prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Om t. ex. enleverantör genom överträdelser av bruttoprisförbudet förmår sina återförsäljareatt hålla en högre prisnivå än de eljest skulle ha hållit så kan den totalaprishöjning som han förorsakar komma att omfatta betydande belopp, påpekar NO.Åtgärden öppnar vidare fältet för andra leverantörer och återförsäljare att taut högre priser än som är motiverat av respektive företags kostnader. Desamhälleliga skadorna av här ifrågavarande ekonomiska brottslighet kanföljaktiigen bli stora. Utredningens val av strafflatitud, som innebär alt de"gamla" förbudens påföljder skärps och att de nya anses som likaaUvarliga, framstår för NO som följdriktig. Den skärpta inställningen tiU dessabrott ligger i linje med den hårdare attityd som samhäUet alltmer intagit motolika former av ekonomisk brottslighet. Föregen del vill jag understryka att det finns all anledning att med kraft gripain mot främst olika former av dold samverkan mellan konkurrenter när det gäUeranbudstävlingar. Här handlar det ofta om ett slags missbruk avanbudsinfordrarens förtroende. Genom all den organiserade samverkan är okändeller dold för beställaren - och dessutom kanske förklädd genom s. k.skyddsanbud m. m. - har denne inte möjlighet att uppmärksamma att den avseddahårda, prispressande konkurrensen saknas. Detta kan leda till mycket negativaföljder för prisbildningen. Dessutom kan de samverkande komma i åtnjutande avett konstlat skydd som minskar deras effektivitet. Avdessa skäl anser jag det angelägel att effektivisera det nuvarandeanbudskartellförbudet. Så sker till en början genom den utformning jag tidigare(3.4.2.4) har föreslagit. Men även i fråga om straffpåföljden är det påkallatmed en ordning som medger att man i ökad omfattning kan gripa in mot den nuaktueUa skadliga samverkan. Därför delar jag utredningens uppfattning attstraffet för grova brott mot anbudskartellförbudet bör höjas. Utredningensbeskrivning av vad som är att hänföra.lill grova brott bör justeras på sätt somMD har påpekat, För sådana brott bör gälla en särskild slraffskala i vUkenendast frihetsstraff ingår och då fängelse i högst . I normalfallen bördet finnas en enda straffskala med dagsböter eller fängelse i högst . Ocksåi övrigt kan jag ansluta mig tjll vad utredningen har uttalat. a. att jag förordar att straffbestämmelserna m.m. utformas på motsvarandesätt när det gäller bruttoprisförbudet. Av effektivitetsskäl bör på sättutredningen har föreslagit införas visst straffansvar vid oaktsamhet. 1981/82:165 »45 JagvUl erinra om att dispens kan meddelas från förbuden när det framstår sombefogat i det enskilda fallet. 3.5Närmare redogörelse för prisbestämmelsens bakgrund m. m. Idet sammanförda system mot missbruk som jag föreslår ingår skilda befogenheterför samhällsorganen. Jag har därvidlag motiverat och föreslagit en allmänmissbraksbestämmelse med vitessanktion (3.3.2 och 3.3.4.2) samt en utbyggnadmed särskilda regler om förhandling och förbud mot missbruk genomföretagsförvärv i anslutning tUl marknadsdominans (3.3,3.2 och 3.3.4-3). Jagnämnde därvid (3.3.4.4) även all jag skulle komma att motivera och föreslå enmotsvarighet tUl nu gällande bestämmelse i KBL pm prisingrepp i enskilda fall.Jag vill här anmäla denna fråga. Dennuvarande föreskriften kom i samband med att prisregleringslagstiftningenfick beredskapskaraktär och alltså inte skulle tillämpas under normalaförhållanden. Föreskriften är intagen i 21 § tredje stycket KBL och tar siktepå den situatipnen att en förhandling i MD har avslutats utan att skadligverkan har kunnat undanröjas. Det åligger därvid domstolen att, om saken är avstörre vikt, göra anmälan till regeringen. Innebär den skadliga verkan att ettpris med hänsyn tiU kostnaderna och övriga omständigheter är uppenbart förhögt, kan regeringen under viss föratsättning förordna om ett högsta pris, sominle får av företagare överskridas utan tillstånd av domstolen. Dennu redovisade prisbestämmelsen bör ses mot sin bakgrand i bl. a. samhälletsprispolitik och vissa av de instrument som finns inom denna. Vidare gäller attdet finns ett nära samband mellan åtgärder på del prispolitiska och på detkpnkurrenspolitiska fältet. Dit hör bl. a. att en effektiv, fungerandekonkurrens verkar som en prisregulator och att prisregleringar starkt knpåverka företagens konkurrensmöjligheter. Dessa två områden har vidare sedan längeett gemensamt utredningsorgan, statens pris- och kartellnämnd (SPK). För attkunna sätta konkurrenslagstiftningen in i det rätta perspektivet är det därförlämpligt att ge en översiktlig redogörelse för del prispphtiska systemet. Vissapunkter har jag något berört tidigare (2.3.2). Utredningenanför: Rimlig prisstabihtet är ett av de centrala målen för den ekonomiskapolitiken. Stabiliseringsåtgärder genom finans- och penningpolitik är dehuvudsakliga medlen i denna politik. Härutöver finns möjligheten tiU direktprisreglering och prisövervakning. I förhållande till konkurrenspolitik är detframför allt de två senare medlen som är av intresse. Begreppet prispolitikanvänds därför i fortsättningen för den verksamhet som omfattar prisregleringoch prisövervakning. En avgörande fråga för utformningen av prispolitiken ärvilken huvudlinje som väljs: 10 1980/81. 1981/82:165 146 Tillämpar man regleringslinjen låter man det ankomma påstatliga myndigheter att i detalj och fortlöpande reglera priserna på olikavaruslag. Tillämpar man konkurrenslinjen litar man till konkurrensen somprisregulator och inriktar statens verksamhet på prisövervakning (utan direktaingripanden), åtgärder mot konkurrensbegränsningar, konsumentpohtik och enallmän ekonomisk politik som minskar obalanser mellan utbud och efterfrågan. 3.5.2AUmänna prisregleringslagen (1956:236) År1956 avskaffades i den priskontroll som hade byggts upp under kris- ochkrigsåren . slogs fast, att direkt prisreglering endastborde förekomma under extraordinära ekonomiska förhållanden och att man normaltborde bygga på konkurrensen som prisregulator. Konsekvensen av detta beslutblev som tidigare (2.3.2) nämnts bl. a. att konkurrensbegränsningslagenutvidgades och att en permanent beredskapslag för prisreglering tillskapades,aUmänna prisregleringslagen (1956:236, PL). Förutsättningen för tiUämpningenav denna lag var från början - frånsett faU av krig och krigsfara - attbetydande fara för allvarlig stegring av det aUmänna prisläget i riketuppkommit. TUIgrand för statsmakternas ställningstagande , då alltså konkur-rensUnjenförordades, låg de slutsatser som priskontroUutredning (SOU 1955:45)kom fram till. Utredningen hade studerat erfarenheterna från krigsårensprisreglering, som även tillämpades , men somvid mitten av med några få undantag avvecklats på aUa områden.Utredningen fann regleringslinjen medföra sådana väsentliga olägenheter, attden endast borde användas vid mera extrema fall av bristande samhällsekomiskbalans. Även den senare tillsatta stabiliseringsutredningen tog i sittbetänkande (SOU 1961:42) Mål och medel i stabiliseringspolitiken avstånd frånprisreglering under normala förhållanden. Riktprisutredningenavvisade i sitt betänkande (SOU 1966:48) Prissamverkan och konkurrens enåtergång till regleringslinjen, såsom den tillämpats under krigs- och krisårenpå . Utredningen anförde alt det -särskilt på - ur mångasynpunkter torde ställa sig klart fördelaktigare att söka uppnå relativt settlåga konsumentpriser och rikt urval av varor och tjänster genom konkurrens ängenom detaljreglering. En effektiv tillämpning av konkurrenslinjen utgjordeenligt utredningen ett verksamt vapen för att främja prisstabilitet ochförhindra onödiga prisstegringar samt stimulera till nödvändiga prissänkningar. Föratsätlningarnaför tillämpning av prisregleringslagen ändrades . Lagen kan numerasättas i tiUämpning när det har uppstått fara för allvarlig prisstegring påviktigare varu- eller tjänsteområde. Syftet med lagändringen (SFS 1973: 301)var att begränsade och kortvariga prisingrepp skulle kunna användas istabiliseringspolitiken. I förarbetena till lagen 1981/82:165 147 (prop.1973:58, s. 35) anförde departementschefen bl.a.: När tanken på prisregleringavvisats i ohka sammanhang , har frågan gälU en permanentpriskontroll av den typ som fanns under kriget och åren närmast därefter. Vadfrågan nu gäller är prisregleringar av en annan typ, nämligen kortvarigaingrepp i prismekanismen som ett instmment i stabiliseringspolitiken. PLmedger - lagändring - fyra olika former av prisingrepp: Högstpris ett av regeringeneller av regeringen utsedd myndighet fastställt pris som inte får överskridas. Stoppris - det pris varjesäljare gentemot var och en av sina köpare tillämpade en viss dag får inteöverskridas. Anmälningsskyldighet -skyldighet att i förväg anmäla planerad prishöjning och skälen för den.Tidigast efter anmälan får prishöjning ske, om inte tUlstånd ges avprismyndigheten att höja tidigare. Prisutfästelse - en frivilligutfästelse från ett företag att inte frångå ett med prismyndigheten avtalatpris. Föreskrifternaom dessa prisingrepp är straffsanktionerade. träder PL automatiskt i tillämpning. Regeringens beslut i andra fall omtiUämpning av prisregleringslagen skall underställas och kan gällahögst varje gång. Lagen var efter dess tiUkomst år1956 i tillämpning tiU utgången av . Efteravvecklingen av 1970/allmänna prisstopp - i och med utgången av sattes lagen ånyo i tiUämpning . Tillämpningstiden hardärefter förlängts . Jag har tidigare (2.3.2) redovisat vad som gällerf. Fleravaror och tjänster har varit underkastade prisreglering, iförsta hand prisstopp eUer anmälningsskyldighet. har detförekommit allmänt prisstopp. Effekternaav prisregleringarna och prisövervakningen harutvärderats av prisregleringskommittén (H 1975:6), som i mitten av ladefram sitt slutbetänkande (SOU 1981:40-42) "Prisreglering motinflation?". Utredningens majoritet anser att prisreglering bör tUlgripasendast om det uppkommer akuta krislägen med varuknapphet o.d. eller eljestextraordinära förhållanden föreligger. Betänkandet är efter remissbehandling nuföremål för beredning inom . 3.5.3Lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden Pågrundval av bl. priskontrollutrednings förslag i belänkandet (SOU1955:45) Konkurrens och priser antog (prop. 1956:148, 2LU 35, rskr296) lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- ochkonkurrensförhållanden, vanligen kallad uppgiftsskyldighets- Prop.1981/82:165 148 lagen(UL). Genom denna lag upphävdes lag (se 2.2.) om övervakning avkonkurrensbegränsning inom näringslivet. I propositionen anfördes attprisreglering kunde undvaras endast om konkurrensen blev tillräckligt effektiv.Detta skulle åstadkommas bl. a. genom en utvidgad konsumentupplysandeverksamhet från samhällets sida. En förutsättning för att en sådan verksamhetskulle kunna bedrivas på önskvärt sätt var dock att samhäUsorganen ficktillräckliga möjUgheter att följa prisutvecklingen och omständigheterna vidprissättning. Insynen var också ett villkor för att samhället skuUe kunna utövaen effektiv prisövervakning, en verksamhet som föreslogs bli en permanentstatlig uppgift. Enligt UL är företagareskyldiga att lämna de uppgifter, som erfordras för att främja allmän kännedomom pris- och konkurrensförhållanden inom näringslivet. Om det erfordras förkontroll eller fullständigande av uppgift är också annan skyldig alt lämnauppgifter. Vidare åligger det företagare att efter anmaning lämna uppgift omkonkurrensbegränsning som berör hans verksamhetsområde och som har avseende påpris-, produktions-, omsättnings- och transportförhållanden av beskaffenhet attinverka på prisbildningen. Uppgiftsskyldigheten innebär inte skyldighet attröja yrkeshemlighet av teknisk natur. Företagare kan också åläggas atttillhandahålla konkurrensbegränsande avtal, handelsböcker, korrespondens ochandra handlingar. Den som är uppgiftsskyldig kan även kaUas att instäUa siginför vederbörande myndighet. Skyldighetenatt lämna uppgifter kan vilessanktioneras. Om någon underlåter, uppsåtligeneller av oaktsamhet, att inom förelagd tid lämna uppgift eUer lämnar felaktiguppgift kan han dömas till böter, eller, om brottet är grovt, till fängelse ihögst eller till böter. Överde konkurrensbegränsande överenskommelser som vederbörande myndighet fåttuppgift om eller eljest erhållit kännedom om skall enligt en bestämmelse ilagen föras ett särskilt karteUregister. särskild kungörelse (1956:519) har regeringen lämnat statens pris-ochkartellnämnd (SPK) befogenhet att inhämta uppgift enligt UL samt att förakartellregistret. Motsvarande befogenheter har lämnats bank- ochförsäkringsinspektionerna på deras respektive verksamhetsområden. Isekretesslagen (1980:100) finns regler om sekretess i fråga om de myndighetersom skall handha tillämpningen av UL. Syftetmed karlellregistret är dels att kartlägga förekomsten av konkurrensbegränsandeavtal, dels att dra allmänhetens och potentiella konkurrenters uppmärksamhettill dessa företeelser och deras eventuella skadlighet. Detta möjliggörs genomatt registren är offentiiga. Offentiigheten syftar ytterst till att förhindramissbrak och att förmå parterna att upphöra med överenskommelser som ärskadliga.- Konkurrensutredningenhar redovisat vissa synpunkter i fråga om kartellregistreringen. Jagåterkommer tUl detta . NOsaknar rätt att ålägga näringsidkare att lämna uppgifter som Prop.1981/82:165 149 erfordrasför NO:s bedömning i konkurrensbegränsningsärenden. När så behövs kan dock NObegära att SPK, bankinspektionen eller försäkringsinspektionen med tUlämpningav UL skall införskaffa erforderligt material. 3.5.4Statens pris- och kartellnämnd SPKär central förvaltningsmyndighet för bl. a. frågor rörande prisövervakning.Nämnden har tiU uppgift att följa utvecklingen av och främja allmän kännedom ompris- och konkurrensförhållanden inom hela näringslivet med undantag av bank-och försäkringsväsendet. SPKtillkom vid ändringen av KBL . Nämnden ersatte i viss mån den från andravärldskrigets dagar kvarlevande priskontrollnämnden. överfördesmonopolutredningsbyrån vid kommerskollegium till det nybildade SPK. Enligt instruktionen(1973:609) för statens pris- och kartellnämnd åligger det nämnden särskilt bl.a. följande: att utföra undersökning rörande prisbildningen inom visst områdeav näringslivet, om prisutveckling, konkurrensförhållanden eller andraomständigheter ger anledning tUl det, att föra kartellregister, att, omanledning finns att befara skadlig verkan av konkurrensbegränsning inom visstområde av näringslivet eller eljest skäl föreligger, undersöka förekomsten avsådan begränsning och därav föranledd inverkan på pris-, produkfions-,omsättnings- eller transportförhållanden saml att biträda ochnäringsfrihetsombudsmannen vid utredning i fråga, som kan vara av betydelse förförhandling enligt lagen (1953:603) om motverkande i vissa faU avkonkurrensbegränsning inom näringslivet. Administrationenav de prisreglerande åtgärder som regeringen har vidtagit med stöd avprisregleringslagen har åvilat SPK. Regeringen har vid olika tillfällenmeddelat närmare riktlinjer för tillämpningen av de prisstopp som beslutats påolika varu- och tjänsteområden. n. omkring 3 800 avlal, varav drygt 1200 är i kraft. För att få in uppgifterom karteller kan SPK använda sig av uppgiftsskyldighetslagen. Kontakternamellan registret och NO är täta. NO tar ofta upp förhandlingar med avtalsparterpå basis av uppgifter i registret. Detta har kompletterats med ett särskiltstorföretagsregister som omfattar fusioner och uppgifter om större företag. Medutgångspunkt i uppgifter ur storföretagsregislret och kartellregistretfärdigställer SPK bl. a. en rapport om fusioner ochkonkurrensbegränsande avtal. Enligtinstruktionen skall nämnden bl. a. också informera allmänheten om rådande pris-och konkurrensförhållanden samt delge NO och annan myndighet sådantundersökningsresultat, som kan vara av betydelse för myndighetens verksamhetmed avseende på pris- och konkurrensförhållandena inom näringslivet. SPKbedriver en omfattande upplysningsverksamhet. I tidskriften ochkartdlfrågor (PKF) återges nämndens utredningar helt eller i sammandrag,liksom MD:s och NO:s beslut. Fr. o. m. år Prop.1981/82:165 150 1982ersätts PKF med . Däri kommer att lämnas,föratom redogörelser för MD:s och NO:s beslut, sammandrag av SPK:s utredningar.Dessa återges fullständigt i SPK:s utredningsserie. Information omprisutveckhngen i och vissa andra länder lämnas i rapportenPrisutveckhngen. - Ungefär träffar NO:s och SPK:s ledningarvarandra och utbyter information om pågående verksamhet. Utöver dessakontakter på ledningsnivå förekommer så gott som kontakter mellan NO:soch SPK:s personal. 3.5.5Bakgrunden till den nuvarande prisbestämmelsen Närden nuvarande prisbestämmelsen i KBL övervägdes redovisadedepartementschefen det förslag av priskontroUutredning som förelåg.Till en början återgavs (prop. 1956:148 s. 21 f.) utredningens överväganden. Såsomförut nämnts anser utredningen att det gentemot lag kan anmärkas attdess effektivitet är försvagad även i det avseendet att den ger näringsfrihetsrådetenbart förhandlande befogenhet men icke möjlighet att genom direkt föreläggandeingripa mot samhällsskadlig verkan av konkurrensbegränsning. Utredningenfinner att lagen verkat så kort fid, att det är svårt att redan nu avgöra,huravida denna svaghet är av någon praktisk betydelse. Utredningen framläggerdärför med ett undantag icke något förslag till vidgade befogenheter iförevarande avseende. Undantaget gäller det tänkbara fallet, att enkonkurrensbegränsning medför skadlig verkan, bestående i aUtför högprissättning, och att rättelse icke kan vinnas förhandlingsvägen. 1prissättningsfrågor är företagarnas ekonomiska intresse mera direkt engageratän vad fallet är beträffande sädana konkurrensbegränsningar, som tagit siguttryck på annat sätt än i priset. Frånvaron av varje maktmedel kan enligtutredningens mening i dylika fall göra det svårt att nå en godtagbar uppgörelseenbart genom förhandling. Dessa svårigheter kan förväntas bli framträdande, ommöjligheten att tillgripa direkt prisreglering reserveras för vissa särskildaförhållanden. För det faU att konkurrens icke kan åstadkommas förhandhngsvägen,bör därför möjlighet fortfarande finnas att fastställa ett högsta pris förförnödenheten eUer tjänsten i fråga. Med hänsyn tiU vanskligheten att avgöra,vad som är ett skäligt pris bör detta dock icke ske i andra fall än när ettpris är uppenbart orimligt och innebär ett utnyttjande av brister ikonkurrensen. Avdet anförda anser utredningen framgå, att behovet av ett stadgande, som ger möjlighetatt i nu avsedda fall ingripa med förordnande om högsta pris, är permanent. Åandra sidan har man anledning förmoda, att blotta förhandenvaron av ett dyliktstadgande så avsevärt underlättar möjligheterna till uppgörelseförhandlingsvägen, att det endast sällan behöver tUl-lämpas. Något hinder mötericke mot att denna undantagskaraktär kommer till synes genom att stadgandetfår en formulering, som utesluter att del kan komma till användning i oträngtmål. Såsom utgörande en del av den permanenta näringslagstiftningen har endylik regel sin rätta plats lag. Medbeaktande av de nu anförda synpunkterna föreslår utredningen, att i lageninföres en bestämmelse som möjliggör fastställande av högsta pris, då det av enföretagare tillämpade priset står i uppenbart missförhållande Prop.1981/82:165 151 En föratsättning bör dessutom vara, att prissättningen förstupptagits till förhandling inför näringsfrihetsrådet ulan att överenskommelsekunnat uppnås. Enfråga för sig är, huravida befogenheten att förordna om högsta pris skallläggas i näringsfrihetsrådets hand. Denna lösning viU utredningen för sin delicke förorda. I syfte närmast alt betona stadgandets undantagskaraktärföreslår utredningen, att fastställandet av högsta pris i nu avsett fall skallankomma på Kungl. Maj:t efter framställning av näringsfrihetsrådet. Däremot kanåt rådet lämpligen uppdragas att vid behov medge undantag från eUer jämkningari ett meddelat förordnande om högsta pris. Omett högsta pris åsättes enligt de nu skisserade reglerna, bör detta ickebetyda, alt saken för framtiden får därvid bero. Tvärtom bör frågan om denkonkurrensbegränsning, som föranlett åtgärden, vid första lägliga tillfälleupptagas på nytt och möjligheterna till uppgörelse därvid omprövas. Med hänsynhärtill synes ej erforderUgt och knappast heller lämpligt, alt ett förordnandeom högsta pris får gälla . Utredningen föreslår, attgiltighetstiden begränsas till från den dag, då förordnandet meddelades.Detta utesluter givetvis icke, att nytt förordnande bör kunna meddelas efterutgången av , om förutsättningar därför föreligger. Departementschefengjorde (s. 41 ff.) därefter bl. a. följande uttalande. Enannan av utredningen föreslagen ändring lag innebär, som redanantytts, att möjlighet att fastställa högsta pris skall införas i lagen. Fördet fall att förhandlingen ej ger önskvärt resultat innehåller lagen nu ejandra regler än att rådet skaU anmäla förhållandet till Kungl. Maj:t, om sakenfinnes vara av större vikt. Utredningen föreslår att Kungl. Maj:t skall äga attpå hemställan av rådet fastställa högsta pris, då konkurrensbegränsning medförskadlig verkan genom att visst pris står i uppenbart missförhållande tillkostnaderna. Dettaförslag tillstyrkes eller godtages i allmänhet av remissinstanserna. Manifrågasätter dock i vissa faU om behov av lagändringen föreligger. 1 någrayttranden anföres tillika principiella invändningar av innebörd att lagen, somnu icke medger annan åtgärd än förhandling, radikalt förändrar karaktär om däriinföres en möjlighet att begagna tvångsmedel samt att det skulle strida motlagens anda, som är alt motverka bl. a. reglering av priser, att göra den tiUett prisregleringsinslrament. Även om sistnämnda invändningar icke heh saknarteoretiskt berättigande, bör de dock enligt min mening stå tillbaka för detpraktiska behovet av den föreslagna bestämmelsen. Svårigheten att uppnå detåsyftade resultatet, dvs. att undanröja skadlig verkan av en konkurrensbegränsning,torde nämligen vara särskih stor då denna verkan består i att priset är förhögt. Denna svårighet har emellertid icke varit av större betydelse,eftersom man haft möjligheten att genom direkt prisreglering bestämma ettskäligt pris. Men då samhället avhänder sig denna möjlighet, bhr behovet av denföreslagna bestämmelsen uppenbarligen mera framträdande. Jag finner alltså attäven en ändring av lagen i den föreslagna riktningen är en nödvändig följd avatt prisregleringen reserveras för extraordinära förhållanden. föreslagit bör en bestämmelse om faslstäUande av högsta pris kommatiU användning endast i undantagsfall. 1981/82:165 152 tillgripasför att genomföra en mera allmän prisreglering i situationer då den aUmännaprisregleringslagen icke kan sättas i kraft. Syftet med föreskriften är endastatt ge samhäUet en möjlighet att ingripa i sådana faU då priset på en vara tUlföljd av ofullständighet i konkurrensen är uppenbart för högt. I anslutninghärtiU må ock erinras om att den primära förutsättningen för att fastställandeav högsta pris skall ifrågakomma är att konkurrensbegränsningen innebärskadlig verkan i lagens mening, dvs. på ett ur samhäUets synpunkt otillbörligtsätt påverkar prisbildningen eller de övriga i lagen särskilt angivnaomständigheterna. Med dessa inskränkningar synes befogade anmärkningar ickekunna riktas mot förslaget. Befogenhetenall fastställa högsta pris torde, såsom utredningen föreslagit, böraförbehållas Kungl. Det synes lämpligt att beslut om högsta pris fårfattas endast efter hemställan av näringsfrihetsrådet. Ingripandel kommer dåatt föregås av en genom grundliga utredningar förberedd offentlig förhandlinginför rådet. Denna utformning av förfarandet ger företagaren goda möjligheteratt undanröja den samhällsskadliga verkan av konkurrensbegränsningen ochdärigenom förhindra att bestämmande av högsta pris kan ske. Det synes ocklämpligt att priset fastställes för högst i taget och att näringsfrihetsrådetfår rätt att medge överskridande av det högsta priset.