prop · G503179 · 1981-12-31 00:00:00 — Tjänsteplikten anses nödvändig för omfördelningen av personaleni en krigssituation. Det har på detta område ansetts inte finnas utrymme förfrivilliga åtaganden. Den hälso- och sjukvårdspersonal som omfattas avtjänsteplikten är i första hand personalen vid sjukhus och andra sådanainrättningar. Vidare hänförs dit t.ex. privatpraktiserande yrkesutövare samtden personal som biträder dem i vården (jfr lagen (1980:11) om tUlsyn överhälso- och sjukvårdspersonalen m.fl.). Deflesta är krigsplacerade pä sina ordinarie arbetsplatser, men många byter bådearbetsplats och arbetsgivare. Även senare måste omflyttningar av personal kunnaske snabbt efter behov. Medicinalpersonalens anställningsförhållanden måsteanpassas efter dessa krav. Medicinalpersonal har redan under normalaförhållanden ofta lång arbetstid. Ändå kan krav på utökad arbetsfid uppkomma,t.ex. om värnpliktig medicinalpersonal inkallas tUl försvarsmakten. Totalförsvarets planering sker i mycket storutsträckning med utgångspunkt i fömtsättningar som inte har stöd i vare siglagstiftning eller kollektivavtal. Det synes vara en allmän uppfattning att dearbetsrättsliga reglerna på ett eller annat sätt skaU ändras så att de inte hindrarde avsedda beredskapsätgärderna. Endast härigenom skapas vidare förutsättningarför att civilbefälhavare eller länsstyrelser skall författningsenligt kunnaagera i regeringens ställe i händelse förbindelserna med riksledningen ej kanupprätthållas. 4 Beredskapsfrågor inom lagstiftningsområde Administrativ beredskap inför oUka slagskrissUuafioner behövs på arbetsrättens område liksom för arbetsmarknaden somsådan. Ofta har anta-gUs att ett angrepp på skulle komma fill ståndförst efter en successivt höjd spänning i vår omvärld. Under denna fid hoppasman på olika sätt kunna vidta väsenthga beredskapshöjande åtgärder inom landet,vilka av olika skäl har fått anstå under normala fredsförhållanden. Det gällerfrämst produktion av materiel för försvarsmakten och övriga delar avtotalförsvaret men även utförande av befästnings- och skyddsmmsarbe-ten etc.Det svenska totalförsvaret skaU emellertid också vara berett att Prop.1981/82:179 40 mötasituationer som inte medger nägon för beredskapshöjande åtgärder. Det förstnämnda fallet med angrepp först efter entids förvarning har fidigare bedömts vara det mest sannolika. Vår materiellaberedskap har därför hållits ganska låg i förhoppningen om att kommeratt stå till buds för en intensiv och forcerad produktion. De senaste studiernaöver tänkbara angreppsfall visar emellertid att ett överraskande angrepp ellerett angrepp med ytterst kort förvarning kan komma att bli mer sannolikt. Dettakräver ännu effektivare produktionsresurser. Och den slutsatsen måste ocksåkomma till uttryck i de konkreta beredskapssträvandena. Som närmare har berörts i avsnittet 3 förbereds landetsförsörjning under svära kriser och krig inom ramen för det ekonomiskaförsvaret. Som ett led i den verksamheten har beredskapsuppgifter för omkring15000 försörjningsviktiga företag (s.k. K-företag) planlagts. I fråga om de ca1 200 industrierna klargörs vilken produktion som företaget skall kunna åstadkomma,volym och produktionshastighet. I samband med planläggningen av sådanK-produktion beräknas också bl.a. vaije företags personalbehov i ett krisläge.Inom totalförsvaret sker fortlöpande också en personalplanläggning som tarsikte på hur arbetskraften i landet skall utnyttjas vid krigsfara eller krig.Till bilden av produktionsapparaten vid kriser eller krig hör bl.a. ransoneringav råvaror och komponenter, produktion av ersättningsmateriel, arbetskraftsomflyttningaroch - mestadels - en av statsmaktema styrd produktion. Personalbehovet måsteockså säkerstäUas för andra K-företag, t.ex. handels-, transport-, ochserviceföretag. Planeringen för att möta ett väpnat angrepp påSverige kan emeUerfid inte inskränkas till fall då det kan sägas att krigsfaraeller krig föreligger. Som har nämnts bygger vår materieUa beredskap påatt kompletterande produktion hinner komma till stånd innan landet utsätts förett angrepp. Särskilt försvarsmakten, sjukvärden och civilförsvaret är iträngande behov av kompletterande materielleveranser vid beredskapshöjningar.Beträffande dessa områden mäste K-produktion komma i gång på ett fidigtstadium av en kris och antagligen innan det - av olika anledningar - kanutsägas att landet befinner sig i krigsfara eller innan det är motiverat med enaUmän mobilisering. I ett sådant skymningsläge får antas att riksdag ochregering inte kan handla öppet genom krislagstiftning el.dyl. De åtgärder somman i detta läge vill genomföra är dels forcering av redan ufiagd produktion,dels igångsättning av särskilt angelägen K-produktion, som dessutom har långstarttid, såsom produktion av ammunition och sjukvårdsmateriel. Detsammagäller igångsättande av befästnings- och anläggningsarbeten och ett höjande avden militära beredskapen. Den forcerade produktionen och K-produktionen kommerdå att få ske under utåt sett "normala" förhållanden. I ett sådant skymningsläge kan antagligenförfogandelagen inte tillämpas, ätminstone inte inledningsvis. För attangelägen produktion skall 1981/82:179 41 kommai gång är behovsmyndigheterna helt hänvisade till frivilliga överenskommelsermed företagen och dessa i sin tur med de fackliga organisationerna. Enomständighet som också måste beaktas i detta sammanhang är företagens möjlighetoch vilja att åsidosätta annan produktion eller andra leveransätaganden tillförmån för beredskapshöjande produktion. Nägon möjlighet t.ex. för företagenatt häva ingångna avtal under åberopande av force majeure torde i det lägetinte finnas. har bedömt att det - om än i varierande grad -UkafuUt kommer att i praktiken finnas ett utrymme för forcerad produktion ochK-produktion under ett skymningsläge eller en dold kris. De nu gällande författningarna pä arbetsrättensområde är avsedda att tillämpas under normala fredsförhållanden. Endast i nägotenstaka fall finns uttryckliga bestäthmelser som tar sikte på kris- ellerberedskapsförhållanden (1 kap. 4§ arbetsmiljölagen och 18 §arbetsmiljöförordningen). Som en särskild beredskapsförfattning finns dessutomallmänna tjänstepliktslagen. I avsnitt 2 har berörts att varkentjänstepliktslagen eller annan förfogandelagstiftning "tar över" denfredstida arbetsrättslagstiftningen. När det gäller att undersöka vilka krav påflexibilitet som beredskapshöjande produktion och annan Uknande samhälleligverksamhet stäUer på den arbetsrättsliga lagstiftningen, är det främst avintresse att undersöka förhållandena vid ett krigsutbrott resp. i det s.k.skymningsläget. Den mest kritiska situationen inträder om landethelt överraskande drabbas av ett angrepp. De största omställningarna isamhället beräknas inträffa när försvarsmakten mobiUserar, när K-produktion ivid bemärkelse sätts i gång och när olika samhällsfunktioner krigsorganiseras.Dessa åtgärder måste vid ett överraskande anfall kunna genomföras ,och det är i det läget som den arbetsrättsliga beredskapen ställs inför destörsta påfrestningarna. Någon tid för förhandlingar eller beredningar finns dåinte. Även om läget kan bU sådant att anpassningarna kan genomföras efter handmäste beredskapsförfattningarna vara anpassade för kraven vid ett överraskandekrigsutbrott. Skulle stegvisa beredskapshöjningar bli möjliga, kan i stäUet ettlämpligt urval av de förberedda författningarna komma till användning. av de beredskapsplanlagda K-företagenarbetar för folkförsörjningen och skall vid en kris fortsätta att producerasamma varor eUer tjänster som under normala förhåUanden. Produktionen skaUliksom under normala förhållanden anpassas tUl efterfrågan. avK-företagen skall leverera särskilt beställda varor och tjänster åt vissa totalförsvarsmyndigheterinom statsförvaltningen, landsfingen eller kommunerna. Det gäller varor ochtjänster som totalförsvarsmyndigheterna 1981/82:179 42 behöverför att kunna fullgöra sina uppgifter. Delar av denna verksamhet avser man attom möjligt starta redan under ett skymningsläge. Annan produktion och verksamhet än den som harplanlagts som K-produktion kommer att finnas också i ett krisläge. Hur stortutrymme den kommer att få blir beroende av vilka resurser som tas i anspråk förtotalförsvaret. Statsmakterna har möjlighet att prioritera verksamhet genomförfogandelagen men även genom ökad eller minskad resurstilldelning(ransonering eller Ucensiering av råvaror, komponenter, energi etc). Arbetskraftstillgångenkan styras med hjälp av tjänstepliktslagen. Genom förfogande enligt förfogandelagen för statenseller annans räkning kan man tillgodose totalförsvarets ellerfolkförsörjningens ofrånkomliga behov av egendom eller vissa tjänster. Däremotkan arbetsinsatser inte tas i anspråk annat än i några undantagsfall.Bestämmelser finns också som gör det möjligt att förfoga över produktionsmedeloch transportmedel samt annan egendom som behövs för framställning ellerförvaring av egendom eller för transporter. Det är alltså möjligt att ålägga enfabriksägare som har arbetskraft att upprätthålla en tillverkning som ärbetydelsefull för totalförsvaret eller folkförsörjningen. Vidare ges möjlighetatt tvinga en ägare av en fabrik att tillverka andra produkter än han normaltgör för att fillgodose totalförsvarets eller folkförsörjningens behov. Förfogandelagen behandlar i princip intearbetstagarnas del i produktionsresultatet. Tillämpningen av förfogande ellertjänsteplikt enligt allmänna tjänstepUktslagen innebär enligt gällande rättinte heller i och för sig att den arbetsrättsliga lagstiftningen sätts urkraft, men den påverkar ändå den arbetsrättsliga lagstiftningen; vissa avmedbestämmandelagens regler kommer t.ex. i praktiken att förlora verklig innebörd.Det blir i realiteten behovsmyndigheten som - antingen formellt genomförfogande eller reellt genom ett hot om förfogande och tjänsteplikt, förvilket företaget och de anställda viker sig - kommer att besluta omverksamhetens inriktning. Även mer intema frågor för ett företag såsomproduktionstakt och platsen för verksamheten torde kunna påverkas på dettasätt. Att den arbetsrättsliga lagstiftningen i betydande mån styrfömtsättningarna för produkfion-ens bedrivande är dock en sak för sig. Vid ett krigsutbrott eller underberedskapstillstånd kommer andra betingelser att gälla för produktionen änunder normala förhållanden. Nya produkter skall tas fram. Produkter som intejust då tillverkas skaU ersätta andra mindre angelägna. får man räknamed att det råder brist på råvaror och komponenter. Gamla maskiner, lokaler ochtillverkningsprocesser kan därför komma att tas i bruk. Förutsättningarna fören god arbetsmiljö minskar. Hos en del producenter kommer produktionen att ökakraftigt medan den hos andra minskar, nämligen om produktionen där är mindreangelägen för totalförsvaret och folkförsörjningen. Inkallelser kommersamtidigt att drabba stora delar av den ordinarie arbetsstyrkan. 1981/82:179 43 omflyttningarav arbetskraft blir därför nödvändiga. Efter mobilisering behövs dessutom enökad arbetsinsats frän de kvarvarandes sida. Detta fordrar i sin tur utökadarbetstid och mindre möjligheter till ledighet samt en snabb beslutsgäng medett minimum av byråkrati och formalism. En viktig fråga är i vad mån lagstiftning som äravsedd att gälla vid ett krigsutbrott eller olika stadier av beredskapstillståndbör vara beslutad och utfärdad eUer om i stället förberedelser bör vara gjordai form av "skriv-bordslagstiftning" och motsvarande kollektivavtal. Mot utfärdande av beredskapsförfattningar underfredstid talar framför allt att det kan vara svårt att i förväg finna lagreglersom svarar mot stundens krav, att det utan yttre tryck och närmare kunskap omde faktiska förhållandena kan vara svårt att vinna förståelse frånarbetstagarparten för vissa inskränkningar arbetslivsreformer,att en lagreglering på vissa områden inte är lämplig med hänsyn fill gällandekollekfivavtals-reglering samt att detaljregleringen ej bör drivas för längt.För ett utfärdande av krisförfattningar talar flera omständigheter. Eftersomett snabbt och överraskande angrepp pä numera anses vara detallvarligaste hotet mot vårt land, bör beredskapen med hänsyn härtill vara sälångt driven redan i fredstid att fidskrävande moment som beredningsarbete iregeringskansliet och i inte behövs för att beredskapen skall kunnahöjas. I stället skall de nya reglerna liksom annan beredskapslagstiftningkunna träda i kraft omgående. Även andra förberedelser är nödvändiga.Kollektivavtal måste t.ex. träffas eller åtminstone förberedas efter de ändradefömtsättningar som beredskapsförfattningarna innebär. Företagens behov avpersonal och deras möjligheter att använda maskiner och lokaler är beroende avberedskapsförfattningarnas innehåll. De lagliga fömtsättningarna för dennuvarande verksamhets- och K-produktionsplan-läggningen måste fastställas ochöppet kunna användas även vid utbildning och övning. Slutligen är den mentalaberedskapen viktig, dvs. alla som kan beröras av de ändrade regelsystemen börpå förhand veta vad som i stort sett kommer att gälla. Ett ställningstagande i denna fråga kräverytterligare kunskap om vilka krav som möter och vilken typ av anpassning sombör göras. Ställning måste även tas fill frågan om ansvarsfördelningen mellantotalförsvarsmyndigheterna och arbetsmarknadens organisationer. 4.2.3 Demest aktuella ämnesområdena för en tänkt arbetsrättslig särlag stiftning med avseende på krigsutbrott Under denna rubrik redovisas de krav på ändringar igällande lagstiftning (per ) som oftast har förts framframför allt av totalförsvarsföretag och myndigheter i samband med arbetet pådenna promemoria. Prop.1981/82:179 44 En arbetsgivares förhandlingsskyldighet enligt11-13 och 38 §§ gäller inte, om uppskov med arbetsgivarens beslut skullemedföra störningar i produktionen eller annat liknande hinder fiU men förtotalförsvaret eller folkförsötjningen. Skyldigheten att primärförhandla medcentral arbetsta-garorganisafion upphör. Den lokala fackföreningenstolkningsföreträden faller bort. Korttidsanställning eUer anstäUning för visstarbete tUlåts. Turordningsreglerna vidpermittering och uppsägning upphävs. Företrädesrätten till ny anställningupphör. Varseltiderna eller motsvarande kortas. Den ordinarie veckoarbetstiden höjs tUl högst 60timmar . En allmän bestämmelse införs, vari det sägs att manvid tiUämpningen av lagen skall ta hänsyn tUl de särskildaverksamhetsbefingelser som råder och fill verksamhetens angelägenhetsgrad förK-produktionen. Ändrade bestämmelser införs om dygns- och veckovila.Åldersgränsen för minderåriga som får användas i arbete sänks. Semestern får vid behov begränsas så att den kanläggas ut med . Resterande semester sparas. Semesternbehöver ej förläggas fill . Arbetstagarnas rätt till ledighet för utbildning(även svenskundervisning) upphör. Rätten till ledighet för vård av barninskränks. Rätten till ledighet för fackUga förtroendemänbegränsas i princip till uppdrag som avser den fackUga verksamheten påarbetsplatsen eller verksamhet av betydelse för totalförsvaret. Arbetsgivarenfår rätt att skjuta på ledigheter som hindrar arbetets behöriga gång. 4.2.4Kommentar till kraven på en särskild beredskapslagstiftning med avseende påkrigsutbrott Det kan synas som om författningsändringarna främstgår ut på att ensidigt inskränka arbetstagarnas rättigheter utan attarbetsgivarparten drabbas av motsvarande åtgärder. Det är därför angeläget attframhålla att beredskapsplanläggningen inte är riktad mot någon särskild parteller orga- 1981/82:179 45 nisationoch att även arbetsgivarparten drabbas av en långtgående ofrihet. Han fråntassin beslutanderätt beträffande produktionens inriktning och bedrivande i storadrag. Lönsamheten blir i stort sett vad myndigheterna medger. Garanteradavsättning för produktionen föreligger endast i fråga om vissa vamslag, osv. Den rent arbetsrättsliga beredskapsplanläggningenmåste därför ses i ett större sammanhang, där beredskapslagstiftningen befinnsomfatta och medge regleringar för såväl företag och arbetsgivare (enskilda ochallmänna) som arbetstagare. Därvid måste den offenfiigrättsliga beredskapslagstiftningenockså tas med i bedömningen. Förfogandelagen ger sålunda långtgående möjUgheterför totalförsvarsmyndigheterna att ingripa mot företag och enskUdanäringsidkare samt även mot enskUda personer. Fastigheter kan tas i anspråk mednyttjanderätt. Annan egendom såsom produktionsmedel och transportmedel kan tasi anspråk med äganderätt. Ägare till företag kan åläggas att utöva vissverksamhet. Ransoneringslagen ger också stora möjligheter att genom Ucensieringeller ransonering av förnödenheter styra konsumtionen för enskilda ochverksamheten hos företag. Tjänstepliktslagen avser att underlättaarbetskraftsförsörjningen. Den ger möjligheter att reglera arbetsförmedlingenoch främst den enskUdes anställning samt hans eller hennes skyldighet attutföra arbete. Arbetsgivaren har dock enligt lagen ingen skyldighet att antaden anvisade arbetskraften. Möjligen kan en sådan skyldighet konstrueras frammed stöd av förfogandelagen (men den är tveksam). I lagen om offentliganställning finns ett par bestämmelser som reglerar statligaanställningsförhållanden vid krig och krigsfara etc. Vid sidan av dessa lagar framstår alltså de förändringarsom diskuteras beträffande den arbetsrättsliga lagstiftningen som ettkonsekvent led i beredskapsplaneringen. En lagstiftning är vidare nödvändig fören enhetlig och rättvis reglering av de arbetsrättsliga frågorna, för att geett nödvändigt planeringsunderlag och som en yttersta garanti för atterforderliga åtgärder kan genomföras med snabbhet. Samma bevekelsegmnder finnsbakom förfogandelagen och ransoneringslagen. Liksom på de områden som behandlasav de sistnämnda lagarna skall främst frivilliga åtgärder och överenskommelsereftersträvas, men Uka lite som på de områdena kan statsmakterna i fråga omarbetsrätten avhända sig möjligheten att inskrida. I ett skymningsläge gäUer det som nämnts att höjaförsvarsberedskapen utan större åthävor. Man kan i det läget inte räkna med attberedskapsförfattningar utfärdas eller sätts i kraft. Inte heller kan kanskeregering och riksdag öppet redovisa att särskilda ansträngningar görsbeträffande för- 1981/82:179 46 svarsberedskapen.En del beredskapshöjande materielbeställningar är beroende av att regeringenbeviljar anslag för ändamålet, men beslut om sådana anslag kan hållas hemliga.I dessa lägen är det främst två typer av produktion som blir aktuell, forceradproduktion och viss K-produktion. Forcerad produktion innebär att leveransernaav i fredstid på sedvanligt sätt utlagda beställningar till totalförsvaretpåskyndas. Den K-produkfion som kan bli aktuell är som nämnts produktion avammunifion och sjukvårdsmateriel samt byggande av befästningar, skyddsmm ochandra anläggningsarbeten. Självfallet måste också den militära beredskapenhöjas. Vad som i det följande sägs om den arbetsrättsliga regleringensanpassning tUl K-produkfion m.m. gäller i än högre grad det militära försvaretoch dess organisation. Här följer en genomgång av möjligheterna att inomnu gällande ramar - författningar och avtal - på ett adekvat sätt höjaproduktionen i ett skymningsläge. Vid forcerade leveranser och igångsättning avK-produktion kommer nyanställningar knappast att räcka till för att mötabehovet av ökad arbetsinsats (frågan om kortfidsanställningar berörs i anslutningtill anställningsskyddet). Särskilt beträffande den yrkesskickligaarbetskraften kan övertid bli aktuell. Vidare kan behövas ändrade arbetstideroch skiftgång. Vid en del enheter bör produktionen kunna bedrivas dygnet runt. Arbetstidsfrågor regleras f.n. i allmännaarbetsfidslagen och i 4 kap. arbetsmiljölagen (jfr dock SOU 1981:5). I allmännaarbetstidslagen regleras främst frågor om arbetsfidens längd medanarbetsmiljölagen behandlar arbetstidens förläggning. AUmänna arbetstidslagen är dispositiv och kan helteller delvis ersättas av kollektivavtal. Enligt lagen fär arbetsgivaren inte tai anspråk mer än viss mängd ordinarie arbetstid och dämtöver viss övertid.Arbetsgivaren kan således när särskilda skäl föreligger ta ut övertid med högst48 timmar av eller under en kalendermånad,dock högst under ett kalenderår (allmän övertid). När synnerligaskäl föreligger får en särskild nämnd, arbetstidsnämnden, medge ytterligareövertid med högst under ett kalenderår (extra övertid). Redan i den normala fredsprodukfionen utnyttjasofta den tillåtna övertiden (enligt lagen eller enligt kollektivavtal)maximalt. För ett skymningsläge kan aUtså mer övertid behöva tas ut än vad somhar medgetts enligt lagen eller kollektivavtal. I första hand kan då övervägasen beredskapslagstiftning som medger att övertid tas ut som allmän övertidutan att taket (enligt lagen) vid står kvar. 1981/82:179 47 övertidsuttagunder en fyraveckorsperiod och kalendermånad skulle däremot bestå. I andrahand kunde tänkas en lösning om att behövlig övertid får tas ut som extraövertid, dock även här med slopande av det lagfästa taket vid perär. Väljer man att låta arbetstidsuttaget gå via den extra övertiden, måste enansökan om extra övertid godkännas av arbetstidsnämnden. Om emellertid helalagen har ersatts av kollektivavtal, finns inte möjligheten förarbetstidsnämnden att lämna dispens för extra övertid, utan den frågan fårlösas efter förhandlingar. Enligt nuvarande ordning är således möjligheternaatt ta ut överfid begränsade till vad som sägs i lagen eller kan haöverenskommits i kollektivavtal. Den enda realistiska möjlighet som medregelsystemets nuvarande utformning stär till buds i ett skymningsläge för attfå till stånd ett ökat uttag av övertid är kollektivavtalsvägen. Det äterståratt bedöma om den vägen är framkomlig i det praktiska Uvet. kunna komma överens och helst utan fidsspillan. Redan träffade elleråtminstone förberedda kriskollektivavtal synes vara ett oundgängligt krav. Om inte avtalsvägen kan användas, återstårmöjligheten att -eller regeringen efter bemyndigande -beslutar om tvingande bestämmelser med rätt till uttag av överfid i ettskymningsläge. En fråga blir då hur övertiden skall få tas ut: enligtarbetsgivarens ensidiga beslut eller efter godkännande av arbetstidsnämnden. Enkonsekvens av att frågan om övertid under skymningsläget mästeförfattningsregleras blir att reglerna om övertidsuttag måste ta övereventuella koUektivavtalsbestäm-melser om övertid. Detta kan i sin tur medförakomplikationer. Övertidsbestämmelserna kan t.ex. vara kopplade fillavtalsregler om övertidsersättning. I 4 kap. arbetsmiljölagen återfinns bl.a.bestämmelserom raster, dygnsvila och veckovila. Bestämmelserna är dispositiva.Annat kan aUtså avtalas mellan parterna. I den mån avtal inte förekommer, fårenligt lagen avvikelse ske från bestämmelsen om nattvila, när ett visst arbetemåste pågå med hänsyn tiU sin natur, allmänhetens behov eller annan särskildomständighet. Från bestämmelsen om veckovUa fär avvikelse ske tUlfäl-ligtvis,om det föranleds av ett särskilt förhåUande som ej har kunnat fömtses. Om avtalinte förekommer, får vidare arbetstidsnämnden medge undantag från lagensbestämmelser, om särskilda skäl föreligger. Vissa möjligheter finns således att inom ramen förden gäUande lagstiftningen utverka sädana förändringar rörande arbetstidensförläggning som har betydelse i ett skymningsläge. Om parterna i kollektivavtalhar beslutat om en annan ordning än som anges i lagen, kan dock intearbetstidsnämn-den meddela dispens. Situationen blir således densamma sombeträffande allmänna arbetsfidslagen. Kan parterna inte antas komma överens,blir författningsändringar erforderliga. Härtill kommer att även om arbetsfidens omfattningsamt reglerna om raster samt dygns- och veckovila är författningsreglerade,arbetstidsfrå- 1981/82:179 48 gornai övrigt - arbetstidens början och slut, skiftgång m.m, - regleras genomkollektivavtal. Skulle det i ett visst läge befinnas mest ändamålsenligt attförfattningsreglera arbetstidsuttaget får ställning alltså tas fill i vad mändet ocksä krävs tvingande författningsregler om dessa frågor.