prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Krav på ersättning kan i sådana fall inteframställas förrän skadorna har inträffat. Med tanke pä skador av angivet slagär del rimligt att möjligheten alt väcka ersättningsanspråk föreligger under enganska lång tidsperiod. Utgångspunkten för tidsfristen för väckande avanspråk för oförutsedda skador bör liksom enligt VL vara utgången av denbestämda arbetstiden. Som jag har anfört vid 13 kap. 478 andra slycket,innehåller den nya lagen inle någon motsvarighet till utredningens förslag omen särskild igångsättningsfid. Prop, 1981/82:130 657 För normala fall bör det räcka med om fem årfrån den angivna tidpunkten. Förevarande stycke innehåller alltså enbestämmelse om en normaltid . Med tanke på de nyssnämnda fallen, dåskadan kan inträffa på ett myckel sent stadium, skall dock tiden kunnautsträckas till högst . En så lång fid som bör naturligtvis komma ifråga endast i undantagsfall. Tiden för framställning av ersättningsanspråkförlängs automatiskt, om arbetsfiden förlängs enligt 2 6 andra styckel iförevarande kapitel. Förevarande bestämmelse, i förening medbestämmelsen i det Qärde stycket om undantag från tillämpningen avpreskriptionslagen, ger den skadelidande möjligheter all framställa sinaersättningsanspråk på ell mycket sent stadium. Regelsystemet bör naturligtvisinte utformas så atl den skadelidande kan vinna särskilda förmåner genom att sålänge som möjligt dröja med att framställa sina anspråk. har pekat på attdet system som gäller för ersättningsbelopps uppräkning med hänsyn tillpenningvärdeförsämring saml för ränteberäkning på uppräknade belopp kaninbjuda lill sådana förfaranden. föreslår därför att bestämmelserna omtidsfrister för väckande av anspråk för oförutsedda skador kompletteras med enregel av innebörd atl anspråket också måsle väckas -förslagsvis tvåår från det skadan yppats. Denav förordade regeln innebär att ett rältegångshinder föreligger, omfristen inte iakttas. Regeln skulle alltså sannolikt föranleda åtskilligasvårbedömda tvister om när en oförulsedd skada i verkligheten har yppats. Jagkan därför inle biträda VASO:s förslag. Jag finner inte heller någon anledningatt ändra reglerna om hänsynstagande till inträffade förändringar ipenningvärdet frän det skadan inträffade till dess ersättningen bestäms ochäven för tiden därefter lill dess betalning sker Qfr 9 kap. 7 6). Däremot anserjag alt det finns anledning att se över reglerna om ränteberäkningen i frågaom ersättning för oförutsedda skador. Enligt 16 kap. 12 8 första stycket nya vattenlagenberäknas ränta på en ersättning som har bestämts efter det att markentillträddes eller förelaget utfördes med utgångspunkt i den dag då dettaskedde. Denna ränleregels motsvarighet i VL gäller också ersättningar föroförutsedda skador. Den innebär alltså att utgångspunkten för ränteberäkningeni vissa fall, t. ex. beträffande erosionsskador som inträffar först många årefter det att vattenföretagel har tagils i drift, förläggs långl fillbaka iliden trots atl skadan har inträffat . Ränteregeln medför att denersättningsberätfigade vinner fördelar genom att väntamed att väcka sitt anspråk. Genom atl ersättningsanspråk för oförutsedda skadorinle omfattas av preskriptionslagens beslämmelser (se Qärde styckel av förevarandeparagraO, kan del alltså dröja en mycket lång lid innan etl anspråk framställs.Jag anser att detta inte är rimligt och att man bör välja en annan utgångspunktför ränleberäkningen när det gäller oförutsedda skador. Förskadeståndsanspråk och liknande fordringar gäller enligl 4 8 andra 42 1981/82. Prop, 1981/82:130 658 slycketräntelagen (1975; 635) att dröjsmälsränta utgår på beloppet från den dag sominfaller efter det atl borgenären har framställt krav på ersättningoch lagt fram den utredning som med hänsyn till omständigheterna skäligen Kanbegäras av honom. Enligt det iredje stycKet i nämnda paragraf skall ränta ivarje fall utgå senast för delgivning av stämning beträffandebetalningsanspråket. Det förstnämnda stadgandet i riinlelagen löser inleproblemet med ränta pä ersättning för oförutsedda skador. Denersättningsberättigade kan mycket väl framställa krav påersältning hos den ersättningsskyldige men sedan vänta med att fullfölja sittanspråk genom anmälan till . Den ersätlningsskyldige kanskeanser alt ersättningsanspråket åtminstone delvis är befogat, men har ingenmöjlighet att mot den ersättningsberätfigades bestridande betala någonförskottsersätl-ning. Under fiden skulle den ersättningsberättigade ha rättfill dröjsmålsränta. Jag anser del i stället vara rimligt alt ränta iförevarande fall börjar löpa först sedan anspråket har anmälts lillvattendomstolen. Härigenom vinner man den fördelen att den skadelidande harintresse av att anspråk för oförutsedda skador väcks utan dröjsmål. Räntan börutgå som dröjsmålsränta enligt 66 räntelagen. I enlighet med det anförda har i 16 kap. 12 8 andrastyckel i den nya lagen tagits in en särskild bestämmelse om ränta påersättning för oförutsedda sKador. Fjärde stycket, som saKnar motsvarighet i VL,innebär en ändring av gällande rätt (se NJA 1967 s. 577). Jag biträderutredningens och många remissinstansers uppfattning alt de allmännapresKriptionsreglerna inte bör tillämpas på anspråk för oförutsedda skador Qfrockså 3 LU 1963:31 och 1966:32 saml SvJT 1970 s. 45). En motsvarandebestämmelse för uppskovsfallen finns i 13 kap. 496 femte stycket. 218 Anmälan som avses i 20 § skall vara skriftlig och den skall ges in tillvattendomstolen i tre exemplar. Ett exemplar skall genom vattendomstolensförsorg tillställas tillståndshavaren. Anspråket får efter vad som är lämpligt prövasantingen före eller efter utgången av den tid som gäller för anmälan. Förvattendomstolens prövning av anspråket gäller vad som sladgas om förfarandet iansökningsmål i 13 kap. 30-34, 36-39, 41 och 43-4768 samt 508 andra och tredjestyckena. Paragrafen motsvarar i huvudsak 11 kap. 68 8 förstaoch andra styckena VL. Genom hänvisningen fill bestämmelserna i 13 kap. 30 och31 88 om förberedelse i ansökningsmål ges möjligheter alt pröva anspråken vidförberedelsen eller vid huvudförhandhng i förenKlad form. I fråga om ersättning för rättegångsKostnadergäller de allmänna principerna i 20 Kap. 28 första styckel Qfrspecialmotiveringen fill 3 8 nämnda kapitel). Prop,1981/82:130 659 Åndrade bestämmelser om vattentappning och vattentäkter 226 Saknas bestämmelser om innehållande eller tappning av vatten beträffande etlvattenförelag eller bestämmelser om nylQandet av en vattentäkt eller ärmeddelade bestämmelser ofullständiga, får på talan av den somlider skada genom de rådande förhållandena fastställa sådana beslämmelser somär ägnade att för framliden förebygga eller minska skador. Bestämmelserna fårinle ändra vad som lagligen kan gälla och inle heller skada Iredje mans rättoch de skall endast gälla mellan parterna i målet och deras rättsinnehavare. Paragrafen motsvarar 2 kap. 318andra stycket och 2 kap. 568 andra stycket VL men har inte någon molsvarighet iutredningsförslaget. Jag anser, i likhet med flera remissinstanser, altstadgandet fyller en funktion som komplettering till 9 och 2088 i förevarandekapitel Qfr också vad som anförts vid sistnämnda paragraf). Jag har inte ansettdel vara mofiverat atl ha kvar det nuvarande undantaget i 2 kap. 56 8 andrastyckel VL beträffande en gmndvattentäkl för husbehovsförbmkning Qfr 22 kap. 78 nya vattenlagen). Talan enligt förevarande paragrafhandläggs som stämningsmål (se 13 kap. 148 punkl 8). Företagaren kan bemötakäromålel genom alt ansöka om fastställande av bestämmelser eller omlagligförklaring av förelaget (se 13 kap. 55 6). Betalning av ersättning, tillträde m. m. Kapidet motsvarar 9 kap. 11-29§8 VLoch 19 kap. i utredningens förslag. Gällande beslämmelser tillkom år1974 och jag kan hänvisa lill vad som anfördes dä (se prop. 1974:83 s. 164,203, 303 och 309). En motsvarighet till kostnadsbestämmelsen i 9 kap. 26 8 VLåterfinns i 20 kap. 11 § nya vattenlagen. En nyhet i förhållande tillgällande rätt utgör bestämmelserna i 12 8 andra styckel om ränta på ersättningför ofömtsedda skador och 196 om rätt för skadelidande panträttsborgenärer alti efterhand begära ersättning för eventuella förluster. Vidare har 11 8utformats på ett annat sätt än dess motsvarighet i VL. 1 6 och intrångsersältningar som skall utgåpå en gång belalas genom nedsättning hos i det län där fastigheten är belägen. Om ersättningen avser fasligheler iolika län, skall nedsältningen ske hos den länsstyrelse som domstolen ellerförrätlningsmannen bestämmer. 2 8 Nedsättning enligl 1 6 skall inte ske, om fastigheteninte svarar för någon beviljad eller sökt inteckning eller om de borgenärer som har pant rält i fastigheten har medgivit att ersättningen betalas ut lill den ersätt ningsberättigade. Om fastigheten besväras av gemensamma inteckningar. 1981/82:130 660 gällervad som har sagts nu endast om det dessutom föreligger sådana medgivanden frånfastighetsägare och fordringshavare som i 22 kap. 11 8 jordabalken föreskrivsför relaxation. Medgivanden behövs dock inle av dem för vars rätt domstolenseller förrättningsmannens avgörande är väsentligen utan betydelse. 36I beslul om löseskilling eller intrångsersättning skall anges i vad månnedsättning skall ske. 4 6 Ersättningar som inte skallnedsättas betalas fill den ersättningsbe-rätligade. Om ersättningen avser marksom skall lösas, åligger del den ersättningsskyldige att hos idet län där fastigheten är belägen anmäla och därvid styrka att ersättningenhar betalats. Om ersättningen avser fastigheter i olika län, skall anmälangöras hos den länsstyrelse som domstolen eller förrältningsmannen bestämmer. 5 § Bestämmelserna i t -4 86gäller även provisorisk ersättning som har beslämts med slöd av 13 kap. 49 8andra styckel. 6 6 Vid nedsättning eller anmälanskall den ersältningsskyldige till länsslyrelsen ge in domen eller beslutetsaml lagakraftbevis och vid nedsättning dessutom gravationsbevis förfastigheten. Om det inte sker, skall länsslyrelsen anskaffa handlingarna på denersätlningsskyldiges bekostnad. 7 6 Ersättning för mark som lösesskall betalas och anmälan enligt 48 skall ske från det attsåväl tillståndsfrågan som ersättningsfrågan har avgjorts slutligt. Ersältningsom inte avser mark som löses och som har fastställts atl utgå på en gång skallFjctalas från . Om den ersätlningsskyldige inte iakttarvad som har sagts , förlorar han den rätl som han har förvärvat gentemot denersättningsberättigade. Tidsfristerna får förkortas eller förlängas närparterna är ense om det eller om del finns särskilda skäl för del. 8 8 Inlösen av mark ärfullbordcid när den ersättningsskyldige har fullgjort vad som åligger honomenligt 1 och 4 85. 9 6 Den ersättningsskyldige fårgenast tillträda egendomen när inlösen är fullbordad enligt 8 8. Om förutomlöseskilling eller intrångsersältning annan ersältning har bestämls lill följdav avståendet, får dock tillträde inle ske förrän även denna ersättning harbetalats. Tillstånd alt pä annal sätt än genom inlösen tanågon annans egendom i anspråk eller alt vidta åtgärder som medför skada förnågon annan får utnyttjas när den ersätlningsskyldiige har betalat denersättning som har bestämts. Om det är påkallat med hänsyn lill denersättningsberätfigades förhållanden, skall bestämmas skäligt uppskov medtillträdet eller med utförandet av åtgärden. 10 8Om en del av en faslighet inlöses, sker ändringen i fastighetsindel ningen när inlösen är fullbordad enligt 8 6. 1981/82:130 661 Sådana särskilda rättigheter till en fastighet somhar tillkommit genom frivilliga upplåtelser upphör när inlösen av fasligheteneller av sådan del därav som berörs av rättigheten är fullbordad enligl 8 8, ominle domstolen eller förrättningsmannen har förordnat att rättigheten skallbeslå. Etl sådant förordnande får meddelas endasl om det uppenbarligen är utanbetydelse för den rätl som tillkommer borgenärer med panträtt i fasligheten. Andra särskilda rättigheter lill faslighelen än somanges i andra slycket beslår efter inlösen, om inte något annat har förordnalsav domstolen eller förtättningsmannen. Genom inlösen upphör den lösta egendomens ansvarför fordran. Delta gäller dock inte fordran som har förmånsrätt enligt 6 6 1förmånsrättslagen (1970:979). Paragraferna motsvarar 9 Kap. 11-20 86 VL och 19kap. 1-10 88 i utredningens förslag. 116Om ersättningen till följd av etl valtenförelag har bestämts sludigt förstefter del alt fillståndet har tagils i anspråk, skall den del av ersättningensom överstiger vad som tidigare kan ha utgått fill den ersättningsberättigadebetalas och anmälan enligt 4 8 göras inom en månad från del ersättningenbestämdes slutligt. Detsamma gäller en ersättning som har bestämts i sambandmed godkännandet av ett vattenföretag som redan har utförts. Om den slutligt fastställda ersättningen inteöversfiger den ersättning som har utgått och nedsättnings- elleranmälningsskyldighet annars skulle ha förelegat, skall den ersättningsskyldigeanmäla ersättnings-beslutet hos sedan delta har vunnit lagakraft. Paragrafen motsvarar 9 kap. 21 6 VL och 19 kap. 116 i utredningens förslag. Utformningenav paragrafen har förenklats i förhållande till VL och utredningsförslagetgenom atl de fall då den sKall fillämpas har angivils mera generellt Qfr 9 kap.21 6 fjärde stycket VL). Paragrafen avser till en början fall då ersättningenbestäms slutligt efter uppskov enligt 13 kap. 49 8 första stycket. Omvattendomstolen därvid förordnar om omedelbar verkställighet av ersältningsbesluletenligl 13 kap. 50 8 andra slycket skall enmånadsfristen i förevarande paragrafräknas för ersättningsbeslutet. Detta behöver enligt min meninginte särskilt anges i lagtexten. Paragrafenavser vidare den situationen alt förordnar om omedelbarverkställighet av etl fillståndsbeslut enligl 13 kap. 50 8 första styckel ochhögre rätl dömer ut en högre ersältning. Andra fall då paragrafen skall fillämpas är vidersältning för oförutsedda skador samt då ersättning bestäms i samband med enlagligförklaring av etl vatlenförelag som redan är utfört (se första stycketandra meningen). Enligt 18 6 i förevarande kapitel fårersättningsbelopp som har betalats inte återkrävas. I uppsKovsfallen gällervidare enligl 13 Kap. 49 5 Iredje StycKet att ersättningar inte får bestämmasfill etl lägre belopp än vad som har bestämts provisoriskt. 1981/82:130 662 12 6På sådana ersättningar som avses i 11 8 första stycket utgår ränta enligt 5 8 räntelagen (1975:635) från den dag marken tillträddes eller vat tenföretagel utfördes, om inte något annat följer av andra stycket. Om betalningen inle sker i rätt tid, utgår ränta enligl 6 6 räntelagen för tiden efter det dröjsmålet inträdde. Inlösen fullbordas ulan hinder av atl ränta inle betalas. På ersättningar som avser oförutsedda skador utgårränta enligt 6 6 räntelagen från den dag ersättningsanspråket framställdes vidvattendomstolen. Om den ersättningsskyldige försummar atl betalasådan ersättning som avses 1116 första stycket, skall länsslyrelsen på ansökanav den ersättningsberättigade låta ta ut beloppet jämte ränta. Därvidtillämpas bestämmelserna i utsökningsbalken om verkställighet avlagakraftägande dom i tvistemål, varigenom betalningsskyldighet har ålagtsnågon. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 22 8 VL och 19 kap. 12 8 i utredningens förslag. 1 andra stycket av förevarande paragraf har tagitsin en särskild ränteregel som avser ersättning för oförutsedda skador. I frågaom skälen för denna regel, som saknar molsvarighet i VL och i utredningensförslag, hänvisas lill vad jag har anfört vid 15 kap. 20 8. 13 6 Medel som har satts ned ellertagits ut skall utan dröjsmål sätta in i bank mot ränta. 14 6 Nedsatta eller uttagna medeljämte upplupen ränta skall betala ut till den som har rätt tillmedlen. Vid utbetalningen av medel som har satts ned enhgtbeslut av domstolen eller förrättningsmannen skall best.-immelserna omfördelning av köpeskilling för fast egendom som har sålts på exekutiv auktiontillämpas med de avvikelser som anges i tredje stycket. Om rätt för innehavareav pantbrev att avslå från sin rätt lill betalning och om verkan därav finnssärskilda beslämmelser. Om fastigheten är besvärad av en inteckning ochdessutom av en särskild rättighet som minskar faslighelens värde och har sämrerätt än inteckningen, skall den borgenär som har pantrält på grundval av inteckningenfå betalning som om fastigheten inte besvärades av rättigheten, i den mån detbehövs för att han skall få full betalning för sin fordran. Ersättningen förrättigheten skall minskas i motsvarande mån. 15 § Sammanträde för fördelningenskall hållas så snart det kan ske. Kallelser till sammanträdel skall minst tvåveckor i förväg sändas till fastighetsägaren, andra sakägare cch kändainnehavare av panträtt. De skall i kallelsen uppmanas att anmäla sina anspråksenast vid sammanträdet. Om del finns särskilda skäl för del, skall enkungörelse om sammanträdel minst i förväg också föras in i . 16 6 När inlösen av mark ärfullbordad, skall länsslyrelsen genast underrätta inskrivningsmyndighetendärom för anteckning i fastighetsboken. Prop, 1981/82:130 663 17 6 Om det råder tvist om bättrerätt till ersättning, skall ersättningen nedsättas hos länsslyrelsen, även omnedsättning inte behövs enligt 1 S-Bestämmelserna i 1315 68 skall fillämpas ifråga om sådan ersättning. 18 6 Ersättningsbelopp som harbetalats får inte fill någon del återkrävas. Vad som sagts nu gäller inte, omdel tillstånd som föranlett beslutet om ersättning upphävs på talan av denersättningsberättigade. Paragraferna molsvarar 9 kap. 23-25 och 27-29 86 VLsaml 19 kap. 13-18 68 i utredningens förslag. Av skäl som har anförts vid 13kap. 44 8 har 9 kap. 24 6 Qärde stycket VL inte fått någon motsvarighet i 14 8i förevarande kapitel. Som jag har nämnt under kapitelrubriken har i 20 kap. 118 nya vattenlagen tagils in en molsvarighel lill kostnadsbestämmelsen i 9 kap.26 8 VL. 19 6Om en borgenär som har panträtt i en faslighet gör en förlusl på grund av att ersältning inte har bestämts eller har blivil för lågt beräknad och frågan om ersältning på grund av en överrenskommelse mellan den ersätlningsskyldige och sakägaren eller av någon annan anledning inte har prövats i sak av domstolen eller förrättningsmannen, är borgenären berät tigad till ersättning av den ersätlningsskyldige mot avskrivning på fordringshandlingen. Vad nu har sagts gäller också i fråga om överenskom melser om att ersältning skall ulgå på någol annat sätt än i pengar eller om atl skadeförebyggande åtgärder skall utföras. Paragrafen motsvarar 9 kap. 73 8 VL i dess lydelseföre och 19 kap. 19 6 i utredningens förslag. F. n. gäller enligl 10 kap. 21 6 Qärde och femtestyckena och 57 8 tredje stycket samt 11 kap. 60 6 sjätte och sjunde styckenaVL att förrätlningsmannen resp. skall göra enoskadlighetsprövning med hänsyn till panträltsborgenärerna, även om enöverenskommelse föreligger mellan parterna. Dessa bestämmelser, som molsvarar5 kap. 25 8 tredje stycKet expropriationslagen, infördes (seprop. 1974:83 s. 164). Angivna bestämmelser i har emellertid på skälsom har angivils vid 13 kap. 44 6 inle fält någon molsvarighel i den nya lagen.I stället gäller enligt 12 kap. 33 8 första stycket och 13 kap. 44 6 andrastycket atl ersättning m. m. skall bestämmas i enlighet med vad som haröverenskommits. Detta innebär en återgång till den ordning som gällde före den1 och som bygger på att skadelidande panträttsborgenärer i efterhandkan begära ersättning för eventuella förluster. I förevarande paragraf haralltså denna möjlighet återinförts. Paragrafen blir tillämplig i alla de fall då fråganom ersättningens storiek inte har prövats i sak, t. ex. på grund av eltsärskilt avtal mellan parterna eller parts medgivande vid förrättningen ellerrättegången. Jag anser det inte lämpligt att utvidga ersättningsrätlen enligtförevarande paragraf till att avse även överenskommelser om en fastighets andeli en samfällighet. Prop.1981/82:130 664 Utredningensförslag med denna innebörd har alltså inte fått någon molsvarighel. Talan om ersättning enligt förevarande paragrafskall väckas vid och handläggas som stämningsmål (se 13 kap.14 8 punkl 9). I överensstämmelse med ulredningens förslag har talerälten intebegränsats lill någon viss lid Qfr 9 kap. 73 8 andra meningen VL i lydelse föreden ). Underhåll m. m. Kapitlet, som motsvarar 20 kap. i ulredningensförslag, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6). Enligt 24 8 i promulgationslagen gäller förevarandekapitel även i fråga om vattenföretag som har tillkommit före ikraftträdandetav den nya vattenlagen. I6 Den som äger en vallenanläggning är skyldig alt underhålla den så atl detinle uppkommer skada för allmänna eller enskilda intressen genom ändringar ivattenförhållandena. Den som enligt 8 kap. 2 8 har medgivits rätt allanvända någon annans valtenanläggning är jämte ägaren skyldig att underhållaanläggningen, om inte bestämmer något annat. Om en anläggning har utförts med slöd av ensärskild rättighet, är rättighetshavaren skyldig att underhålla anläggningenlill dess skyldigheten har förts över på någon annan. Delta gäller även omrättigheten har upphört atl gälla och rättighetshavaren därför inle längre kananses vara anläggningens ägare. I 14 Kap. 2 S och 15 kap. 6 8 finns bestämmelser omöverflyttning av underhållsskyldigheten. Första stycket, som molsvarar 20 kap. I 8 förstaslycket första meningen i utredningens förslag saml 2 kap. 33 8 första styckeloch 59 8 första stycket VL, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.6.1). Som har angivits där gäller underhållsskyldigheten oavsett om tillståndtill anläggningen har meddelats eller inte. Underhållsskyldigheten gäller vallenanläggningar.Vad som är en vatlenanläggning framgår av definitionen i 1 kap. 4 8 punkt 5.Häri innefattas anläggningar för bortledande av grundvatten saml diken ochandra anordningar för markavvattning. Underhållsansvarel innebär alt ägaren är skyldiginte bara atl utföra löpande reparationer utan även att bygga om en anläggningsom har Qänat ut. Sådana delar av anläggningen som saknar betydelse för någonannan än ägaren behöver dock inle vidmakthållas. Redan vid anläggningens tillkomslär ägaren skyldig atl se lill att det inte uppkommer någon fara för skada påmotstående intressen genom ett felaktigt utförande eller användning avbristfälligt material. Även om anläggningen inle vidare skall använ- Prop, 1981/82:130 665 dasfår den inte lämnas i ett sådant skick att det är risk för att den orsakarskada. Särskilda bestämmelser om utrivning av vatlenanläggningar finns i 14kap. Andra stycket motsvarar 20 kap. 1 6 första stycketandra meningen i utredningens förslag. Enligt huvudregeln är den som får rättatl använda någon annans vattenanläggning jämte anläggningens ägare ansvarigför underhållet. Delta innebär atl de solidariskt svarar för underhållet gentemottredje man. Den interna uppdelningen av underhållsansvaret får ske efternylQandegraden eller på det sätt parterna har kommit överens. har emellertid möjlighet att helteller delvis befria den som får använda en vatlenanläggning frånunderhållsskyldigheten. Sådan befrielse kan komma i fråga främst då användarensutnyttjande av anläggningen framstår som obetydlig i förhållande till ägarenseller endast avser en viss mindre del av anläggningen. I vattendomstolensbeslut enligt 8 kap. 2 6 bör då regleras inte bara omfattningen av detsolidariska ansvaret gentemot tredje man utan även den interna uppdelningen. Tredje stycket, som har behandlats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.6.3), saknar motsvarighet i VL. Enligt stadgandet skallunderhållsansvarel i vissa fall åvila någon annan än ägaren eller bmkaren avanläggningen. Skälen härtill är följande. Så länge etl vallenföretag drivs kan man kräva atlunderhållsskyldigheten fullgörs av anläggningens ägare. Problem kan emellertiduppkomma då etl vattenförelag inle längre drivs. Ett kraftverk kan ha lagts nedeller en vattenreglering har upphört. En därvid använd damm kan då haövergivils trots att den fordrar underhåll eller kanske utrivning. Så längedammen finns kvar, kvarstår också underhållsskyldigheten.