prop · G50342 · 1981-12-31 00:00:00 — omfortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att giltighetstiden för lagen (1974:922) om kreditpolitiskamedel förlängs med , dvs. till utgången av . I 1981/82. Lag om fortsattgiltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska Härigenomföreskrivs att lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel, som gäller tillutgången av . skall ha fortsatt giltighet till utgången av . Närvarande:statsråden , ordförande, , , , , , ,, Elmstedt, Ahrland, Propositionom fortsatt giltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel Lagen(1974:922) om kreditpolitiska medel trädde i kraft den I januari 1975.Giltighetstiden begränsades till , dvs. till utgången av . Den harsedan förlängts två gånger, först med till och med (prop.1977/78:33, FiU 1977/78:8, rskr 1977/78:66, SFS 1977:1098) och därefter med treår, dvs. till och med utgången av (prop. 1978/79:47, FiU 12, rskr 71,SFS 1978:931). Iskrivelse har fullmäktige i hemställt attregeringen föreslår att förlänga giltighetstiden för lagen omkreditpolitiska medel , dvs. till utgången av . Skrivelsenbör fogas till protokollet i detta ärende som bdaga 1. Efterremiss har yttranden över skrivelsen avgetts av bankinspektionen, försäkringsinspektionen,, fullmäktige i , delegationen förbostadfinansiering, , . har uppgett att Post- och , PKbanken, har anslutitsig till detta yttrande. och (försäkringsbolagen) har avgett ett gemensamt yttrande. Ensammanställning av remissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärendesom bilaga 2. Kartong:S. 14, rad 3 Tillkommer: dels obligationer dels sådana rad5 Står: ---------------------- användas för Rättat till: eller somavser Lagenom kreditpolitiska medel utgör den författningsmässiga grundvalen för denkreditpolitiska regleringen. Den ger regeringen befogenhet att på framställningav riksbanksfullmäktige förordna att får använda olikakreditpolitiska medel. Sådant förordnande får meddelas, om det behövs för attuppnå de mål som statsmakterna har fastställt för penningpolitiskaverksamhet. En redogörelse för lagens innehåll bör fogas till protokollet idetta ärende som bdaga 3. Lagen om kreditpolitiskamedel trädde i kraft . Giltighetstiden begränsades påförslag av finansutskott till . till utgången av år 1977.Utskottet ansåg att därefter borde fä tillfälle att ta ställning tillden kreditpolitiska lagstiftningens innehåll och utformning mot bakgrund av deerfarenheter som man efter hand vinner. Vidare ansågs det vara värdefullt medhänsyn till pågående utredningsarbete av bl. a. kapitalmarknadsutredningen (Fi1969:59) att inom ej alltför på nytt fick prövalagstiftningen (FiU 1974:39, rskr 1974:357). Genombeslut av förlängdes lagens giltighetstid med tillutgången av (prop. 1977/78:83, FiU 1977/78:8. rskr 1977/78:66, SFS1977:1098). Till stöd för en endast ettårig föriängning hänvisades till pågåendeutredningsarbete av kapitalmarknadsutredningen och finansieringsbolagskommittén(Fi 1975:08). Vid 1978/riksmötebeslöts att giltighetstiden för lagen skulle förlängas med ytterligare tre år.dvs. till utgång (prop. 1978/79:47, FiU 12, rskr 72, SFS 1978:931). Isin skrivelse till regeringen om fortsatt giltighet av lagen föreslog därvid riksbanksfullrriäktigeatt lagens giltighet skulle förlängas med eftersom det på grund av densamhällsekonomiska bilden var nödvändigt att lagens bestämmelser även kundeutnyttjas i fortsättningen. Föredraganden och utskottet anslöt sig till dennabedömning. Ar1979 genomfördes en ändring i den kreditpolitiska lagstiftningen beträffandereglerna om likviditetskrav vilken hade samband med ändringar ibostadsfinansieringssystemet (prop. 1978/79:165, FiU 1979/80:8, rskr1979/80:59, SFS 1979:1055). Påföljande år fördes också finansbolagen in underden kreditpolifiska lagstiftningen så att utlåningsreglering skulle kunnatillämpas också på dem (prop. 1979/80:159, FiU 39 och 48, rskr 423, SFS1980:522). Riksbanksfullmäktigehar i sin skrivelse till regeringen tagit upp frågan om ny förlängning avgiltighetstiden för lagen om kreditpolitiska medel. I samband med attfullmäktige hemställde att lagens giltighetstid skulle förlängas till utgångenav utvecklade de ingående skälen för nödvändigheten av att då förlängalagens giltighetstid (se skrivelse 1981/82:42 5 1977, intagen som bilaga till prop. 1977/78:33). Enligtfullmäktiges mening är det nödvändigt att även kanutnyttja lagens bestämmelser. Fullmäktige pekar vidare på att en mer allmänöversyn över den svenska kreditpolitiken och därmed även av den nuvarandekreditpolitiska lagstiftningen f. n. sker av den kreditpolitiska utredningen (E1980:03).' Skulle utredningens arbete leda fram till en omprövning avkreditpolitikens former finns enligt fullmäktige inget hinder att under löpandegiltighetstid av den kreditpolitiska lagstiftningen ändra dess innehåll.Fullmäktige föreslår därför att lagens giltighetstid förlängs med , dvs.till utgången av . Remissinstansernahar tillstyrkt eller i och för sig inte haft något att erinra mot att lagensgiltighetstid utsträcks ytterligare. har medinstämmande av Post- och , , vidhållit den kritik deriktade mot lagstiftningens utformning när förlängning av lagen senast varaktuell. Med hänsyn till den pågående utredningen anser de emellertid att lagennu bör förlängas med endast . Även försäkringsbolagen ställer sig -liksom tidigare - avvisande till lagen och dess tillämpning. Om en förlängningav lagen är oundgänglig av tekniska skäl anser de att detta bör ske . En likartad inställning redovisar . För egen del får jag anföra följande. Balansproblemen i den svenska ekonomin är stora. Trots debesparingar som genomförs kommer underskottet i statsbudgeten under de närmasteåren att ligga kvar pä en hög nivå. Även underskottet i bytesbalansen kanväntas förbli relativt stort. De positiva effekterna på bytesbalansen av dennyligen genomförda devalveringen kommer inte att nä sin fulla effekt förränefter . Detta sammanhänger bl.a. med att de positiva volymeffektersom uppnås på export och import till en början motverkas av negativapriseffekter. Till detta kommer att någon mer markant internationellkonjunkturförbättring, som skulle kunna leda till en snabb svensk exportökning,i varje fall inte kan förväntas förrän . Debestående underskotten i bytesbalansen och statsbudgeten försvårar en övergångtill en friare kreditmarknad. Underskottet i statsbudgeten ger upphov till ensnabb likviditetsökning i ekonomin. Denna likvidisering måste i största möjligautsträckning begränsas genom en stram kredit- och statsskuldspolitik, om intenegativa effekter skall uppkomma på betalningsbalansen och ocksåpå pris- och löneutvecklingen. Bytesbalansunderskottet i kombination medSveriges ökade beroende av de internationella kapitalmarknaderna ställer ocksåstora krav på kredilpo-litiken. Denna måste utformas så att den privatasektorns kapitaltransaktioner med utlandet inte ger upphov till någotvalutautflöde, utan tvärtom helst bidrar till att finansiera en del avbytesbalansunderskottet. ' Dir. 1980: 35. 1981/82:42 6 bytesbalansunderskottetsom statens upplåningsbehov skapar en press uppåt på det svenska ränteläget. Påsamma sätt verkar en sådan ränteokänslighet, som hushållen har visat.Om den svenska ekonomins långsiktiga balansproblem skall kunna lösas, är detviktigt att ränteläget inte drivs upp så högt att normalt sett lönsammaindustriinvesteringar hämmas. Motbakgrund av vad jag nu anfört anser jag det nödvändigt att det fortfarandefinns en kreditpolitisk beredskapslagstiftning att tillgå. Jag vill emellertidunderstryka att det bör vara möjligt att minska regleringarna påkreditmarknaden. De aviserade begränsningarna i hushållens rätt tillränteavdrag ökar förutsättningarna för detta. Det krävs emellertid ocksåbetydande minskningar av underskotten i statsbudgeten och bytesbalansen. Jaganser därför i likhet med riksbanksfullmäktige att giltighetstiden för lagenom kreditpolitiska medel bör förlängas. Vadgäller tiden för den fortsatta giltigheten vill jag framhålla följande. Denkreditpolitiska utredningen (E 1980:03) skall enligt direktiven förutsättningslöstse över kreditpohtikens mål och medel samt den kreditpolitiska lagstiftningensändamålsenlighet. Kommittén räknar med att avge sitt slutbetänkande vintern1982-1983. Jag anser därför att lagen om kreditpolitiska medel bör förlängasmed eller till utgången av är 1983. Skulle kommitténs betänkandeföreligga tidigare eller skulle det över huvud före utgången av blifråga om en omprövning av de former i vilka kreditpolitiken skall föras,föreligger inte något hinder att ändra lagen under loppet av den nu föreslagnaförlängningsperioden. Försäkringsbolagen,delegationen för bostadsbyggande, och har i sina remissyttranden hänvisat till synpunkterde tidigare framfört beträffande utformningen av den kreditpolitiskalagstiftningen. Den kreditpolitiska utredningen har som nämnts bl.a. tilluppgift att granska lagstiftningens ändamålsenlighet. Eventuella ändringar ilagen bör därför anstå till dess resultatet av utredningens arbete föreligger. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attantaga inom ekonomidepartementet upprättat förslag till lag om fortsattgiltighet av lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel. 1981/82:42 7 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden harlagt fram. 1981/82:42 8 Bdaga1 S veriges riksbank 1981 -09-10 Giltighetstidenför lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel uppbörden 31 december 1981.Fullmäktige, som är ansvariga för tillämpningen av förordnande enligt lagen,vill nu ta upp frågan om förlängning av giltighetstiden. Lagen om kreditpolitiskamedel har tidigare förlängts två gånger. 1 sin skrivelse den 9 juni 1977utvecklade fullmäktige på ett ingående sätt skälen för nödvändigheten av att dåförlänga lagens giltighetstid. Enligt fullmäktiges mening är det nödvändigtatt även kan utnyttja lagens bestämmelser. En mer allmän översyn överden svenska kreditpolitiken och därmed även av den nuvarande kreditpolitiskalagstiftningen sker av den kreditpolitiska utredningen (E1980:03). Skulle utredningens arbete leda fram till en omprövning av kreditpolitikensformer finns inget hinder att under löpande giltighetstid av denkreditpolitiska lagstiftningen ändra dess innehåll. Fullmäktige får därförhemställa att regeringen måtte föreslå att förlänga giltighetstidenför lagen (1974:922) om kreditpolitiska medel , dvs. Stockholmsom ovan A Fullmäktiges vägnar: 1981/82:42 9 Remissinstansernahar tillstyrkt eller i och för sig inte haft något att erinra mot attgiltighetstiden för lagen om kreditpolitiska medel förtängs i enlighet medriksbankens förslag. Post- och , ,samt försäkringsbolagen anser dock att lagen inte börförlängas med än . Någraremissyttranden innehåller i huvudsak endast att framställningtillstyrks eller att någon erinran inte finns mot den begärda förlängningen avlagens giltighetstid. Så är fallet med yttrandena från , fullmäktige i , försäkringsinspektionenoch bankinspektionen. Övrigaremissinstanser har anfört följande: Böstadsstyrelsen:Ur de synpunkter har att företräda tillstyrker styrelsenförslaget om förlängning av lagen om kreditpolitiska medel. Trotsde årliga överenskommelserna mellan delegationen för bostadsfinansiering ochbankerna uppkommer i flera fall svårigheter att få bygg-nadskreditiv för debyggherrar som avser att påbörja företag med statlig bostadslånefinansiering.De svårigheter som inte har sin grund i bankernas kreditriskprövning beror påbankernas bedömning att ytterligare kreditengagemang skulle gå utöver derasrespektive åtaganden om viss andel av årets beräknade kreditivvolym. Den tiddet tar att lösa kreditivfrägan kan leda till förseningar i det planeradepåbörjandet och i vissa fall även kostnadsfördyringar. Dettavisar enligt styrelsens uppfattning att det alltfort finns behov av enlagstiftning med bestämmelser om bl.a. "särskild placeringsplikt" sombakgrund till tillämpningen av de årliga överenskommelserna och som kan sättasi kraft om utvecklingen bedöms innebära risker för bostadsbyggandet. Delegationenför bostadsfinansiering: Delegationen har vid de två tidigare tillfällen, somförlängning av lagen om kreditpolitiska medel varit aktuell, tillstyrktförlängning. Enligt delegationens mening behövs det alltjämt kreditpolitiskamedel för att trygga bostadsbyggandets behov av såväl kortfristiga somlångfristiga krediter. Om överenskommelser inte kan nås eller om tillämpningenav träffade överenskommelser försvåras skulle frånvaron av kreditpolitiskamedel kunna medföra oacceptabla konsekvenser för bostadsbyggandet.Delegationen tillstyrker därför, i de delar som rör bostadsbyggandetsfinansiering, den av riksbanksfullmäktige föreslagna förlängningen. Delegationenvill i sammanhanget erinra om sina tidigare framförda förslag beträffandereglerna för tillämpning av den särskilda placeringsplikten. Det ena förslagetinnebär att förutsättningarna för förordnande bör förtydligas mot bakgrund avatt det kan sättas ifråga om nuvarande regler har den bästa utformningen föratt nå en snabb och smidig fördelning av Prop.1981/82:42 10 byggnadskrediternanär det finns ett behov av ingripande frän regeringens och sida.Det andra förslaget innebär att den särskilda placeringsplikten skall kunnatillämpas också för bostadsbyggnadsprojekt där borgen förbyggnadskredit inte föreligger men där det finns annan säkerhet som ärgodtagbar i banklagens mening. Denkreditpolitiska utredningen (E 1980:03) skall enligt sina direktiv övervägadessa frågor. Delegationen anser i likhet med riksbanksfullmäktige att detinte finns några hinder att under löpande giltighetstid av den kreditpolitiskalagstiftningen ändra dess innehåll, t. ex. pä det sätt som delegationenförordat. : När frågan om förlängning av giltighetstiden för lagen omkreditpolitiska medel senast var aktuell - - förklaradebankföreningen och de två övriga bankorganisationerna att de inte motsatte sigförlängning under förutsättning att vissa av dem framlagda förslag beaktades.Dessa förslag innebar i huvudsak attförordnande om emissionskontroll skulle få meddelas endast vid synnerliga skäloch för högst , besvärsrätti fråga om straffavgifter, attutlåningsreglering" eller överenskommelse med motsvarande funktion inteskulle fä bli ett normalt inslag i kreditpolitiken, attriksbankens emissionskontroll i dess nuvarande utformning skulle ersättas avett friare samrädssystem mellan kapitalmarknadens parter, atträntekontrollen skulle upphöra i sin nuvarande form och att principen omräntereglering såsom en extraordinär åtgärd, avsedd för korta perioder, skulleåterupprättas. Dåvarande ekonomiministernkonstaterade (prop. 1978/79:47 sid. 11) att frågan om ändring avden kreditpolitiska lagstiftningen inrymde svära problem som måste belysas ochövervägas närmare. Detta skulle ske i den sedermera tillsatta kreditpolitiskautredningen (E 1980:03). På grund härav beslutade i enlighet medekonomiministerns förlag att till utgången av förlänga giltighetstidenför den kreditpolitiska lagen i oförändrad form. Bankföreningenanser att erfarenheterna under de gångna tre åren allt tydligare har klargjortde negativa effekter av olika kreditregleringar som bankföreningen m.fl.framhöll 1978. kritik mot den kreditpolitiska lagensutformning och tillämpning kvarstår därför liksom önskemålen om snara ändringari väsentliga avseenden. Pågrund av det anförda och med hänsyn till den pågående utredningen anserbankföreningen att den kreditpolitiska lagens giltighetstid nu bör föriängasmed endast . I behandhngenav detta ärende har Post- och , , deltagit. harförklarat att den instämmer i detta yttrande. och (gemensamt benämndaförsäkringsbolagen): har i remissyttrande framfört sinmening om lagen om kreditpolitiska medel och dess tillämpning, då senastföregående gång var fråga om förlängning av giltighetstiden. och i skrivelse till regeringen jämte bilagortill denna skrivelse framfört synpunkter på den dä aktuella frågan om ikraftsättandeav lagen i vad gällde allmän placeringsplikt och räntereglering. Enuppföljning av dessa synpunkter gav riksför- 1981/82:42 11 bundetoch i remissyttrande över riksbanksfullmäktigesframställning om nytt förordnande om placeringsplikt och räntereglering.Slutligen kan erinras om riksförbundets och skri-ve se 1981-06-22angående statsgaranti för bostadsobligationer med hänsyn till att dessaobligationers bonitet är beroende av statliga räntesubventioner. Det somframförts i dessa skrivelser har i allt väsentligt fortfarande giltighet närdet gäller försäkringsbolagens syn på lagen om kreditpolitiska medel och dekonsekvenser tillämpningen av densamma får. Detmåste emellertid konstateras att, sedan ovannämnda yttranden och skrivelseravgavs, balansbristerna i samhällsekonomin ytterligare förvärrats. Dessabalansbrister är ett uttryck för det otillräckliga sparandet i landet. Bristenpå sparande förstärkes genom den diskriminering av sparandet som lagenom kreditpolitiska medel i sin tillämpning innebär. Dessutom tyder mycket påatt lagens förekomst försvagar kraften i de åtgärder som vidtagits och som mednödvändighet måste ytteriigare vidtas mot det växande statligabudgetunderskottet. De gällande regleringarnamotverkar ett effektivt utnyttjande av kapitalresurserna till produktivaändamål. Mellan den reglerade kreditmarknaden och den oreglerade kan iakttasett improduktivt flöde av kapital, vilket är resultatet av en konstlad segmenteringav denna marknad. Regleringarna motverkar sålunda på detta och andra sätt enangelägen sanering av samhällsekonomin. Som framgår av ovanstående liksom av tidigare yttranden och skrivelser i ärendet - ställer sigförsäkringsbolagen avvisande till lagen om kreditpolitiska medel och desstillämpning. Om av tekniska skäl en förlängning av lagen är oundgängligennödvändig bör detta endast ske för högst . Försäkringsbolagen hemställerunder alla förhållanden att regeringen uppmanar kommittén om översyn avkreditpolitiken och den kreditpolitiska lagstiftningen att påskynda sittarbete. FinansbolagensFörening: omfattas finansbolag av lagen omkreditpolitiska medel. har regeringen förordnat om utlåningsregleringför finansbolag. medges finansbolag att öka det utestående beloppetav lill allmänheten beviljade lån med högst . Som skäl för attförordna om utläningsreglering angav riksbanksfullmäktige att denna skulleminska de negativa effekterna av det växande statliga budgetunderskottet ochden tilltagande obalansen gentemot utlandet. Finansbolagens Föreningpåpekade i skrivelse av till ekonomidepartementet bl.a. atten utlåningsreglering av finansbolagen ej skulle få angivna effekter.Finansbolagens krediter ger nämligen "definitionsmässigt inte upphov tillnågon likviditetsökning, såsom den mäts genom penningmängdsökningen" (sid.37 ff i bilaga 1 till prop. 1980/ 81:100). En reglering av finansbolagens kreditgivningbidrar därför inte verksamt till att neutralisera effekterna av det statligabudgetunderskottet. Trotsdetta förhällande som ej torde ifrågasättas beslutades att utläningsregleringför finansbolagen skulle tillämpas . Erfarenheterna frän utlåningsregleringenstillämpning betr. t. ex. bankerna tyder också på att utlåningsreglering elleröverenskommelse används permanent i stället för tillfälligt, vilket ej varitavsikten. Sedanutläningsregleringen trätt i kraft har emellertid en rad negativa effekteruppstått. Prop.1981/82:42 12 Finansbolagenskunder främst ca 90-100000 små och medelstora företag - kan ej längregaranteras krediter i behövlig omfattning, vilket självfallet hämmarinvesteringsviljan. Flerafinansbolag står inför betydande investeringsprogram - både personellt ochmaskinellt. Den osäkerhet över framtida expansionsmöjligheter somutlåningsregleringen innebär håller emellertid tillbaka dessa. Bristernai den nuvarande kreditpolitiska lagstiftningen föranledde regeringen atttillsätta den kreditpolitiska utredningen (E 1980:03). I direktiven (dir. 1980:35) anges att kommittén bör "förutsättningslöst överväga i vad månkreditpolitiska medel behöver användas mot finansbolag eller företag utanförden kontrollerade kreditmarknaden." Motbakgrund av ovanstående, nämligen att den kreditpolitiska utredningen kankomma att i grunden förändra lagen om kreditpolitiska medel, attutlåningsregleringen i praktiken tenderar vara permanent samt att utläningsregleringenhar haft negativa effekter för finansbolagens kunder anser föreningen endast bör förlängas med ett är i sänder. : Förbundet har tidigare i samband med att förlängningav lagens giltighetstid aktualiserats vid olika tillfällen framfört synpunkterpå tillämpning av lagen och behovet av lagändringar i olikaavseenden. Gemensamma synpunkter från bankorganisationerna har ocksåframförts. I allt väsentligt kvarstår dessa synpunkter. Bankernas kritik harbeaktats i så motto att den kreditpolitiska kommittén tillsattes för översyn avbehovet av lagändring. Kommittén är inte färdig med sitt arbete. Förbundetavvaktar med intresse slutförandet av den kreditpolitiska kommitténs arbete.Bankerna har förväntningar på att kommittéarbetet kan leda fram till att mångaav de synpunkter som tidigare framförts kan beaktas. Förbundet ifrågasätternaturligtvis inte att behöver lagstöd för att kunna effektuera sinkreditpolitiska reglering. Detta gäller särskilt i den samhällsekonomiskasituation som befinner sig , en situation som sannolikt intekommer att förbättras . Motdenna bakgrund vill förbundet inte motsätta sig att giltighetsperioden förlagen om kreditpolitiska medel förlängs pä i enlighet med riksbanksfullmäktigesförslag. Prop.1981/82:42 13 Lagen om kreditpolitiska medel Lagen om kreditpolitiska medel (prop. 1974:168) är enfullmaktslag. Den ger regeringen befogenhet att på framställning av fullmäktigei förordna att får använda kreditpolitiskt medel.Förutsättningen för sådant förordnande är att det behövs för att uppnå de målsom har fastställts för penningpolitiska verksamhet (3 § förstastycket). De kreditpolitiska medlen enligt lagen är likviditetskrav,kassakrav, utlåningsreglering, emissionskontroll, allmän placeringsplikt,särskild placeringsplikt och räntereglering (1 §). Utlåningsreglering, allmänoch särskild placeringsplikt samt räntereglering är att anse som extraordinäramedel. Förordnande om något av dessa medel får nämligen meddelas endast omsynnerliga skäl föreligger (3 § andra stycket). Förordnande om kreditpolitiskt medel kan avse ett ellerflera slag av bankinstitut, försäkringsinstitut eller annat kreditinstitut (4 §första stycket). Förordnande om emissionskontroll eller räntereglering kanavse även annan än kreditinstitut. I lagen räknas som bankinstitutbankaktiebolag, sparbank och centralkassa för jordbrukskredit. avses AP-fonden och försäkringsföretag med svenskkoncession. i lagens mening är vid sidan om bankinstituten ochförsäkringsinstituten jordbrukskassa, kreditaktiebolag, finansbolag enligtlagen (1980:2) om finansbolag, landshypoteks- och stadshypoteksinstitutionernasamt (2 §).' Om regeringen har meddelat förordnande om kreditpolitisktmedel ankommer det på att svara för de föreskrifter som behövs föranvändningen (5 §). får begränsa användningen av kreditpolitisktmedel till ett eller flera slag av institut, undanta visst institut, omsärskilda skäl föreligger, och utfärda olika föreskrifter för skilda institut(6 §). I lagen anges den närmare innebörden av de olikakreditpolitiska medlen. Likviditetskrav kan endast träffa bankinstitut. Medlikviditetskrav avses att bankinstitutets likvida medel skalluppgå till ett belopp som motsvarar viss andel högst - av institutetsförbindelser med de avdrag och undantag som anger (7 och 8 §§).