prop · G50328 · 1981-12-31 00:00:00 — Myndigheterna skulle nämligen inte känna till allakostnader . Liknande förenklingsskäl anfördes som motiveringför all lyfta bort även exekutions-och kungörelsekostnaderna som förmåner i rältshjälpslagensmening. Denordning som gäller är otvivelaktigt enkel all hanlera. Det haremellertid visat sig att den har medfört ett störte inkomstbortfall för statenän som kan godtas i det rådande statsfinansiella läget. Delta bortfall hänförsig inte bara till de avgifter som, om de togs ul, skulle falla inomrättshjälpsavgiften och alltså betalas av den rättssökande. Bortfallet avserockså den del av avgiftema som en lappande motpart skulle förpliktas attbetala tillbaka till staten, om avgifterna utgjorde en rätlshjälpsför-mån förden vinnande parten. Detkan emellertid inte komma i fråga all ändra 9 a § så alt man helt går tillbakatill den gamla regleringen. Endast sådana kostnader som i princip alltid ärkända när ett mål eller ärende skall slutregleras bör ingå i rälts-hjälpskostnaderna.Den lösning som enligt min uppfattning bör väljas är att slopa endastbefrielsen från ansökningsavgifler enligt expedilionskungö-relsen och ta uppdessa avgifter bland de förmåner som enligt 9 § RHL ingår i rättshjälpen.Eftersom ansökningsavgiften allUd är känd för den myndighet som skall slulregleramålet eller ärendet kommer en sådan ändring inte att medföra några svårigheteri tillämpningen. Förde övriga avgiftema enligt expeditionskungörelsen och för exeku-lionsavgifternabör nuvarande ordning beslå. De skäl som föranledde be- 1981/82:28 22 frielsefrån dessa avgifter har fortfarande samma giltighet. Det skulle alltså knappastvara möjligt att med bibehållande av gällande slulregleringsförfa-randeåterföra dem som förmåner enligt RHL, Härtill kommer att dessa avgifter intetorde avse några mer betydande belopp. Milt förslag all undantaäktenskapsförord och de flesta boskillnadsmål från rättshjälpen kommer sålundaalt leda till att knappast några kungörelsekoslnader i fortsättningen kommeratt belasta rättshjälpsanslagel. Del är i vilket fall som helst sannolikt altde summor som kan återgå lill staten genom alt ansökningsavgifterna görs förmån för rättshjälpen är avsevärt större. Den träderen ny utsökningsbalk i kraft, till balkens 17kap,, som rör kostnader i ulsökningsmål, kommer all las upp i en ny förordningom utsökningsavgifter, som skall ersätta den nuvarande exekutionsavgiftskungörelsen(1971:1027), I samband därmed ändras den nuvarande beteckningen utsökningsavgiftlill grundavgift och nuvarande tilläggsavgift lill särskild avgift.Samlingsbeteckningen för avgifterna blir utsökningsavgifter. Deändrade beteckningarna för med sig behov av följdändringar i andraförfattningar. Av lagama är det endast rältshjälpslagen som innehåller beteckningenutsökningsavgift. Jag föreslår, efter samråd med chefen för kommundepartemenlet,att rältshjälpslagen ändras så att den överensstämmer med terminologin i dennya förordningen om utsökningsavgifter, 1.6Allmän rättshjälp innan pilotfall har avgjorts Ivissa typer av tvister där rättsläget är oklart och omfattande utredning krävsförekommer att talan i ett stort antal likartade mål väcks vid skildadomstolar. Utmärkande för dessa tvister är all vissa grundläggande bevis-eller rättsfrågor är gemensamma. Som exempel kan nämnas mål om ersäftning förläkemedelsskador. F.n.finns del inte något hinder mot all bevilja rättshjälp i sådana mål som harbeskrivits. Det har alltså inte någon betydelse från rättshjälps-synpunkt attutgången i ett eller flera mål kan vara vägledande för övriga fall. Del finnsnumera åtskilliga exempel på sådana rättegångar som är an-hängiga inte bara vidolika tingsrätter utan även i olika instanser. Kostnadema i målen blirvanligen stora, främst vad gäller utredningar och arvoden till ombud. Härtillkommer all målen utgör en onormalt stor belastning på domslolsorganisationen. Enligtmin mening är del inte rimligt all, i sådana fall som jag har beskrivit,låta det allmänna betala kostnaderna i alla rättegångarna. Möjligheten attbevilja rättshjälp i dessa fall bör därför inskränkas. Iförsta hand bör en sådan inskränkning kunna göras när utgången i samtliga målberor på vilken ställning som las i en eller flera rätts- eller bevisfrågorsom är desamma i alla målen. Kan i så fall ett eller ell par pilotfall väljas ul,bör det i princip inte vara möjligt att få rättshjälp i de andra målen. Prop.1981/82:28 23 Imånga fall, exempelvis i en del av läkemedelsmålen, är rätts- eller be-visfrågomainte identiskt lika. Även i dessa fall bör emellertid rättshjälpen kunnainskränkas om avgörandet av ett begränsat antal fall kan antas komma att gevägledning vid bedömningen av övriga fall. Vadjag nu har sagt innebär inte att rättshjälp helt och hållet skulle vara uteslutenför alla utom för partema i pilolmålel fram lill dess att delta blivit avgjort.Del kan i vissa fall vara befogal alt rättshjälp beviljas för mer begränsadeåtgärder, exempelvis för all klarlägga målet eller ärendet i ell inledandeskede, för all inhämta viss utredning som löper risk att gå föriorad eller förall vidla preskripUonsavbrytande åtgärder. För all rättshjälpen på detta sättskall kunna begränsas krävs dock att sökanden uttryckligen har preciserat sinansökan alt avse någon eller några rättsliga åtgärder. Rältshjälpsbeslulelkan då inte gå längre än som följer av ansökningen. Om den rätlssökande inteavgränsar sin ansökan utan denna alliså avser den rättsliga angelägenheten somhelhet torde det inte vara möjligt all bevilja rättshjälp enbart i vissa delar.Den praktiska konsekvensen torde då oftast komma all bli alt rältshjälpsansökningenavslås. Denreglering som jag nu har förordat bör få formen av ett Ullägg lill 8 § RHL. ny punkt bör del föreskrivas alt allmän rättshjälp inte får beviljas omfrågan om rättshjälp kan anslå till dess en annan rättslig angelägenhet varianspråket stöder sig på en väsentligen likartad grund har avgjorts slutligt. Om räftshjälphar beviljats t.ex. därför alt domstolen inte kände lill förekomsten av etttidigare anhängiggjort pilotmål, eller om det först senare visar sig att delföreligger skäl all begränsa antalet mål med allmän rättshjälp lill ell ellerflera pilolmål, bör det finnas möjlighet alt besluta all rättshjälpen skallupphöra. En sådan befogenhet bör dock inte utnyttjas, om det skulle varauppenbart obilligt mol parten all rättshjälpen upphör. Föreskrifter härom börlämpligen tas in i 34 § RHL. Jag vill i detta sammanhang framhålla att det oftatorde föreligga särskilda skäl för all låta staten bära rätlshjälpskostnadema ide fall rättshjälpen upphör enligt den förordade regeln. Enligt49 a § RHL får, förutom enskilda parter, även föra talan molbeslut i fråga om rättshjälp. I paragrafen stadgas vidare att även annanmyndighet som regeringen bestämmer får föra sådan talan. Regeringen hartillagt justiUekanslern () denna behörighet. Genomförsförslaget om alt rättshjälp skall kunna upphöra i avvaktan på ett pilotfall, bördomstolsverket få behörighet att påkalla att beslut fattas om detta. En sådanbehörighet bör då omfatta även talan om att rättshjälpen skall upphöra pånågon av de andra grunder som anges i 34 § RHL. Behörigheten bör gälla ävenJK. Jag föreslår alltså att i en ny paragraf, 49 b § RHL, införs en föreskriftom all eller annan myndighet som regeringen bestämmer fårpåkalla beslut om all allmän rättshjälp skall upphöra enligt 34 § RHL. 1981/82:28 24 Eneffektiv Ullämpning av den föreslagna bestämmelsen i 8 § RHL kräver attdomstolar och rältshjälpsnämnder känner lill förekomsten av sådana mål somavses . I de flesta fall torde detta inte vålla några problem. Del kanemellertid vara lämpligt att den information som behövs i dessa frågor samlashos , där del redan nu finns kunskap och överblick över området. Domslolamabör lämna verket underrättelse om anhängiggörande av sådana mål som kan antasvara berörda av den föreslagna regeln i 8 §. Detta kan ske mycket enkelt, l.ex.genom att en avskrift av stämningsansökan i målet sänds . Demyndigheter som skall besluta om rättshjälp kan då vid behov vända sig lillverket för alt få upplysningar. Del ankommer på regeringen all ta ställningtill utfärdande av närmare föreskrifter för ell sådant förfarande. Motsvaranderegler om underrättelse bör gälla för ansökningar om rättshjälp som görs hos rättshjälpsnämndema. Delhöjda uttaget av rätlshjälpsavgifler saml begränsningen av möjligheten tillnedsättning av grundavgiften kan beräknas innebära en besparing på mellan 9 och10 milj. kr. Den skärpta arvodesprövningen kan antas medföra besparingar istorleksordningen 10 milj. kr. Genomall återföra ansökningsavgifler lill rällshjälpssyslemel kan uppskattningsvisI milj. kr. Förslagetalt allmän rättshjälp inte längre skall få beviljas i mål om gemensam ansökanom boskillnad och för att upprätta äktenskapsförord och testamente kommer allmedföra besparingar på omkring 3 milj. kr. Jag har då räknat med de minskadeutgifter för staten som följer av all kostnadema för kungörelser i dessaangelägenheter inte längre kommer att betalas av allmänna medel. Delär mycket svårt att beräkna besparingseffekten av all undanta vissa mål frånallmän rättshjälp i avvaktan på pilotfall. Del kan dock vara rimligt attuppskatta besparingen på rättshjälpsanslaget till ca 2 milj. kr. Denya reglerna bör träda i kraft och i princip genast börja Ullämpas.I fråga om 9 § och 9 a § första stycket bör dock den äldre lydelsen fortfarandegälla om rättshjälp har beviljats före lagens ikraftträdande. Rättshjälp somföre har beviljats i mål om boskillnad enligt 9 kap. 2 § GBeller för att upprätta äktenskapsförord eller testamente skall givetvis beståäven sedan lagen trätt i kraft. När det gäller frågan om pilotfall bör den nyaregleringen få lillbakaverkande kraft på så sätt att rättshjälp som harbeviljats före ikraftträdandet kan beslutas upphöra enligt den nyabestämmelsen i 34 §. Prop.1981/82:28 25 I enlighet med vad jag nu har anfört har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändringi rältshjälpslagen (1972:429), 2. lag om ändringi lagen (1981:830) om ändring i rältshjälpslagen (1972:429), 3. lag om ändringi . Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 1.' Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas överlagförslagen, Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. ' Bilagan har uteslutits här. Förslagen är likalydande medpropositionens lagförslag utom såvitt gäller 34 § rättshjälpslagen. Detremitterade förslaget innehåller inte något förslag till ny lydelse av detstycke som motsvarar fjärde och femte styckena i propositionsförslaget.Dessutom har i propositionen gjorts några smärre redaktionellajämkningar. Prop.1981/82:28 26 Närvarande: f d. justitierådet , regeringsrådetDelin, justitierådet . Enligt lagrådet Ullhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi rältshjälpslagen (1972:429), 2. lag om ändringi lagen (1981:830) om ändring i rältshjälpslagen (1972:429), 3. lag om ändringi . Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande avlagrådet: De remitterade lagförslagen framläggs utan någotföregående remissförfarande, i motsats till vad som bmkar ske i liknande fall(jfr även 7 kap. 2 § regeringsformen). Varken någon myndighet eller Sverigesadvokatsamfund har sålunda fått tillfälle all yttra sig över förslagen, trotsall de i vissa delar får ingripande betydelse både för enskildas rättsskydd ochför advokatkårens arbete. Materialet i ärendet är därför mycket knapphändigt,och i brist på belysande yttranden är del svårt all bedöma den effekt lagändringarnakommer att få. Visserligen kan det av stalsfmansiella skäl synas angeläget attlagändringarna genomförs, och dessa framstår till störte delen som försvarliga.Men del sagda påkallar försiktighet vid genomförande av sådana ändringar somär av störte principiell betydelse. Förslaget till lag om ändring i rättshjälpslagen 8 § Lagrådet: Den i förevarande paragraf i första stycket 7 upptagnagrunden för avslag på ansökan om rättshjälp - nämligen all frågan om rättshjälpkan anslå lill dess en annan rättslig angelägenhet vari anspråket stöder sig påväsentligen likartad grund har avgjorts slutligt utgör en från principiell Prop.1981/82:28 27 Den innebär nämligen att möjligheten för en rätlssökandeall erhålla rättshjälp göres beroende av handlandet av andra personer, medvilka han i och för sig inte har någon beröring. Den föreslagna gmnden kan påvisst sätt sägas innebära att avsteg görs från principen om allas likhet införlagen; den rätlssökande får ej det stöd från det allmänna som han i och för sigär berättigad lill därför alt en annan person - med eller ulan allmänrättshjälp - för en talan i en likartad sak. EmellerUd är alt beakta alt avslaget på begäran om stöd i princip endast är temporärt; sedan slutligt avgörande fallit i den sak som ut gjort hinder mol beviljande av rättshjälp, föranleder den inte längre att den rätlssökande ej erhåller rättshjälp. En annan sak är att del sakliga avgöran det av den prejudiciella saken kan medföra att på annan grund - främst kanske att del saknas befogal intresse att rättssökandens sak prövas - rältshjälpsansökningen bör avslås. Med hänsyn lill den begränsade verkan som trots allt ett avslag enligt den föreslagna nya gmnden har synes del - om ock med viss tvekan - få anses godtagbart all införa densamma. Starkt bör dock understrykas att - såsom också departementschefen framhåller - denrätlssökande icke bör vara utesluten från rättshjälp för begränsade frågor, såsom att klarlägga och bevisningsmässigl säkerställa just för den rätlssökande speciella förhållanden eller att vidtaga preklusions- eller preskriptionsavbrytande åtgärder. Bengtssonär av skiljaktig mening och anför: Denföreslagna punkt 7 i första stycket innebär, i förening med del nya andrastycket i 34 §, en reglering av vittgående betydelse för enskilda rättssökande.Förmånen av allmän rättshjälp kan förvägras eller renlav fråntas dem, intedärför att de skulle sakna intresse av alt få saken behandlad eller därför atttalan skulle sakna fog, utan på den grund att del redan pågår en liknandeprocess, vilken - som del sägs i motiveringen - "kan antas komma att gevägledning" vid sakens bedömning. För den rätlssökande måste det framståsom föga rimligt att han av sådana skäl åtminstone Ulls vidare skulle gå misteom rättshjälp. Det stämmer illa med rälts-hjälpslagstiftningens syfte all pådelta sätt ge den som väckt talan i ett Udigare skede en förmån framför andrarättssökande i samma situation. Aft märka är också att enligt 34 § fjärdestycket rältshjälpslagen den som haft rättshjälp som huvudregel skulle få självbära uppkomna kostnader, när rättshjälpen upphör. Även om enligt motiven delofta torde finnas särskilda skäl för avsteg från huvudregeln, ter denna siganmärkningsvärt hård i en situation där man inte lär kunna rikta något klandermot den rätlssökande personligen. Vidarebör framhållas, att en process om liknande frågor som är under bedömning itidigare rättegång inte behöver bero på att ombudet missbm-kar rättshjälpen.Också han kan, när han ålar sig sitt uppdrag, vara okunnig om att ett annatombud driver en motsvarande process. beslut om avslag på ansökan ellerupphörande av rättshjälpen torde helt kunna rubba Prop.1981/82:28 28 fömtsättningarnaför talans uppläggning. Även för ell ombud, som känner alt en liknanderättegång pågår, kan del vara svårt att med ledning av den allmänt hållnaformuleringen i punkt 7 på förhand bedöma, om hans huvudman kan få rättshjälpoch om det i så fall finns anledning alt begränsa ansökningen härom vissaåtgärder på sätt som antyds i remissprolokol-lel. Avsiktenär tydligen att bestämmelsen skall få ell omfattande tillämpningsområde.Situationen, all avgörandet i en pågående rättegång kan antas ge vägledning förbedömningen i ett annat mål, lär i själva verket vara ganska vanlig. Som antydsi motiveringen är här flera typfall länkbara, vilka klart skiljer sig frånvarandra. Den föreslagna bestämmelsen kan synas förhållandevis rimlig, närrätts- eller bevisfrågor är identiskt lika i flera mål, t. ex. när tvistengäller frågan om strikt skadeståndsansvar föreligger vid en viss typ avtillverkning, om en tillverkare gjort sig skyldig lill oaktsamhet vidproduktion eller marknadsföring av en vara, som oslri-digt orsakat skada, ellerom en Ullverkad vara över huvud laget har en viss skadebringande egenskap. Iandra fall råder emellertid tvist också i frågor som särskilt gäller käranden,såsom om dennes skada orsakats av ell påstått förhållande och hur stor skadan iså fall är. Här kan en skadelidande ha betydligt starkare skäl all inom rimliglid säkra bevisning och eventuellt också få fastslaget om ett orsakssambandföreligger för hans vidkommande. Det bör understrykas att ett pilolmål rörandesådana komplicerade frågor som här är aktuella kan antas dra långt ut påtiden. I dessa fall kan den föreslagna regeln innebära en betydande nackdel förden rätlssökande, som f. ö. i personskadefall av denna typ ofta torde vara i ensocialt bekymmersam situation. Detär naturligt att ställa frågan, om inte andra processuella regler kan användasför all uppnå avsedda besparingar och råda bot på de missförhållanden somberörs i motiveringen. Denna möjlighet har inte alls diskuterats i remissprolokollel. bötjan är här alt märka regeln i 32 kap. 5 § om vilandeförklaring,då för prövning av mål är av synnerlig vikt, aft fråga som är föremål för annanrättegång först avgörs. Regeln synes visserligen inte ha tillkommit med direktsikte på situationen, att utgången i ett pilolmål av här avsett slag skallavvaktas; processer av den nu aktuella typen torde inte ha varit i blickpunklennär bestämmelsen tillkom. Avsikten har dock varit all regeln skall tillämpasbl. a. då utgången i den andra rättegången endast får en mer eller mindre starkbevisverkan i det aktuella målet (se NJA II1943 s.417 f)- Man kan sälla i fråga om inte i åtskilliga av de situationer somåsyftas i remissprolokollel del är möjligt all använda sig av vilandeförklaringenligt 32 kap. 5 §. - Det framstår i vart fall som långt meratillfredsställande bl.a. från rättssäkerhetssynpunkt aft angripa de påtalademissförhållandena genom all något utvidga möjligheterna till vilandeförklaringi stället för att inskränka de rättssökandes tillgång till Prop.1981/82:28 29 rättshjälp- låt vara all en sådan lagändring kunde i någon mån föregripa rätlegångsutredningensarbete. En sådan utvidgning hade kunnat ske exempelvis genom att i 32 kap. 5 §ordet "avgöres" utbyttes mot "bedömes i sådfc.itsammanhang"; därigenom skulle tydligare ha markerats, all paragrafen kantillämpas även när bedömningen av en viss bevisfråga i ell pilolmål blirvägledande för prövningen av en liknande fråga i den andra processen. Vidarekan man självfallet i situationer som de avsedda låta ett omdö-meslöslprocessande inverka på arvodet. Detta kan onekligen underlättas genom denföreslagna omformuleringen av 22 § rältshjälpslagen och 21 kap. 10 § ,men möjlighet härtill lär föreligga redan med nuvarande regler. Ett ombud, sommed stora kostnader driver l.ex. en skadeståndstalan utan hänsyn att enmotsvarande fråga kan väntas tidigare bli avgjord i en annan process, torde imånga fall visa en sådan brist på omdöme och förmåga att begränsa målet alt delfår en väsenUig inverkan på arvodesprövningen. Möjligheterna borde därför varagoda all på delta vis komma till rätta med de berörda missförhållandena ulan ensådan reglering som remissen innebär. Detkan naturligtvis sägas, all de föreslagna bestämmelserna inte nödvändigtvisbehöver leda lill mera stötande konsekvenser, om de tolkas på ett förnuftigtsätt. Otvivelaktigt är det också sakligt befogat att för framliden hindra rällegångsbilrädenatt utnyttja rättshjälpen onödigt vidlyftiga processer på statensbekostnad. Emellertid är lagändringarna så ingripande för enskildarättssökande all - särskilt med hänsyn lill vad lagrådet Udigare anfört omförslagels beredning - de lämpligen inte bör genomföras i dettalagstiftningsärende. Härtill kommer all de knappast förefaller nödvändiga förall man skall nå del väsentliga syftet med förslaget i denna del, och allbesparingseffekterna i alla händelser blir begränsade. Av sådana skäl anser jagalt förslaget inte kan godtas såvitt gäller den nya punkt 7 i första stycket. Bengtssonanför för sin del: Enligtlagförslaget skall i förevarande paragraf, liksom i 21 kap. 10 § ,närmare anges i lagtexten, vilka omständigheter som skall beaktas vidprövningen om arvode skall vara skäligt. De faktorer som uppräknas lär redanidag inverka på bedömningen, när domstolen fastställer arvode. I vart fallgenom den mindre vikt som lidsålgången tillmäts torde regeln skilja sig frånvad som tillämpas. Framför allt är emellertid att märka den nyaformuleringen, alt rätt föreligger lill ersättning som "visas ha varitskälig"; ullryckssällel anknyter lill ell moiivullalande vid rältshjälpslagenstillkomst men synes i övrigt ovanligt när del gäller en skälighetsbedömning.Avsikten är tydligen att skärpa bl. a. biträdens och offentliga försvararesåligganden all lägga fram material som visar det 1981/82:28 30 utförda arbetets art och omfattning. Inte minsl det imotiveringen antydda kravet, att biträdet skall styrka att en åtgärd ärnödvändig för uppdragets fullgörande, synes gå betydligt längre än vad somgäller . Del har inte belysts, vilka konsekvenser denna skärpning kan få föradvokaters och andra biträdens arbete och för tillämpade mtiner påadvokatbyråerna, inte heller vad den kan betyda för deras inställning tillbiträdes- och försvarar-uppdrag som ersätts av allmänna medel. Den föreslagna lagändringen kan i och för sig synasvälmotiverad. Med den inställning som förut angetts i fråga om lagförslagelsberedning anser jag emellertid, att man inte bör göra en ändring av detta slagi en praktiskt så betydelsefull regel ulan all ändringens innebörd ellerkonsekvenser närmare klartgjorts. Enligt min mening bör förevarande bestämmelseinte ändras i detta lagstiftningsärende eller i vart fall orden "visasha" utgå ur lagtexten. 34 § Lagrådet: Enligt fjärde stycket i den föreslagna lydelsen av förevarandeparagraf skall den som haft rättshjälp själv bära kostnaderna för denna, om detbeslutas all allmän rättshjälp skall upphöra. Såvida särskilda skäl föreliggerkan dock beslutas att kostnaderna eller del därav skall betalas av statsverket.Enligt förevarande paragrafs hitUllsvarande lydelse gmndas ett beslut omupphörande av rättshjälp på sådana förhållanden som att den rätlssökande lämnatoriktiga uppgifter, all han ej betalat rätlshjälpsavgifl eller att hansekonomiska situation avsevärt förbättrats. Den nu föreslagna nya gmnden förbeslut om rättshjälpens upphörande är att den i målet aktuella frågan också ärföremål för prövning i ett "pilolmål". Att rättshjälpen i detta fallskall upphöra, torde i allmänhet icke vara alt hänföra till någon omständighetför vilken den rätlssökande kan anses ha ansvaret. Återkallandet sker i ställeti statsverkets intresse alt begränsa rättshjälps-utgifterna. I detta läge synesdel ligga närmare till hands alt låta statsverket och icke den rätlssökande svaraför kostnaderna fram återkallandet. Departementschefen framhåller också attdel ofta föreligger särskilda skäl alt låta statsverket bära kostnaderna idessa fall. Enligt lagrådels mening är dock situationen sådan att del bör kommatill direkt uttryck i lagtexten att statsverket och ej den rätlssökande i dessafall i regel skall stå för kostnaderna. Del förordas därför att i Qärdestycket den andra meningen enligt förslaget utbytes mol två meningar avföljande lydelse: "I fall som avses i andra stycket skall dock, om ickesärskilda skäl föranleder annat, kostnaderna för rättshjälpen betalas avstatsverket. Även om sådant fall ej är för handen får, om särskilda skälföreligger, beslutas all kostnaderna eller del därav skall betalas avstatsverket."