prop · G50343 · 1981-12-31 00:00:00 — Lagstiftningen torde främst ha en atlilydpåverkande effekt.Därvid delar 1981/82:43 20 kommitténsuppfattning att en skärpt lagstiftning inte kan väntas leda till någon störreökning av antalet ålal för kvinno- eller barnmisshandel, men att det ärnödvändigt att samhället inskärper att misshandel i hemmet faktiskt innebär ettdirekt lagbrott. Möjligen har kommitién överdrivit okunnigheten hos de män sommisshandlar kvinnor om alt deras handlande är straffsanktionerat. Men det tordedäremot inte vara helt ovanligt att gärningsmännen på gmnd av den nuvarandeåtalsregeln uppfattar det rättsliga efterspelet fill misshandel som en processuppkommen mera på gmnd av kvinnans illvilja och småskurenhet än samhälletsönskan att genom straffpåföljdfördöma och förhindra våldsbrott. haruttalat att åtal och rättegång för hustmmisshandel kan vara den ufiö-sandefaktorn för en separation, men att skilsmässan ofta har djupare orsaker ochdärför vanligtvis inte är till någon nackdel för kvinnan. menar att maninte kan göra sådana generella uttalanden om det goda eller dåliga för kvinnani all hennes äktenskap eller förhållande spolieras. Man kan bara konstarera attom skilsmässan drabbar kvinnan negativt utgör detta ett pris för samhälletsvidgade möjligheter att med rättsliga medel bekämpa kvinnomisshandel. Dettamedför emellertid att det krävs ökad vaksamhet mot risken för att kvinnansbenägenhet all lala med vänner, grannar, personal inom socialvården och andrablir mindre på grund av den rädsla kvinnan kan känna för att varje antydan omatt hon misshandlas leder fill ett myndighetsingripande. Samma förhållande kani än högre grad gälla barn som misshandlas av föräldrar. Det är därförnödvändigt för att i någon mån minska dessa risker, att göra allmänt känt vadkommittén anfört om tystnadsplikt för bl. a. familjerådgivare. ställer sig tveksam till om del funnits tillräckliga skäl att taupp åtalsreglema vid misshandel till särskild behandling men tillstyrkerlagförslaget. Föreningen och Föreningen : En ändring av ålalsreglernakommer att medföra betydande förändringar för målsägarna, särskilt vadbeträffar hustrumisshandel. Det måste vara positivt all kvinnan får sin rältstärkt gentemot familj och släkt, men det fordras också att samhället är berettatt bidra med snabba hjälpinsatser eftersom kvinnan har en utsattställning som kan kräva omedelbara insatser. I denna del får framföras tvivelom några mera påtagliga förändringar kommer att åstadkommas. Det måste ocksåvara en klar fördel för kvinnan att inte mera behöva ställas i valsituation föratt av olika, ofta känslomässiga men också ekonomiska skäl återkalla en angivelse.Samtidigt försvinner det från motparten alltid överhängande kravet påkvinnan att återta anmälan. Det anförda får dock inte undanskymma del faktumalt även om angivelse ej skulle erfordras polisens och åklagarens insatserslår och faller med målsägandens inställning lill om rättsliga åtgärder skallvidtas. Misshandel i hemmet av huslm och sammanboende sker ju mestadels utannärvaro av vittnen, varför ett åtal kan leda lill fällande dom endast om denmisshandlade är benägen att vid fömndersökning och inför rätta lämna en medeventuell teknisk undersökning underbyggd redogörelse för händelseförloppet.Föreslagen lagändring innebär dock en klar markering från samhällets sida allmisshandel på enskilt område inte kan accepteras. Andra organ i samhället än derättsvårdande har ostridigt också sitt ansvar att ingripa för att komma tillrätta med svårigheterna. Alt söka lösa relationsproblem mellan människor medalkohol- och/eller narkotikaproblem med insatser i form av polisförhör ocheventuellt åtal med tveksam framgång torde inte vara den bästa lösningen. Prop.1981/82:43 21 Någraåklagarmyndigheter ställer sig negativa till kommitténs förslag till lagändring.I denna del anförs bl. Överåklagaren i Stockholm:Såsom kommitién konstaterar är målsägandens medverkan i de flesta fall enförutsättning för åtal och fällande dom. Många av de fall som avskrivs påden gmnd att angivelse inte föreligger skulle därför om kravet på angivelse intefanns istället nedläggas på grund av att brott inte kan styrkas. För ettavskaffande av kravet på angivelse talar från denna utgångspunkt att målsägandenhärigenom skulle slippa ta det i många fall avgörande beslutet ifråga om humvidaåtal skulle ske eller inte. Offret befrias från de samvetsbetänkligheter som enangivelse av make eller fästman kan innebära och möjligen också öka hennesbenägenhet att medverka i utredningen. Förhoppningsvis kan det också medföra attgärningsmannen i mindre utsträckning än nu genom hot eller på annat sätt sökerpåverka målsäganden när åtalsfrågan helt ligger hos åklagaren. - För att istörre utsträckning än nu väcka åtal för misshandel på enskih område krävs inteändrade åtalsregler. Detta kan åstadkommas genom en skärpt åtalspraxis. Kravetpå att åtal skall vara påkallat från allmän synpunkt ger utrymme för den fråntid till annan varierande praxis med beaktande av kriminalpolitiska och andraskäl. Hinder föreligger således inte mol att med ändring av vad som tillämpasl.ex. utgå från att misshandel som inte är ringa brott normalt skulle leda tillåtal. Detta skulle bl.a. fä fill följd att fall av misstanke om sådanmisshandel på enskilt område blev noggrannare utredda än vad som i många fallnu sker även om angivelse inte föreligger eller återkallas. Någotställningstagande från målsägandens sida till angivelse skulle då inte behövakrävas. Avslutningsvis vill jag anföra följande. Kommittén har som skäl fören lagändring bl. a. angett att en absolut åtalsplikt skulle kunna medföra enmöjlighet för misshandlade kvinnor alt förändra sin situafion. Jag ifrågasätterom det är förhållandet. Snarare är det väl så att kvinnor, som fallit offer förmisshandel eller andra typer av våld, anser sig över huvud taget inte ha någotstöd eller hjälp att hämta hos rällsvårdande myndigheter. Den mycket stora doldabrottsligheten inom detta område är väl delvis ett tecken på detta. I kommitténsuppdrag ingår också att undersöka vilka hjälpåtgärder som kan åstadkommas för misshandladekvinnor. Lämpliga insatser för att akut och hjälpaoffren med bl.a. bostad, arbete, ekonomi o. dyl. är säkert mer verkningsfullt ikampen mot våld inom familjen. Lånsåklagaren i Jönköpingslån: Kommittén har funnit det angeläget att åtalsbegränsningarna i brottsbalken3 kap. 11 § I st. upphäves . Det hävdas att nuvarandeåtalsinskränkningar kunna uppfattas som ett uttryck för att samhället sermindre allvarligt på misshandel på enskilt område än på allmän plats. Naturiigtvisär så inte fallet. Det har i allmänna debatter riktats kritik mot polis ochåklagarmyndigheter för en alltför passiv hantering av anmälningar om misshandelpå enskilt område, när angivelse saknas. Det är möjligt alt det finns fog försådan krifik. Frågan om åtal för misshandel på enskilt område är påkallat urallmän synpunkt kan ha bedömts alltför restriktivt. torde dockha skett en omsvängning. I dessa misshandelsfall är emellertid bevissvårigheternadet stora problemet. - Kommitténs brottsvärdering torde delas av de flesta, somhar anledning syssla med dessa ärenden. Förmodligen kan man redan medtillämpning av gällande lag uppnå samma effekt, som kommittén eftersträvar, omrättsliga ingripanden sker med ökat utnyttjande av möjligheten att bedöma åtalsom påkallats ur allmän synpunkt. Prop.1981/82:43 22 direktivenbör kommiuén närmare analysera de skäl, som kan anföras för och emot ätalsbegränsningarbelräffande misshandel. Skälen för åtalsbegränsningar avfärdas ganskalättvindigt. Kommittén hävdar att de motiv, som urspmngligen bar upp undanlagetfrån den allmänna åtalsplikten för misshandel på enskild plats inte länge hartillräcklig bärkraft. Kommittén avfärdar vidare tanken på någon särskild regelför åtalsunderlåtelse för misshandel. De principiella skäl, som kommittén anförför att avskaffa åtalsbegränsningama, finner jag inte överygande. Jag anser attdet bör finnas möjlighet för åklagare att kunna underlåta ålal för misshandeläven i andra fall än som RB 20 kap. 7§ 1 st. medger. Det finns känsliga fall,där trots allt hänsyn till målsäganden bjuder, att åklagaren inte mot målsägandensönskan väcker åtal. Jag anser att det inte är särskih angeläget att särbehandlaåtalsbegränsningarna i BrB 3:11. Den föreslagna ändringen får ingen egentlig prakfiskbetydelse. Genomföres förslaget bör dock stadgas möjlighet till vidgad åtalsunderiåtelseför misshandel. Länsåklagaren iNorrbottens län: Då det gäller misshandel av kvinnor i hemmet återkallasangivelsen mycket ofta. I den mån detta sker efter det åtal väckts, har måletnormall haft sin gång om icke talan måste nedläggas på gmnd av bristande bevis.Anledningen till återkallelsen kan vara mångskiftande men oftast beroende påde relationer som finns mellan gärningsman och offer där offret ofta lever påen förhoppning att förhållandet parterna emellan skall bliva bättre. I de fall återkallelsekan konstaleras vara betingad av rädsla från offrets sida för gärningsmannentorde i allmänhet åtal vara påkallat ur allmän synpunkt därest bevisläget ärsådant att en fällande dom kan påräknas. Misshandel i hemmet är ofta förenatmed olaga hot i olika former. hot ligger redan under allmänt åtal. När enmisshandel på enskild plats angivils och olaga hot förekommit ochangivelsen sedermera återkallas har på gmnd av målsägandens nya inställningicke ens det under allmänt åtal liggande olaga hotet kunnat åtalas i brist påbevis. Jag ifrågasätter därför om den föreslagna ändringen är ägnad att ge delresultat kommitién med sill ändringsförslag velat åstadkomma. Massmedias inlresseför misshandel i hemmet, inrättande av kvinnohus och jourmottagningar är redani sig ägnad alt skapa opinion mot den rätt utbredda misshandeln i hemmet ochpåvisa det allvarliga i denna. Mot de intressen som kommitién lagt fill gmndför ändringsförslaget måste vägas vad en ändring kommer all betyda förutredningsresurserna. Det kan på goda gmnder aniagas att mörkertaletbeträffande misshandel i hemmet är betydande. förekommer oftapolisingripanden i anledning av lägenhetsbråk där ärendet icke föranleder annatän en minnesanteckning, ehuru fråga varit om en misshandel, som t.o.m. kan ha varitgrov t. ex. genom allvariiga stmpgrepp. Dessa sista ärenden torde redan enligt gällanderegler utan angivelse ha blivit föremål för utredning. Många ärenden handläggssom ärenden rörande farlig alkoholister ulan all de gämingar som föranleder detlaifrågasät-..Je utreds. Många av de misshandelsfall som stannar vid ettingripandemeddelande om lägenhelsbråken äro bagatellartade och skulle aldrigangivas av målsäganden. Vid en ändring av åtalsreglerna skulle dessa fallbehöva utredas utan att förmodligen broUet skulle kunna styrkas. Många bagatellartadefall skulle emellertid i och för sig kunna styrkas och anledning överväga åtalsunderlåtelsebeslutjämhkt 20 kap. 7§ 1 st. föreligga. Fömtsättningarna för sådantbeslut är beroende av om gämingen är erkänd. Erfarenhelerna säger emellertidalt brist på vittnen föranleder gärningsmannen att förneka gämingen. Om dåanledning finnes antaga att tilltro kan komma aU sättas Prop.1981/82:43 23 tillmålsägandens uppgifter bör talan väckas vid domstol med kanske en dom påpåföljdseftergift. Det påtagliga merarbete som ändringsförslaget medför för pohs-och åklagarmyndigheterna vill jag ifrågasatte om kommitténs gmnder förändringsförslaget äro tillräckligt bärande. Liknandesynpunkter anförs av Föreningen . Flera instanser haruttalat sig om konsekvenserna av kommitténs förslag för bedömningen av fråganom åtalsunderlåtelse samt fömndersökningens bedrivande och polisens resurser. Hovrätten för alt det skulle medföra en avsevärt ökad belastning på rättsväsendetom varje form av misshandel på enskild plats som kom till polisens kännedomnödvändigtvis skulle medföra fullständig fömndersökning. Enligt hovrättensmening bör fortfarande vid mindre allvarligare former av misshandel hänsyn tas fillmålsägandens inställning och till förhållandel mellan målsäganden och denmisstänkte vid prövningen av frågan om åtal skall ske eller inte. Enligthovrätten bör detta kunna ske inom ramen för tillämpningen av 20 kap. 7 §första stycket 1 . RÅ påpekar att till skillnad från en åtalsprövningsregelbeslul om åtalsunderlåtelse fömtsätter såväl en fullständig fömndersökning somi regel ett erkännande från gärningsmannen, vilket medför att den föreslagnalagändringen kommer att innebära inte bara att möjligheterna till åtalförstärks utan också att ell större antal fömndersökningar i misshandelsmålmed sannolikhet blir följden. RÅ erinrar emellertid i detla hänseende om åtalsrättskommitténsförslag om fömndersökningsbegränsning. Överåklagaren i Stockholmanför att kommittén inte tillräckligt synes ha beaktat den skillnad i besluisförfarandetsom föreligger mellan sådan särskild åtalsprövning som gäller förmisshandel pä enskilt område och åtalsunderlåtelse. För att resurser inte ionödan skall tas i anspråk måste därför enligt överåklagarens meningavskaffandet av kravet på angivelse och särskild åtalsprövning för misshandelpå enskilt område kombineras med bestämmelser om fömndersökningsbegränsning. Överåklagaren i Malmödistrikt framhåller att förslaget, för alt få någon effekt, kräver ökadearbetsinsatser från polis-, åklagare och domstolar och påtalar att detta är ettproblem i tider där bekämpandet av s. k. ekonomisk brottslighet och av grovnarkotikabrottslighet skall prioriteras och där en ökning av myndighetemasresurser är svår att få till stånd på gmnd av samhällsekonomin. anföratt ett genomförande av kommitténs förslag kan komma att medföra ett störreantal ärenden och därmed en ökad belastning på rättsväsendet. Enligt verketsmening är syftet emellertid med den föreslagna reformen så angeläget alt eneventuell kostnadsökning bör accepteras. Socialberedningeninstämmer i kommitténs slutsats att det inte bör vidtas några ändringar ireglerna om åtalsunderlåtelse och anför om detta: Ökade möjligheter alt underiålaålal för misshandel skulle endast leda till alt man med stöd av en formell konstmktionändå skulle överse med våld i många av de fall som här är aktuella. Beredningenvill i det sammanhanget särskih framhålla den obenägenhet som lydlighetsvisfinns hos åklagare och polis att inskrida mot de brott det här är frågan om.Frågan om hur sådana brott bör bedömas och om annan påföljd än böter bör kommai fråga bör därför avgöras av domstol i alla fall där minsta tvekan kan råda.Som kommittén framhåller är det också viktigt att utvecklingen inte blir sådanatt man börjar tillämpa nuvarande regler om åtalsunderlåtelse mera Prop.1981/82:43 24 frittför att på detla sätt kunna underiåla åtal för misshandel i hemmet. Detta börkraftigt understrykas i en kommande proposition. Jämställdhetskommitténanför liknande synpunkter och framhåller vikten av att riksåklagaren nogaföljer utvecklingen så alt beslut om åtalsunderlåtelse inte blir oftaförekommande när del gäller fall av misshandel. Sverigesadvokatsamfund har förordat all man om den nuvarande åtalsbegränsningsregelntas bort inför en särskild bestämmelse om åtalsunderlåtelse. Till stöd fördenna ståndpunkt har samfundet anfört: Det finns även skäl attpeka på de olägenheter som förslaget kan medfö ra. Enligt samfundets mening kan den föreslagna lagändringen medföra att färre kvinnor vågar söka hjälp när de utsätts för våld och att därför färte övergrepp kommer till samhällets kännedom. I så måtto kan lagändringen snarare försvåra än underlätta för myndigheterna att ingripa med hjälp åt de utsatta. En långt driven tillämpning av möjUgheten till åtal vid den ifrågavarande typen av misshandel kan även leda till all kvinnans relatio ner lill gärningsmannen skadas på ett sätt som hon minst av allt är betjänt av. Del sistnämnda bör beaktas fillsammans med risken för angiveri från utomstående som i gott eller ont uppsåt önskar få rättssystemet att ingripa i andras interna familjeangelägenheter. är det samfundets uppfatt ning alt utformning och därpå gmndade straffrättsliga ingri panden inverkar på människors uppfatttning om vilka handlingar som är fillåtliga. Samhällets strävan att uppnå en atfitydförändring i fråga om misshandel av kvinnor eller bam i hemmen måste bli ett arbete på lång sikt och med anlitande av många ohka resurser. Den nu föreslagna ändringen i bör enligt samfundets mening kunna bidraga därtill. Samfun det utgår emellertid från att samhället även skall lämna effektivt stöd och hjälp i annan form åt de angripna samt att myndigheterna genom rådgiv ning och upplysning skall sträva efter att åstadkomma den önskade attityd förändringen. Misshandel av en kvinna eller ett bam kan vara en engångs företeelse och även vara av mycket lindrig natur. Med hänsyn såväl till den enskilda individen som lill omgivningen kan del stundom vara bäst att ett åtal med följande domstolsförfarande inte kommer till stånd. På sätt kom mittén -- i belänkandet upptagit lill övervägande bör man därför enligt samfundetsmening införa en särskild regel om åtalsunderlåtelse vid misshandel för att fåfill stånd en begränsning av åtalsplikten. anser att del beträffande ringa misshandel finns anledning attvid åtalsprövning enligt 20 kap. 7§ I st. I i ta Slor hänsyn fillmålsägandens inställning och situation och åtal underlåtas i störteutsträckning än kommittén velat förorda. Enligt förbundet talar ävenprocessekonomiska skäl för att möjligheter att underlåta åtal tas till vara närdet kan ske ulan att lagstiftningens syfte äventyras. FöreningenSveriges åklagare anser att kravet på angivelse och åtalsprövning börbibehållas i vart fall när det gäller ringa brott. Om misshandel skall läggasunder allmänt åtal utan någon inskränkning bör enligt föreningen enbestämmelse om rätt till fömndersökningsbegränsning införas . anser att mindre allvarliga fall av misshandel inteundantagslöst skall behöva leda till åtal och rättegång men att erforderligbegränsning kan åstadkommas inom ramen för nu gällande regler om åtalsunderlåtelse. RFSU:Det är något oklart vad kommittén avser med sitt resonemang om innebörden avnuvarande reglerna för åtalsunderlåtelse. Å ena sidan framhålls alt dessamedger att sociala hånsyn tas och att sådana skall tas i 1981/82:43 25 desammanhang kommittén behandlar. Ä andra sidan understryks att ramama förtillämpningen av praxis inte skall vidgas i förhällande till nu gällandepraxis. Någon sådan praxis finns ju inte i ärenden av detta slag. Kommitténsuttalande ger inte heller någon egentlig ledning för när åtal skall kunnaunderlåtas. I propositionen bör det därför klargöras hur dessa regler skalltillämpas när det gäller misshandel som skett på enskilt område. Så gott som samtligaremissinstanser har i sina yttranden framhållit vikten av att den nu aktuellalagändringen kompletteras med stöd- och hjälpåtgärder för brottsoffren ochderas familjer. I det följande redovisas de remissyttranden där man närmareutvecklat sina synpunkter i detta hånseende. Hovrätten för ÖvreNorrland anser att det bör övervägas att i mål som gäller misshandlade kvinnorinföra en särskild bestämmelse om att kurator eller tjänsteman vid socialmyndighetskall kopplas in redan på fömndersökningsstadiet och vara närvarande vidförhör av målsäganden. Enligt hovrätten är det också betänkligt attförutsättningarna för tvångsvård genom införandet av LVM kan förväntas väsenfiigtinskränkas i förhållande till den ännu gällande nykterhetsvårdslagen. anföratt den föreslagna lagändringen får ses som enbart en liten del i samhälletstotala strävan efter att förändra attityder till misshandel och påverkainställning till jämställdhet mellan könen. En annan del är enligt styrelsenskolans fortlöpande undervisning i samlevnadsfrågor. Styrelsen framhåller attinvandringen i har medfört att för oss främmande religiösa ochkulturella regler som är förknippade med relationer mellan kvinnor och män ochsynen pä kroppslig bestraffning av barn kan komma i konflikt med våra egnavärderingar och att skolan kan ställas inför svåra avväganden. Den föreslagnalagändringen kan enligt SÖ vara ett stöd för skolan i dess uppgift att å ena sidanrespektera kulturella skillnader och å andra sidan hävda våra egna demokratiskavärden. SÖ framhåller att det rättsliga jämställandet av misshandel i hemmetmed övrig misshandel får ses som en gränsmarkering för det svenska samhällets rättssyn.Styrelsen anför i övrigt i denna fråga: SÖ ställer sig någotfrågande till kommitténs goda förhoppning att den föreslagna lagändringen kanunderlätta för de misshandlade kvinnorna att få hjälp från myndigheternas sida.SÖ hävdar att denna angelägna sida måste penetreras och övervägas mycket meranoga än vad kommittén haft möjlighet till. Samhällets uppsökande verksamhet ärav väsenfiig betydelse. SÖ ser fram emot kommitténs fortsatta arbete medvåldtäkt, våldförande och frihelskränkande otukt, något som man mycket näraförknippar med misshandel av kvinnor och egentligen bör ses i ett etiologisktsammanhang. - Även de misshandlade männens situation bör belysas. a. brottsförebyggande rådet har visat att männen i mycket stor utsträckningär alkoholmissbrukare och att män med utländsk härkomst är klart övertepresenterade.Bland de yngre männen är en påfallande stor andel arbetslösa. Man kan spåra fmstrationeroch besvikelser över deras misslyckanden i livet och i samhället. Detta innebäratt mannen som misshandlar kvinnorna också är i stort behov av samhällets stödoch hjälp. Det pekar också på problemets mångfacetterade natur. SÖ vill återbetona att den föreslagna lagändringen bör vara en liten del av samhälletstotala åtgärder rörande övergrepp mot kvinnor. SÖ hävdar nödvändigheten av en helhetssynpå problemen i försöken att förebygga. 1981/82:43 26 SÖvill gärna framhålla ett exempel på försök att förebygga, nämligen genom föräldrautbildning.Bammisshandel kan förebyggas genom föräldrautbildning, som naturiigen skergenom barnhälsovårdens, barnomsorgens och skolans kontakter eftersom det dåfinns möjligheter att nå alla föräldrar. Det är ofta svårt att nå riskgrupper.Det kan vara naturligt att de färäldragmpper som startar påmödravårdscentralerna vill fortsätta efter spädbarnsåret. Inom barnhälsovårdenfinns redan erfarenheter av föräldrautbildning i gmpper som startats tidigtoch sedan fortsatt upp i förskoleåldern. Speciellt föråldrar frän olikakulturer behöver få information och diskussion om gällande lagar i ochvad de i praktiken har för konsekvenser, bl.a. syn på barnen, aga ochbarnmisshandel. Detta gäller även synen på kvinnan. Ävenstatens invandrarverk behandlar de särskilda problem som är förenade medmisshandel som förövats av invandrare. SIVanser, hksom sexualbrottskommitlén, all del är viktigt all inskärpa altmisshandel av kvinnor och barn i hemmet är ett allvarligt brott som är likastraffbart som misshandel i andra sammanhang. Kommittén räknar med alt förslagelom lagändring skall kunna underlätta för misshandlade kvinnor alt förändra sinsvåra situation genom att de praktiska möjligheterna till hjälp frånmyndigheternas sida förbättras. Detla fömtsätter emellertid förinvandrarkvinnornas del att olika hjälpinstanser har personal med invandrarkunskap,tillgång fill tolkar, tvåspråkig personal eller andra resurspersoner. Särskiltangelägna blir dessa resurser eftersom kommittén räknar med att en lagändringskulle innebära att rättsvårdande myndigheter kommer all mer ingåendeundersöka vad som ligger bakom en misshandelsanmälan. Kvinnans totalasituation kan på det sättet bli känd för de myndigheter som har möjlighet atthjälpa. Kvinnor med ufiändsl urspmng som saknar eller har dåliga kunskaper isvenska och som är dåligt etablerade i del svenska samhället är i stort behovav stöd i utredningssituationen. Det är önskvärt att fasta mfiner skapas fördetta. Del är otillfredsställande om kvinnan i den situationen blir beroende avden enskilde tjänstemannens välviljaeller intresse.- Vård- och behandlingsålgärder för misshan- delsdömdamän inom olika anstalter och institutioner behöver anpassas lill män med annatspråk och annan kullurbakgmnd.