prop · G503117 · 1981-12-31 00:00:00 — om godkännande av detsjätte internationella tennavtalet, m.m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås bl. a. att godkänner del sjätte internafioneUalennavlalel som har utarbetats av Förenta nationemastennkonferens. 1981/82:117 2 Ullslen, ordförande, och statsråden , , ,Åsling, Söder, , , , , , , ,Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Propositionom godkännande av det sjätte internationella tennavtalet, m. m. Ijuni 1981 träffades en överenskommelse om ett sjätte internationeUt lennavtalefter förhandlingar inom ramen för del s. k. integrerade råvaru-programmei, somtillkom 1976 av konferens för handel ochutveckling (). Avtalet bör fogas lill protokollet i detta ärende sombilaga. Avtalet,som skall administreras av del internationella tennrådet, syftar till att genomlagerhäUning och exporlbegränsningar stabUisera förhåUandena på lennmarknaden.Härigenom kan avtalet bidra lUl all skapa långsiktig balans mellan tUlgång ochefterfrågan samt att begränsa de kortsiktiga prisfluktuationerna. Avtal omprisstabiliserande åtgärder har inte slutils mellan export- och importländeravseende någon annan melaU än tenn. Detsjätte lennavlalel avses träda i kraft och gälla . Sverigehar inte deltagit i tidigare lennavtal. Särskilt mot bakgrund av del svenskastödet lill del integrerade råvaruprogrammel deltog emellertid iförhandlingarna om del sjätte lennavlalel. Yttrandenöver avtalet har inkommit från kommerskollegium (KK) och överstyrelsen förekonomiskt försvar (ÖEF). KK har inhämtat synpunkter från den svenskalennbranschen. 2.1Produktion, konsumtion och handel Världensupptäckta fillgångar av brylvärt tenn beräknas lill drygt 10 milj. ton. Detlaanses svara mol förbrukning med nuvarande Prop.1981/82:117 3 anrikningsmetoder.Låg tillväxt i konsumtionen samt exportkvoteringar cch jämförelsevis högaskaller på produkfionen i vissa länder kan ha påverkat företagens vilja allleta efter nya fyndigheler och bidragit till all de upptäckta brytvärdatUlgångarna är relafivt små. Höga priser har dock stimuleratprospektering i , och . var världensgruvproduktion av tenn 237000 lon. Produkfionen har långsiktigt ökat med drygl1 % . har lennproduktionen inle följtefterfrågans ökning och lennprisel har ökat kraftigt. Denna utveckling har dockbrutits under senare fid. ,, och svarar för av världsproduklionen.Andra stora producenter är , som dock är netioimporlör, ,och BrasiUen. Åleranvändningen av tenn är betydande och uppgår tillnära av konsumtionen. , , ,, och svarar för avvärldskonsumtionen. 1 och är importberoendet nästan fullständigt. Handeln med tenn uppgårfill ca 200000 lon/år. De stora tennproducen-lerna har ökat den egnasmällverkskapacitelen vUkel reducerat exporten av lennkoncentral och ökatexporten av tennmetall. av västvärldens import kommer från . Merän av handeln bedrivs på börserna i , och . Börsen iPenang, , får allt störte betydelse. används lillförtenning och bleckplåt, fill legeringar samt stundom i glas, keramik,inseklsgifler, konserveringsmedel för trä m. m. I emballe-ringsindustrinersätts tenn alltmer av andra material. tillkommer nyaanvändningsområden, särskiU på kemisidan. Prognoser för den framfidaförbrukningen är myckel osäkra. hör tUl de råvaror där produktion ochkonsumtion ökat långsammast . Såväl somMineralpolitiska utredningen i SOU 1979:40 bedömer del sannolikt all priserna iframliden blir höga. Delta kan medföra en fortsatt långsam ökning avefterfrågan. En svagare prisutveckling skulle å andra sidan stimulera snabbareefterfrågetUlväxl. Förbrukningen av tenn har överstigit produktionen medsammanlagt 150000 lon under 1960- och 1970-lalen. Underskottet har täcktsfrämst genom försäljning från beredskapslager men även frän den internationeUatennorganisalionens buffertlager. Under en 10-årsperiodefter köpte betydande mängder tenn för sina strategiskalager. Behovet av tenn omvärderades därefter. Trots försäljningar ansesalltjämt ca 160000 lon av de ca som lagret f. n. håller överflödiga.Kongressen gav fillstånd fiU försäljning av ca under denärmaste tre åren. Härav har dock endast små mängder sålts. Försäljningarna kanperiodvis få betydande effekt pä lennprisel särskilt om försäljningarna blirstörre och marknaden 1981/82:117 4 Producentländerna har också ägnat försäljningarna och USA:sförsäljningspoUlik intensiv uppmärksamhet icke minst i samband medförhandlingarna om det sjätte lennavlalel. Huvuddelen av försäljningarna under1960- och 1970-lalen skedde dock i utpräglade högprisperioder. Sverigehar ingen gruvproduktion av tenn. En viss prospektering har emellertid ägtrum under senare är. Mineraifillgångar som senare kan visa sig brytvärda haridentifierats. Sverigesnettoimport av tenn och lennprodukter uppgick till ca och hadeett värde av ca 50 milj. kr. Drygt härav utgjordes av med tenn legerademetaller. DärtiU kommer import i form av bleckplåt till ett värde av ca 220milj. Tenninnehållet härav var drygt . Det tenn som kommer lillanvändning ur svenskt skrot uppskattas vara 500 lon . Engenomgång av neltoförbrukning visar all används i lödmelaU, ca20% i kopparlegeringar och i bleckplåt. De största förbrukarbranschernaär embaUageindustrin (främst bleckplåt) och transportindustrin (främstlödmelaU) med var. Undersenare fid har en viss förskjutning av användningsområdena inträffat.Förbrukningen inom varvsindustrin har minskal kraftigt. En stark ökninguppvisas däremot inom bilindustrin. , , svarar förstörte delen av lennimporten lill . Samarbetemellan producenter och konsumenter samt en koordinerad produktionspolilik pålennomrädet fanns . Ett första buffertlager etablerades ochkonsumentmedverkan i den internationella lennkommiltén började i slutet av1930-lalel. Under och efter gjordes inga försök tillstabiUsering. Ar 1956 trädde del första lennavlalel i kraft. Del skedde i ettläge av överproduktion då slutat köpa tenn för sill strategiska lager. Successivthar allt fler vikliga konsumentländer gått med i avtalen. 1 det nu löpandefemte avtalet är alla vikliga producent- och konsumenlländer med, utom ochBrasilien. Tennorganisationenhar reglerat marknaden med hjälp av buffertlager och exportkvoter. Ellprisintervall fastställs inom vilket priset får variera. Inom intervallel köperoch säljer chefen för buffertlagret i syfte att påverka priset. Om inköp tillbuffertlagrel inle visar sig fillräckligt för all häUa uppe priserna kanexportkvoter sättas in. Organisationenhar lyckats myckel väl med all hålla priserna över intervallens lägre gräns.Endasi bröt priset igenom denna. Man har däremot intelyckats lika bra med försvaret av den övre gränsen som ofta överskridils underlängre perioder. Skälen härtill är främst alt bufferfiagrel varit för litet ochall de fastställda prisinlervallerna legat för lågt och anpassats alltförlångsamt till marknadens utveckling. Prop.1981/82:117 5 Buffertlagretskapacitet har stärkts genom att man slutit avtal med banker om att fä låna pålagerbevisen varigenom resurserna flerfaldigals. Härigenom har medlemmarnasbidrag fill buffertlagerfonden kunnat begränsas. Under de fjärde och femteavtalen har resurserna ökat genom all alltfler konsumentländer frivilligtbidragU fill buffertlagrel. Tennorganisafionensmarknadsoperationer genom buffertlager och ex-portkvoier i relation lillprisintervall och marknadspriser framgår av diagram och tabell i bUagan. Förhandlingarnaom del sjätte intemationella lennavlalel påbörjades och avslutadesefter fyra sessioner . förberedande arbetet hade producenterna klargjort att de önskade görasmärte ändringar i del femte lennavlalel snarare än alt skapa ett helt nyttavtal. En viktig fräga för producenterna var att skärpa reglerna förkonsultationer vid försäljning av tenn ur icke-kommersiella lager, främst lager. Vidare föreslog man ell ökat anlal basröster, 15 per landistället för tidigare 5, för alt minska de stora konsumenlländernas möjligheteratt blockera beslut med kvalificerad majoritet. Basröster är röster somtilldelas varje medlem utan avseende pä andel i världshandeln. Vissakonsumenlländer med i spetsen förordade omfattande ändringar i del femteavtalet. Det gällde i synnerhet buffertlagrels storlek och finansiering samtexportbegränsningamas fillämpning. Vidare önskade dessa konsumentländer liksomi naturgummiavtalet införa en bestämmelse om konsultationer betr. regeringsåtgärdersom påverkar efterfrågan och tillgången på tenn. Idet femte avtalet uppgår buffertlagret lill maximall 20000 lon somobligatoriskt finansieras av producenterna. Dessutom kan konsumenterna påfrivillig basis bidra tiU finansiering av ytterligare högst 20000 ton.Exportbegränsningar har kunnat sällas in parallellt medbuffertlageropera-lioner då lagret uppnått . önskade för del sjättelennavlalel elt buffertlager om helt finansierat genomregeringsålaganden saml exportkvolernas slopande. Man menade all ell stortbuffertlager var nödvändigt om avtalet skulle ha möjligheter alt försvara intebara den undre utan även den övre prisgränsen. Producenlländerna önskade behåUadel gällande kvolsystemel och lagerslorleken. Man pekade även på buffertlagretsmöjligheter att låna med lagerbevis som säkerhet. Producenterna ansåg inle allregeringsgarantier var nödvändiga. Idet femte avtalet gäller ett prisfält omgärdat av elt golvpris och ett takpris.DäremeUan delas prisfallet i tre sektorer. Samtliga prisnivåer kan reviderasgenom beslut i rådet. Producenfiänderna ville fortsätta med samma syslem somgäller i del femte avtalet. De ansåg att om systemet inte fungerat berodde delpå alt konsumenlländerna motsatt sig reaUsfiska 1981/82:117 6 prisgränsändringar.USA framförde i stället ett förslag om att införa ell referenspris med zonerovanför och under och med en halvaulomatisk revision av gränserna enligt modellfrån naturgummiavtalet. Sedermera förordade en årlig översyn där beslut omändring av prisfallet kräver 2/3 majoritet i konsument- och producentkretsenvar för sig (fördelad majoritet). Frånsvensk och övrig nordisk sida drevs särskilt två frågor. Den ena varbasröstfrågan. Mol producenternas önskemål om ökat anlal basröster ställdenågra konsumentländer ett förslag att ta bort basrösterna heU. Den nordiskasynen var att det femte avtalets bestämmelser som gav varje medlemsland fembasröster borde behållas. Att helt la bort basrösterna skulle göra de småländernas inflytande marginellt och gå emot bruket i flertaletråvaraorganisationer. Denandra frågan som särskill intresserade de nordiska länderna var alt säkerställatennavlalels möjligheter att anslutas lill den gemensamma fonden. Denna fondför finansiering av råvaruavtal ulgör ett huvudelement i det integreraderåvaraprogrammet. SärskUt viktigt var all utforma avtalet så all del inleskulle behöva omförhandlas vid en anslutning till den gemensamma fondens s. k.första konto för finansiering av råvaraavlals lagerhållning. 1 stället borde ilennavlalel redan nu las in bestämmelser som underlättade en sådan anslutning. Desvåraste frågorna blev iiite oväntat exportkvolernas ullösningsnivå samtbuffertlagrels storlek och finansiering. Efterhand framstod del allt klararealt avtalet måste få en utformning i huvudsak enligl två pakelför-slag somframlagts av konferensordföranden. kunde inte biträda denna lösning.Avtalet utformades ändå så all möjligheter lämnades för ett amerikansktinträde. Även ställde sig utanför uppgörelsen. För att tillgodoseBolvias önskemål hade krävts en omförhandling. Demål som man i första hand vill uppnå genom avtalet är all skapa balans mellantillgång och efterfrågan på tenn, all hindra stora svängningar i lennprisel,att öka intäkterna av lennexporten saml all säkra tillförseln av tenn fillpriser som är rimliga för konsumenterna och lönsamma för producenlema (artikel1). Deviktigaste medlen för att nå dessa mål är inköp till och försäljningar frånbuffertlager samt exportkvolering. Bufferfiagrel skall bestå av normallager om30000 lon och ett lilläggslager om . Finansieringen av buffertlagretdelas lika meUan producenter och konsumenter och fördelas efterhandelsandelar. En första insats motsvarande kostnaden för skaU görasvid ikraftträdandet. Medel för ytterligare kan anfordras av tennrådelvid behov. 1981/82:117 7 upplåningmed lagerbevis, och om nödvändigt regeringsgarantier som säkerhet.Bidragsbeloppet beräknas enligt del golvpris som råder då det infordras. Varjemedlems bidrag begränsas tUl av dess handelsandel enligt avtalets annex Aoch B (artikel 21 och 22). Prisfallet bestäms avrådet med enkel fördelad majoritet. Takpriset är högre än golvpriset.Fältet består av tre sektorer. När marknadspriset ligger över eller underprisfältet skall buffertlagrel obligatoriskt sälja resp. köpa tenn. Om prisetligger i övre eUer nedre sektorn inom prisfältet skall' buffertlagret varanettosäljare resp. nettoköpare och söka utjämna prisrörelserna. Ligger prisetdäremot i prisfältets miltsektor mäsle buffertla-gerdirektören ha rådetstillstånd för all agera (artikel 27-28). Exportkvoterkan beslutas av rådet med 2/3 fördelad majoritet då buffertlagret uppnått 70%av sin maximislorlek och med enkel majoritet vid av maximistorleken, dvs. iprincip vid 35000 resp. 40000 lon (artikel 32). Avtaletshögsta organ är det intemationella tennrådel. Rådet har ett antal underlydandekommiltéer och skall bl. a. tillse att nödvändig statisfik- ochstudieverksamhet bedrivs (artikel 7-10). Rådetfillsäller en exekutivordförande och en buffertlagerdireklör (artikel' 11 och13). Rådet skall bestå av alla medlemmar och skall normalt mötas fyra gångerper år (artikel 4 och 12). Detsammanlagda röstetalet i rådet är 2000, fördelat med hälften vardera påproducent- och konsumentländerna. Varje enskiU land tilldelas fem basröster.Resterande röster fördelas enligl varje lands andel i export resp. import(artikel 14). Röstning kan ske med enkel, enkel fördelad eller med 2/3 fördeladmajoritet (artikel 2). Om ej annat anges tillämpas enkel fördelad majoritet(artikel 15). Föratombuffertlagerkonlot finns ell konto för de administrativa kostnaderna. Bidragenhärtill fördelas i proportion till medlemmarnas röstantal (artikel 20). Vidbrist pä tenn kan rådet föranstalta om att konsumenter som är medlemmarpreferensbehandlas (artikel 40). På anfordran av medlem skall rådet samråda omfaktorer som påverkar tillgång och efterfrågan. Rådet: kan avgerekommendationer i anledning härav (artikel 43). Medlemmarsom önskar sälja ur icke kommersiella lager skall konsullera rådet. Sådanaförsäljningar skall göras så att de ej stör tennmarknaden (artikel 46). () anser att den svenska importens storlek i sig inte ulgör något skäl för ensvensk anslutning. årliga förbrakning av tenn uppgår liU mellan 600och 700 lon, dvs. något mer än under tidigare 1981/82:117 8 årpå grand av en viss eflerfrågeökning inom bilindustrin. En slor förbrukare,Boliden-Bergsoe, svarar för av lennimporten tiU . Tidigareerhöll förelaget, som då var danskägl, all information av intresse fråninternafionella tennrådel (ITC) genom sitt danska systerföretag, enär Danmarkvarit medlem i tennavlalen sedan är 1956. Sedan företaget övertagits avBolidenkoncernen föreligger ej längre denna möjlighet vilket alltså innebär svenska branschen nu är avskuren frän informationen från ITC. Branschenhar inle heller något emot en anslutning lill del sjätte lennavlalel. KKpekar på det starka slöd givit lill : s integrerade råvaraprogram(IPC). Bland de 18 råvarorna i programmet är tenn den vara för vilken det funnitsavtal under lång lid, nämligen sedan är 1956. misslyckande alt sätta detsjätte lennavlalel i kraft, om än provisoriskt, skulle innebära ett allvarligtbakslag för det internationella råvarusamarbe-tel. Det torde ligga en vissmotsättning mellan den aktiva roll som har inom IPC och en fortsallfrånvaro av svenskt medlemskap i ell av de ännu få fungerande råvaruavtalen.Detla torde tUl yttermera visso vara fallet då tenn är en av f. n. tre möjligamedlemmar av första kontot i gemensamma fond, låt vara att resultatetav en prövning i denna fråga inom tennrådel inle på nuvarande stadium kanföratses. KKanför vidare all de stora lennexporterande länderna i -,, - och icke minst i samband med 1980 ärstennkonferens har uttryckt besvikelse över all inte deltagit i detinlernalionella lennsamarbetel. I detla sammanhang påpekar KK all man inle kanutesluta all svenska förelags möjligheter all exportera till dessa länder kanpåverkas av inställning lill lennavlalel. KKframhåller slutligen att om skulle välja att stå utanför del sjätteavtalet, skulle detta under vissa omständigheter kunna innebära alt avtalet ejkan träda i kraft. För provisoriskt ikraftträdande krävs nämligen en anslutningfrån länder som svarar för av produktionen resp. konsumtionen enligl annexA och B (artikel 55:2). Enär ej avser medverka, krävs nu i praktiken delsatt EG, och samt övriga konsumenlländer som deltar i detfemte lennavlalel går med, dels all vissa nya länder som , ,, , , , och ansluter sig.Endasi då når man en anslutning strax av konsumtionen.Sammanfattningsvis anser KK på såväl allmänpolitiska som råvarapolitiskagrunder alt skäl talar för en svensk anslutning till del sjätte inlernalionellalennavlalel. KKberör även kostnaderna för svenskt dellagande i lennavlalel. Den främstakostnaden utgörs av inbetalningen lill buffertlagrel. Beräkningen av kostnadenhärför försvåras av osäkerhet om vUka prisgränser som kommer att råda inomavtalet i samband med eventuella inköp av tenn. Någon överenskommelse oni huren beräkning skall ske kunde ej nås på 1981/82:117 9 konferensenulan frågan har liksom nalurgummiavtal lösts genom attkonferensordföranden i elt annex beräknat kostnaden. Enligl annex G ilennavlalel uppskattas kostnaden för all köpa in och driva ell bufferllagerenligl artikel 21 liU 35 ringgils per kg. Detta skulle för Sverigesdel innebära en kapitalinsats i lennavlalel om cirka 3,09 milj. kr. Häravskulle 1/3, ca 1,03 milj. kr., förfalla lill betalning i samband medanslutningen, dvs. sannoUkl en kort lid efter den I juU 1982, då avtalet träderi kraft. Återstående 2/3 kan inkallas av internafionella tennrådel däoperationer på marknaden nödvändiggör delta. KK påpekar all ovanståendeberäkning förutsätter en anslutning lill lennavlalel av alla konsumenfiänderuppräknade i annex B. Redan deklarerade ovilja alt ansluta sig innebäralt av de totala kostnadema för konsumenlsidan måste omfördelas mellanövriga konsumenlländer. Enligl artikel 22:7 skall inget land behöva betala merän av sin andel enligt annex A (producenter) respektive B (konsumenter) sålänge avtalet är ikraft provisoriskt. För elt definitivt ikraftträdande krävsatt av producenterna och konsumenterna i annex A och B ansluter sig tillavtalet varför artikel 22:7 kan bU tillämplig. andel skulle därvidräknas upp liU ca 3,48 milj. kr. varav ca 1,16 milj. kr. skulle förfalla tiUbetalning i samband med anslutningen. I detta sammanhang påpekarKK all den beslutade uttaxeringen av medlemmarna inte med säkerhet räcker lillför målsättningen att finansiera tenn. Dels är del osäkert omordförandens beräkning i annex G i framliden kommer alt visa sig vara korrekt,dels sätter artikel 22:7 en spärr för hur myckel medlemsländerna kan åläggasalt betala för all uppnå ambitionerna i artikel 22:2. Detla torde dock inteutgöra nägol större problem, enär länemöjligheterna för lennavlalel lorde varaså goda all lån kan upplagas för avsevärt mer än de 20000 lon som stipuleras iartikel 21. Skrivningen i artikel 22:7 medför en begränsning av åtagandena förmedlemsländerna, vilken möjliggör säkrare bidragsberäkningar än i 1979 årsgummiavlal. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF) anser att inte har behov av enstörre beredskapslagring av tenn för avspärrnings-och krissituationer, eftersomimporten är av begränsad omfattning och en slor del förbrakas inom bilindustrinsom i ell sådant läge ges en lägre prioritet. Frånallmänna utgångspunkter anser ÖEF en svensk anslutning fill internationellaråvaruavtal fördelaktig därför alt avtalen medverkar lill en stabilitet påmarknaden och därmed ökad försöijningslrygghel. Mol den bakgrunden finner ÖEFdet motiverat all ansluter sig till det sjätte lennavlalel. Prop.1981/82:117 10 Vägledandeför det svenska engagemanget i integrerade råvaruprogram är bådebistånds- och handelspolitiska hänsyn. PrisslabUiserande råvaruavtal syftarlill att öka producerande ekonomiska stabilitet och möjligheter attgenomföra femårsplaner, årsbudgetar, utvecklingsprogram och ytterstförverkliga sina strävanden emot social utveckUng och ökat polifisktoberoende. InlemalioneUa råvaraavtal är ägnade att främja multilateralråvarahandel - vikfig för ett starkt utrikeshandels- och råvaraberoende landsom - och stabilare efterfrågan från de vars ekonomi främjasav stabiliseringen. Prisvariationernapå råvaramarknaderna har varit stora och accentuerats under senaste årtiondet.Delta gäller inle minst mineralråvarorna. Efterfrågan växlar med konjunklurvarialionermedan utbudet tenderar att bli allt stelare på grand av kapilalintensivproduktion med stora anläggningar och höga fasta kostnader. Man kan förväntasig fortsalla kraftiga prisfluktuationer, vilka ytterligare förstärks av oronpå valutamarknaderna och den ökande mängd Ukvida medel som ävenfinner vägen tUl råvarabörserna. Effektemaär märkbara för såväl producenter som konsumenter. Prisvariationer gerkännbara påfrestningar särskill på ekonomi och planering. Långsiktigtagerande fär ersättas av krisbeteende. Del är också som främstönskat skapa prisstabiliserande avtal. I såväl producent- som konsumenfiänderuppstår effektivitetsförluster och negativa sociala konsekvenser i enskildasektorer genom växelvis belastning på resurser respekfive outnyttjad kapaciteti hög- och lågkonjunkturer. Komplikationer uppstår i invesleringsplaneringen.Icke minst industriländerna har uppmärksammat de inflatoriska effekterna avprisvariationerna eftersom prishöjningar slår igenom snabbare och kraftigare änsänkningar. Underrådande förhållanden tenderar allt störte del av den inlernalionella handelnmed råvaror att knytas lill långsiktiga bilaterala avtal och andra former somundandrar handel från de öppna internationeUa marknaderna. Delta kan leda fillsvårigheter för små handelsberoende länder som att upprätthålla enjämn, säker och prisstabil försöijning av bl. a. mineralråvaror. kankomma alt hänvisas lill reslmarknader som skulle vara osäkrare än dagensrävaramarknader. Sverigehar därför sökt främja intemationella lösningar, öppna för alla, där handelninte binds upp, där Uka villkor gäller och där ett brett informafionsutbytekan ske inte minst tUl gagn för de små länderna. På den här punkten sammanfallerSveriges handelspolitiska intresse med de flesta . Del är bl.a. motdenna bakgrand man bör se del svenska stödet för det multilateralaråvaraarbelet i och i andra organ. Tennavtalelhar som mål att söka balans mellan världens produktion och konsumtion av tenn,att förhindra alltför stora variationer i lennprisel och Prop.1981/82:117 11 altbidra tiU jämnare och ökande exportintäkter av tennhandeln, särskilt föru-ländema. Avtalels huvudinstramenlär buffertlager och exportkontroll. Betydelsen av det senare har emellertidreducerats jämfört med nu löpande avtal. En annan viktig ändring är altmedlemmar såväl på producent- som konsumenlsidan obligatoriskt bidrar lillfinansieringen av buffertlagret. Detta står i samklang med tankama bakomUNCTAD:s integrerade råvaraprogram och är en föratsättning för alt lennavlalelskall kunna anslutas lill den gemensamma fonden. Rådetfastställer avtalets prisgränser. I värderingen härav skall hänsyn tas tillprisutvecklingen på kort sikt och den mer långsiktiga utvecklingen avprodukfion, produktionskapacitet och behovet att säkra försörjningen på längresikt. Exportbegränsningarkan bara införas när det totala buffertlagrel nått en, jämfört med fidigareavtal, avsevärd storlek. Dessutom skaU, enligt det nya avtalet, exportkvoternaautomafiskt upphävas när marknadspriset legat över en viss nivå under en visslid.