överväganden och beslutar att genom proposiUonföreslå alt antaga det förslag som föredraganden har lagt fram. Tryckeri, Stockfiolm 1981