prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — beslut i frågor som avses i 34 §överklagas särskilt genom besvär. Beslut i fråga som avses i 55 § andra stycketfår överklagas endast i samband med överklagande av dom eller slutligt beslut iansökningsmålet. Paragrafenmotsvarar 13 kap. 67 § i del remitterade förslaget. Första stycket motsvarar i huvudsak 18 kap. 58 § iutredningens förslag Gfr 17 kap. 2 § fastighetsbildningslagen). Förevarandebegränsning i rätten att överklaga utgör en nyhet beträffande vattenmäl Gfrdock 11 kap. 107 § tredje stycket VL). I motsats fill utredningsförslagetomfattar inte klago-förbudet frågor om ersättning till sakkunniga, eftersom jaghar ansett del lämpligt atl sådana frågor kan prövas i flera instanser. Andrastycket motsvarar 11 kap. 107 § andra stycket VL. 68 §Har i ett ansökningsmål, vari kungörelse enligl 22 § har utfärdats, sökanden överklagat dom eller beslul, får vattenöver domstolen i stället för all förordna om delgivning med motparterna besluta atl ett exemplar av vade- eller besvärsinlagan med därvid fogade handling ar skall översändas till den eller de aktförvarare som har förordnats av samt utfärda kungörelse om överklagandet. att ett exemplar av handlingarna i målet hållsfillgängligl hos aktförvararen eller aktförvararna, 1981/82:130 555 attkallelser och andra meddelanden i målet till parterna skall, om de inte 13kap. särskilttillställs någon part, införas i en viss eller vissa ortstidningar samt hållastillgängliga hos aktförvararen eller aktförvararna, att skrifdigt genmäle eller skriftlig förklaringskall ha inkommit till vattenöverdomstolen inom den lid, minst fråndet att kungörandet skedde, som vattenöverdomstolen bestämt. Kungörelsen skall införas i den eller deortstidningar som har bestämt för meddelanden i målet. Första-tredje styckena gäller också iförtätlningsmål, vari kungörelse enligt 58 § har utfärdats, oavsett om sökandeneller någon annan har klagat. Då föreskrifterna i denna paragraf har iakttagits,skall delgivning anses ha skett. Paragrafen motsvarar med några redaktionellajämkningar 13 kap. 68 § i det remitterade förslaget och 11 kap. 104 § VL Gfr 18kap. 59 § i utredningens förslag). 69§ Vademål får avgöras av vattenöverdomstolen utan huvudförhand-hng, om denskulle sakna betydelse för prövningen. Om parterna på ömse sidor har begärthuvudförhandhng, skall den äga mm, om den inte uppenbariigen skulle vara utanbetydelse. Vid huvudförhandling får utredningen läggas framgenom vattenöverdomstolens försorg i den omfattning som domstolen bestämmer. Om vattenöverdomstolen i etl överklagat ansöknings-eller förtätlningsmål finner att vite eller annan påföljd för utevaro börföreläggas någon part, får föreläggandet inle tillkännages parten genomkungörelse som avses i 68 § utan del skall delges parten. Paragrafen motsvarar med några redaktionellajämkningar 13 kap. 69 § i del remitterade förslaget samt 11 kap. 105 § VL och18 kap. 60 § i utredningens förslag. Första stycket har i överensstämmelse med gällanderätt men i motsats fill utredningens förslag Gfr 5 kap. 29 §expropriationslagen) utformats så att en part inte har någon absolut rätt attfå till stånd en huvudförhandling. Omskriftväxlingen inte är klar, gäller 50 kap. 22 § . Enligt 11 kap. 105 § tredje stycket VL får synhållas endast om synneriiga skäl föreligger (se även 17 kap. 3§ andra stycketfastighetsbildningslagen) och utredningen föreslår en motsvarande bestämmelse(18 kap. 60 § tredje stycket i utredningens förslag). hovräft anser attbestämmelsen är överflödig och framhåller atl hovrätten ulanhinder av bestämmelsen håller syn så snart så anses erforderiigt. Jag delarhovrättens uppfattning och den nya vattenlagen innehåller därför inle någrasärskilda bestämmelser om syn. I fråga om bevisupptagning i vattenöverdomstolengäller samma regler som för tvistemål i hovrätten i allmänhet; Ävenbestämmelserna i 50 kap. 23 § gäller, vilket innebär attändring i dom inle får ske utan att bevis åter tas upp. 1981/82:130 556 domgmndar sig på en vid syn gjord iakttagelse får ändring av domen ske 13kap. 70-72 §§, endast under de förutsättningar som anges i nämnda stadgande i rätte- 14 kap. Andra och tredje styckena i förevarande paragraföverensstämmer med gällande rätl. 70 §Om det är lämpligt, får vattenöverdomstolen uppdra åt en eller flera ledamöter av domstolen att verkställa undersökning på platsen. Parterna skall på lämpligt sätt underrättas om tiden för undersökningen. Vid denna skall protokoll föras. En utredning som etl valtenrättsråd har verkställtbeträffande en fråga av teknisk beskaffenhet får inte läggas till gmnd förvattenöverdomstolens dom eller beslut utan atl parterna har beretts tillfälleatl yttra sig över utredningen. Detta gäller dock inle, om utredningen i endastoväsentlig mån avviker från vad som har franrkommit tidigare i målet. Paragrafen motsvarar 13 kap. 70 § i det-remitteradeförslaget. Första stycket har i enlighet med lagrådc:ls förslag utformats såatt även andra ledamöter än vattenrättsråd kan få verkställa undersökning Qfr Hkap. 106§ andra stycket VL). Andrastycket motsvarar 11 kap. 106a§ VL. 71 §I fråga om rättegången i vattenöverdomstolen gäller i övrigt 32, 42, 43 och 45-50 §§. Paragrafen motsvarar, med av lagrådet föreslagetfillägg rörande 42 §, 13 kap. 71 § i det remitterade förslaget och 11 kap. 106§ VL Qfr 18 kap. 61 § i utredningens förslag). 72 §Vattenöverdomstolens domiar eller beslut får, om inte annat är föreskrivet, överklagas hos högsta domstolen. I fråga om rättegången i högsta domstolen gällerbestämmelserna om rättegången i vattenöverdomstolen i 68, 69 och 71 §§. Paragrafen motsvarar 13 kap. 72 § i det remitteradeförslaget och 11 kap. 108 § VL Gfr 18 kap. 62 § i utredningens förslag). Ienlighet med lagrådets förslag har första stycket avfattats så all del framgåralt begränsningar av rätten att fullfölja talan till högstadomstolen också gäller i vattenmål. Särskilda bestämmelser om utrivning m. m. Kapitlet, som motsvarar 14 kap. i det remitteradeförslaget och 17 kap. 2-8 §§ i utredningens förslag, har behandlats i denallmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.6.2). Förevarandebestämmelser kompletterar de processuella bestämmelserna i 13 kap. om prövningav vattenmäl. 1981/82:130 557 1§ Görs ansökan om fillstånd att riva ut en valtenanläggning i ytvatten, 14kap. skalltillstånd till utrivningen lämnas, om inte förordnande meddelas enligl Paragrafen, som motsvarar 14 kap. 1 § i detremitterade förslaget samt 17 kap. 3 § i utredningens förslag och 2 kap. 34 §andra stycket sista meningen VL, har behandlats i den allmänna motiveringen ilagrådsremissen (avsnitt 2.6.2). Som utredningen framhåller bör med utrivning liksomenligt VL förstås borttagande av en vattenanläggning utan att någon annan sättsi stället. Om vatlenanläggningen skall ersättas med en ny anläggning, kommeransökningen atl få utföra den nya vattenanläggningen all utgöra huvudsaken ochborttagandet av den befintliga anläggningen endast ell led i del nya byggnadsarbetet.Vid tillståndsgivningen för det nya företagel skall också avgöras hur dengamla vattenanläggningen får rivas ut och skaderegleringen skall avse ävenutrivningen. Paragrafen avser endast vatlenanläggningar iytvatten. I 5§ regleras rätten att ta anläggningar för bortledande avgmndvatten ur bmk. Bestämmelserna om fillståndsplikt i 4 kap. gälleräven utrivning. Detta innebär enligl 4 kap. 2§ första stycket atl tillståndinte behövs, om del är uppenbart att varken allmänna eller enskilda intressenskadas genom utrivningens inverkan på vattenförhållandena. Enligt 4 kap. 1 §tredje stycket får fillstånd sökas även om det inte behövs. Frågan om utrivninghandläggs enligt 13 kap. 13 § första stycket punkt 7 som ett ansökningsmål. Behöriga att ansöka om tillstånd till utrivning äranläggningens ägare och den som i övrigt svarar för anläggningens underhåll.Enligl 15 kap. 5 § kan kammarkollegiet begära atl ett tillstånd till etlvaltenförelag skall förklaras förverkat. I samband härmed kan vattendomstolenenligt 6§ i samma kapitel även förordna om utrivning av anläggningar som ingåri vattenföretaget. Särskildabestämmelser om ersättning vid utrivning finns i 9 kap. 11 §. Som framgår av vad som anförts i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.6.2) kan tillstånd till utrivningendast vägras om någon annan får överta ansvaret för anläggningen. framhåller kan dock anläggningar i vatten vara skyddade enligllagen (1960:690) om byggnadsminnen. Elt tillstånd till utrivning kan sålundainte verkställas till den del del strider mot skyddsföreskrifter som harmeddelats enligt 2 § i nämnda lag. Enligt 2 kap. 34 § andra stycket sista meningen VLkan vallendomstolen föreskriva alt någon annan får ulföra arbetena på sökandensbekostnad, om sökanden inte genomför utrivningen. Utredningen har föreslagil enmotsvarande bestämmelse i den nya lagen (17 kap. 3§ andra meningen iutredningens förslag). Sveahovrätt anser alt del inte finns någol behov av en sådan bestämmel- 1981/82:130 558 se.Enligt hovrätten har bestämmelsen sällan eller aldrig utnyttjats. Den 14 kap. 2 § somansöker om tillstånd till utrivning får enligl hovrätten förutsättas ocksåkomma att genomföra utrivningen om han inte kommer på obestånd. Enligthovrättens mening är del bättre att vid underlåtenhet från ägarens sidalåta kammarkollegiet ansöka om förverkande av del ursprungliga Jag delar hovrättens uppfattning i denna fråga ochförevarande paragraf innehåller alltså inte någon motsvarighet tillbestämmelsen om rätt för någon annan att verkställa utrivningen. Om sökandenriver ut anläggningen men underlåter att utföra föreskrivnaåterslällningsåtgärder, kan handräckning ske enligl 21 kap. 4§. Bestämmelserna i 13 kap. 47 § om vad entillslåndsdom skall innehålla är tillämpliga även i förevarande fall. Enligtdessa bestämmelser skall domstolen föreskriva erforderliga villkor förförelagets utförande. Sådana villkor kan också avse behövligaåterställningsåtgärder. Beträffande sättet för utförande av utrivningen gäller3 kap. 7 § men däremot inle övriga bestämmelser i 3 kap. (se 3 kap. 12§). 2§ I stället för att lämna tillstånd att riva ut en vattenanläggning i ytvattenfår på begäran av ägaren av en fasfighet som skulle skadas avutrivningen förordna att skyldigheten att underhålla anläggningen och attfullgöra vad som i övrigt åligger anläggningens ägare skall för framtiden, lilldess någol annat bestäms, övergå på fastighetsägaren. Till skydd för allmänna intressen kan efteråtagande sådant förordnande också meddelas för staten, en kommun eller ettvaltenförbund. Förordnande får inte meddelas, om det kan antas attfastighetsägaren inte kan fullgöra skyldigheterna eller om det med hänsyn fillsökanden eller till allmänna intressen kan anses mera angeläget attanläggningen rivs ut. Om ägaren vållas skada av alt anläggningenbibehålls, skall den som övertar ansvaret för anläggningen utge skäligersättning för skadan. Paragrafen motsvarar med några redakfionellajämkningar 14 kap. 2§ i det remitterade förslaget och 17 kap. 4§ i utredningensförslag men avser endast anläggningar i ytvatten. Motsvarande bestämmelserfinns nu i 2 kap. 34 § andra stycket andra och tredje meningarna VL. Paragrafenhar behandlats i den allmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.6.2). Som framgår av vad som anförts i den allmännamotiveringen får vid bedömningen av om utrivningen medför skada för enfaslighet hänsyn tas även lill annat än inverkan på vattenförhållandena,exempelvis försämrade kommunikationer av atl en bro rivs ut. Den som får överta underhållsskyldigheten enligtförevarande paragraf är även skyldig att i övrigt fullgöra vad som åliggeranläggningens ägare enligt denna lag. Han skall alltså sköta dammluckor o.d. ienlighet med bestämmelser i lag eller lillståndsbeslut. Om kompensation förskada som vållas av anläggningen utgår i form av en årlig avgäld, är han ocksåför framtiden skyldig att betala denna. Prop, 1981/82:130 559 Ettbeslut enligl förevarande paragraf innebär inte att äganderätten till 14 kap. 3 § anläggningarnaövergår på den som blir underhällsskyldig men han har givetvis rätt atldisponera anläggningarna i den mån det behövs för att han skall kunna fullgörasina skyldigheter. Med beslutet följer inle heller någon rätl alt tillgodogörasig vattnet vid anläggningen, t. ex. för kraftproduktion. Den som har övertagit underhållsskyldigheten äransvarig för anläggningarna lill dess han själv ansöker om utrivning. Härvidkan givelvis någon som vill förhindra utrivningen begära atl få övertaansvaret. Av 4 § första stycket framgår att ansvaret iförekommande fall är förenat med fastigheten och alltså åvilar nya ägare avdenna. Enligt tredje stycket kan en begäran att få övertaen anläggning i vissa fall avslås. En gmnd för avslag är att fastighetsägarenpå gmnd av sina ekonomiska förhållanden eller annat inle kan antas vara i ståndatt fullgöra de skyldigheter som följer med övertagandet. Enligt utredningsförslaget skall en begäran av enfastighetsägare att få överta underhållsansvaret vidare kunna avslås då detfrån sökandens eller det allmännas synpunkt är angeläget atl anläggningen rivsut. Bestämmelsen synes innebära atl en ansökan om övertagande skall avslås ivarje fall där sökandens begäran att riva ut anläggningen inte enbart har singmnd i atl han vill bli kvitt sitt underhållsansvar. Enligt min mening böremellertid vid sin prövning av övertagandefrågan kunna vägaintresset av att någon övertar anläggningen mot intresset av att anläggningenrivs ut. Bestämmelsen har därför fåll en utformning som innebär all övertagandeinte skall medges i de fall det kan anses mera angeläget från sökandens ellerdet allmännas sida att anläggningen rivs ut. I motsats till vad utredningen har föreslagit bördenna inlresseavvägning i princip kunna ske även om det är staten, en kommuneller ell valtenförbund som vill överta underhållsansvaret. Detta innebär attsökandens intresse av att riva ut anläggningen kan ställas mot ett allmäntintresse av atl anläggningen bibehålls eller att ett allmänt intresse av attanläggningen rivs ut anläggningen utgör exempelvis etl hinder förvandringsfisk ställs mot elt allmänt bevarandeintresse. Bestämmelsen harutformats så alt den möjliggör även sådana avvägningar. Vid bestämmande av skälig ersättning enligt fiärdestycket bör som utredningen framhåller beaktas alt anläggningens ägare befriasfrån kostnaderna för underhåll och utrivning. 3§ Anläggningar för en allmän flottled som är avlyst får bortskaffas eftertillstånd av . Sådant tillstånd får ges till 1. staten, en kommun eller ettvattenförbund, 2. förvaltare som avses i 82 a§lagen (1919:426) om flottning i allmän flottled samt 3. den som kan lida men av altanläggningarna bibehålls. Den som får tillstånd atl bortskaffa en anläggningfår fritt förfoga över denna. 1981/82:130 560 Omdet är uppenbart atl varken allmänna eller enskilda intressen skadas 1'p. avanläggningarnas bortskaffande, behövs inte något tillstånd av vattendomstolen.Om en förvaltare har utsetts enligt 82 a § lagep om flottning i allmän flotded,fordras dennes medgivande till åtgärden. Vill en fastighetsägare, vars fastighet skulleskadas av alt en anläggning i flottleden bortskaffas, överta anläggningen kanvattendomstolen förordna härom. Ett sådant förordnande kan meddelas också förden som vill använda anläggningen för ett vattenföretag eller för staten, enkommun eller ett valtenförbund lill skydd för allmänna intressen. Paragrafen motsvarar med en jämkning i Qärdestycket 14 kap. 3 § i det remitterade förslaget saml 17 kap. 6 och 7§§ i utredningensförslag och 6 kap. 28 § VL (se prop. Första och andra styckena innehåller beslämmelserom rätt att efter tillstånd bortskaffa anläggningar i avlystaflottleder. Bestämmelserna avser inle bara vattenanläggningar utan allaanläggningar som har uppförts för flottleden (se 6 kap. 4§ VL). Rätt atlbortskaffa en flotdedsanläggning kan ges bl. a. fill den som kan lida men avall anläggningen bibehålls. Formuleringen innebär att förutom fastighetsägareäven nylQanderättshavare kan ges en sådan rätt. Den som får rätt ätt bortskaffaen anläggning får fritt förfoga över denna - han får äganderätten tillanläggningen. En begäran om bortskaffande av flotdedsanläggningarbehandlas som ansökningsmål (se 13 kap. 13 § föi-sla stycket punkt 8). 47 § finns bestämmelser om vad en dom i etl sådant mål skall innehålla.Bl. a. skall enligt första stycket punkt 9 anges de villkor som behövs för atttillgodose allmänna och enskilda intressen. har enligt denna bestämmelsealt ange hur bortskaffandet skall ske och föreskriva erforderligaåterställningsåtgärder. ".rskild bestämmelse härom behövs därförinte. Vid prövningen ay frågor om bortskaffande är 3 kap. 7 § tillämplig (se 3kap. 12 §), om bortskaffandet utgör ett vattenföretag. En särskild bestämmelse om ersättning vidbortskaffande av flottledsanläggningar finns i 9 kap. 11 § tredje stycket. Tredje stycket första meningen innehåller enbestämmelse om undantag från skyldigheten atl söka tillstånd till bortskaffandeav flottledsanläggningar. Bestämmelsen har utformats i överensstämmelse med 4kap. I de fall flottledsanläggningen är en anläggning i vatten blirbortskaffandet att anse som ett vatlenföretag, varvid de allmännabestämmelserna i 4 kap. om fillståndsplikt blir fillämpliga. Förevarandebestämmelse får alltså betydelse endast när flottledsanläggningen inte är enanläggning i vatten och bortskaffandet alltså inte utgör ett vattenföretag.Enligt andra meningen i förevarande stycke skall, när fillstånd inte behövs,medgivande till åtgärden inhämtas hos flotdedsförvaltaren, om sådan finns. Utredningen har föreslagit en särskild bestämmelseom att den som har bortskaffat en flotdedsanläggning utan tillstånd blirbevisningsskyldig beträffande de före åtgärden rådande vattenförhållandena (se17 kap. 6§ Prop,1981/82:130 561 andra stycket tredje meningen i utredningens förslag).Bestämmelsen i 4 14 kap. 45 §§ kap. 6 § nya vattenlagen om bevisningsskyldighet gälleremellertid också bortskaffande av flottledsanläggningar i vatten. Någonsärskild bestämmelse härom har därför inte upptagits i förevarande paragraf Fjärde stycket innehållerbestämmelser om rätt att överta anläggningar i avlysta flottleder. På lagrådetsförslag har rätten begränsats till att avse anläggningar i flottleden, dvs. isjälva vattenområdet, vilket överensstämmer med gällande rätl. Enligl förstameningen kan vallendomstolen för-prdna att en fastighetsägare vars fastighetskulle skadas av att en sådan anläggning tas bort får överta anläggningen, omhan begär del. Övertagan-dgt kan avse även anläggningar som är belägna påannans fastighet. Enligl andra meningen kan vidare den som vill användaanläggningen för ett vatlenföretag ges rätt att överta den. Bestämmelseninnebär en viss utvidgning i förhållande lill gällande rätt och lillutredningens förslag som endast medger övertagande för den som vill användaanläggningen för tillgodogörande av vattnet. Berättigade alt överta enanläggning är slutligen enligt andra meningen staten, kommuner ochvaltenförbund. En begäran pm överlagande kan görasi en fristående ansökan eller i samband med behandlingen av en ansökan omtillstånd enligt första stycket (se 13 kap, 13 § första stycket punkt 8). 4 § Om en fastighet, vars ägare övertagit underhållsskyldighetenligt 2 § första stycket e||er en anläggning enligt 3 § Qärde stycket första meningen, övergår till ny ägare, svarar denne för de skyldigheter som följer av övertagandet, Övertagandet skall antecknas i faslighetsboken. Paragrafen motsvarar med avlagrådet föreslagna ändringar 14 kap. 4§ i det remitterade förslaget och 17kap. 5 § och 7 § andra stycket i utredningens förslag samt 2 kap. 34 § andrastycket andra meningen och tredje stycket och 6 kap. 28 § Qärde stycket VL. I enlighet med lagrådels förslaghar paragrafens första stycke utformats så att den sakrättsliga anknytningentill en fastighet endast gäller, förutom då underhållsskyldigheten beträffandeen vattenanläggning har överförts till en fastighetsägare enligt 2 § förstastycket, då en anläggning i en avlyst allmän flottled övertas av enfastighetsägare i skadeförebyggande syfte enligt 3 § Qärde stycket förstameningen. Däremot blir det inte en sådan anknytning vid övertagande enligtandra meningen i sistnämnda stadgande, t. ex. för användning för ettvattenförelag. Enligt andra stycket skallövertagandet antecknas i fastighetsboken. skyldighet attunderrätta inskrivningsmyndigheten får regleras i verkställighelsföreskrifter. 5 § Om fara för allmänna eller enskilda intressen kanuppkomma genom att en anläggning för bortledande av gmndvatten helt eller delvis tas ur 36 1981/82. 1981/82:130 562 bmk,skall anläggningens ägare inhämta besked på vilka 15kap. villkordet får ske. Medför en åtgärd som avses i första stycket skadapå annans egendom genom bestående ändring i vattenförhållandena, skall skäligersättning härför utgå. Paragrafen motsvarar, med av lagrådet föreslagnaändringar, 14 kap. 5 § och 9 kap. 11 § Qärde stycket i det remitteradeförslaget. Bestämmelsen i första stycket, som motsvarar 2 kap.59 § VL, gäller inte bara anläggningar för tillgodogörande av grundvatten utanockså anläggningar för bortledande av skadligt gmndvatten. Paragrafen blirtillämplig inte bara när vattenbortledandet helt upphör utan också när detminskas stadigvarande och alltså en väsentligt mindre vattenmängd än föruttillgodogörs och minskningen kan medföra fara för allmän eller enskild rätt. I fl/7t/ra .yryc/ce? ges en ersättningsregel, sommotsvarar 9 kap. 11 § Qärde stycket i det remitterade förslaget men saknaruttrycklig motsvarighet i VL. I enlighet med lagrådets förslag har stadgandetutformats så att ersättning kan utgå för skada, vare sig frågan om villkorenför anläggningens tagande ur bruk prövas av eller inte.Stadgandet har utformats som en skälighetsregel i likhet med denersättningsregel som gäller vid utrivning av vatlenanläggningar i 9 kap. 11 §första stycket. Frågan om prövning av villkoren för att få la enanläggning ur br-uk prövas som ansökningsmål, se 13 kap. 13 § första stycketpunkt 7. I ansökningsmålet kan då frågan om ersättning enligt andra stycketprövas. Som lagrådet påpekat kan dock ersättningsfrågan tänkas bli aktuellförst efter det alt villkoren för anläggningens tagande ur bruk harfastställts. Eftersom reglerna om ofömtsedd skada - till skillnad mot vad somgäller t. ex. vid utrivning av en vattenanläggning inte är tillämpliga i fallsom avses i nu förevarande paragraf, bör möjlighet finnas för den skadelidandealt i efterhand väcka talan genom stämning. Vidare bör det finnas möjlighetatt väcka talan vid vattendomstol i fall då anläggningen tagits ur bruk utanföregående prövning. För nu avsedda fall har i 13 kap. 14 § punkt 3 tagits inen bestämmelse om att sådan talan är att hänföra lill slämningsmål. Tillstånds giltighet, omprövning m. m. Kapitlet motsvarar i huvudsak 15 kap. i detremitterade förslaget samt 15 kap. 12-23 §§ i utredningens förslag och 2 kap.22-24 §§ och 10 kap. 75, 77 och 78 §§ VL. Av skäl som har anförts av lagrådethar 17-19 §§ i del remitterade förslaget utgått i propositionsförslaget samt 10och 11 §§ bytt plats. Kapitlet innehåller med särskilda undermbrikerbestämmelser om verkan av domar i ansökningsmål (1-13 § §), verkan av beslulefter förrättning (14 §), ändrade förhållanden i samfälligheter (15 och 16 §§),ofömtsedda 1981/82:130 563 skador(17 och 18 §§) och fastställande av bestämmelser om vallentapp- 15kap. ning och vattentäkter (19§). Frågor om tillståndsbesluts rättskraft harbehandlats i den allmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.5). Verkanav domar i ansökningsmål 1§ Om en dom som har meddelats i ett ansökningsmål enligl 13 kap. 13 § förstastycket avser tillstånd lill ell vallenföretag eller till någon annan åtgärdenligt denna lag och domen har vunnit laga kraft, gäller lillståndet mot alla,såvitt avser frågor som enligt denna lag är alt bedöma i sådant mål. Avsertillståndet utförandet av en anläggning, innefattar det rätt att bibehållaanläggningen.