prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Förslagets regler bör med hänsyn härtill förenklas. Bland annal tordekungörelseförfarande liksom obligatoriskt sammanträde ofta Kunna avvaras, omstridiga intressen inle förekommer mellan sakägarna, Viss vägledning kan iövrigt hämtas från anläggningslagens regler om förrättning. Som förrätlninsmän är de avlantbruksnämndernas Qänstemän som sysslar med frågor om vattenhushållning vällämpade, i län: Ifråga om prövning avmarkavvatlningsföretag har utredningen föreslagit att förrätlningsformen bibehålles,vilket också lantbruksnämnden anser vara lämpligt. Emellerfid synes en delföreslagna regler för förrätlningarnas handläggning vara onödigt omständliga,en del något bristfälliga. Sålunda synes kravet på att kungörelse skall införasi Post- och inte behöva vara obligatoriskt. Förfarandet meddelgivning av kallelse till sammanträde enligt allmännadelgivningsbestämmelser, så spm föreslagits i 16 kap. 15 8, förefaller varaonödigt omständligt. Del förutsätter för övrigt, såsom framgår av specialmotiveringentill förslaget, atl förrättningsmännen utrustas med befogenhet att begagnapostdelgivning, föreslår därför att förslaget om delgivningenligt allmänna delgivningsbestämmelser slopas och att i stället bestämmelsernai nuvarande vattenlags 10 kap. 8 och 40 §S om avlämnande pä posten avunderrättelser till sakägare samt förteckning över avsända underrättelserbibehålles. 1 lagförslaget säges alt kallelse skall "i god lid" förenytt sammanträde delges sakägarna. anser att den senastetidpunkten för såväl kungörelsernas publicering i tidning som kallelsernasavlämnande på posten bör preciseras lill viss dag, förslagsvis föresammanträdet, för undvikande av framlida tvister om vad som i varje särskiltfall kan anses vara "i god lid". Ifråga om förelagsbeslut m. m.enligt 16 kap. i lagförslaget stadgas i 20 8 3 att i beslutet skall anges delområde, som får tagas i anspråk för förelaget, vill tolkadenna bestämmelse så. atl det beträffande angivelsen av området i allmänhetskall räcka med vad som brukar framgå av plan-, profil- och sektionsritningarnatill förelaget samt tillhörande arbetsbeskrivning och att någpn närmareangivelse därutöver inte skall erfordras, eftersom det vidmarkavvattningsföretag ofta är svårt med hänsyn till jordarternas beskaffenhetrn. m. att mera exakt precisera t. ex. hur stor areal, som kommer all tas ianspråk för jordvallar och utplaneradjord. Enligt 21 8 av 16 kap. fårförrältningsmannen, om skada genom uppläggning av schaktmassor eller annatdärmed jämförbart intrång icke kan förutses med nöjaktig säkerhet, skjuta uppskaderegleringen i det hänseendet, intill dess erforderlig ertarenhet avskadans eller intrångets omfattning vunnits. Om beslut om sådant uppskovmeddelas, skall enligt lagförslaget, förrättningen fortsätta till dess fråganslutgiltigt avgjorts. 1981/82:130 417 denanser rent principiellt att en förrättnings handläggning ej bör få dra ut påtiden mer än vad som kan vara absolut nödvändigt i varje särskilt fall. också att en förrättning bör kunna avslutas och ell slutligtföretagsbeslut meddelas även om skadornas och ersättningarnas omfattning ochstorlek ej kan exakt angivas, blott grunderna för skadornas uppskattning ochersättningarnas beräkning kan klart angivas i företags-beslutet. Erforderligauppmätningar av schaktmassor och arealer m.m. samt uträkning aversättningsbelopp med ledning av uppmätningarna och i företagsbeslutet angivnagmnder bör kunna verkställas efter förrättningens avslutande i anslutning fillmarkavvattningsföretagets utförande. Det i lagförslaget angivna kravet påställande av säkerhet hos för ersättning anser nämnden börainskränkas till de fall, då särskild anledning därtill kan anses föreligga. Någrabestämmelser motsvarande dem i nuvarande vattenlags 10 kap. 74 8 omförrätlningsakls tillhandahållande och förvarande har icke medtagits i lagförslagetoch ej heller några beslämmelser om redovisning och arkivering avoriginalexemplaren av förtättningsakterna. anser attlagförslaget bör kompletteras i berörda avseenden och föreslår beträffanderedovisningen och arkiveringen av originalexemplaren all nuvarande bestämmelserhärom bibehållas. Lantbruksnämndeni : Exempel på ur jordbrukssynpunkt viktiga och angelägnaförändringar är 2 kapitlets detaljreglering av rätlen till vatten.Möjligheterna som öppnas i 16 kapitlet atl ompröva äldre syneförrättningar vidändrade förhållanden är även betydelsefull och kommer med säkerhet attunderlätta framfida markavvatlningsåtgärder inom dessa företag. Lantbruksnämndeni : I förslaget har intagits bestämmelser som medger omprövningav befintliga markavvattningsföretag. Den frågan har tidigare förts på tal vidmånga äldre företag och när den nya lagen nu öppnar möjligheter därtill kommerdetta säkerligen all betyda ökade arbetsuppgifter för lantbruksnämndernas förrättningsmän.I god lid före lagens ikraftträdande bör därför lantbruksnämndernaspersonalbehov för förtättningsverksamheten utredas. Lantbruksnämndeni : Kapitlet innehåller bestämmelser om ett moderniseratförrältningsförfarande för handläggning av markavvattningsföretag. Reglernahar utformats med faslighetsbildningslagen som mönster men med beaktande av despeciella förutsättningar som gäller markavvattning. I vissa avseenden harreglernas materiella innehåll ändrats jämfört med gällande vattenlag. Kammarkollegietskall kunna ansöka om förrättning för tillgodoseende av allmänna inlressen.Delta kan förväntas få viss tillämpning ifråga om omprövning av äldre företagtill förmån för allmänt intresse. Ilinje med lagrevisionens generella inriktning ges det allmänna ökademöjligheter alt påverka prövningen av markavvattningsförelag. Detta kommer bl.a. lill uttryck i alt kungörelse alltid skall tillställas kammarkollegiet,utökat kungörelseförfarande m. m. Ilagförslaget införes en bestämmelse om möjlighet att ompröva fråga som prövatsvid tidigare förrättning. Från förrättningsmannahåll har nödvändigheten avsådan lagändring underslmkits. Problemet är givetvis störst imarkavvattningsförelag tillkomna enligl äldre lag. I denna del regleras dockfrågan på motsvarande sätt genom en övergångsbestämmelse, däromprövningsmöjlighelen görs tillämplig även på sådana förelag. Besvärstidenför talan mot förrällningsmans beslut ändras Prop.1981/82:130 418 Härigenom erhålles överensstämmelse med annan markpolitisklagstiftning. bedömer att de föreslagna reglernaför förrättnings-förfarandet bör bidra lill en smidigare handläggning avmarkavvattnings-förrällningarna. Nämnden förutsätter atl vissatillämpningsanvisningar kommer atl utfärdas i administrativ ordning. i : Utredningen harbehandlat etl flertal administrativa frågor som har samband med vattenlagen.Lantbruksnämnden saknar anledning atl närmare ,gå in på dessa frågor i annanmån än där de berör vattnei i jordbruksproduktionen. En- modern vattenlag ärell nödvändigt instrument för att lösa vattenproblemen även på jordbruksområdetmen frågan om alt pä bästa sätt åstadkomma en optimal vallenhushållning förväxtodlingen är i hög grad beroende på vilka administrativa resurser somställes lill förfogande. Utredningen förutsätter att lanibmksorganistionenliksom tidigare tillhandahåller kompetenta förrättningsmän för handläggning avmarkavvattningsföretag. Det förutsattes också att vid behandlingav tillståndsärenden för jordbruksbevattning samråder med lanlbruksnämnden. Deresurser som lantbruksnämnden kan behöva för att på önskvärt sätt klara avjordbmkels vallenproblem behandlas däremot ej. Sedan det vid fysisk planeringklarlagts vilken mark som skall användas för jordbruksproduktion är detett angeläget samhällsintresse atl vattenhus-hållningsplaner uppgöres förjordbruksmarken så att växtodlingen på ett opttmall sätt kan utnytQa det vallensom kan tilldelas jordbruksproduktionen. Sådana planer kan ej göras upp av denenskilde jordbrukaren ulan bör lämpligen anförtros en tekniskt utbildadQänstemän med främst agrikulturella, men även goda vattenrältsliga kunskapervid lantbruksnämnden, som vid behov samråder med företrädare för andrainlressen. Rådgivningsverksamhet för alt föra ut planerna bland lantbrukarnalorde också erfordras. Del är därför angelägel atl översyn sker av denvaltenhushåll-ningsexpertis som bör finnas inomlanlbmksorganisalionen. i : Nämnden delarutredningens uppfattning atl frågor om markavvattning skall prövas vidförrättning. Förrält-ningsreglerna bör vara så utformade atl handläggningen kananpassas till behovet i de enskida företagen. Härvid bör sökandens och demotstående intressenas sakrättsliga grunder vara vägledande. Den föreslagnaförrättningsformen har myckel stora likheter med nu gällande vattenlag. Averfarenhet vet man all de allra flesta dikningsföretag tillkommer utansamband med syneförrältning. En av orsakerna är den komplicerade tids-ochkostnadskrävande process som syneförrältningen alltid innebär. Med framgång göresidag en stor mängd frivilliga överenskommelser mellan dikningsintressenter äveni förelag av stor teknisk och ekonomisk omfattning. Man kan dock inte bortsefrån den lilla osäkerhet som ligger däri atl frivilligadikningsöverenskommelser inte är faslighetsrättsligl säkrade för framtiden. Vidförrättning enligl vattenlagen får företagels rättigheter en karaktär avofficialservilut som bör eftersträvas. Därför bör man eftersträva enförrältningsform som, utan att vara alltför komplicerad, har goda utsikter altaccepteras och vinna spridning bland markavvattningsförelagen. I modern lagstiftning finns enligt nämndens meninggoda exempel på förtättningsformer för samfälligheter (t. ex. ianläggningslagen) som kunde vara vägledande också förmarkavvallningsförrätlningar. Enligt nämndens mening bör reglerna i 16 kap.kunna förenklas utan att allmän och enskild rättssäkerhet behöver eftersättas. 1981/82:130 419 kommentera följande paragrafer i 16 kap. Förordnande av förrättningsman (5 8) skulle utanolägenhet kunna överföras till lantbruksnämnden som tveklöst är den myndighetsom har störst sakkunskap i dessa frågor. Enligt13 8 skall kammarkollegium tillgodose allmänna intressen. Nämnden menar atllänsstyrelsen med sill planeringsansvar och sin lokalkännne-dom, är mer lämpadän kammarkollegiet alt svara för dessa allmänna intressen. Vattenlagen (eller snarare Lagen om införande avnya vattenlagen) bör utformas så alt omprövningsrätten enligl 28 8 även fårgälla äldre företag tillkomna efter nuvarande vattenlag och efter 1879 årsdikningslag. i län: 32 S. Besvärstidenföreslås avkortad mot nu gällande . Föreslagenbesvärstid bedömes alltför kort. Större förrättningar där ett omfattanderitnings- och längdmaterial skall redovisas kräver förhållandevis stor del av"besvärstiden". Risk föreligger atl materialet inte kommer att finnastillgängligt hos aktförvarare i sä god tid att klaganden beredes erforderligtrådrum för besvärs-framställningen. Besvärstiden bör förlängas till minst sexveckor. Lantbruksnätnnden i län:Vattenlagsulredningen utgår från att det även fortsättningsvis kommer altfinnas en förrättningsmannakår med erforderliga kunskaper och rutin (s. 177).Lanlbruksnämnden kan dela denna uppfattning endast under den förutsättningen,alt del vidtages åtgärder för att fillgodose behovet av rekrytering avdenna personal. Nämnden erinrar om alt förutom de nya arbetsuppgifter, den nyavattenlagen medför 1982, har den införda lagen om valtenförbund ställtlantbruksorganisationen inför mycket omfattande och aktuella förrättningsålgärder. Sedanomkring har förrältningsmannakåren av olika skäl minskat mycketstarkt. Om tekniska medarbetare ulan formell kompetens medräknas, kanminskningen anges lill 60 ä . Förrättningar enligl den nuvarande vattenlagenhandläggs av lantbruksingenjörer, agronomer och ingenjörer. För närvarandefinns 4 lanlbmksingenjörer (), vilka avlantbruksslyrelsen kan fördelas som förrältningsmän för slörre företag inomolika delar av landet. Ett mindre antal personer med molsvarande utbildningfinns vid en del privata konsultfirmor. Flertalet förrättningar och andravattenärenden handläggs av agronomer och ingenjörer, placerade på resp.lantbruksnämnder. För att av länsslyrelsen kunna förordnas som förrältningsmänfordras på visst sätt förvärvad formell kompelens. Tillgångenpå förrättningsmän för markavvattningsföretag lorde inomlantbruksorganisationen f.n. vara ca 10 agronomer och ca 30 ingenjörer. Dessahandlägger även andra vattenfrågor än förrättningar. För bedömning avtillgången på personal med hydroteknisk utbildning och erfarenhet inomlantbruksorganisationen, när den nya vattenlagen avses träda i kraft, äråldersfördelningen inom kåren av belydelse. En viss uppfattning härav gerriksdagsrevisorernas granskningsrapport (2/1974), som avser läget . Delfanns då bland dikningsQänslemännen 12 agronomer och 39 ingenjörer. Enligtrapporten skulle intill den ha avgått med pension 4 agronomer och11 ingenjörer. Av dessa Qänster lorde ett mindre antal ha återbesatts.Medianåldern för ingenjörerna var då (1974) och endast 10 av dessa hademer än kvar till pensionsåldern. För agronomerna är åldersfördelningengynnsammare, då alla är . intentioner skall kunna förverkligas, finner nämnden Prop.1981/82:130 420 nödvändigt att åtgärder vidtages för nyrekryteringav förrättnings-mannakåren. Därigenom blir det möjligt att avlasta enklarevattenärenden från de erfarna förrättningsmännen. Dessa kan då ägna mera lid åtmera komplicerade ärenden. Förrättningar för att bilda vattenförbund enligt dennya lagstiftningen torde vara mycket aktuella för många vattendrag. i län:1 15 8 behandlas bl. a. regler om förrättningarnas handläggning. Lantbruksnämndenanser att förrättningsformen enligl lagförslaget bibehålls. Vad beträffarhandläggning av förrättningarna synes en del regler vara onödigt omständliga,varför nämnden föreslår all nuvarande vattenlags 10 kap. 8 oeh 40 88 omavlämnande på posten av underrättelser till sakägare samt förteckning överavsända underrättelser bibehålls. Vidare anser nämnden att såvälkungörelsernas publicering i tidning såsom kallelsernas avlämnande på postenbör preciseras före sammanträdet. : Utredningen haransett alt dikningsföretag så långl som möjligi bör bildas vid förrättning.Såsom kortfattat beskrivits ovan bildas huvuddelen av företagen f. n. genomfrivilliga överenskommelser, vilket bedömer bli möjligt även efternya lagens ikraftträdande. i AC län liar isitt yttrande anfört synpunkter på prövningsförfarandet. villför sin del instämma i huvuddelen av vad skogsvårdsslyrelsen anfört ochdärutöver ytterligare utveckla några av punkterna. 1 3-4 88 anges hur ansökan skallvara beskaffad. Här ställs större krav än vad som rimligen kan erfordras förlänsstyrelsens avgörande om förordnande om förrättning avseendeskogsdikningsföretag. föreslår att det i administrativ ordningav länsstyrelse och skogsvårdsstyrelse utarbetas lämpligt tillvägagångssåtl såall ansökan om förrättning, planläggning och statsbidrag samordnas. Ansökankan därvid inges till som med förslag till förrättningsmansänder den vidare till . Beträffande de kompetenskrav somkan anses nödvändiga när det gäller förrättningsman vid skogsdikningsföretagvill understryka vad några skogsvårdsstyrelser anfört nämligenatt stor vikt bör fästas vid praktisk ertarenhel och dokumenteradspecialutbildning inom området. kommer att erbjuda skogligpersonal vidareutbildning för fullgörande av arbetsuppgifter somförrältningsmän vid dikningsförrätt-ningar. Enligt 9 S åligger det förrättningsmannenall ulreda förutsättningarna för företaget och atl vid behov samråda med demyndigheter som berörs av åtgärden. anser alt lill sådanmyndighel skall höra skogs-vårdsslyrelserna. Om förrättningsman kommer attutses bland Qänstemän vid SVS är samrådet automatiskt garanterat. Om detta intealllid blir fallel har skogsvårdsstyrelserna att bevaka framför alltbidragsfrågan och eventuellt samordning med inneliggande ansökningar hosstyrelserna om planläggning. Skogsvårdsstyrelserna har som regel också ettomfattande skog-ligt och fastighetstekniskt underlagsmaterial till förfogande. finner att tre olikaförfaringssätt kan bli tillämpliga vid skogsdikningsföretag om ulredningensförslag till ny vattenlag genomförs. Förrättningsåsom utredningen förordar, eventuellt med gode män. Förrättning däröverenskommelse mellan sakägarna ligger till grund för förelagsbeslutel.Tillämpningen av alternativet förutsätter att överenskommelsen inte skadarallmänna intressen eller tredje man (16: 22). Alternativet tillämpas i fall där utredning 1981/82:130 421 styrkeralt framför allt naturvårdens inlressen och fisket inte skadas. Hänsyn skalläven tas till enskilda inlressen exempelvis genom offentliggörande avförelaget i ortspress. bedömer att alternativen 2 och 3blir de dominerande formerna för genomförande av dikningsföretag. 1 takt medatt ökad klarhet vinns beträffande de värden våtmarkerna har från olikasynpunkter torde därmed också etl relativt fritt val mellan ovan nämndaalternativ vara möjligt. Skogsvårdsstyrelseni : 1 8. Paragrafen anger atl markavvattning som regel prövasvid förrättning och att förordnar om förrättning. Utredningen haruppenbarligen härvid känt sig bunden lill utredningsdirektiven där någolalternativ till förrättningsförfarandel inte antyds. Utredningen har dock inleuleslulil andra lösningar vilket framgår på sid 170; "Det skulle kanskevara möjligt alt för helt okomplicerade fall anordna ett förenklat ansöknings-och registreringsförfarande". får därför föreslå atldessa frågor utreds ytteriigare. Synpunkter har tidigare redovisats ianslutning till 6 kap 7 8. I förslag till lagtextenstår; "Ansökan om förrättning göres av ägare till fastighet som villdeltaga i förelagel". anser att styrelsen bör hainitiativrätt i de fall markavvattning bedöms erforderlig enligt 14 eller 16 8skogsvårdslagen. Paragrafen behandlar ansökanom förrättning och vilka uppgifter den bör innehålla. Enligtskogsvårdsstyrelsens förmenande uppställes härvid orimliga krav på enskildamarKägare. Då markägarna inkommer till skogsvårdsslyrelsen med ansökan omplanläggning och bidrag är diknings-traktens yttergränser ytterst diffusa.Först sedan planläggningen genomförts kan företagets omfattning överblickasoch kostnaderna fördelas mellan intressenterna. Att då markägarna skrivit underen ansökan till och skrivit under en överenskommelse omkostnadsfördelning kräva alt de även skriver under en ansökan om förrättningter sig byråkratiskt. Skogsvårdsslyrelsen skulle i dessa fall föreslå atlstyrelsen anmäler atl förrältningsmän bör utses. Paragrafen ger regler ompåföljd av underlåtenhet av sökande atl avhjälpa brister iansökningshandlingarna. anser all paragrafen bör handhasmed omdöme. Del får inte ställas så stora krav på en ansökan att markägaremåste anlita expertis för ansökningsförfarandel. 5 8.1 paragrafen anges attlänsstyrelsen, som fallet är nu vid syneförrättningar, skall utse lämpligförrältningsmän. anser all bestämmelser om kompetenskrav m.m. kan meddelas i administrativ ordning. Styrelsen skulle dock se enuppmjukning så atl förutom personer med formella, utbildningsmässiga meriteräven förrättningsmän med prakfisk erfarenhet kan utses. Måhända skulleskogsvärdsstyrelsen ha nomineringsrätt för skogsdikningsföretag. Skogsvärdsstyrelsen biträdertanken all gode män kan medverka vid förrättningen i de fall det bedömserforderligt. Dä förrättningskostnaden i dessa fall blir hög torde gode mänutses endast undantagsvis. 7 8.1 paragrafen hänvisas tillFBL 4 kap. där del bl. a. uppställs kompetenskravet att gode männen i dessafall skall ha kunnighet i jordbruks- eller skogsbruksfrågor.Skogsvårdsstyrelsen biträder denna uppfattning. I paragrafen anges atlförrättningsmannen får anlita biträde av sakkunnig. Detta kan t. ex. varafallet då dikesföretag även kan aktualisera vissa vägproblem. I specialmotivering tillvallenlagsförslagel anges att då plan och 1981/82:130 422 tekniskprojektering ägt rum före förrättningen kommer förrättningsmannens arbete attinriktas på tillåtlig|-ietsprövning med avseende på allmänna inlressen.Skogsvårdsslyrelsen finner att denna ordning överenslämmer med nuvarandepraxis. Då förelagets omfattning, förslag till andelstal m. m. presenteras förmarkägarna har skogsvårdsslyrelsen redan haft samråd med ,m. fl. Slutresultatet presenteras även nu i en akt. Den storaskillnaden är att skogsvårdsslyrelsen internt utsett förrältningsmän ej . 10 8.Paragrafen innehåller bestämmelser om att förrättningsmannen skall utreda vilka sakägare som berörs. Skogsvårdsslyrelsen vill i detta fall, även om det delvis ligger utanför utredningens direktiv, påpeka svårig heten med de flerägda fastigheterna. Vid fastställelse av dikningsföretagets yttergränser används vanligen ekonomisk karta. Med denna som grund tas ägare fram från bl. a. fastighetstaxeringslängderna. För aktuella adresser kontaktas lokala skatlemyndighett:n i resp. kommun eller inskrivningsdo maren vid tingsrätterna. I de fall sterbhus är ägare är upprättandet av sakägarlängd ett myckel tidsödande arbete och del är mycket svårl att få fram en aktuell adressförteckning. skulle därför vilja föreslå atl antingen ett centralt faslighetsägareregisler upprättas eller all sterbhus inom t. ex. 3 månader skall utse befullmäktigat ombud. Iparagrafens andra stycke anges all om fasligheten byter ägare underförrättningen får den nye ägaren icke rubba vad den förre ägaren medgivit ellergodkänt. finner del värdefullt alt detta fastslås ilagtexten. Om ändringar skulle medges skulle del kunna medföra avsevärdafördyringar för övriga deltagande i företagel i form av ändrad tekniskprojektering, minskal båtnadsområde eller föriängd förrättning. 11 8.Paragrafen innehåller bestämmelser om kungörelse och aktförva rare. Kungörelsen skall införas i Post- och (slörre före tag) och i ortstidning samt tillställas kammarkollegiet och andra berörda statliga myndigheter, berörd kommun samt kända sakägare. Av del ovan sagda framgår alt förrättningsförfarandel blir tungt och osmidigl och svårt att inpassa i övrig planläggning. Mot bakgrund av alt de allmänna intres sena bör beaktas motsätter sig inle styrelsen delta förfarande för slörre företag medan något förenklat förfarande bör kunna tänkas för smärre förelag och företag med en delägare. bör få i uppdrag att utarbeta mer detaljerade föreskrifter. Beträffande systemet med aktförvarare anserstyrelsen i likhet med utredningen att bestämmelserna bör finnas Kvar.Styrelsen vill docK understryka del värdefulla i all aktförvararen efterföretagets slutförande bör finnas i närheten av dikningsobjektet. Dettaaktexemplar kommer ofta till användning vid akuta situationer, vidutförandekontroll, översvämning e. d. Det är då olämpligt om akten förvaras päannan ort - även om detta kan vara "för sakägarna välbelägen plats". Paragrafen föreskriver atten fastighetsägare är skyldig att tala om för förrättningsmannen för honom kändinnehavare av servitut. Skogsvärdsstyrelsen finner paragrafen värdefull oml.ex. skogsdikning berör elt område där någon annan än markägaren har sinvattentäkt. Vattenförhållanden i brunnen kan eljest ändras eller ledninggrävas av. Genom paragrafen erhållerkammarkollegiet rätl och skyldighet att, när det behövs, föra talan fötallmänna intressen vid förrättningen. Kommunen får samma rätt för kommunalainlressen. Styrelsen anser att någon ökning av kommunernas beslutanderätt intefår ske på detta område utan att kommunerna endast bör yttra sig om t. ex.byggnadsplaner påver- Prop.1981/82:130 423 kas.Del är skogsvårdsslyrelsens förhoppning att ärendenas avgörande härigenom inlei onödan fördröjs. 1 denna paragraf fastslåsall sammanträde med sakägarna skall hållas och att del räcker med etlsammanträde om sakägarna är sams, "och hänsyn till allmänt intresse ejpåkallar all ytterligare sammanträde likväl hålles". Sammanträdet skalläven vara offentligt, vilket innebär att pressen kan bevaka utomståendesintressen. Styrelsen finner den föreslagna lagtexten väl utformad för atttillgodose såväl sakägares som allmänhetens intressen. I denna paragraf fastslås änen gång atl för det första obligatoriska sammanträdet är kungörelseförfarandelsäkrast.