prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Omprövningar enligl 15 kap. 15 8 andra slycket, 16eller 17 8 avser endast förhållandet mellan deltagarna i en samfällighel. Vidsådana omprövningar skall enligt tredje meningen i förevarande stycke varjepart svara för sina koslnader. Förevarande stycke avser endasl kostnaderna vidvattendomstolen. 1 högre rätt gäller alltså regler. 36 Om talan om ersältning eller inlösen på grund av ett förordnande omvaltenskyddsområde ogillas men käranden har haft skälig anledning att få sintalan prövad av , får förordna att svarandenskall ersätta käranden dennes rättegångskostnader eller atl vardera partenskall svara för sina koslnader vid . Paragrafen, som saknar molsvarighet i VL och iulredningens förslag Qfr dock 22 kap. 4 8 första styckel), innehåller ettundanlag från huvudregeln atl rättegångskostnadsregler gälleri slämningsmål. Utredningen har föreslagit ett sådant undantag förtalan om oförutsedda skador. Som framgår av 15 kap. 20 8 tredje stycket nyavattenlagen har jag emellertid frångått utredningsförslaget att sådan talanskall väckas genom ansökan om stämning. Anspråk på grund av oförutsedda skadorskall i stället anmälas till vatlendomslolen och handläggas i det ursprungligaansökningsmålet (se 15 kap. 21 8 nya vattenlagen). Detta innebär alt bestämmelsernai 2 8 första stycket i förevarande kapitel om sökandens ansvar för kostnaderblir tillämpliga. Detta är enligt min mening lämpligt både när del gäller talanom ersättning (se 11 kap. 68 8 tredje stycket VL) och talan om åtgärder (somf.n. enligl 11 kap. 17 5 första styckel 26 handläggs som slämningsmål och därrättegångsbalkens kostnadsregler gäller). På grund av vad jag nu har anförtinnehåller förevarande kapitel inte några särskilda bestämmelser omrättegångskostnadsansvaret vid talan om oförutsedda skador. Förevarandeparagraf innehåller i stället beslämmelser om rättegångs- Prop, 1981/82:130 684 kostnader i stämningsmål vid om ersättningeller inlösen på grund av förordnanden om valtenskyddsområden enligt 19 kap.Ersättningsbestämmelserna i 19 kap. har utformats efter mönster av 25-27 88naturvårdslagen. Enligt 36 8 naturvårdslagen gäller för sakägarna generösareregler om rättegångskostnader än som följer av (se prop. 1972:III bilaga 3 s. 528 och 538). Motsvarande bestämmelser har tagits in iförevarande paragraf Förevarande paragraf avser endastkostnaderna vid . 1 högre rätt gäller alltså rättegångsbalkensbestämmelser. 4 6 Om del är skäligt, får iförrättningsmål förordna att en part som förlorar målet skall ersätta motparters kostnader vid vatten domstolen. Paragrafen motsvarar 11 kap. 93 8VL och 22 kap. 5 S i utredningens förslag Qfr 16 kap. 14 6 första stycketförsta meningen fastighetsbildningslagen). I paragrafen regleras liksom enligtVL både den situationen alt klaganden förlorar och atl han vinner (dvs. atthans motparter förlorar målet). I vattenöverdomstolen och högsta domstolengäller beslämmelser. 5 8 I ansökningsmål som avses i 2 8 första stycket fårsökanden åläggas att betala ersättning för motparters rättegångskostnader även om deras talan inte har blivit prövad slutligt vid domstolen. Ersättningen skall även innefatta ränta efter för delavgörandel till dess betalning sker. Paragrafen motsvarar 11 kap. 66 8 4mom. Utredningen har föreslagil en möjlighet alt förordna om förskott pårättegångskostnader (22 kap. 9 6 i ulredningens förslag). Förevarande paragrafinnebär däremot liksom VL all i delavgöranden slutligt kanavgöra frågan om ersättning för de kostnader som sakägarna dittills har haft.Denna möjlighet har begränsats till ansökningsinålen utom sådana som avseromprövning Qfr i fråga om förrältningsmålen 11 kap. 92 8 andra slycket VL). Enligt 18 kap. 8 6 tredje stycketrättegångsbalken skall del ulgå ränta på ersättning för rättegångskostnaderfrån dagen dä målet avgörs. 1 förevarande fall bör utgångspunkten vara dagenför delavgörandel. 1 andra meningen har tagits in ett särskilt sladgande härom. 6 8 I ansökningsmål vid är sökanden skyldigatt pä anmodan av domstolen betala förskott på kostnader som avser 1. kungörelser och underrättelser, 2. aktförvarare, 3. sakkunniga, 4. lokaler försammanträden. Första stycket gäller även klagandei förrättningsmål, om kostnaden har orsakats av hans besvär, samt käranden istämningsmål. Prop, 1981/82:130 685 Ihögre rätt gäller första stycket den som har klagat. Frågan om vem som slutligtskall slå för kostnaderna avgörs enligt 1-4 86. Paragrafen motsvarar 11 kap. 97 6 I mom., 106 8första och tredje styckena och 108 8 andra stycket VL samt 22 kap. 10 8 iulredningens förslag. Enligl 18 kap. 9 8 svarar flerasökande, kärande eller klagande solidariskt för skyldigheten att betalaförskott. 18 Andra sakägare än deltagare har rätt alt få ersättning för sina nödvändigakostnader vid en förrättning. Ersättning enligl första styckel skall bestämmasmed tillämpning av vad som gäller enligt 18 kap. 6-9 66 . Förrättningsmän och gode män har rätt lillersättning enligt beslämmelser som meddelas av regeringen. Ersättningtill sakkunniga bestäms av förtättningsmannen. Första stycket motsvarar 10 kap. 79 8 tredjestyckel VL och 22 kap. 1 8 andra styckel andra och iredje meningarna iulredningens förslag. Andra stycket motsvarar 22 kap. 7 8 i utredningensförslag Qfr I 8 i förevarande kapitel). Det är atl märka att rättegångsbalkeninte gäller generellt vid förrättningar. Tredje stycket motsvarar 10 kap. 30 6 förstastyckel första meningen och 79 8 första stycket VL samt 16 kap. 24 8 iutredningens förslag. F. n. gäller förordningen (1976; 1000) om ersättning tillsynemän och ombud vid vissa förrättningar, som i huvudsak knyter an tilllantbruksnämndstaxan. Jag kommer att senare anmäla frågan om de nyabestämmelser som behövs. De grundläggande bestämmelserna om förrättningsmänoch gode män vid förrättning finns i 12 kap. 1-6 88 nya vallenlagen. Fjärde stycket motsvarar 16 kap. 8 6 andra slycketi utredningens förslag. Beslämmelser om sakkunniga vid förrättning finns i 12kap. 8 8 nya vallenlagen. 88 Till förrättningskoslnader hänförs 1. ersättning tillförrättningsmän, gode män och sakkunniga, 2. kungörelsekostnader, ersättningtill aktförvarare och andra koslnader som är nödvändiga för förrättningen, 3. ersättning för kostnader somavses i 7 8 första styckel, 4. ersättning för skador som avsesi 12 kap. 24 S, 5. kostnad för förrättning somavses i 12 kap. 28 6 första stycket. Om tillståndsbeslut meddelas, skallförrältningskostnaderna fördelas mellan dellagarna i markavvattningsföretagetefter vad som är skäligt. Inställs förtättningen, skall sökanden betala dekostnader som har uppkommit, om inle särskilda omständigheler föranleder attbetalningsskyldigheten fördelas mellan samtliga sakägare eller vissa av dem.Om den inställda förtättningen har inletts på grund av elt beslul vid enfaslighels- Prop, 1981/82:130 686 reglering,skall dock kostnaderna anses som förrättningskostnader vidfastighetsregleringen. Om kammarkollegiet begär omprövning av ettmarkavvattningsförelag, skall staten svara för förrätlningskostnaderna. Såsom sökande anses även den som har förenat sigmed sökanden om företaget saml den på vilkens begäran förelaget har givils enslörre omfattning än vad sökanden har begärt Första-tredje styckena motsvarar 10 kap. 79 och 8068 VL samt 16 kap. 25 8 och 22 kap. 1 8 andra stycket Qärde meningen i utredningensförslag Qfr 2 kap. 6 8 faslighetsbildningslagen och 29 8 anläggningslagen). Fjärde stycket saknar motsvarighet i VL och iutredningsförslaget men överensstämmer med 2 8 andra stycket och 6 8 iförevarande kapitel. Vid omprövning enligt 15 kap 15 8 andra stycket,som avser omprövning av förhållandet mellan dellagarna i en samfällighet,gäller kostnadsreglerna för förTättning. Den sorn efter en sådan omprövningansluts till samfälligheten har sålunda såsom deltagare inte rätt lillersältning för sina kostnader. Femte stycket molsvarar delvis 10 kap. 82 6 VL. Av12 kap. 9 6 andra stycket nya vattenlagen framgår alt i de fall en förrättninghar inletts efter anmälan av fastighelsbildningsmyndigheten i samband medfastighetsreglering ägarna av de fasligheter som ingår i regleringen är allanse som sökande. Som sökande anses vidare enligt 12 kap. 25 5 andra slycketden som, sedan söKanden ålerKallat sin ansöKan, begär att förrättningen sKallfortsättas. 9 8Sökanden är skyldig att på anmodan av förrätlningsmannen betala förskoll på förrättningskostnader som avses i 8 6 första slycket I och 2. Frågan om vem som slutligt skaJI stå förkostnaderna avgörs enligl 7 och 886. Paragrafen motsvarar 10 kap. 30 8 första stycketoch 79 8 första stycket VL samt 22 kap. 108 i utredningens förslag. anser alt sökanden också bör kunnaåläggas att betala förskott på Iredje mans rättegångskostnader (se 8 6 förstastycket 3) för all dessa skall säkerställas. Enligl 12 kap. 11 6 kan kräva säkerhetför förrätlningskostnaderna. Enligt min mening är delta tillräckligt.Förevarande paragraf omfattar alltså inte ersättning för tredje mansrättegångskostnader. 10 8I ärenden hos regeringen om ianspråktagande av strömfall enligl 2 kap. 3 8 skall sökanden svara för samtliga kostnader. Paragrafen, som saknar motsvarighet i VL, motsvarardelvis 22 kap. I 6 första stycket i ulredningens förslag. En tvist omersättning enligt föreva- Prop,1981/82:130 687 rande paragraf prövas i första hand i ansökningsmåletrörande ersättning för ianspråktagandet. Om ärendet av någon anledning intefullföljs, får kostnadsfrågan prövas av efter stämning (se 13kap. 14 8 punkl 13). 11 8 I ärenden vid om fördelning aversättning skall den ersältningsskyldige svara för samtliga kostnader, i den mån inte något annat följer vid en motsvarande tillämpning av 18 kap. 6 eller 8 5 rätte gångsbalken. Paragrafen motsvarar 9 kap. 268 VLoch 22 kap. 1 6 första stycket i ulredningens förslag Qfr 7 kap. I 8 förstastyckel expropriationslagen). En tvist om ersättning enligl förevarandeparagraf prövas av efter stämning (se 13 kap. 148 punkl 12;jfr7 kap. 48 expropriationslagen). 12 8 Innehavaren av vattenanläggningen skall med beloppsom länssty relsen bestämmer betala koslnaderna för 1. tillsyn somavses i 18 kap. 1 8 andra stycket, 2. undersökningarsom avses i 18 kap. 2 8 andra stycket andra meningen, 3. besiktningenligt 18 kap. 3 8. 13 6 Den som har ansökt om besiktning enligt 18 kap. 4 8skall betala koslnaderna för besiktningen med belopp som bestämmer. Om besiktningsmannen begär det, är den som har gjort ansökan även skyldig att lämna skäligt förskott på kostnaderna för besiktningen. Paragraferna molsvarar 13 kap. I 8Qärde styckel, 3 6 andra stycket och 48 tredje slycket VL saml 22 kap. 12 8 iulredningens förslag Qfr 43 8 tredje stycket ML). beslut överklagasenligt 22 kap. 68 första stycket punkt 3 hos kammarrätten. Med innehavaren av envattenanläggning avses 112 8 förutom ägaren den som har det vattenrättsligaansvaret för underhållet av anläggningen (se 17 kap. I 8). 21 kap. Ansvar, handräckning m. m. Kapitlet, som motsvarar 23 kap. iutredningens förslag, ersätter i huvudsak bestämmelserna i 13 kap. 8-15 88 VL. De nya ansvarsbestämmelserna avseri huvudsak samma gärningar som är straffbelagda enligl VL. En nyhet iförhållande till såväl VL som utredningsförslaget är dock all en försummelse avskyldigheten att underhålla elt vattenföretag medför straffansvar (se avsnitt2.6.1 i den allmänna motiveringen). I förevarande kapitel liksom iutredningsförslaget saknas en motsvarighet till bestämmelsen i 13 kap. 14 8första slycket VL om straff för den som tar bort eller fördärvar ettvattenmärke. Straff för sådana gärningar kan Prop.1981/82:130 688 ådömas enligt bestämmelserna i 14 kap. 8 6 omförfalskning av fast märke eller i 12 kap. I:'i68 om skadegörelseeller åverkan. Dessa straffbestämmelser är enligl min mening tillräckliga. Påföljden för huvuddelen av debrott som anges i 13 kap. 11-14 85 VLär böter eller fängelse i högst sexmånader. I utredningsförslaget är påföljden för molsvarande brott böler ellerfängelse i högsl (23 kap. I 8 första slycket i utredningens förslag). anser att påföljdsmaximum bör höjasytteriigare. 1980/81:92 med förslag tilländringar i miljöskyddslagen föreslås bl. a. att straffmaximum för brott mot MLskall höjas från elt till fängelse. I motiven till den föreslagnaändringen anförs bl. a. atl det finns ett behov av att kunna utdöma kännbarapåföljder för brott mot ML. Straffskärpningen medför också altpreskriptionstiden förlängs från nuvarande till . Enligl min mening bör enmotsvarande straffskärpning göras i den nya vattenlagen. Etl åsidosättande avvattenlagens bestämmelser kan få lika vådliga följder som brott mot ML ochstraffskalan för brott mot vattenlagen bör av detta och andra skälöverensstämma med den i ML. Jag föreslår därför att påföljden för br-ott motvattenlagen i huvudfallet skall vara böter eller fängelse i högsl . Som jag har anfört vid inledningentill 13 kap. skall lalan om ansvar för brott mot den nya vattenlagen prö\as avtingsrätt och alltså inte som enligl VL av vattendomstol. Motsvarigheten till de avulredningen i 23 kap. föreslagna bestämmelserna om biträde av polismyndighetvid tillsyn (3 8 tredje stycket), föreläggande att avslå vatten (5 8) ochföreläggande att iaktta den allmänna aktsamhetsregeln till skydd förvallenförsörjningen (68 första stycket) har tagits in i 18 kap. 6 8 andrastycket, 2 kap. 4 8 tredje stycket resp. 19 kap. 1 8 tredje stycket nyavattenlagen. Särskilda övergångsbestämmelserlill förevarande kapitel finns i 26 och 27 86 i promulgationslagen. 18 Till böter eller fängelse i högst döms den somuppsåtligen eller av oaktsamhet 1. bryter mot 4 kap. 1 8 första elter andra styckel, 2. bryter motvillkor eller föreskrifter som enligt denna eller äldre lag har meddelats isamband med tillstånd till elt vattenföretag, godkännande av arbeten enligt 4kap. 4 8, lagligförklaring enligt 4 kap. 5 8, prövning enligt 14 Kap. 5 8 ellermotsvarande äldre bestämmelser eller i samband med omprövning eller förverKandeav tillstånd, så alt allmänna eller ensKilda inlressen Kan sKadas, 3. bryter mot 17kap. I eller 2 8, 4. underlåter attfullgöra vad son-i åligger honom enligt 18 kap. 2 6 första stycket, 5. bryter mot föreskrifter som htir meddelats enligt 19kap. 2 eller 3 8. Till böter döms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra vad som åligger honom enligt 4 kap. 3 8 tredjestycket. Prop, 1981/82:130 689 I ringa fall döms inte till ansvar. Till ansvar enligl första stycketdöms inle om ansvar för gärningen kan ådömas enligt . I fiskerisladgan (1954:607) finnsbestämmelser om straff och andra påföljder för den som överträder fiskeförbudsom har meddelats enligt denna eller äldre lag. Paragrafen molsvarar 23 kap. 1 och 2 88 i utredningensförslag. Första styckel innehållerstraffbestämmelser med böter eller fängelse i straffskalan. Såsom framgår avvad som har anförts vid kapitelmbriken har straffskalan höjts i förhållandelill både VL och utredningens förslag. Punkt 1 i förevarande styckemotsvarar 13 kap. 11 6 VL och 23 kap. I 6 första styckel punkt 1 i utredningensförslag. Enligl bestämmelsen straffbeläggs brott mot bestämmelserna i 4 kap. 18 om lillståndsplikt och om förbud mot att påbörja större arbeten i anslutningtill vattenföretag innan ett tillstånd har meddelats. Punkt 2 i förevarande styckemotsvarar 13 kap. 12 och 13 66 VL samt 23 kap. 1 8 första stycket punkterna 2och 3 i utredningens förslag. I ulredningens förslag harstraffbestämmelserna begränsats till all gälla föreskrifter och villkor sommeddelats med stöd av den nya vattenlagen. Såsom påpekarbör emellerlid straffbestämmelserna också gälla vid förseelser mot föreskriftersom har meddelats med stöd av äldre lag. Förevarande stadgande har utformats iöverensstämmelse härmed. Enligt utredningsförslaget skall enöverträdelse av meddelade villkor och föreskrifter föranleda ansvar endast omöverträdelsen kan medföra all allmänna eller enskilda intressen skadas.Utredningsförslaget överensstämmer i detta avseende med VL och de nuvarandestraffbestämmelserna i 45 8 första stycket ML. 1980/81:92 föreslåsemellertid att skaderekvisitet i 45 8 ML tas bort. Såsom motiv för dettaanförs svårigheten att förebringa bevisning i detta hänseende. Enligl min mening är emellertidförhållandena annorlunda när det gäller vattenföretagen och skaderekvisitet hardärför bibehållits i förevarande stadgande. Enligt punkt 3 i förevarande styckeinträder straffansvar vid brott mot bestämmelserna om underhållsskyldighet i 17kap. 1 8 och om driften av vattenförelag i 17 kap. 2 6. En bestämmelse om straff videftersatt underhåll saknas som jag har anfört vid kapitelmbriken i både VL ochulredningens förslag. I 13 kap. 13 6 första styckel VL finns en bestämmelse omstraff vid överträdelser av bestämmelserna i 2 kap. 27-30 och 3286 VL om handhavandetav regleringstillstånd. En motsvarande straffbestämmelse saknas iutredningsförslaget. Jag anser emellerfid att bestämmelsen i 17 kap. 2 8 nyavallenlagen om driften av vattenföretag på samma sätt som i VL bör kompletterasmed en straffbestämmelse. Förevarande stadgande har utformats iöverensstämmelse härmed. 44 1981/82. Prop, 1981/82:130 690 I punkt 4 i förevarande styckte sladgas straff förden som underlåter atl fullgöra den upplysningsplikt som enligt 18 kap. 2 8första styckel gäller för en företagare i förhållande tilltiillsynsmyndigheter. Bestämmelsen har ingen motsvarighet i VL. Iutredniingsförslagel upptas molsvarande förseelse i straffsladgandet i 23 kap.1 8 andra stycket, där endast böter ingår. Den skärpning av påföljden förunderlåtenhet att lämna upplysningar som placeringen i förevarande styckeinnebär sammanhänger med den skärpning av motsvarande straffbestämmelse i 45 8ML som har föreslagits i prop. 1980/81:92. Med en underlåtenhet att lämnaupplysningar bör jämställas del fallet atl en företagare lämnar felaktigaupplysningar om förelagel. Punkt 5 innehåller en bestämmelse om straff vidöverträdelser av sådana föreskrifter som meddelas enlig 19 kap. 2 och 3 88 isamband med förordnanden om skyddsområden. Enligt 13 kap. 148 andra slycket VLoch 23 kap. 2 8 i utredningens förslag gäller att straffbarhet förutsätter attlänsstyrelsen särskilt har förordnat om straffansvar vid överträdelser avmeddelade föreskrifter. Påföljden är enligt VL och utredningsförslaget penningbötereller dagsböter. Förevarande sladgande innebär en generell straffsanktion förmeddelade föreskrifter. möjlighet alt särskilt förordna omstraffansvar behålls alltså inle. innebär stadgandet enstraffskärpning i förhållande till VL genom att även fängelse kan ådömas.Detta överensstämmer med vad som gäller beträffande föreskrifter sommeddelas för naturreservat (se 37 8 naturvårdslagen). I paragrafens andra stycke, som motsvarar 23 kap. I8 andra stycket i utredningens förslag, har tagits in en bestämmelse om straffför brott mot bestämmelsen i 4 kap. 3 6 tredje stycket om skyldighet alt anmälarensningar m. m. till fiskenämnden. Bestämmelsen har ingen motsvarighet i VL.Straffet är i detta fall endasl böter. Tredje och fiärde styckena molsvarar 45 8 andra ochIredje styckena i ML enligl förslag i prop. 1980/81:92. Femte stycket innehåller en erinran om att ansvar föröverträdelser av fiskeförbud som meddelas enligl denna eller äldre lag skallådömas enligt fiskerisladgan (1954:607). En motsvarande bestämmelse finns i 13kap. 158 VL, men saknas i utredningsförslaget. Enligl 308 första stycket iredjepunkten fiskerisladgan och 35 a8 första styckel lagen (1950:596) om rätl tillfiske skall den som överträder elt fiskeförbud som har meddelats enligl VLeller äldre lag dömas till böler eller fängelse . Fångsteller fiskeredskap kan därvid förverkas enligl 32 6 fiskerisladgan och 366lagen om rätt lill fiske. Jag kommer att senare anmäla frågan om ändring av 308fiskerisladgan så att även fiskeförbud som meddelas med stöd av den nyavattenlagen omfattas av straffbestämmelsen. 26 Om någon har begått en gärning som avses i I 8 första stycket 1-3 och 5, fårlänsslyrelsen vid vite förelägga honom alt vidla rättelse. Beslut omhandräckning får också meddelas för sådant ändamål. Prop, 1981/82:130 691 Första stycket gäller också om någon inte hariakttagit vad som gäller enligl 19 kap. I 6 första stycket. Om allmänna intressen berörs får ansökan omhandräckning göras av . Bestämmelserom handräckning finns i handiäckningslagen (1981:000). Paragrafen motsvarar 2 kap. 33 8 andra stycket och65 8 andra stycket, 3 kap. 106, 5 kap. 58, 7 kap. 41 och 4988 och 13 kap.8-1086 VL samt 23 kap. 3 och 4 66 samt 68 andra slycket i ulredningens förslag. Bestämmelserna i om tvångsåtgärder mot den sombryter mot lagens bestämmelser är av olika slag. 2 kap. 33 8andra stycket VL kan , då underhållet av en byggnad i vattenförsummas, förordna om rättelse på den försumliges bekostnad eller vid viteålägga den försumlige alt själv vidta rättelse. En molsvarande bestämmelsefinns i 2 kap. 65 6 andra stycket VL för överträdelser av skyddsområdesbestämmelserm.m. I 13 kap. 8 8 VLges överexekutor rätt att bl. a. vid uppenbaraöverträdelser av bestämmelserna om lillslåndsskyldighel förbjuda pågående arbetenoch meddela handräckning till rättelse av vad som skett. Slutligen stadgas i 13kap. 9 8 VL att, då gällande beslämmelser om vattenhushållning inle följs,utmätningsmannen, efter besiktning på visst sätt. Kan meddela nödvändighandräckning. En liknande uppdelning av tvångsåtgärderna görs i 23 kap. 3,4 och6 88 i ulredningens förslag. Bestämmelserna i första stycket innebär atlenhetliga tvångsmedel införs för alla former av försumlighet. Rättelse skallsålunda kunna uppnås antingen genom ett vitesföreläggande, som utfärdas avlänsstyrelsen, eller genom handräckning. Detta överensstämmer med vad som nugäller enligt 398 naturvårdslagen samt 40 och 47 88 ML. Tvångsåtgärder kantillgripas även om gärningen inte är brottslig men omfattas av gärningsbeskrivningeni 1 8 i förevarande kapitel. Andra stycket motsvarar 2 kap. 65 8 andra stycketVL och 23 kap. 68 andra stycket i utredningens förslag. En begäran om vitesföreläggande eller omhandräckning kan göras av den som får olägenheter av överträdelsen. Närallmänna inlressen berörs får ansökan om handräckning enligt tredje styckelgöras av . Enligt 13 kap. 108 VL får ansökan om handräckning idelta fall göras av den allmänne åklagaren eller av andra berörda myndigheter.Ulredningen föreslår (se 23 kap. 3 6 andra stycket i utredningens förslag) attansökan i motsvarande fall får göras av kammarkollegiet eller andra berördamyndigheter. Enligt min mening bör emellertid länsslyrelsen såsom tillsynsmyndighetensam ha befogenhet att i de fall allmänna intressen berörs av en försummelseavgöra om handräckning skall tillgripas. 1 många fall torde genomett vitesföreläggande kunna åsladkomma en rättelse på ett mindre ingripandesätt. Beträffande handräckning bör gälla bestämmelserna iden nya handräckningslagen som föreslås träda i kraft (seprop. 1981/82:130 692 81;88). En erinran härom finns \ fiärde styckel. En ansökan om handräckning skallenligt 2 och 17 58 förslaget till handräckningslag göras hos . Ifråga om utslag i mål om sådan handräckning gäller att överklagande skall skegenom besvär inom en månad från delfåendet av utslaget. 38 Om ett tillstånd till etl vallenföretag har förfallit enligt 15 kap. 2 S, fårlänsslyrelsen vid vite förelägga tillståndshavaren att riva ut en med stöd avtillståndet uppförd vattenanläggning som kan skada allmänna eller enskildaintressen. Beslut om handräckning l"år också meddelas. Paragrafen, som saknar motsvarighet i VL ochutredningsförslaget, ger möjlighet -alt vidta tvångsåtgärder även mot den somvisserligen har uppfört en vattenanläggning med stöd av ett tillstånd men därtillståndet enligt 15 Kap. 2 5 nya vattenlagen har förfallit på grund av attandra anläggningar för företaget inte har utförts. Kapitlet motsvarar 12 och 14 kap. VL samt 24 kap. iutredningens förslag. Definitionen av begreppet "lågvatten" i14 kap. 1 8 VL har inte fått någon motsvarighet i den nya lagen (jfr vad somhar anförts vid 11 kap. I 8 punkt 3).