prop · G503220 · 1981-12-31 00:00:00 — Det måste givelvis även beträffande täklsamfälligheler uppkommafall då förhållandena är enkla och okomplicerade. Hovrätten har svårt attförstå varför inte sådana samfälligheler skulle kunna få förvaltas direkt avdelägarna. Kammarrätteni : Kammarrätten kan i princip ansluta sig till den samordning avprövningen enligt naturvårdslagen och prövningen av frågorna avfastighetsbildningsnatur som kommittén har föreslagit. Emellertid villkammarrätten, liksom hovrätten över och vars yttrandekammarrätten har tagit del av, ifrågasätta om anläggningslagen är denlämpligaste platsen atl föra in de faslighetsbildningsrällsliga reglerna omtäktsamverkan i. En mera närliggande lösning är enligt kammarrättens mening attta in reglerna i naturvårdslagen, i så fall förslagsvis under den av kommitténföreslagna rubriken bestämmelser om täktsamverkan. Givetvis fingeelt sådant avsnitt innehålla hänvisningar till anläggningslagen, motsvarandevad kommittén har föreslagit i 59 § nämnda lag. Av avgörande betydelse för om täktsamverkan skallkomma lill stånd är opinionsvillkoret. Denna viktiga materiella regel har iförslaget placerats i 18 b § naturvårdslagen, som synes ha lill huvuduppgiftatl reglera samordningen mellan natnrvårdsprövningen ochfastighetsbildningsprövningen. Enligt kammarrättens mening bör regeln ges enmera framträdande och självständig plats. Den bör inte heller knytas tillförhandsbeslulsinstitulel, eftersom den egentligen gäller täktsamverkan överhuvud tagel. Kammar-rätlen vill därför föreslå alt regeln flyttas till I8a§. I den föreslagna 63 § anläggningslagen talas iförsta stycket om "när täktullstånd enligt 18a naturvårdslagen (1964:822)har meddelats". 1 stället bör hänvisas tillstånd enligt /S§naturvårdslagen, eftersom endast sistnämnda paragraf handlar om tillstånd. Länsstyrelseni : tillstyrker i princip utredningens förslag omtäktsamverkan. ifrågasätter dock om inte tillstånd till läkt börfå lämnas utan beslut om täktsamverkan enligt anläggningslagen då frivilligaöverenskommelser träffats mellan berörda markägare eller nyttjanderältshavare.Länsstyrelsen anser vidare atl markägare inte skall kunna tvingas alt ingå itäktsamfäliighet om han kan anföra berättigade naturmiljöskäl mot atl hansområde skall ingå i samfälligheten. Länsstyrelseni : Del av utredningen framlagda förslaget för attåstadkomma täktsamverkan förefaller (genom förhandsbesked,anläggningsförrältning, slutligt beslut etc.) väl komplicerat. 6 1981/82. 1981/82:220 82 kanifrågasättas om det föreslagna systemet just med hänsyn härtill någonsinkommer till större praktisk användning. Utredningen har inte närmare analyserat behovet avregler för alt tvångsvis åstadkomma samverkan över fastighetsgränser. Ibetänkandet konstateras endast atl det i vissa fall på gmnd av gällandefastighetsindelning inte är möjligt aU åstadkomma den från naturvårdssynpunktlämpligaste lokaliseringen och samordningen av en täktverksamhet. Emellertid bör observeras att tillständsmyndigheternasmöjligheter au vägra tillstånd för olämplig täktverksamhet ökat högstväsentligt genom atl ersättningsreglerna upphävdes. kan sålundavägra tillstånd till läkt på två intilliggande fastigheter om planerna förtakterna på de båda fastigheterna inte samordnats på ett frånnaturvårdssynpunkt acceptabelt sätt. Om en gmsfyndighet sträcker sig över flerafastigheter men ansökan är begränsad till endast en eller ett par avfastigheterna, kan numera ge de villkor i fråga om brytningsdjupoch slänllutningar som krävs från nalurvårdssynpunkl, utan att rätt lillersättning uppkommer. Det är över huvud taget svårt alt tänka sig fall däringreppet från naturvårdssynpunkt skulle bli mindre till följd av att man medtvång utvidgar täktverksamheten att omfatta flera fastigheter. Endast för denhändelse en läkt planeras intill en redan befintlig täkl torde vinster kunnagöras från nalurvårdssynpunkl genom en samordnad brytning. Men just detta fallomfattas ej av de föreslagna reglerna. En annan sak är att man genom täktsamverkanofla kan bedriva en mera rarionell täkl och utvinna större gruskvanti-teler.Detta är dock inte något som reglerna om täktsamverkan primärt syftar aUtillgodose. Länsstyrelseni : I det fall markägaren icke önskar ingå i en täktsamverkan skallersättning utgå. Denna ersättning kan på grund av skattekonsekvenser i detenskilda fallet bli i det närmaste illusorisk. Det skulle enligt länsstyrelsensmening vara stötande för rättsmedvetandet om icke möjligheter skapas i en sådansituation alt i skälig mån neutralisera orimliga skattekonsekvenser.Länsstyrelsen föreslår att antingen del nuvarande skogskontot får utnyttjasvid inkomster av sådan läkt eller att ett särskih resultalutjämningskontoinrättas. Enligt 18 a § andra stycket naturvårdslagen skalltäkuillstånd kunna meddelas utan beslut om täktsamverkan, bl. a. då sökanden ärägare av samtliga de fastigheter, som berörs av ansökan. Någon eller några avde aktuella fastigheterna kan emellertid - sedan täkuillstånd meddelats -kommaatt övertalas under gällande tillståndstid. För del fall tillståndshavaren dåinte förbehåller sig nyttjanderätt till berört markområde, uppkommer sådansituation, då enligt första stycket samma § krav pä täktsamverkan föreligger.Med hänsyn härtill förutsattes, alt det vid meddelande av täkuillstånd i nupåtalat hänseende får intagas föreskrift enligt 18 § naturvårdslagen, atttillståndet för sin giltighet är beroende av att tillståndshavaren behåller förfoganderätten över berörda markområden eller alltillståndet kan villkoras på annat sätt. I specialmotiveringen till 18a och 18b§§naturvärdslagen anförs, att om ansökan om täkuillstånd avser en enda fastighet,men "enligt vad som följer av 18 b § första stycket finner,att tillstånd inte kan lämnas utan att även mark från annan fastighet inbegripsi företaget", tillstånd inte får meddelas förrän förrättning förtäktsamverkan har handlagts enligt anläggningslagen och deUa beslut vunnit lagakraft. Den angivna 18b§ första stycket reglerar emellertid förhandsbeslut,vilket skall meddelas i 1981/82:220 83 fallsom avses i 18 a § första stycket eller då mark från två eller flerafastigheter skall ingå i en läkt. Avser ansökan ursprungligen endast enfastighet sker prövning enligt 18 § och någon förprövning i förhandsbeslut harej inletts. Mot bakgrund härav får det bedömas tveksamt huruvida hänvisning iförevarande fall kan ske lill en prövning i enlighet med innehållet i 18b§första stycket. möjlighet aU vid prövning av ansökan omtäktullstånd avseende endast en fastighet påfordra, atl även annan fastighetinbegrips i täktområdet - varefter bestämmelserna om förhandsbeslut ochtäktsamverkan måste iakttagas - bör i första hand framgå redan av 18 § eller ivart fall närmare klarläggas. Länsstyrelseni : I har knappast aktualiserats någotfall där de föreslagna reglerna om täktsamverkan eller expropriation skullekunna vara tillämpliga. I andra län med en uttalad brist på lämpligt materialtorde de föreslagna reglerna kanske ändå vara berättigade. villdock påpeka att syftet i 18 § naturvårdslagen och i anläggningslagen skiljersig åt. I förarbetena till anläggningslagen sägs alt de ingående fastigheternaskall ha en gemensam nytta av anläggningen. I det tänkta fallet får man förutsätta att den isamfälligheten intvingade fastigheten inte får någon nytta av anläggningen utani stället men. Nyttan av regleringen får i stället den vid tillfället aktuellenäringsutövaren och möjligen samhället. anser vidare att denföreslagna ordningen med förhandsbesked från som grund för enlantmäleriför-rättning skulle medföra en omständlig administrativ process som inormalfallet troligen skulle ta något eller att genomföra. Länsstyrelseni län: Nuvarande lagstiftning ger möjlighet att vidbehov kräva gemensam täktplan för flera fastigheter. Däremot kan länsstyrelseninte kräva atl samtliga av täklplanen berörda markägare skall bedrivatäktverksamhet. Ur samhällets synpunkt kan det inte vara nödvändigt att tvingain små läktareäler i en täktverksamhet om fastighetsägaren är emot del.Länsstyrelsen avstyrker därför förslaget. Länsstyrelseni : Den föreslagna handläggningsordningen med de skilda formellabesluten som skall fattas för täktsamverkan förefaller krånglig och riskeraratt negativt påverka sakägarnas samarbetsvilja. anser atl enlämplig samrådsform utan formella beslut mellan prövning ochfastighetsbildningsmyndighetens förrättning bör utredas. Del förhandsbeslutsom skall meddela nied stöd av naturvårdslagen och som avser attligga lill grund för förrättningen enligt anläggningslagen skall enligtförslaget även innehålla en bedömning av fastighetsägaropinionen, det s. k.opinionsvillkoret. anser att denna bedömning istället bör ingå iförrättningen enligt AL och därmed behandlas i anslutning till bl. a. frågornaom andelslal i samfälligheten. I många fall kan det vara svårt för markägarnaatl ta ställning till samverkan innan andelstal bestämts. Länsstyrelseni : Förslaget är bra då det i en del fall kan leda till ensamordnad täktverksamhet inom en fyndighet. Kommittén har inte närmare berörtfrågan om läklsamfälligheten även skall omfatta områden som krävs för attsäkerställa eventuella skyddszoner o.d. vilka ligger utanför det egentligatäktområdet. Frågan bör behandlas då skyddszonen utgör en väsentlig faktor förmöjligheterna att erhålla täkttillstånd. 1981/82:220 84 Länsstyrelseni : Om fastighetsägare, som äger mindre del av en läkt,tvingas atl exploatera sin del av takten och brytningen måste ske under korttid kan ersättningen därigenom komma att beskattas på ett sätt, som kan framståsom obilligt med hänsyn till att anslutningen sker tvångsvis. För atl göra delmöjligt att medlen kan användas t. ex. för alt förkovra fastigheten anserlänsstyrelsen, att det nuvarande skogskontot bör få utnyttjas vid inkomster avläkt eller att särskilt resultatutjämnings-konto inrättas. Elt sådant system tordeockså göra det lättare alt få fastig-helsägare all frivilligt deltaga itäktsamverkan. Länsstyrelseni : Enligt uppfattning är huvudregeln lämpligvid exploatering av nya områden. När täklinlressena samordnas på annat sätt ängenom bildande av täktsamfäliighet, t.ex. genom bolagsbildning, fömtsätterlänsstyrelsen alt undantagsbestämmelserna i 18 a § naturvårdslagen ärtillämpliga. Beträffande områden med etablerad täktverksamhet förutsätterlänsstyrelsen att samverkansbestämmelserna tillämpas när så erfordras medhänsyn till naturvårdens intressen. Finner vid omprövning avtidigare beviljat tillstånd att beslut om täktsamverkan enligt 62 §anläggningslagen erfordras bör beslut om förlängning göras beroende därav. Med hänsyn till alt anläggningsbeslut för övrigasamverkansändamål-inte kan meddelas villkorligt bör samordningen mellananläggningslagen och naturvårdslagen utformas så att tillstånd till täkl enligt18 a § naturvårdslagen görs beroende av att beslut om täktsamverkan enligt 62§ anläggningslagen vinner laga kraft. Länsstyrelseni : Utredningen anser emellertid att mark somredan omfattas av gällande täkttillstånd ej skall ingå i täktsamverkan i andrafall än om tillståndshavaren lämnar sitt medgivande härtill. Detta förhållandekommer givetvis i många fall att leda till svårigheter vad gäller såvälbrytning som återställning av vissa större täkiområden. Länsstyrelserna börsörja för alt dylika verksamheter - dvs. efter dettillslåndsliden utlupil - inordnas i angränsande samfälligheler. Del bör hellerinte finnas hinder emot atl en samfällighets täktplan utformas med tanke på enkommande anslutning av intilliggande äldre täktverksamheler. Länsstyrelseni län:- Förhandsbeslut föreslås inte få medde las om berörda fastighetsägare mera allmänt motsätter sig att marken tas i anspråk för täkl och har beakiansvärda skäl för det. Av betänkandet framgår inte vilka skäl som iovannämnda fall skall anses beakiansvärda. Enligt uppfattningkommer detta att vara en avgörande punkt vid prövning av läktfrågor därtäktsamverkan bedömts erforderlig, varför klarare bör anges i vilka situationerlänsstyrelsen skall kunna meddela förhandsbeslut. Länsstyrelseni : bedömer det angeläget att möjligheter skapasför en sådan täktsamverkan som förslaget syftar till. Även omnaturresursulnyttjande och naturvårdshänsyn bör vara avgörande vid bedömningom behovet av täktsamverkan och omfattningen av densamma bedömer länsstyrelsendet angeläget att regler skapas för en avvägning mellan täktintressena(allmänna och enskilda) och en tvångs-mässigl indragen fastighets intressen.Som jämförelse kan nämnas 8§ 1981/82:220 85 anläggningslagenoch 5 kap. 6§ fastighetsbildningslagen. I vart fall bör reglerna i I2§anläggningslagen om skyldighet att avstå utrymme i sin helhet äga motsvarandetillämpning beträffande mark eller annat utrymme för täktsamverkan. Därvid böräven 22 § anläggningslagen göras tillämplig. Del föreslagna opinionsvillkoret(18b§ andra stycket naturvårdslagen) innebär däremot i princip inget skydd fören enstaka faslighets legitima intressen. Det kan sättas i fråga om inte den prövning somskall ske, innebärande en hög grad av avvägning mellan skilda, enskildaintressen, med fördel kunde ske i samma form som anläggningslagens när det ärfråga om gemensamma anläggningar i andra syften. Även där gäller ju att en anläggninginte får beslutas som inte överensstämmer med del allmännas intressen (i detfallet visserligen sådant de formuleras av ). Frågan om värdeutjämning vid samfällighetsbildningbör studeras ytterligare. Vid sidan av själva brytningsområdet kan enfastighet t. ex. behöva fillhandahålla områden för skyddszoner eller rentavendast ingå i företaget med skyddszoner. Fastigheten bör i sådant fall kunna fådel i avkastningen genom värdeuljämning. Domänverket:En väsentlig fråga som utredningen berör är möjligheten till täktsamverkan. Detföreligger säkerligen fall där sådan samverkan, både från samhällets ochenskild markägares synpunkt, är nödvändig och önskvärd. vill dockbetona svårigheterna alt rättvist värdera andelarna i en sådan samfälligheteftersom värdet grundas på många svåråtkomliga uppgifter såsom volym,kvalitet, brytningssvårighet m.m. Elt eventuellt system för täktsamverkan ochexpropriation får inte göras för stelbent utan medge en smidig tillämpning. : Kommittén har översiktligt redovisat ett antal beakiansvärdainvändningar då fastighetsägare inte behöver tvingas in i ellsamverkansföretag. Huvudregeln synes ändock vara att enstaka berördafastighetsägare ska tvingas in i ett exploateringsföretag. Enligt LRF:s meningföreligger inte ett sådant allmänt intresse vad gäller grusexploatering atl denuvarande principerna frångås. Grusexploatering i privat regi bör således ävenfortsättningsvis vara beroende av frivilliga överenskommelser mellan exploatöroch markägare. Vi vill också peka på den motsättning som här föreligger mellanövriga ändamål med anläggningslagen och grusexploatering. Övriga ändamål dåanläggningslagen kan användas är oftast i syfte atl åstadkomma bestående nyttaför samtliga ingående fastigheter. Grusexploatering däremot torde regelmässigtinnebära atl fastighetens värde minskar. - Kommittén föreslår att 18:e § i naturvårdslagenkompletteras på så sätt att formerna för samverkan mellan ingående fastigheteri gmsexploateringsföretag regleras. Enligt LRF:s mening är det inte engodtagbar lösning att i naturvårdslagen också la in exploateringsunder-lättanderegler. LRF vill således avstyrka kommitténs lagförslag både i avseende påanläggningslagens tillämpningsområde och med avseende på ändringarna inaturvårdslagen pä dessa punkter. : På grund av bl. a. svårigheterna att riktigt bestämmaingående kvantitet och kvalitet, och därmed andelslalen, bör tvångsreglernatillgripas endast i absoluta undanlagsfall. Prop.1981/82:220 86 : Styrelsen bestrider inte atl det föreligger ett behov avsamverkan i vissa fall. Däremot ifrågasätter styrelsen om den lagtekniskalösningen är lämplig. Styrelsen har i yttrande tillBostadsdepartementet och angående ochenskild väghållning samt Kommunernas gatuhållning efteriyst en genomgripandeöversyn av anläggningslagen. I avvaktan på en sådan omarbetning av anläggningslagenbör inga större ändringar eller tillägg göras. Särskilt gäller detta sådanaändringar som det här är fråga om. Anläggningslagen reglerar samverkan mellanfasligheter beträffande gemensamma anläggningar. Täkl är en verksamhet ochsåledes ett främmande inslag i lagen. De föreslagna reglerna om täktsamverkan leder ocksåtill oklar överprövning genom blandningen av administrativa beslut() och judiciella beslut (fastighetsbildningsmyndigheten). Problemav den här typen torde kunna undvikas om samverkan kan arrangeras via ett medrättsverkningar förenat i den nya plan- ochbyggnadslagstiftningen. Sammantaget leder detta lill att kommitténs förslag omtäktsamverkan inte bör genomföras. Om förslaget ändå skulle komma att genomföras måstekommunerna ges en starkare ställning vid prövningen. Styrelsen anser vidare attdet innebär onödigt krångel att kräva obligatorisk samverkan så som denföreslagna 18 a § i naturvårdslagen är utformad. När två eller flerafastigheter berörs måste huvudregeln vara aU fastighetsägarna kan samverka påfrivillig gmnd. En i lag reglerad samverkan bör tillgripas först vid oenighetmellan fastighetsägarna. : Förbundet vill här instämma i den reservation som inlämnats avriksdagsledamoten . Förbundet kan konstatera atl en urrättssäkerhetssynpunkt tvivelaktig trend uppenbariigen alltjämt är för handenvad gäller täktverksamhet. lagstiftning, där ersäll-ningsrätten vidvägrat rillstånd logs bort, biträddes ej av Förbundet. Den föreslagnamöjligheten lill en tvångsreglerad täktsamverkan är inte annat än enytterligare inskränkning av den enskilda äganderätten. För den enskildefastighetsägaren som på hel- eller deltid driver en täkl leder de föreslagnatvångsreglerna fill en försvårad planering av den personliga ekonomin. Olikafastighetsägare har olika uppfattning om lämplig tid för exploatering - etthelt naturligt förhållande. Skillnader i förmögenhels-, och inkomslförhållandenkan också motivera helt olika syn på hur en exploatering skall bedrivas och vidvilken tidpunkt. Angivna svårigheter ökar ju större samfällighetsbildningarmyndigheterna ämnar kräva. Av det anförda framgår att Förbundet ej kan biträdade föreslagna tvångsreglerna för täktsamverkan varken i avseende påanläggningslagens tillämpningsområde, de föreslagna ändringarna inaturvårdslagen eller i expropriationslagen. 5.4Samordning med vattenlagens bestämmelser om skydd för grundvatten Remissinstanserna tillstyrker eller lämnar utanerinran förslaget att frågan om täkuillstånd inte får prövas förrän frågan omskydd för grundvattnet har avgjorts. Länsstyrelseni : tillstyrker utredningens förslag i dettaavseende. Med hänsyn till vunna erfarenheter i länet vill länsstyrel- 1981/82:220 87 sensärskilt framhålla behovet av bättre underlag vad gällergrundvatten-förhållandena vid prövning av täklverksamhel. Särskilda problem harvarit bevisbördan vad gäller påtalade vattennivåer (även kvaliteter) i enskildabmnnar i närheten av pågående takter. För såväl prövningsförfarande sommyndigheters tillsynsverksamhet bör närmare anvisningar för grundvattenbedömningarsaml bevisbördan närmare klarläggas. Dessa utredningar bör prioriteras. Uttagetunder grundvattennivån ökar, vilket är positivt ur hushållningssynpunkt vadgäller grusförsörjningen. Konsekvenserna härav för gmndvattentillgångarna ärdock otillräckligt kända. Länsstyrelseni : Det är önskvärt alt en samordning sker mellan prövningen avtäklansökan och prövning enligt vattenlagen. Nödvändigheten av att i 25 §naturvårdsförordningen uttrycka ett direkt förbud att pröva frågan omtäkttillstånd innan beslut enligt 2 kap. 64 § vattenlagen fattats kan dockifrågasättas. I fall, där det är uppenbart att täktverksamhet inte kommer altslå i strid mot föreskrifterna i ett kommande beslut om grundvattenskydd, börtäkttillstånd kunna meddelas innan formeUt beslut om gmndvatlenskydd föreligger.Länsstyrelsen föreslår att tillägget till 25 § naturvårdsförordningen gesinnebörden atl /år uppskjuta prövning av täkttillstånd till dessbeslut enligt vattenlagen fattats. föreslår dessutom att dennaregel skall gälla beträffande beslut enligt både 2 kap. 64 § och 2 kap. 65 §.Den senare paragrafen torde vara den som är naturligast att tillämpa i sådanafall som här avses. Länsstyrelseni : Enligt det nya förslaget får frågan om täkttillstånd inteprövas förrän frågan om skydd för gmndvattnel har avgjorts. Med hänsyn till attdetta kan försena läktärendet betydligt bör kunna medge undantagfrån denna gmndläggande regel i ärenden som inte berör något käntgrundvaltenintresse. Länsstyrelseni : Utredningen föreslår en samordningsregel i 25 § 3 stnaturvårdsförordningen i fråga om vattenlagens bestämmelser om skydd förgrundvatten. Grundtanken aU man skall avvakta skyddsföreskrifterna enligtvattenlagen innan tillstånd lämnas enligt naturvårdslagen är riktig. Det kandock ifrågasättas om den starka betoning som utredningen gör av atl ärendenabör behandlas åtskilt är helt lämplig. En allt för långt driven åtskillnad kanleda till en onödig formalisering av handläggningen och risk för förlängdahandläggningstider. Det är ofta ett önskemål eller krav frånvattenskyddssynpunkt atl täktverksamheten avbryts på viss nivå ovanförgmndvattnel. bör ges möjlighet att på enkelt sätt när fråganaktualiseras i samband med ett läktärende, lämna en sådan föreskrift med stödav vattenlagen. Förhållandet är analogt med de miljöskyddsfrägor som påkallasav en tilltänkt läkt. På samma sätt som t, ex. råd och anvisningar enligtmiljöskyddslagen nu lämnas i täktbeslut enligt naturvårdslagen bör föreskriftom lägsta läklnivå i förhållande till grundvattnet kunna ges i täktlillståndetnär så erfordras. Det bör då naturligtvis fullt klart av beslutet framgå attföreskriften meddelas enligt vattenlagen och ej enligt naturvårdslagen. Den föreslagnabestämmelsen i naturvårdsförordningen bör omfatta också miljöskyddsfrågornaoch utformas så att ovan angivna smidiga tillämpning blir möjlig. Alternafivtkan motivuttalanden om sådan tillämpning göras eller vattenlagensifrågavarande bestämmelser justeras så att del blir möjligt. I de fall elttäktföretag ej blir tillåtligt från miljöskydds- eller vatlenskyddssynpunkt 1981/82:220 88 börnaturligtvis elt sådant beslut meddelas först eller . Täktfråganenligt naturvårdslagen bör då ej föranleda någon åtgärd med hänvisning till atttakten enligt annan lagstiftning ej är tillållig. 5.5Infordrande av säkerheten för efterbehandlingsarbeten Kommitténs förslag att skulle ges rättatt hålla inne expeditionen av ett tillståndsbeslut lill dess sökanden iärendet har ställt godtagbar säkerhet, får ett blandat mottagande av deremissinstanser som yttrat sig i frågan. Många menar atl den föreslagnaåtgärden i praktiken är mindre verksam med hänsyn till att en tillståndsgivenläkt torde kunna igångsättas, trots atl tillståndsbeslutet inte harexpedierats. : Endast ett fåtal säkerheter har utnyttjats för atl få tillstånd efterbehandling. Förklaringen härtill torde bl. a. vara att säkerhetenfungerar som ett påtryckningsmedel varigenom efterbehandling ofta blir utfördutan att säkerheten tas i anspråk. Det kan emellertid inte uteslutas atl denomfattande procedur med förelägganden, delgivning, viten m. m. som föregår ettianspråklagande av säkerheten har medfört atl tvekar atl utnyttjasäkerheten. Ofta söks andra lösningar, såsom att en ny exploatör tar sig antakten, även om detta innebär att angelägen efterbehandling skjuls påframtiden. En översyn i samband med utredningen av om bestämmelserna på detlaområde kan förenklas hade varit värdefull för naturvården. : avstyrker förslaget atl skall kunnainnehålla expedition i avvaktan på säkerhet. Förfarandet framstår somprincipiellt felaktigt, eftersom beslut bl. a. anger vilken säkerhet som skallställas. Förslaget strider mot förvaltningslagens principer om underräUelsetill part. Det syns också föga ändamålsenligt i praktiken, eftersom beslutetändå gäller oavsett expeditionen sedan del väl har fatlats.