prop · G50372 · 1981-12-31 00:00:00 — Beredningensförslag, att den som har dömts för brott tillö ve r lä m n a n -de till sluten psykiatriskvård med stöd av 31 kap. 3 8 och som är häktad i målet skallkunna tas in på sjukhus redan innan domen har vunnit laga kraft, bygger på ettförslag av den s.k. Bexeliuskom-mittén . Förslaget motiveras medatt den som genom en rättspsykiatrisk undersökning har bedömts vara så sjuk attförutsättningar för vård föreligger bör komma i åtnjutande av den behövligavården så fort som möjligt. Den vården kan inte ges på de rättspsykiatriskaklinikerna, dit de dömda har varit hänvisade . Bexeliuskommitténsförslag har godtagits ay flertalet remissinstanser. Beredningen föreslår attundantag görs för fall då det finns skäl emot ett överförande. Enligt minmening bör regeln utformas så att överflyttning får ske endast med samtycke avden dömde och av åklagaren. Genom detta krav på samtycke bör de betänklighetersom överåklagaren i och BRÅ framförde vid remissbehandlingen avkommittéförslaget vara i huvudsak undanröjda. Förutsättningarna för redan träffade avtal mellan statenoch sjukvårdshuvudmännen angående olika ekonomiska ersättningar för sjukvårdenm.m. rubbas inte av förslaget. Jag vill slutligen beröra frågan om behovet av informationtill patienterna om deras rättigheter. Propositionen om innehöll ett förslag lagregel att patienten skulle upplysas orn sin rätt att föra talan mot ettbeslut om intagning m.m. oeh om rätten till juridiskt biträde. Upplysningskulle ges så snart patientens tillstånd medgav det. Socialberedningen har inte föreslagit någon motsvarandelagregel, under åberopande av bl.a. att åtgärder av det slag somsocialtjänstpropositionen föreslog borde kunna genomföras även utanlagreglering. Jag delarberedningens uppfattning att det knappast skall behöva föreskrivas i lag attpatienterna måste underrättas om sina rättigheter, om utskrivningsnämndernasexistens och uppgifter osv. Jag vill dock understryka det angelägna i att deninformation sorn berör LSPV-patienternas särskilda rättssäkerhetsbehov faktisktkommer dessa patienter till del. Även om - som beredningenframhåller - har gjort insatser på området bör detta arbetekontinuerligt följas upp. Det kan t.ex. ske genom att tillhandahållalättillgängligt faktamaterial. Att ett viktigt infor- Prop.1981/82:72 28 mationsansvar vilar på hälso- och sjukvårdspersonalen följer av 5 8 lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal m.fl. 2.2 Ändring I lagen om allmän försäkring Jag tar i detta sammanhang i samråd med chefen för socialdepartementetupp en fråga om sjukpenningrätt och sjukpenningavdrag för missbrukare sornbereds vård på en institution. Frågan sammanhänger liksom de föreslagnaändringarna i LSPV med den stegvisa behandlingen av missbruksproblematikeninom socialtjänstreformen. I 3 kap. 15 § andra stycket AFL i dess nuvarande lydelseföreskrivs att under tid då en försäkrad är intagen på sjukpenningen minskas på samma sätt som vid intagning på sjukhus. 1proposition 1979/80:1 Om föreslogs att vård av vuxna missbrukareutan deras samtycke skulle kunna ske endast på sjukhus eller annanvårdinstitution med stöd av LSPV. Bestämmelserna i 3 kap. 4 8 andra siycket AFLom minskning av sjukpenning då en försäkrad vistas på sjukhus skulle därvid blidirekt tillämpliga. Bestämmelsen i 3 kap. 15 8 andra stycket AFL föreslogsdärför utgå. 1 samband med att antog den nyasociallagstiftningen, bl.a. socialtjänstlagen, antogs även förslaget till lagom ändring i AFL (1980:623). Som har framgått tidigare avslogs samtidigtförslaget om vård av missbrukare enligt LSPV i sin helhet. Den nya lydelsen av3kap. 15 8 AFL träder i kraft med den nya sociala lagstiftningen iövrigt, dvs. 1 propositionen 1981/82:8 föreslås, som jag har nämnt iinledningen, en ny lag om vård av missbrukare i vissa fall (LVM), som avsesträda i kraft som socialtjänstlagen. Både missbrukare av alkohol ochnarkotika föreslås enligt LVM kunna beredas vård oberoende av samtycke om vissai lagen angivna förutsättningar är uppfyllda. Vården ges företrädesvis påkommunala eller landstingskornmunala institutioner som inte är att anse somsjukhus. För vården blir därför som regel inte bestämmelserna i 3 kap. 4 §andra stycket AFL om sjukpenningavdrag vid intagning på sjukhus direkt tillämpliga.I avsaknad av annan bestämmelse får man under sådana förhållanden räkna med attsjukpenningen kommer att utbetalas utan avdrag. Reglerna om rätt till sjukpenning för missbrukare somvårdas på en institution kommer att övervägas i annat sammanhang. I avvaktan påresultatet av dessa överväganden bör nuvarande bestämmelse i 3 kap. 15 8 andrastycket AFL behållas även efter det att den nya sociallagstiftningen trätt ikraft . Bestämmelsen bör liksom gälla både dem somvårdas frivilligt och dem på vilka det särskilda intagningsförfarandet enligt LVMhar kommit till användriing. Liksom bör den gälla pä både allmänna ochenskilda institutioner. 1 konsekvens med LVM-förslaget bör regeln gälla likaför missbrukare av alkohol och narkotika. Prop.1981/82:72 29 således föreskrivas att för den som bereds vård i en sådaninstitution skall sjukpenningen minskas på samma sätt som vid intagning påsjukhus. 13 kap. 15 8 första stycket AFL bör göras enformell ändring som föranleds av de nya reglerna om utbildning för uppdrag i u-landm.m. 1980/81:117. UU23, rskr 271). 3.1 Lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård LSPV präglas av ett ålderdomligt språk. Det kunde därförvara befogat att göra en ordentlig språklig översyn av hela lagen. En sådanöversyn skulle innebära en omfattande och grannlaga uppgift. Med hänsyn främsttill att socialberedningens pågående översynsarbete relativt snart kanresultera i en ny lagstiftning, har den nuvarande lagtexten i detta sammanhangreviderats språkligt enbart på de punkter där materiella ändringar föranlettdet. Denna paragraf innehåller f.n. dels de grundläggandereglerna om förutsättningarna för vård enligt LSPV (första och andra styckena),dels regler om vid vilka vårdinstitutioner LSPV får tillämpas och om behörigläkare (tredje och fjärde styckena). Förslaget innebär ingen ändring i första och andrastyckena. Tredje och fjärde styckena har flyttats till 2 § (se motiveringentill denna bestämmelse). I denna paragraf finns f.n. bestämmelser om nämnderna. Förslaget,som innebär att paragrafen kompletteras med bl.a. de från 1 § överflyttadereglerna, överensstämmer med propositionen om och medberedningens förslag. Första stycket innehåller bestämmelser om vid vilkavårdinstitutioner LSPV får tillämpas. F.n. får vård beredas bara på sjukhus somdrivs av staten, landstingskommun eller kommun som inte tillhör landstingskommun.Förslaget innebär att det öppnas möjlighet att efter regeringens bestämmandebereda vård enligt LSPV även på andra vårdinstitutioner. Härmed avses främstsjukvårdsinrättningar, som är så utrustade att de kan ta emot så allvarligtpsykiskt sjuka att de får vård med stöd av LSPV. Institutionerna bör godkännasefter prövning i varje enskilt fall och efter framställning av sjukvårdshuvudmannen.Förslaget ligger i linje med strävandena mot en mera decentraliseradpsykiatrisk vård. Inte alla LSPV-patienter är i regelbundet behov av såomfattande vårdresurser som de 1981/82:72 30 som bara kan erbjudas vid en psykiatrisk klinik. Vissapatienter kan därför med fördel få vård i mindre vårdenheter med tillgång tillpsykiatrisk konsultläkare. Detta ger ökade möjligheter till kontakt medanhöriga och den egna miljön. Självfallet är det en förutsättning attpatienterna är så sjuka att kriterierna enligt 1 8 LSPV äruppfyllda. Andra siycket innehåller regler om vilka läkare som ärbehöriga att fatta beslut enligt LSPV. F.n. gäller detta endast överläkare samtbiträdande överläkare som har anförtrotts särskild sjukavdelning. Sådana läkarefinns endast undantagsvis på t.ex. sjukhem och vissa andra vårdinrättningar.Förslaget innebär att regeringen eller den myndighet som regeringen utser, dvs.regelmässigt , kan uppdra även åt någon annan särskilt utseddläkare att fullgöra överläkarens uppgifter. Genom denna regel blir det alltsåmöjligt att tillgodose behovet av beslutsfattande läkare vid devårdinstitutioner som nämnts i första stycket. En självklar förutsättning äratt uppdrag kommer att ges enbart åt läkare med motsvarande medicinsk kompetenssom överläkarens, dvs. specialistkompetens inom gruppen psykiska sjukdomar. För att intagning enligt LSPV skall få ske krävs f.n.antingen en ansökan från vissa särskilt uppräknade personer jämte ettvårdintyg, eller ett förordnande av domstol såsom påföljd för brott. 4 8innehåller de närmare bestämmelserna om vilka som får göra ansökan omintagning. I soeialtjänstpropositionen föreslogs att ansökan fränvissa angivna sökande inte längre skulle vara förutsättning för intagning.Intagningen skulle i stället grundas direkt på vårdintyget. Förslaget här överensstämmer med soeialtjänstpropositionen.Kravet på ansökan har alltmer kommit att framstå som en formalitet. harvårdbehovet konstaterats genom ett vårdintyg redan innan ansökan skaffas fram.Ibland kan det också innebära en onödig tidsutdräkt som hindrar nödvändigbehandling att försöka finna någon behörig person som kan underteckna enansökan. Den sjukes anhöriga kan vidare vara negativt inställda till att behövaframträda som ansvariga för intagningen. Även om regeln om ansökan främsttjänar rättssäkerhetens intresse bör alltså konstruktionen med en formellansökan som förutsättning för intagning inte behållas. Detta nödvändiggör att istället större krav ställs på vårdintyget. Det bör framhållas att även om kravet på ansökan tas bortdetta inte innebär några minskade skyldigheter för t.ex. socialnämnden attenligt den grundläggande ansvarsregeln i 3 8 socialtjänstlagen (1980:620)medverka till att en sjuk person kommer under vård. 1981/82:72 31 Nuvarande 4 8 innehåller de närmare bestämmelserna omvilka som är behöriga att göra ansökan om intagning enligt LSPV. Dessabestämmelser utgår som en följd av att ansökan inte längre skall vara enförutsättning för beredande av vård. 14 8 har i stället tagits in vissa bestämmelser om vad denläkare skall iaktta som undersöker en person som har aktualiserats för LSPV-intagningoch därefter utfärdar ett vårdintyg. Här föreskrivs att vårdintyg endast fårutfärdas i omedelbar anslutning till personlig undersökning av den som intygetavser (nuvarande 6 8 andra stycket) och att undersökning för vårdintyg bara fårgenomföras om det finns skälig anledning därtill. Förslaget överensstämmer iallt väsentligt med socialQänstpropositionen. I tredje stycket åläggs undersökningsläkaren att se tillatt intyget tillställs sjukhuset. 14 8 används begrepp från barnavårdslagen m. fl. lagar,vilka fr. o. m. ersätts av socialtjänstlagstiftningen. Övergångsvis fårmotsvarande institut i de nya lagarna genom tillämpning av övergångsreglernatill dessa betraktas som behöriga sökande enligt 4 8. Som en följd av att ansökningskravet föreslås borttagetutgår de föreskrifter rörande ansökan som f.n. finns i 5 8 första stycket.Bestämmelsen om hur gammalt vårdintyget får vara har flyttats till 8 8 andrastycket och kommenteras i det sammanhanget. I övrigt har endast formella ändringar vidtagits 15 8. Denna paragraf innehåller f.n. dels olika regler rörandeutfärdande av vårdintyg, dels regler som har samband med LSPV:s nuvarande kravpå s.k. tvåläkarprövning. Första stycket överensstämmer i sak medsocialtjänstpropositionen och innebär att man skärper kompetenskravet förläkare som är behöriga att utfärda vårdintyg. Skärpningen skall ses motbakgrund av att kravet på ansökan tas bort. Behörighet att utfärda vårdintygskall således i fortsättningen bara tillkomma legitimerade läkare. Omsärskilda skäl föreligger skall dock kunna meddela dispens frånkravet på legitimation. När det gäller förutsättningarna för dispens hänvisastill prop. 1979/80:1 del A, s. 615, där följande anförs: Från kravet på legitimation bör emellertid kunna görasundantag om särskilda skäl föreligger. Dispens bör liksom f.n. meddelas avsocialstyrelsen. Dispensmöjligheterna avses i första hand gälla utländskaläkare som Qänstgör i och som kan anses medicinskt kompetenta attutfärda 1981/82:72 32 Därutöver kan i vissa vakanssituationer dispensmedges för t.ex. AT-läkare. dispens behöver inte avse vissläkare. Paragrafens lydelse ger möjlighet till generell dispens. Sedan LSPV trädde i kraft har indelningen i medicinskaspecialiteter ändrats. Enligt nu gällande kungörelse (1972:678) medtillämpningsföreskrifter till lagen (1960:408) om behörighet att utöva läkaryrket(senast ändrad genom SFS 1981:250) får bevis om specialistkompetens inomgruppen psykiska sjukdomar avse specialiteterna allmän psykiatri, barn- oehungdomspsykiatri samt rättspsykiatri. Lydelsen av 6 8 första stycket LSPV haranpassats till den nya indelningen. Därvid har uttrycket specialistkompetensinom gruppen psykiska sjukdomar använts s./in samlingsbegrepp förspecialiteterna i överensstämmelse med nomenklaturen i kungörelsen. Andra och iredje styckena innehåller regler om attvårdintyget skall utfärdas av en läkare sorn inte är knuten till sjukhuset ochundantag från den regeln i det fallet att en patient redan vårdas på sjukhus pågrund av psykisk sjukdom och det skulle uppstå betydande olägenhet att anlitaannan läkare. Bestämmelserna överensstämmer i sak med förslaget isocialtjänstpropositionen. Nuvarande10 8 LSPV innebär att beslut om intagning enligt 8 8 eller om fortsatt vårdenligt 9 8 inte får meddelas av den läkare som har utfärdat vårdintyget. Dennaregel kompletteras av bestämmelsen i 6 8 iredje stycket, vilken innebär attvårdintyg inte får godtas för intagning på det sjukhus där den intygsutfärdandeläkaren är verksam. Om det innebär betydande olägenhet att anlita annan läkarefår dock vårdintyg av läkare vid sjukhuset godtas för intagning där. underförutsättning att intagningen sker på annan klinik än den där läkaren ärverksam. Dessa regler utgör tillsammans grunden för den s.k. ivåläkarprövningcnenligt LSPV. Kravet på tvåläkarprövning säkerställer alltså att patientensvårdbehov skall ha prövats av minst två av varandra oberoende läkare för attintagning enligt LSPV skall kunna kornrna i fråga. Tvåläkarprövningen har tillkommit i patientens intresseför att förhindra obefogade tvångsintagningar. Med den utformning den fått inuvarande LSPV har den emellertid i viss utsträckning ansetts komma i konfliktmed kravet på en ändamålsenlig och individuellt anpassad vård. Sålunda är detinte möjligt för en läkare vid en psykiatrisk klinik att besluta att en patientsom vårdas där frivilligt enligt sjukvårdslagens bestärrrmelser i forsättningenskall vara intagen med stöd av LSPV. Sådan s.k. konvertering kan vara motiveradbl.a. i det fallet att patientens tillstånd försämras eller om något inträffarsom gör att patienten plötsligt vill lämna sjukhuset men på grund av sitt tillståndinte bör få göra det. för'slag till LPV innehöll inget krav på tvåläkarprövning.Detta förslag förutsatte emellertid att alla intagningar skulle prövas avpsykiatrisk nämnd (utskrivningsnärnnd). Socialtjänstpropositionen gick emellertid inte fullt sålångt. Enligt denna kunde vårdintyg som utfärdats av läkare vid den klinik därintagning skulle 1981/82:72 33 ske godtas för intagning bara om patienten redan varintagen på egen begäran - dvs. konverteringsfall - och det skulle uppståbetydande olägenhet att anlita annan läkare. Om en läkare vid kliniken utfärdatvårdintyget skulle emellertid intagningen prövas av utskrivningsnämnden.Förbudet i nuvarande 10 8 begränsades i enlighet härmed till icke-konverteringsfall. Det förslag som enligt socialtjänstpropositionen skullemöjliggöra LSPV-intagning på sjukhus genom bara en läkares beslut avsåg detsärskilda fallet när patienten själv redan hade sökt sig in på sjukhuset menplötsligt sade sig vilja bli utskriven trots allvarlig fara för sig själv ellernågonannan. Här ville man öppna möjlighet dels att slippa skriva ut patienten avformella skäl, dels att slippa tillkalla någon utomstående läkare för attskriva vårdintyg om det var fara i dröjsmål. Det angavs i lagförslaget att man fickgöra avsteg från regeln om en utanförstående undersökningsläkare, om det skulle"uppstå betydande olägenhet av att anlita en annan läkare" (6 8fjärde stycket). I socialberedningens betänkande framläggs förslag omavskaffande av tvåläkarprövningen. 1 de fall samma läkare utfärdar vårdintygetoch beslutar om intagning skall i stället beslutet överprövas av utskrivningsnämnden.Beredningen anför att möjligheten kommer att få användning i ett begränsatantal fall och därför inte behöver uppfattas som så ingripande. Som redananförts i den allmänna motiveringen innebär emellertid ett generellt frångåendeav kravet på tvåläkarprövning ett steg som bör övervägas i sitt sammanhang medandra principiella frågor som ingår i socialberedningens uppdrag att göra enöversyn av LSPV i dess helhet. I förevarande sammanhang är det tillräckligt attangripa den situation där de nuvarande reglerna i praktiken vållar svårigheter,nämligen den s.k. konverteringen. På grund härav föreslås nu samma möjlighettill enläkarprövning i konverteringsfall som i propositionen omsocialtjänsten. Den patient som på egen begäran vårdas på sjukhus pä grund avpsykisk sjukdom måste redan ha bedömts vara i behov av sådan vård. Självasituationen gör att man kan förutsättaatt patientens tillstånd i dessa fallstår fullt klar för vårdpersonalen. Även här bör givetvis huvudregeln om tvåläkare så långt möjligt följas. Är det en akutsituation, där patienten t.ex.undernatten kräver att bli utskriven, bör dock beslut som hindrar detta kunnafattas av en läkare. Med de kontrollmöjligheter som finns inbyggda i ett stortsjukhus och med kravet på prövning av nämnden inom en viss kortare tidefter beslutet behöver rättssäkerhetsskäl inte tala emot det reformförslaget. Fjärde stycket (nuvarande femte stycket) innebär attförvaltningslagens regler om jäv blir generellt tillämpliga i alla ärenden omutfärdande av vårdintyg, även för läkare med enskild verksamhet. Även dettaöverensstämmer med propositionen om sociakjänsten. Nuvarande andra stycket har i relevanta delar flyttatstill 4 8 första stycket. 3 1981/82. 1981/82:72 34 Paragrafen har undergått formella ändringar som följd avatt ansökningsförfarandet har tagits bort. Förslaget överensstämmer i huvudsakmed socialtjänstpropositionen. I socialtjänstpropositionen föreslogs att polismyndighetenenligt femte siycket skulle föranstalta om att den omhändertagne fick"behövlig vård"' (f.n. att han skall "föras tillsjukhuset"'). Motiveringen var att den omhändertagne kunde vara i behov avannan vård än vård enligt LSPV. Med hänsyn till de förutsättningar som angesför att polismyndigheten skall få omhänderta någon - sannolika skäl att hanlider av psykisk sjukdom och är farlig för annans personliga säkerhet ellereget liv - torde det dock sällan finnas anledning för polismyndigheten attöverväga annan vård än vård enligt LSPV. Det bör emellertid vara möjligt att omett akut behov av vård föreligger föra den sjuke till närmast belägna sjukhus,oavsett var han är inskriven enligt LSPV. I förslaget har därför "sjukhuset""ändrats till ""sjukhus"'. 8 8 innehåller bestämmelser om intagning pä sjukhus. Somföljd av att ansökningsförfarandet föreslås borttaget har följdändringar gjortsi första stycket. Andra stycket i förslaget motsvarar en bestämmelse som f.n.ingår i 5 8 första stycket och anger hur gammalt ett vårdintyg fär vara för attkunna läggas till grund för intagning enligt LSPV. Förslaget - somöverensstämmer med socialtjänstpropositionen - innebär att intygetsgiltighetstid kortas väsentligt, från en månad fill . I ett nytt fjärde stycke har tagits in den centrala regelnsom garanterar en tvåläkarprövning före intagning, nämligen att den läkare somhar utfärdat vårdintyget inte också får besluta om intagning. Undantag görs förkonverteringsfallen som har beskrivits i 6 8 tredje stycket. Av 10 8 framgåratt utskrivningsnämnden skall pröva det fortsatta vårdbehovet om undantagsregelnhar utnyttjats. För att utskrivningsnämnden så fort som möjligt skall fåkännedom om intagningar som skall prövas av nämnden (se vidare under 10 8)föreslås att nämnden genast skall underrättas om sådana intagningsbeslut. Sedan intagning på sjukhus skett enligt 8 8 skallöverläkaren inom en viss närmare angiven tid undersöka patienten och taställning till om patienten behöver ha vård enhgt LSPV. Bestämmelser om deltafinns 19 8. Paragrafen har i förslaget inte undergått någon annansaklig ändring än att 1981/82:72 35 i första siycket tiden för överläkarens prövningbegränsats från intagningen, jämfört med nuvarande , ivissa fall . Förslaget överensstämmer i fråga om det nya antaletdagar med socialQänstpropositionen. 110 8 LSPV återfinns f.n. den centrala rättssäkerhetsregelnatt beslut om intagning enligt 8 8 och om vård enligt 9 8 inte får meddelas avden läkare som har utfärdat vårdintyget. 1 den nu föreslagna lydelsen har regeln flyttats till 8 8fjärde stycket och undergått de förändringar som krävs för att möjliggörasnabba konverte-ringsbeslut i enlighet med vad som föreslås i de allmännaövervägandena, avsnitt 2.3, och i anslutning till reglerna om vårdintyget i 68. Första stycket i den nya lydelsen av 10 8 reglerar i vilkafall utskrivningsnämnden skall fatta beslut om vård enligt 9 8 i stället föröverläkaren. Indirekt uttrycks därigenom samma förbud som f.n. enligt 10 8 motatt den vårdintygsskrivande läkaren får fatta beslut enligt 9 8. De fall där utskrivningsnämnden i stället för överläkaren skallpröva vårdbehovet är 1. när möjligheten till enläkarprövningenligt 6 8 tredje stycket oeh 8 8 fjärde stycket har utnyttjats i de s.k. konverteringsfallen, 2. när undersökande eller intagandeläkare eller överläkaren har varit jävig enligt 4 8 förvaltningslagen. Det kan undantagsvis vara svårt att genomföra ennämndprövning inom den i 9 8 första stycket angivna tiden efterintagningsbeslutet, t.ex. därför att man fill en början inte upptäckt att jävförelegat. För dessa fall föreslås därför överläkaren få besluta om vård iavvaktan på att nämnden kan avgöra frågan. Ett sådant beslut av överläkarenskall genast underställas nämndens prövning (andra stycket). I paragrafen har vidtagits en ren konsekvensändring tillden nya regeln i 10 8, som förutsätter nämndbeslut om vård i vissa särskildafall. Enligt 12 § LSPV får den som av domstol har överlämnatstill sluten psykiatrisk vård inte överföras till vård enligt LSPV förrän domenvunnit laga kraft. Bakgrunden till bestämmelsen är naturligtvis att domen, omden överklagas, kan komma att ändras. I de fall där den dömde är häktad förvaras han pä rättspsykiatriskklinik i avvaktan på att domen skall vinna laga kraft. 1981/82:72 36 planen och den mer långsiktiga behandling som kan ges påsjukhus fördröjs i åtminstone . 1 fall av överklagande kanfördröjningen av vården bli betydande och det givetvis även om överklagandetinte gäller vårdbehovet. I enlighetmed socialberedningens förslag öppnas här möjlighet att påbörja vården även omdomen inte vunnit laga kraft. Möjligheten har dock begränsats till fall där dendömde är häktad. Regeln har inte utformats som en absolut skyldighet att genastpåbörja vården. Det äringen förutsättning för tillämpning av regeln att den dömde har förklarat signöjd med domen. En allmän förutsättning bör emellertid vara att varken dendömde eller åklagaren motsätter sig överföring till vård enligt LSPV.Initiativet till att begära intagning hos bör tas avklinikchefen vid den rättspsykiatriska kliniken eller den som tjänstgör i hansställe och det bör också vara till denne som samtycke till överföringen skalllämnas. Det bör sedan ankomma på som beslutar om placering avden sjuke att förvissa sig om att de nödvändiga förutsättningarna föreligger.Då den dömdes samtycke till intagning på sjukhus inte avskär honom frånmöjligheten att överklaga domen förrän denna vunnit laga kraft kan det ienstaka fall inträffa att han döms till annan påföljd i högre rätt efter dethan tagits in på sjukhus.