prop · G503146 · 1981-12-31 00:00:00 — Ivissa fall skall utlänningen alllid las i förvar. Del gäller när förhållandenaär sädana atl polisen skulle ha kunnat avvisa utlänningen, om denne inte hadeåberopat politiska skäl. I övrigl får polisen ta ufiänningen i förvar, även omde generella förvarsgrunderna inle föreligger. Utvisningenligl 47 § UtlL får som nämnt ske, om det beträffande en utlänning som vistashär i riket föreligger sådana omständigheler som anges i 30 § första och andrastyckena, dvs. om de grundläggande rekvisiten för avvisning är uppfyllda.Utvisningsmöjligheten infördes med hänsyn till svårighelerna att hindrapresumfiva terrorister alt ta sig in i landel och med tanke på att sådanautlänningar redan vid lagens ikraftträdande kunde finnas i . Utvisningbeslutas av regeringen. Någon förteckning är därför inle aktuell i dettasammanhang. Del saknar vidare avgörande betydelse om utlänningen tillhör någonsådan grupp eller organisation som ligger till gmnd för RPS' spärrförteckning.Avgörande är endast atl de i 30 § första och andra styckena angivnaterrorislrekvisilen är uppfyllda. Utvisningsbestämmelsen är tillämplig så snartutlänningen har kommit in i landet. I fråga om tvångsmedel - t. ex. tagande iförvar - gäller vanliga regler (50 § första stycket). Ärendena angåendeutvisning av presumtiva tertorister anhängiggörs hos regeringen av RPS. SIVskall höras om inle hinder möter på gmnd av att ärendet är synnerligenbrådskande. Förhandling skall äga rum. Omen utlänning som har avvisats enligl 30 § eller utvisats enligt 47 § i sambandmed verkställigheten av beslutet påstår att han riskerar politisk förföljelseeller åberppar någpn annan sådan omständighet som anges i 85 eUer 86 §, skallverkställighetsärendet i de fall som anges i dessa paragrafer hänskjutas tillinvandrarverket. Verket har också i detta fall alt med eget yttrande överlämnaärendet lill regeringen. En fömtsättning för attden som har bedömts vara terrorist skall kunna avlägsnas ur landel på gmnd avett avvisnings- eller utvisningsbeslul är som har nämnts, atl det inleföreligger någol politiskt eller därmed jämställt verkställighetshinder. Enligt73 § skall sålunda regeringen förordna alt beslul om avvisning eller utvisningtills vidare inle får verkställas om hinder mot verkställighet av beslutetmöter på grund av beslämmelserna i 77-80 §§ UtlL (politisktverkställighetshinder) eller om det annars föreligger särskild anledning allverkställighet inte bör äga rum. Prop.1981/82:146 97 ringenförordnal att verkställighet inte får ske, får regeringen enligt 74 § andrastycket meddela föreskrifter om inskränkningar och villkor för utlänningensvistelse i riket. I alla sådana ärenden skall förhandling hållas. Avintresse i detta sammanhang är vidare lagen (1975:1360) om tvångsåtgärder ispaningssyfte i vissa fall (den särskilda spaningslagen). Enligt I § förstastycket spaningslagen skall en utlänning, som har avvisats eller utvisats somtertorist men beträffande vilken regeringen har förordnal atl avvisnings- eUerutvisningsbeslutet tills vidare inle får verkställas, kunna bli föremål förviss kontroll och övervakning enligl 2-5 §§ under sin vistelse i Sverige.Detsamma skaU enUgt I § andra stycket gälla, om det annars har meddelats ettinle verkställbart beslul om avvisning eller avlägsnande i övrigt ochregeringen har funnit atl det beträffande utlänningen föreligger sådanaomständigheter som anges i 30 § första och andra styckena samma lag. Denkontroll och övervakning som i nu nämnda fall skall kunna komma i fråga innebär- fömtom sådana särskilda föreskrifter om inskränkningar och villkor förutlänningens vistelse i riket som får meddelas av regeringen enligt 74 § andrastyckel UtlL - att utlänningen under vissa förutsättningar skall kunna bliföremål för vissa särskilda spaningsåtgärder. I detta hänseende innebärspaningslagen följande. Omdet bedöms vara av betydelse för att utröna om en lerrorislorganisa-fion eUerterrorislgmpp planlägger eller förbereder någon åtgärd som innebär våld, hoteller tvång för politiska syften, får en utlänning som avses i 1 §spaningslagen underkastas husrannsakan, kroppsvisitation ellerkroppsbesiktning. Av sådan ufiänning får också tas fingeravtryck och fotografi(2 §). Det är polismyndigheterna som beslutar om nämnda åtgärder. Om det finnssynnerliga skäl kan en polismyndighet för samma ändamål få tillstånd att delsta del av samtal lill och från telefonapparat som innehas eller kan antas kommaatt begagnas av utlänningen (telefonavlyssning) och dels närmare undersöka, öppnaeller granska post- eller telegrafförsändelse, brev, annan sluten handUng ellerpaket som har ställts tUl eller avsänts från utlänningen och som påträffats vidhusrannsakan, kroppsvisitation eller kroppsbesiktning eller som finns hospost-, telegraf-, järnvägs- eller annan befordringsanstalt (3 §). Frågan omtillstånd till en sådan åtgärd prövas av på yrkande avrikspolisstyrelsen. TiUståndel skaU meddelas att gälla som dockinte får överstiga en månad (4 §). 4 Avvisning av presumtiva terrorister överväganden och förslag Underde som terroristbestämmelsema har varit i tillämpning har beslut omavvisning av en presumtiv terrorist meddelats i endast ett fall. Beslutetmeddelades av en polismyndighet. Inte vid något fillfälle har fråga omavvisning i ett fall av aktuellt slag överlämnats till regeringen. Samtliga deterroristärenden som regeringen har prövat har således handlagts somutvisningsärenden. Iförarbetena tiU terroristbestämmelserna underströks behovet av alt kunna hindraen utlännings inresa, när del fanns skäl alt anta alt hans närvaro innebarrisker för terrordåd i vårt land (prop. 1973:37 s. 83). Tyngdpunkten ibestämmelserna synes ha lagts på den föreslagna avvisningsbestämmelsen.Ulvisningsbeslämmelsen motiverades med att en skärpt inresekontroU aldrig kangöras lOO-procentigt effek-7 1981182. Prop.1981/82:146 98 tivoch med att presumtiva terrorister vid lagens ikraftträdande redan kunde länkasfinnas i . Den faktiska utvecklingen har således blivil en annan än denman förutsåg. Mol den bakgmnden kan övervägas, om inleavlägsnandebestämmelserna bör bättre anpassas till de fakfiska förhållandena.En sådan ändring kan gå ul på att polismyndighetens befogenhet att besluta omavvisning upphör. Etl mer radikalt grepp vore atl upphäva deavvisningsbestämmelser som avser presumtiva terrorister och endast behälla desärskilda bestämmelserna om utvisning. Mot en sådan ordning kan emellertidriktas den principiella invändningen, att den innebär att den presumtiveterroristen måsle släppas in i landet innan åtgärder kan vidtas för hansavlägsnande från . I del följande förordas därför den mera begränsadeändringen. Somframgått har polisens beslutsbefogenhet i terrorislärenden omgärdats medomfattande rättssäkerhetsgaranlier, främst genom att utlänningen måste finnaspå en särskild av RPS upprättad spärrförteckning för att avvisning skall få skegenom poUsens försorg. Det ligger i sakens natur atl den som misstänker alt hanfinns på förteckningen undviker all resa in under sin rätta eller sin tidigareanvända identitet. Frånvaron av reguljär gränskontroll inom minskarytterligare avvisningsmöjlighetens betydelse. Del förefaller mol bakgrund avhittillsvarande erfarenheter som om bestämmelserna om rätt för polisen attavvisa presumtiva terrorister skulle kunna upphävas utan all beredskapen molterroristdåd försvagas. I stället skulle då avvisningsfrågan aUfid överlämnas -via - fill regeringen. Den ordningen föreskrivs redan nu för bl.a. de falldå polisen stoppar en ufiänning som bedöms vara en presumtiv terrorist, menutlänningen inle finns på förteckningen. Upphävs polisens beslutsbefogenhetbortfaller behovet av den särskilda spärrförleckningen. Vidare bortfaUerbehovet av särskilda regeringsbeslut angående de grupper eller organisafionersom får läggas fill grund för förteckningen. Handläggningenav ett avvisningsärende skulle då bli denna. När en polismyndighet vid gränsenpåträffar en ufiänning som bedöms vara en presumtiv terrorist, dvs. uppfyllarekvisiten i 30 § första och andra styckena, skall ärendet hänskjutas tillSIV. Verket skall med eget yttrande överlämna ärendet till regeringen. Innanregeringen avgör ärendet skall förhandling hållas. Regeringen prövar liksomhittills ärendet med tillämpning av de allmänna terrorislrekvisilen i 30 §första och andra styckena. får enligl 52 § andra styckettillfälligt la utlänningen i förvar, även om förutsättningarna förförvarstagande i 50 § första stycket inte föreligger. Beslutet skall skyndsamtanmälas till regeringen som prövar - enligl 50 § om förvaret skall bestå. Detförda resonemanget tar sin utgångspunkt i hur terforistbestämmel-serna faktiskthar kommit att tillämpas. Det skulle kunna invändas att detta är elt alltförsnävt synsätt och att i bilden även bör vägas in frågan om nuvarande ordning,med polisens avvisningsbefogenhet och spärrförteck-ningen, kan antas ha enallmänt avhållande effekt i fråga om presumtiva terrorister. Det är självfaUetmycket svårt all ha en säker uppfattning på den punkten. Det finns emellertidanledning att anta att den avhållande effekten är så begränsad att den inte idelta sammanhang bör tillmätas avgörande betydelse. En annan aspekt av intresseär den all regeringens beslut angående de prganisatipner eller grupper spm fårläggas tUl gmnd för förteckningen även bildar underlag vid regeringens årligaredpvisning till pm terroristbestämmelsernas tiUämpning. Även ombeslutet angående vilka organisationer som får läggas till gmnd för RPS'spärrför- Prop.1981/82:146 99 teckninginte binder regeringen vid dess beslul om avvisning eller utvisning, kanbeslutet ändå sägas markera regeringens inställning i fråga om olikaifrågakommande grupper. Särskilt avgränsningen gentemot i hemlandet verksammabefrielserörelser är därvid viktig. Det är emellertid möjligt för regeringenatt utan ett beslut med stöd av 30 § tredje stycket UtlL i önskvärd omfattningklargöra sin ståndpunkt. Sålunda ger t. ex. regeringens beslut i överlämnadeärenden vägledning ål polismyndigheterna. Redovisningen till kan vidbehov avse de bedömningar av hithörande organisationer eller grupper somregeringen har gjort i redan prövade tertoristärenden. Motbakgmnd av det anförda föreslås ändring av bestämmelserna om avvisning avpresumtiva terrorister. Förslaget föranleder ändring i 30, 32, 36, 47, 52, 74och 96 §§ UfiL. 5 Förhandling i terroristärenden 5.1Närmare om handläggningen av terroristärenden hos regeringen Somtidigare nämnts är det regeringen som beslutar om utvisning av presumtivatertorister. Utom i ett undantagsfall är del också regeringen som har allbesluta i fråga om avvisning i dessa fall, låt vara att något sådanl beslutinte har meddelats av regeringen. Utvisningsärendena handläggs i princip påföljande sätt. Ärendet bereds iarbetsmarknadsdepartementet. I alla vikfiga frågor bereds det gemensamt medjustiliedepartementet. Gemensam beredning äger i viss utsträckning rum även medutrikesdepartementet. När ett utvisningsärende enligl 47 § UtlL haranhängiggjorts hos regeringen, anmäls hos vederböranderättshjälpsnämnd behovel av offentligt biträde, om ett biträde inte redan harförordnats. Handlingarna i ärendet delges därefter med del offentliga biträdet.Har utlänningen lagils i förvar bedöms enligt 54 § andra stycket om skälföreligger för upphävande av åtgärden. Vidare kan uppkomma fråga omkvarhållande i förvar sedan utlänningen har hållits i förvar under viss tid.Ett sådanl beslut skall enligl 53 § andra stycket föregås av förhandling. Isjälva sakfrågan skall enligt 47 § UtlL andra stycket hållas förhandling. Detankommer enligl 57 § på det statsråd som ansvarar för utlänningsärenden ellerden tjänsteman som statsrådet bestämmer att besluta om förhandlingen och utsemyndighel att hålla denna. I praxis har RPS fått uppdraget. Vidförhandlingen förutsätts normall att det offentliga biträdet är närvarande. Sedanprotokoll från förhandlingen har kommit in till regeringen, bereds deloffentliga biträdet tillfälle atl yttra sig. Ytteriigare skäl och synpunkterkan därvid filiföras ärendet. Innanregeringen beslutar i ulvisningsfrågan skall invandrarverket yttra sig, om detinle möter hinder mot detta "på grund av alt ärendet är synnerligenbrådskande" (47 § andra stycket UtlL). yttrande har kommunicerats med biträdet och denne har inkommit med sinslufinlaga tas ärendet upp till slutlig beredning i . Besluti ärendet fattas av regeringen på föredragning av del statsråd som svarar förutlänningsärendena. Medstöd av 84 § UtlL förordnar regeringen regelmässigt RPS att handhaverkställigheten av beslutet. Prop.1981/82:146 100 I ett ärende hos regeringen om avvisning av en presumtivterrorist blir förfarandet väsentligen delsamma. I ett sådanl fall förutsättsemellertid i allmänhet atl med eget yttrande överlämnar ärendet tillregeringen. 5.2 Förhandling i utlänningsärenden Förhandling innan etl ärende avgörs åi" enligt UtlL ivissa fall obligatorisk. Detta är fallet i ärenden hos regeringen om avvisningeller utvisning av en presumtiv terrorist (32 och 47 §§ UtlL) och närregeringen i fråga om en terrorist beslutar om särskilda föreskrifter enligl 74§ andra slycket UtlL. Förhandling är vidare obligatorisk innan en handläggandemyndighel beslutar om kvarhållande av en utlänning i förvar utöver en viss ilagen angiven tid (53 § UtlL). Förhandling får dessulom hållas när det annarsfinns skäl fill detta. Förhandling torde framför allt hållas när motstridigauppgifter har lämnats. Ultalanden som understryker viklen av all förhandling(förhör) i vissa fall kommer till stånd också hos har gjorts i prop.1977/78:90 s. 75 och prop. 1979/80:96 s. 108. De beslämmelser som gäller vid obligatorisk ellerfakultativ förhandling återfinns i 56-62 §§ UtlL. Huvudregeln är alt denhandläggande myndigheten själv håller förhandlingen (57§). får överiåta ålen länsrätt eller länsstyrelse atl hålla förhandlingen. I ärende hos regeringenhålls förhandlingen av den myndighel som det ansvariga statsrådet - eller enav statsrådet förordnad tjänsteman - utser. Någon formell begränsning avmyndighetskrelsen har inle gjorts. I samband med tillkomsten av den nya UtlLupphävdes emellertid en bestämmelse om förhör vid allmän underrätt. Del skeddemol bakgmnd av att beslämmelsen i ytterst ringa omfattning hade tillämpats ochatt vittnesförhör med annan än utlänningen numera kan äga rum även vidförvaltningsdomstol. Del får med hänsyn till den ändringen antas, att allmändomstol inte tillhör den krets av myndigheter som regeringen kananlita lill förhandling i utlänningsärenden. Som redan nämnts anlitasregelmässigt RPS för atl hålla förhandlingen i terrorislärenden. Den myndighet som håller förhandlingen får enligt 58 §UtlL uppdra åt en polismyndighet eller en särskilt utsedd person att varaaUmänt ombud vid förhandlingen. Enligt 60 § är syftet med förhandlingen att få fill stånden noggrann utredning om de omständigheter som kan inverka på ärendetsavgörande. Utlänningen skall få tillfälle att ange sin ståndpunkt och attuttala sig om de omständigheler som åberopas. I detta sammanhang bör nämnas atlpartsinsynen, dvs. utlänningens rätt all ta del av del som har tillförtsärendet, är underkastad de begränsningar som följer av 14 kap. 5 §sekretesslagen (se prop. 1979/80:96 s. 125). Om det av hänsyn lill ell allmänleller enskilt intresse är av synnerlig vikl alt sekretessbelagt material inlelämnas ut, kan alltså delta undanhållas utlänningen, även i fall då förhandlinghålls. Av paragrafen framgår att upplysning om innehållet i viss utsträckningskall lämnas utlänningen. Även delta kan dock i vissa fall underlåtas. Förhandlingen skall vara offentlig, om utlänningen begärdet och myndigheten inte anser alt omständigheterna föranleder något annat (60§ sista styckel UfiL). I övrigl reglerar de ifrågavarande beslämmelserna i UtlLfrågor om kallelse, inställelse och hämtning saml ersättningsfrågor. Om man bprtser från upphävandet av bestämmelsen om förhörvid allmän undertätt, som berörs nedan, och en bestämmelse om obligatoriskt Prop.1981/82:146 101 förhöri vissa verkställighetsärenden, medförde tillkomsten av den nya UtlL ingensaklig ändring av den ordning som redan tidigare gällde. Benämningen"förhör" ersattes emellertid med "förhandling". Det skedde"för att understryka att förhör i elt ärende är avsett all tillvarata bådeutlänningens och myndigheternas intresse" (prop. 1979/80:96 s. 103). 1ärenden hos regeringen om avlägsnande av en presumtiv terrorist skall hållasförhandling enligt 56-62 §§ UtlL. har regeringen i sådana fall bmkatuppdra åt att hålla förhandlingen. Den nuvarande ordningenhar kritiserats, främst på den grunden atl förhandlingen har överlåtits åtsamma myndighet som har anhängiggjort avlägsnandeärendel samt att någolkontradiktoriskt förfarande inte ägt rum. Önskemål har framställts om att enutomstående myndighet, helst en domstol, får svara för förhandlingen. Kritiken skall ses molbakgmnd bl. a. av atl avlägsnande av en presumtiv terrorist kan aktualiserasinle bara då denne tillfälligt vistas i vårt land utan även i situafioner dåufiänningen är bosalt här och genom familj och arbete är knutentill . I sådana fall företer en utvisning på grund av fara förterrorislhandlingar vissa likheter med avlägsnande på gmnd av brott ellerasocialitel. Även om del inte bör komma i fråga att annan myndighel änregeringen skall ha beslutanderätten i terroristärenden, kan skäl anföras tillförmån för atl på utredningsstadiet föra in domstolsmedverkan genom attförhandlingen hålls av en domslpl. I det följande diskuteras fördelar Pchnackdelar med en sådan prdning Pch utvecklas närmare hur en sådan medverkanskulle kunna ulfprmas. RPS anhängiggör iförekpmmande fall hos regeringen ärenden om utvisning av presumtivaterrorister. Såväl från allmänhetens som framför allt från den enskildeutlänningens sida är det mot den bakgrunden oundvikligt att RPS uppfattas somutlänningens motpart. Allmänt sett måste det därför anses önskvärt att denförhandling som skall äga mm i ärendet anförtros åt en annan myndighet än RPS,om detta kan ske ulan att handläggningen väsentligt fördröjs eller försvåras.Detta önskemål ter sig motiverat även med hänsyn lill att en utvisning elleravvisning av en utlänning som terrorist är en djupt ingripande åtgärd, som ivissa fall får långtgående verkningar även för anhöriga och andra närstående. Del finns goda skäl attanta, att en förhandling inför en myndighet som utlänningen uppfattar somneutral har en icke oväsentlig psykologisk betydelse. Den kan därigenomunderlätta för denne att uttala sig och ge uttryck för sin uppfattning om deaktuella påståendena. Detta skulle i sin tur befrämja en allsidig utredning iärendet. En sådan ordning skulle vidare vara ägnad att minska kritiken frånallmänhetens sida mot den hittillsvarande ordningen och stärka förtroendet förregeringens handläggning av terroristärendena. Även detta måste bedömas som enpåtaglig vinst. Effekten av alt förhandlingen förläggs på neutralt plan kanantas - såväl för utlänningen som för allmänheten - bli särskilt påtaglig omförhandUngen kan anförtros åt en allmän domstol. Enligt58 § UtlL får den myndighel som håller förhandlingen uppdra åt enpolismyndighet eller åt en särskilt utsedd person att vara aUmänt ombud vidförhandlingen. Vid en förhandling inför domstol i ell terroristärende framstårdet som naturligt att aUfid uppträder som allmänt ombud ochatt sålunda ell kontradiktoriskt förfarande tillämpas. 1981/82:146 102 Detbör emeUertid understrykas att domstolens roll vid förhandlingen endasl skallvara att medverka till en noggrann utredning av de omständigheter som skallläggas fill gmnd för avgörandet. Genom domstolsförhörel skapas gynnsammastmöjliga förutsättningar för en allsidig och fömtsätl-ningslös genomgång avföreliggande omständigheter. Domstolen bör däremot inte ha till uppgift attyttra sig liU regeringen. Den har inget ansvar för beslutet i ärendet.Domstolen har endast alt medverka i utredningen och att därefter lillregeringen överlämna protokollet från förhandlingen. Moten sådan formalisering Pch uppstramning av förfarandet som skisserats skullekunna rikias den invändningen, all handläggningen onödigtvis fördröjs. Dettabehöver emellertid inte bli fallet. Del måste förutsättas att dessa ärendengenom bestämmelser i arbetsordning eller eljest ges förtur hos domstolen. Detfinns under den fömtsättningen inte anledning att räkna med mer än några fådagars fördröjning, någol som i detta sammanhang normalt torde vara fulltacceptabelt. Motbakgrund av vad som har sagts föreslås alt förhandling vid aUmän domstolregelmässigt ingår i handläggningen hos regeringen av terrorislärenden.Molsvarande bör gälla i ärenden om politisk utvisning. Medhänsyn till terroristärendenas skilda natur får det anses angeläget frånutredningssynpunkt, atl det hos den domstol som anförtros förhandlingarnafinns erfarenhet av och kunskaper på det aktuella området. Detta talar för atten och samma dpmslol får hand om samtliga förhandlingar i terroristärenden. sammanhanget bör nämnas att beslutar i fråga omtelefonavlyssning enligl den s. k. särskilda spaningslagen. Såväl ärendena omtelefonavlyssning som spionerimål handläggs vid en och samma avdelning viddomstolen. Övervägande skäl talar för att förhandlingar i terroristärendenhandläggs vid samma avdelning. (Domstolen bestämmer lid och plats förförhandlingen. När säkerhetsskäl eller andra särskilda skäl påkallar det fårförhandlingen hållas på den plats där utlänningen förvaras.) Införandeti terroristförfarandet av en ordning med förhandling vid allmän domstolaktualiserar frågan om sekretessen i ärendena. Terrorislärenden handläggs iadministrativ ordning, vilket har till följd atl bestämmelsen i 14 kap. 5§första slycket sekretesslagen (1980:100) är tillämplig i dessa ärenden, omnågon avvikande bestämmelse inte har meddelals i lag. Det innebär att handlingeller annat material inle får lämnas ut i den mån del med hänsyn till allmänteller enskilt intresse är av synnerlig vikt atl sekretessbelagd uppgift imaterialet inle röjs. Även i dessa faU skall emellertid myndigheten på annalsäll lämna parten upplysning om vad materialet innehåller, i den mån det behövsför att han skall kunna ta till vara sin rätt och det kan ske ulan allvarligfara för det intresse som sekretessen skall skydda. I fråga om domstol gällerdäremot enligt 14 kap. 5 § andra stycket andra meningen sekretesslagen denregeln, atl sekretess inte innebär någon begränsning i parts rätt enliglrättegångsbalken alt få del av alla omständigheter som läggs fill gmnd föravgörande av mål eller ärende. Delär självfallet från rättssäkerhetssynpunkt angeläget att parten i eltlerroristärende får kännedom om de uppgifter som läggs till grund föravgörandet i ärendet. Det bör föreligga utomordenfligt starka skäl för att hanskall undanhållas sådana uppgifter. Å andra sidan skulle det föra för långl atlhell och hållet frånta regeringen möjligheten att för utlänningen hemlighållaviss uppgift. Förhållandena kan vara sådana att andra intressen, exempelvis avutrikespolitisk art, har sådan tyngd att undantagsregeln i 14 kap. 5§sekretesslagen måste kunna tillämpas. Prop.1981/82:146 103 ningen bör alltså behållas. Detta torde utan hinder av 14kap. 5§ andra stycket sekretesslagen bli fallet om domstolsförhandlingen i aUtväsentligt regleras genom bestämmelser i . 6 De särskilda bestämmelserna i utlänningslagen Som en följd av att polismyndigheternas befogenhet attavvisa presumtiva terrorister upphävs, bortfaller behovet av den särskUdaspärrförteckningen. Tredje stycket skall därför utgå. Första stycket reglerar i första hand pplismyndighelensrätt att avvisa en presumfiv terrorist. Stycket bör utgå. Andra stycket, som blir nytt första stycke, har anpassatstiU den föreslagna ordningen att avvisningsbeslut i fråga om presumtiva terroristerendast får meddelas av regeringen. Med en sådan ordning har det bedömts lämpUgt attavvisningsbeslulet -liksom utvisningsbeslut enligt 47 § - förenas medåterreseförbud. En bestämmelse om detta har införts i ett nytt andra stycke.