prop · G503103 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt skrivelsen befinner sig utredningen nu i slutskedetoch räknar med att avge sitt huvudbetänkande. Idetta kommer samtliga i direktiven nämnda frågor att ha behandlats. När delgäller frågan om den associalionsrättsliga regleringen av de kooperativaföretagen genom lagen om ekonomiska föreningar kommer förslag till vissa mindreändringar alt lämnas utöver dem som redan har genomförts i lagen underutredningsarbetets gång. I kooperalionsulredningens skrivelse redovisas också behovav en mer systematisk analys av kooperationens associationsrältsligaförutsättningar. En sådan har emellertid inte ingått i utredningens uppdrag. Omdet bedöms som önskvärt är utredningen, efter tilläggsdirektiv, bereddfortsätta med denna fråga. Enligt utredningen beaktar nuvarande föreningslag,liksom förslag, inte det kooperativa företagets särart i tillräckliggrad. a. berörs inte samarbetet mellan olika enheter inom organisationerna,dvs. den s. k. federativa samverkan inom kooperationen. förslag till ny föreningslag (Ds Ju 1976:11) ficki huvudsak ett positivt mottagande av remissinstanserna. De kooperativaorganisationerna ifrågasatte emellertid motiven och metoderna för översynen avföreningslagstiftningen. () och () hävdade därvid bestämt att den ekonomiska föreningen utgjordeen helt självständig associationsform som byggde på helt andra principer änaktiebolaget och att dessa principer måste ligga lill grund för lagstiftning omekonomiska (kooperativa) föreningar. LRF framhöll att det naturliga borde varaatt de ekonomiska föreningarnas egna förhållanden togs till utgångspunkt förlagöversynen. Flera remissinstanser ansåg alt lagförslaget bordehänskjutas till kooperalionsulredningen och all ett ställningstagande tilländrad föreningslagstiftning borde ske mot bakgrund av de förslag som dennautredning kunde komma all lägga fram. Efter det alt kooperationsutredningen hade tillsattsbeslöts alt något förslag till ny föreningslag på grundval av promemorian inteskulle läggas fram. Inom upprättades emellertid en annanpromemoria (Ds Ju 1979:14) Nya redovisningsregler för ekonomiska föreningar m.m. om frågor som aktualiserats av bokföringslag. Efterremissbehandling och proposition (1979/80:144) har lagen om ekonomiskaföreningar ändrats på dessa punkter (SFS 1980:1105). De kravsom framställts på en lagreglering av de kooperativa företagen utifrån kooperationens egna förutsättningar får ses som ett tecken på en växande medvetenhet om kooperationens egenart. Även om 1951 års lag om ekonomiska föreningar jämfört med lag har en klarare kooperativ prägel och det förslag som lades fram utgör ytterligare ell steg idenna riktning framställs nu önskemål om en konsekvent utarbetad och genomförd 159 Skr.1981/82:103 kooperativ lagstiftning. Del 11 Den associationsrättsligalagstiftningen reglerar villkoren för ett företags ekonomiska verksamhet och relationerna mellan företagetoch olika intressenter vad gäller skyldigheter och rättigheter. Främst har detvarit ägarnas relationer som reglerats. Även borgenärernas intressen har spelaten avsevärd roU för lagstiftningens utformning. Successivt har också samhälletsoch de anställdas intressen påverkat utformningen. Jämsides med associationsrättensutveckling har ett kompletterande system av speciallagar vuxit fram som mereller mindre direkt knyter an till aktiebolagslagen och lagen om ekonomiskaföreningar. Den nuvarande lagen om ekonomiska föreningar skiljer sigfrån aktiebo-lagslagsliftnlngen framför alll i fråga om regleringen avförhållandet mellan företagel och ägarna. I övrigt är bestämmelserna förekonomiska föreningar och aktiebolag i många avseenden likartade. 1 storutsträckning har akliebolagslagstiflningen tjänat som förebild förföreningslagstiflningen. Det kan med fog göras gällande att man i denföreningsrättsliga lagstiftningen inte i tillräcklig grad har beaktat dekooperativa företagens särart. Mot den angivna bakgrunden anser jag efter samråd medchefen för att det nu finns anledning att göra en allmänöversyn av lagstiftningen om ekonomiska föreningar i syfte att framför alltåstadkomma en tidsenlig lagstiftning om kooperativa föreningar. Detta arbetebör lämpligen utföras av kooperalionsulredningen. Utredningsarbetet bör i första hand inriktas på en analysav vad som är karakteristiskt för den kooperativa företagsformen. Med dennautgångspunkt bör utredningen göra en genomgång av lagen om ekonomiskaföreningar och undersöka i vilka avseenden del behövs ändringar ellerkompletteringar i lagen. Härvid bör utredningen så långt möjligt utnyttja deerfarenheter som har vunnits genom förslag och remissbehandlingen avdetta. Särskilt bör utredningen uppmärksamma frågan om s, k, federativsamverkan mellan kooperativa företag. Andra väsentliga frågor ärmedlems-skåpets öppenhet och rösträtten. I skattelagstiftningen krävs för atten förening skall anses som kooperativ att medlemskapet är öppet och alt varjeföreningsmedlem har en röst. Dessa regler överensstämmer inte helt med dem somgäller för registrering enligl lagen om ekonomiska föreningar. Utredningen börundersöka om de föreningsrättsliga och skatterättsliga bestämmelserna på dettaområde kan samordnas. Utredningens arbete bör utmynna i elt förslag lill nylagstiftning om ekonomiska föreningar. Framkommer i arbetet med en nyföreningslag att annan lagstiftning som berör kooperationen inte ärändamålsenligt utformad, bör utredningen lägga fram de förslag som den finnermotiverade. Utredningen bör vidare göra en genomgång av den föreningsrättsligalagstiftningen vid sidan av föreningslagen och föreslå de följdändringar somkan visa sig påkallade. I detta arbete bör utredningen beakta de lagförslag somhar lagts fram i promemorian (Ds Ju 1976:17) Följdlagstiftning till en nyföreningslag och de synpunkter som har kommit fram vid remissbehandlingen avden promemorian. Föreningshankernas verksamhet regleras genomjordbrukskasserörelse lagen. De associalionsrättsliga reglerna i denna lag bygger på lagen om ekonomiska föreningar. har i tilläggsdirektiv (Dir 160 1980:58) fått i uppdrag att la upp associalionsrättsliga och därmed sammanhängande frågor kring jordbrukskasserörelsen.Kooperationsutred- Skr. 1981/82:103 ningen bör därför i sitl arbete medförslag lill ny föreningslag samråda med Dir 1981:38 banklagsutredningen. För detta arbete, liksom för de uppgifter som tidigarelagts på utredningen, gäller de allmänna kommittédirektiven (B 1980:20). Dessainnebär att utgångspunkten för utredningsarbetet skall vara att förslag somläggs fram skall genomföras inom ramen för oförändrade resurser. Det innebäralt om kostnadskrävande förslag läggs fram måste visas hur förslagenkan finansieras genom besparingar i form av rationaliseringar och omprövning avpågående verksamhet inom ulredningsområdet. Kostnadsberäkningarna skall varaväl genomarbetade och la hänsyn till alla kostnader som kan uppstå oavsett omde drabbar staten, kommuner eller enskilda. Ett genomarbetat underlag sommedger bedömningar i dessa avseenden skall redovisas. Utredningen bör såomsorgsfullt som möjligt även belysa de indirekta effekter, som förslagen kanmedföra för myndigheter och enskilda. Jag hemställer alt regeringen utvidgarkooperalionsulredningens uppdrag i enlighet med vad jag har anfört. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Tilläggsdirektiv till vallagskommitté (Ju1978:01) Departementschefen, statsrådet , anför. Med slöd av regeringens bemyndigande den 8 december 1977tillkallade dåvarande chefen för , statsrådet , enkommitté med uppdrag att göra en översyn av vallagen (1972:620) (ang.direktiven, se kommiltéberältelsen 1979, del II, s. 11 ff). Kommittén, som har antagit namnet 1978års vallagskommitlé, har avlämnat delbelänkandena (SOU 1978:64) Översyn avvallagen 1 och (SOU 1980:45) Översyn av vallagen 2. På grundval av betänkandenaoch remissyttrandena över dessa har regeringen lagt fram tre propositioner omändringar i vallagen (1978/79:48, 1978/79:171 och 1980/81:170). Förslagen harantagits av (KU 1978/79:15, KU 1978/79:31, KU 1980/81:26, rskr1978/79:77, rskr 1978/79:296, rskr 1980/81:392). Vad som i huvudsak nu återstår årsvallagskommitlé är frågor med anknytning lill valprövningsnämndens verksamhet.Dessa frågor avser kommittén alt redovisa i ett slutbetänkande . En fråga som på senare lid - särskilt i samband medtreparliregeringens avgång - har kommit i blickpunklen, är hur lång lid som behövs för all anordna extra val. Enligt gällande ordning skall extra val hållas från det alt regeringen har förordnat om ell sådant val eller ,.. Skr.1981/82:103 fyra gånger har förkastat talmannens förslag till nystatsminister (3 Del II kap. 4 § och 6 kap. 3 §regeringsformen). I regeringsformen anges således en maximitid för altanordna extra val. Några särbestämmelser om förfarandet vid extra val finnsemellertid inte i vallagen, utan de tidsfrister för olika åtgärder som ärangivna där gäller både ordinarie och extra val. Av delta följer att det inlegår alt anordna extra val inom som nämnvärt understiger dengrundlagsfästa maximitiden. Särskill inresse härvidlag har reglerna omfartygsröstning, vilka innebär att röstning på svenska fartyg skall kunna börjaredan 55 dagar före valdagen. De fördelar som från parlamentarisk synpunkt kan vinnasgenom extra val är enligl min mening i hög grad beroende av hur lång lid somdel går åt för att genomföra ett sådant val. Dessa fördelar skulle utan tvivelbättre kunna tas fill vara om extra val kunde hållas inom en relativt kort tidefter elt förordnande om valet. Frågan om tiden för extra val har behandlats bådeav vallagskommitlé (SOU 1980:45 s. 199 f) och av grundlagskommitién(SOU 1981:15 s. 39 ff). Den bör emellertid nu övervägas på nytt med sikte påatt få till slånd en ordning som gör det möjligt att hålla extra val inomkortare tid än som f. n. är fallet. Anledning saknas däremot att nu övervägaatt förkorta den längsta tid inom vilken ett extra val måste äga rum. -Utredningsuppdraget bör lämpligen anförtros ål vallagskommitlé. Kommittén bör i första hand överväga vilka arrangemang avi huvudsak praktisk natur som kan vidtas för alt ett extra val skall kunnahållas snabbt. En del av dessa åtgärder lorde kunna genomföras ulan lagändring,medan andra kräver särskilda bestämmelser i vallagen i fråga om extra val. Entanke värd att pröva är att låta partierna själva trycka sina valsedlar. Ocksåförfarandet för att framställa och sända ut röstkort kräver uppmärksamhet.Eftersom röstkort är nödvändiga för poströstning får lösningen av denna frågastor betydelse för möjligheten att poströsta. Vid 1979 ärs val röstade sålundaomkring var fjärde väljare på posten. Om än alltså vissa särbestämmelser för extra val kan visasig nödvändiga, bör man hålla fast vid alt förfarandet vid extra val till sinhuvudkaraktär skall vara detsamma som vid ordinarie riksdagsval. Av särskildvikt är att man behåller de i den svenska vallagstiftningen högt ställdaambitionerna alt bereda alla grupper av röstberättigade verklig möjlighet attrösta. Detta betyder inle att kommittén skulle vara förhindrad att pröva, omgällande frister för röstning i oUka fall kan förkortas utan att del kan antasall möjligheterna att delta i valet påverkas. Vad särskilt gäller den förhållandevislånga fristen för fartygsröstning lalar erfarenheterna från folkomröstningen1980 - där fristen var - för att det skulle vara försvarligt attminska den utmätta tiden. En särskild fråga som kommittén bör utreda är den lid somgår åt för partiernas nomineringsförfarande. Vallagen saknar regler om nominerings förfarandet, som betraktas som en intern partiangelägenhet. En förutsätt ning för att extra val skall kunna hållas än som f. n. ärfallet är uppenbarligen all partiernas nomineringsarbete kan genomföras snabbt. Kommittén bör genom överläggningar med de politiska partierna klarlägga vilka förutsättningar som finns för att förkorta nomineringsförfarandet vid extra val. 162 Utredningsarbetet bör bedrivas medskyndsamhet så att det blir möjligt för alt falla beslut i frågan före utgången av år1981. Del innebär att Skr. 1981/82:103 frågan får ges förtur framför övrigaåterstående frågor som kommittén skall Dir 1981:39 behandla. Arbetet börgenomföras i nära samarbete med . Jag hemställer att regeringen beslutar om tilläggsdirektivtill vallagskommitlé i enlighet med vad jag har anfört . Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Tilläggsdirektiv till kommittén (U 1981:01) om utredningom samverkan mellan förskola och skola Genom beslut bemyndigade regeringendel statsråd som har lill uppgift att föredra ärenden rörande skolväsendel atttillkalla en kommitté med uppdrag att belysa frågan om samverkan mellanförskola och skola. Kommitténs uppdrag är begränsat till alt kartlägga ochutvärdera erfarenheterna av den försöksverksamhet med samverkan mellan förskolaoch skola som har bedrivits eller som fortfarande bedrivs i olika delar avlandet. Mot bakgrund av en redovisning av denna utvärdering bör kommittén lillregeringen inkomma med sin bedömning av till vilka områden ell eventuelltforlsall utredningsarbete för att åstadkomma en närmare samverkan mellanförskola och skola bör koncentreras. har med anledning av motion 1979/80:1690 givitregeringen till känna att den ser det som naturligt att kommittén om utredningom samverkan mellan förskola och skola förutsättningslöst prövar de för- ochnackdelar som är förknippade med sänkt skolpliktsålder (UbU 1980/81:10, rskr 1980/81:143). Mot bakgrund av uttalande bör kommittén omutredning om samverkan mellan förskola och skola få i uppdrag allförutsättningslöst överväga de för- och nackdelar som är förknippade med sänktskolpliktsälder. Kommitténs överväganden bör ske från såväl pedagogiska somorganisatoriska utgångspunkter. De ekonomiska konsekvenser för stat och kommunsom en sänkning av skolpliktsåldern skulle medföra skall redovisas. Kommitténbör vidare belysa de konsekvenser som kan uppstå för personalen inom förskolaoch skola, saml behovet av ev. förändringar i förskoUärar- och lärarutbildning. Denålder då skolplikt inträder är vid en internationell jämförelse hög i . I många länder råder skolplikt från sex eller ålder. Kommittén bör inhämta erfarenheter från några sådana länder. Av praktiska skäl bör därvid endast europeiska länder komma i fråga. Så långt möjUgt bör material som sammanställts inom , och andra interna- (,2 1981/82:103 organisationer utnyttjas. Del II Jag hemsläller att regeringen utvidgar uppdraget förkommittén om utredning om samverkan mellan förskola och skola ienlighet med vad jag nu Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. Efter rekommendation av beslöt nordiskaministerrådet att anordna ett nordiskt trafiksäkerhelsår 1983.Ministerrådet angav att arbetet på nordiskt plan skall ledas av enhuvudkommitté. I den skall ingå representanter från varje nordiskt land samtrepresentanter från . Del har förutsatts att arbetet inom varjeland leds av en nationell kommitté. Mot den angivna bakgrunden vill jag ta upp frågan ombildandet av en nationell kommitté och hur skall representeras ihuvudkommittén. Jag förordar att del bildas en nationell kommitté förplanering och genomförande av det nordiska trafiksäkerhetsåret. Kommittén börha två huvuduppgifter. Den första är att vara kontakt- och samordningsorgan iförhållande lill den nordiska huvudkommittén. Den andra innebär planering ochgenomförande på nationellt plan av trafiksäkerhetsåret. Det är därför viktigtatt den nationella kommittén ges en bred förankring. I den kommitté somtillkallas bör ingå representanter för riksdagspartierna och folkrörelsernasamt företrädare för berörda myndigheter. Jag anser att ledamöter i den nordiska huvudkommittén börutses inom den nationella kommittén. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en kommitté med högst åtta ledamöter meduppdrag att förbereda och genomföra nordiskt trafiksäkerhelsår 1983 för svensktvidkommande att utse en av ledamöterna all vara ordförande att utse svenska ledamöter att ingå i den nordiskahuvudkommittén all besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemsläller jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta sjätte huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans Skr. 1981/82:103 hemställan. Chefen för , statsrådet ,anför. De nuvarande målen för fiskeripolitiken fastlades genombeslut av (prop. 1977/78:112, JoU 1977/78:23, rskr1977/78:272). Syftet är huvudsakligen alt skapa förutsättningar för dem som ärsysselsatta i fiskerinäringen att uppnå en ekonomisk och social standard, somär jämförbar med den som erbjuds inom andra näringar saml trygghet i arbetet. Samtidigtförutsätts att konsumenterna kan erbjudas fisk av god kvalitet till rimligapriser. Inom ramen för en ansvarsfull hushållning med fisktillgångarna börfisket bedrivas så effektivt som möjligt och fångsterna bestämmas avmöjligheterna lill en lönsam och stabil avsättning. Därvid bör hänsyn las tillbehovet av sysselsättning främst i kust- och skärgårdsområden där fisket harslor regionalpolitisk betydelse. Kravet på effektivitet gäller inte bara självafisket utan även omhändertagandet av fångsterna saml beredningen ochdistributionen av fiskprodukterna. I fråga om fiskets omfattning och inriktning under denärmaste åren uttalades i propositionen att utvecklingen av vissa fiskbestånddå var synnerligen svårbedömd och att avsättningsmöjligheterna på exportmarknadernapå ingav vissa farhågor. Det konstaterades att det därför fannsanledning till viss försiktighet i den framtida produktionsplaneringen. Enfortlöpande planering av fiskels omfattning och inriktning bedömdes i propositionen vara en förutsättning för all näringen skall kunna ta till varade fiskresurser som slår till buds och för ell effektivt utnyttjande avfiskeflottan. Det slogs fast att ett väl avpassat stöd även i fortsättningen borde lämnas för att främja yrkesfisket saml att planering och stödåtgärder förutsäller alt det stödberätligade förvärvsmässiga fisket kan avgränsas från andra former av fiske. Ett licenssystem för yrkesfisket infördes därför genom riksdagsbeslut. Systemet är avsett att skapa garantier för att det statliga stödet till fisket kommer yrkesfisket till del. Det innebär däremot inte att yrkesfiske som sådant är underkastat tillståndstvång. Licens kan beviljas den som bedriver eller ämnar bedriva yrkesfiske eller annat fiske av betydelse för hans försörjning. Frågor om licens prövas av beträffande fiske med fartyg som är att anse som skepp enligt sjölagen och i övriga fall av fiskenämnden. Antalet utfärdade licenser är beroende av bl. a. fiskbestån dens utveckling och avsättningsmöjligheterna. Vid prövningen beaktas således tillgången på fisk och förutsättningarna i övrigi att bedriva ell rationellt fiske. beaktas möjligheten att avsätta fångsterna och förutsättningarna alt nå en sådan ekonomisk och social standard som avses med del uppställda inkomslmålet. Bestämmelserna om yrkesfiskelicens i Skr.1981/82:103 medger däremot inte inskränkning i rätten att använda olikatyper av Del II fiskeredskap eller all väljafiskeinriklning eller fiskeplatser. beslut innebar också att rationaliseringsstödet tillfisket byggdes ut och att ett nytt prisregleringssystem skulle införas, det s.k. normprissyslemel. fiskevattensulredning avgav sittslutbetänkande (SOU 1978:75) Fiska på fritid. I betänkandet lägger utredningenfram flera förslag som också rör yrkesfisket bl. a. mol bakgrund av dekonfliktsituationer som ibland uppkommer på grund av konkurrens om fiskarter,fiskeplatser eller försäljning av fångsten. a. föreslås att fiskelicensernai fortsättningen inte enbart skall ligga lill grund för yrkesfiskarnasmöjligheter all få ekonomiskt slöd. Licenserna skall dessutom ge företräde tillfiske med sådana redskap, som är inriktade på fiske för avsalu. Endast licensieradeyrkesfiskare föreslås få fiska med trål och vadredskap samt vissa nät ochlaxredskap. Syftet med förslaget alt förbehålla yrkesfiskare sådana redskap ärenligt utredningen att begränsa det s. k. deltidsfiskets omfattning till förmånför yrkesfisket. Med deltidsfiske avser utredningen det fiske på fritid sombedrivs i förvärvssyfte i konkurrens med yrkesfisket och som väsentligen utövasav andra personer än sådana som är yrkesverksamma inom fisket eller jord- ochskogsbruket. För att möjliggöra en minskning och fördelning av fisketinom de områden där elt obegränsat fiske inte längre bör få förekomma föreslårutredningen alt särskilda s. k. licensområden skall kunna läggas ut i allmäntvatten och i vissa enskilda vatten vid väst- och sydkusten samt vid Gotland.Inom licensområdena skall enligt förslaget yrkesfiskare få fiska med de redskapsom finns angivna i licenserna. Andra fiskande skall i princip få fiska endastmed handredskap och i övrigt enligt de särskilda bestämmelser som ställs uppför området. För all konfliktsituationer skall kunnaundvikas föreslår utredningen också en statlig reglering av avsalusidan. betänkande har remissbehandlats.Remissinstanserna har därvid framfört vilt skilda meningar om utredningensförslag att förbehålla licensierade yrkesfiskare vissa redskap. Fiertalelremissinstanser är negativa och befarar att förslaget, om del genomförs,kommer att inverka negafivt på husbehovsfisket. Några remissinstanser förordar åandra sidan att ytterligare redskap skall förbehållas licensieradeyrkesfiskare. Förslaget om licensområden har också kritiserats. Meningarna äräven delade i fråga om deltidsfiskets betydelse. En del remissinstanser vill iöverensstämmelse med förslaget inskränka deltidsfiskets omfattning. Andra anserall utredningen har överdrivit problemen med ett sådant fiske. Utredningensförslag att möjligheterna till statlig reglering av handeln med fisk skallutredas har kritiserats av bl. a. jordbruksnämnden med utgångspunkt i nämndenserfarenheter av tidigare liknande reglering. En statlig handelsreglering ärenligt nämnden också oförenlig med det nya prisregleringssystemel för fisk. Fiskevaltensulredningens förslag behandlas i regeringensproposition (1980/81:153) om åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. 1 propositionen behandlas inte frågor som rör licensieringssystemet för yrkesfisket och inte heller frågor som rör konkurrensen mellan yrkesfiskarna och de som på sin fritid men i förvärvssyfte bedriver ett inte obetydligt fiske med yrkesmässiga redskap. Däremot betonas i propositionen rätten lill ett traditionellt husbe- 166 hovsfiske. I utvidgade kuststaterna sina fiskezoner fr. o. m.den 1 januari Skr. 1981/82:103 1977. Efter beslut av utvidgades den svenskafiskezonen i Dir 1981:41 , och Kattegalt (prop.1976/77:118, JoU 1976/77:34, rskr 1976/77:356). Detta ledde lill att ävenövriga slrandslaler utvidgade sina zoner i dessa vatten. Den närmare avgränsningenav zonerna har varit föremål för förhandlingar mellan slrandstaterna. Allaförhandlingar är ännu inte helt slutförda. Utvidgningen av fiskezonerna aktualiserade frågan omutländska fiskares rättigheter inom den svenska zonen och svenska fiskaresrättigheter inom de andra staternas zoner. Ramavtal om ömsesidigafiskerättigheter träffades med samtliga stater därSverige har fiskeintressen. Avtalen innebär att årliga kvotkonsultationer skeroch flera av dem utgår från all fiskerältighelerna efter en övergångsperiodskall vara balanserade. Utvidgningen av fiskezonerna och de med anledning häravträffade avtalen har medfört att del svenska fiskets fångstmöjligheter harförbättrats. Systemet med bestämda årskvoter för de viktigare fiskslagen haremellertid komplicerat fördelningen av fisklillgångarna mellan olika kategorierfiskande. Enligl 33 f§ lagen (1950:596) om rätt till fiske fårregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer meddela föreskrifter omfiskets vård och bedrivande. Del bemyndigande som denna paragraf innehåller möjligt alt föreskriva om inskränkningar i svenskt fiske bl.