prop · G503123 · 1981-12-31 00:00:00 — Sådanaåtgärder kunde endast vidtagas globall och skulle dessutom kunna leda till enkostnadsstegring, vilken i sin tur skulle resultera i en produktionsminskningoch marknadssvårigheter. Detta skulle medföra än mer långtgåenderationaliseringar och sysselsättningsminskningar. Arbetstagariedamölerna ansågockså, alt en planering av kvantitativa och kvalitativa arbetskraftsbehov påföretagsnivå i samarbete med arbetstagarnas representanter eller organisationerutgjorde ett viktigt instrument för att undvika negativa sysselsättningseffekteri samband med införandet av tekniska förändringar. En regeringsledamot sade sigvara positiv till en sådan planering men beklagade, att företagen alltför oftainförde viktiga tekniska förändringar utan tillräcklig planering av de arbetskraftsbehovsom sådana förändringar medför. Den allmänna meningen var atttekniska innovationer med säkerhet förvandlar arbetsuppgifter ochkvalifikationer. Sådana förändringar borde därför studeras noga, så alllämpliga åtgärder kan vidtagas inom yrkesrådgivningen, yrkes- ocharbetsmarknadsutbildningen. En regeringsledamot anmärkte att offentliga organansvariga för yrkesrådgivning och yrkesutbildning var beroende av företagensuppgifter på området. De ansvariga organen kan endast hålla sig ajour medtekniska trender genom ett intimt samarbete med såväl arbetsgivare somarbetstagarnas organisationer. debatteradefrågan om strukturella och kvalitativa förändringar resulterade i en höjningeller sänkning av kvalifikationsnivåerna. Arbetstagarledamöterna och en del avregeringsledamöterna var av meningen att det fanns en tendens till polariseringav kvalifikationerna, eftersom dalabehandling och den nya teknologin ä enasidan medför ett stort antal okvalificerade och montona administrativauppgifter å andra sidan ett litet antal högt kvalificerade poster med ettkreativt och verkställande ansvar. Arbetstagarledamöterna uttryckte sin oroöver de återverkningar som dessa trender skulle kunna få på arbetslagarnasinkomst- och befordringsutsikter. Arbetsgivarledamölernabetvivlade existensen av en sådan polarisering. De konstaterade attkvalifikationskraven i många fall hade ökat vad gäller arbeten påverkade avtekniska förändringar. Datoriseringen, i synnerhet, hade gjort det möjligt förmånga anställda att förbättra sin ställning inom företaget. Flera talare underströkproblemets komplexitet och relativitet. En regeringsledamot riktadeuppmärksamheten mot undersökningar beträffande tekniska förändringarskvalitativa inverkan, vilka visat att kvalifika- 1981/82:123 Bilaga1 89 tionernasgenomsnittliga nivå i själva verket knappast hade påverkats i de sektorer, därtekniska förändringar genomförts. Arbetstagarledamöterna påtalade tillsammansmed en del regeringsledamöter den inverkan som valet av arbetsorganisation kanfå pä kvalifikationernas natur och nivå. De hävdade att det var både möjligtoch önskvärt att utnyttja ny teknik för en höjning av kvalifikationsnivån blandde anställda som berörs. uttaladeenhälligt, att det med tanke på de verkningar, som tekniska förändringar kundefå på sysselsättningsnivä och arbetsinnehåll, var angeläget att varje företagoch varje arbetstagare gjorde speciella försök till anpassning. Alla möjligaåtgärder skulle också vidtagas för att underlätta sådan anpassning. Arbetsgivarledamöterna betonadeatt arbetstagarna måste vara beredda att acceptera ett visst mätt av rörlighetoch förändring beträffande arbetsuppgifter och kvalifikationer för att kunnaanpassa sig till tekniska och strukturella förändringar. De uttryckte sinberedvillighet att såvitt möjligt ge sina anställda de kontinuerligautbildnings- och omskolningsmöjligheter som krävs för att garantera dennarörlighet. Arbetstagarledamöterna ansåg,att arbetsgivarna borde bära kostnaderna för utbildning, omskolning ochomlokaliseringsätgärder eftersom dessa drog mest nytta av del tekniskaframåtskridandet. Arbetsgivarna borde också hjälpa sina anställda att finnaalternativsysselsättning. Arbetstagarledamöterna påpekadetillsammans med ett antal regeringsledamöter de speciella svårigheter somgeneraliseringar av den nya teknologin skulle kunna innebära för vissakategorier anställda. Kvinnornas situation påtaladesflera gånger. Del påpekades, att den kvinnliga representationen var särskilt stori sektorer och yrken, där sysselsättningen mest sannolikt skulle minska genominförandet av ny teknologi. Kvinnor är ofta lågutbildade. Man kan av olikaskäl vänta sig att de kan ställas inför större svårigheter, när del gäller attutnyttja den utbildning, omskolning och omplacering, som organiseras för deanställda för att underlätta deras anpassning till strukturella och tekniskaförändringar. Arbetstagarledamöterna och en del regeringsledamöter uttrycktefarhågor för att införandet av ny teknik skulle kunna accentuera denunderlägsna ställning som kvinnorna fortfarande intar på arbetsmarknaden.Enligt deras mening borde särskild uppmärksamhet ägnas dessa problem inom ramenför de åtgärder regeringarna bör vidta för att garantera jämställdheten. Flera talare uttryckte sin oroför den nya teknologins konsekvenser för unga debutanter på arbetsmarknaden. Depåpekade alt handels- och finanssektorn i en del länder inte längre erbjödarbetstillfällen för ungdomar, vilket gjorde arbetslöshetsproblemet än värre. Äldre arbetstagare ochhandikappade utgör en grupp som ansågs vara särskilt i riskzonen. Man befaradeatt deras problem kunde hänga samman med de större svårigheter de möter vidanpassning till nya arbetsmetoder och i sökandel efter ny sysselsättning iarbeislöshelsiider. 8 1981/82. 1981/82:123 Bilaga 1 90 Arbetsgivarledamöternadelade uppfattningen aU äldre och handi kappade anställda kunde få brottas med större svårigheter än andra för att finna alternativ sysselsättning om de förlorade sina jobb till följd av tek niska förändringar. Å andra sidan fanns ingen anledning alt misstänka, att kvinnor och ungdomar skulle drabbas hårdare av tekniska förändringar än övriga anställda. Det väsentliga för framtiden var anpassningsförmågan. Effekterpå arbetsinnehåll, arbetsorganisation samt arbetsförhållanden Arbetstagarledamöterna ansåg,att tekniska förändringar i en del fall hade resulterat i påtagligaförbättringar beträffande arbetsinnehåll och arbetsförhållanden exempelvisavskaffandet av vissa monotona uppgifter eller försök att göra arbetet mindrefysiskt ansträngande. vidhöll de, att beträffande ett alltför stortantal arbetare skulle införandet av sådana förändringar leda till en avhumaniseringav arbetet, lägre kvalifikationsnivå och en försämrad kundservice. Olikaundersökningar citerades, som visar att införandel av tekniska förändringarinom handeln, bankväsendet och försäkringsväsendet mycket ofta resulterat iförlorad självständighet, arbetssplittring, högre arbetstakt, ökad övervakningoch en utarmning vad gäller de personella kontakterna. Arbetstagarledamöternauttryckte sin övertygelse om alt dessa negativa verkningarna kunde undvikasgenom val av andra arbetsorganisalionsmetoder samt genom ett deltagande frånde anställdas sida i planeringen av arbetsorganisationen. Arbetsgivarledamöterna fann detöverdrivet att tala om arbetets avhumanisering och sänkning avkvalifikationskraven. Sådana företeelser hörde snarare till undantagen. Dentekniska utvecklingen hade enligt deras mening i många fall möjliggjort enförbättring av arbetsinnehållet och arbetsförhållandena. De instämde i att enomdömeslös användning av teknik eller arbetsorganisation skulle kunna medföraen del negativa konsekvenser. Det ligger därför i såväl arbetsgivarnas som deanställdas intresse att undvika en sådan användning. En del konsekvenser ärdock oundvikliga och måste godtas. Vad gäller arbetstagarnas deltagande iplaneringen av arbetsorganisationen och arbetssystemet, ansåg arbetsgivarledamöternaatt beslutet borde fattas av arbetsgivaren även om det skulle kunna varanyttigt att rådfråga de berörda arbetslagarna. 1 varje fall fordrar beslutet enteknisk kompetens som de anställda inte alltid besitter. Flera regeringsledamöter ansågatt frågor om arbetsorganisation och arbetsförhållanden borde överenskommasmellan arbetsgivare och anställda. Regeringarna borde inom den industriellasektorn kunna hjälpa de två parterna alt utveckla arbetssystem, som kunde ledatill förbättrat innehåll och förbättrade kvalifikationskrav, genom att initieraeller stimulera forskning på detta område. Det vore önskvärt att användarnadeltog vid konstruktionen av dessa system så att systemen motsvarar behovenoch fungerar effektivt. Arbetstagarledamöternatycktes särskilt oroas av den ökande cen- 1981/82:123 Bilaga 1 91 traliseringenoch den ökade personalövervakningen som den nya teknologin möjliggör. Denämnde exemplet med den ständiga övervakningen, som kan utövas gentemotkassapersonal tack vare de elektroniska kassaapparaterna. Man uttrycktefarhågor, att en sådan övervakning skulle kunna leda till alltför hårdarbetsintensifiering och psykisk stress samt införande av datoriserad disciplinär övervakning av berörda anställda. Man nämnde också hotet mot den personligaintegriteten som en omfattande registrering av personuppgifter hosarbetsgivaren utgör. Arbetsgivarledamöternaförklarade, att övervakningen av de anställdas arbete var en nödvändighet ochen rättighet, som ingen arbetsgivare kan göra avkall på. De tillstod dock attåtgärder skulle kunna behövas för att förhindra att obehöriga får tillgång tillde persondata som finns hos arbetsgivaren. Åtskilliga regeringsledamöter nämndeden nationella lagstiftning som Ullkommit för att skydda persondata. Arbetstagarledamöterna antydde,att en sänkning av kvalifikationsnivåer på grund av införandet av tekniskaförändringar skulle kunna få allvarliga återverkningar pä berörda anställdaslön. I en del fall återspeglade lönen inte de stigande kvalifikationskrav somföljde med sädana förändringar. De hävdade, att de anställdas löner inte skullefå sänkas till följd av tekniska förändringar samt att de anställda bordeåtnjuta en löneförbättring vid en höjning av kvalifikationskraven. De krävdeockså en stark begränsning av prestationslönesystem med tanke på den högre arbetstaktdessa kan framtvinga. Arbetsgivarledamöternaförklarade att samma lönenivå inte kunde garanteras om en befattning fick enlägre arbetsvärdering till följd av tekniska förändringar. Det enda de kundegöra var att ge den berörda arbetstagaren tillfälle till utbildning förövergäng till ett mer kvalificerat arbete. Enligt den allmänna meningenborde arbetsvärderingssyslem ständigt tagas under omprövning för att garanteraen anpassning till den tekniska utvecklingen. Arbetstagarledamöterna krävdeatt de produktivitetsvinster, som följde med införandet av tekniskaförändringar, skulle komma även de anställda till godo i form av högre löner, kortarearbetstid eller längre semester. Beträffande en förlängning avarbetstiden uttryckte arbetstagarledamöterna oro över det ökade bruket avnattarbete, skiftarbete och obekväma arbetstider, som kan följa med nytekonologi. De krävde, att sådana effekter skulle begränsas så mycket sommöjligt med tanke på åtföljande problem för arbetstagarnas hälsa ochfamiljeliv. Arbetsgivarledamöterna anfördeatt de inte kunde garantera att sådana arbetstider inte skulle förekomma.Exempelvis möjliggjorde sådana tidschema större flexibilitet iserviceinrättningarnas öppethållande. De hade själva visat sig positiva Ullflextid vilket, enligt deras egen mening, svarade mot såväl arbetsgivarnas somarbetstagarnas behov. Prop.1981/82:123 Bilaga 1 92 Effekterpå arbetsmiljö och arbetarskydd Arbetstagarledamöternaförklarade all särskild uppmärksamhet måste ägnas de ergonomiska principerna isamband med utformningen av arbetsplatser vad gällde såväl den fysiska miljönsom inredningen. En regeringsledamot påpekade, attnär ny utrustning installerades i gamla arbetslokaler kunde lokalerna behövamodifieras, eftersom de inte längre svarade mot arbetstagarnas behov. Arbetstagarledamöternaunderströk den hälsofarliga inverkan som vissa former av arbetsorganisationkunde medföra för de anställda. Enligt deras åsikt hotades arbetstagarnas hälsaav den högt uppdrivna arbetstakten, de monotona uppgifterna och den ständigaövervakningen, som förekom på vissa arbetsplatser, där den nya teknologinanvändes. Arbetsgivarna borde tillsammans med de anställda och de fackligaorganisationerna organisera arbetet på ett sätt så att återverkningar av dennaart kunde undvikas. En del regeringsledamöterbetonade också den fara som en del intensiva, monotona och strängt övervakadeuppgifter innebär för arbetstagarnas hälsa. En regeringsmedlem ansåg att detskulle vara värdefullt om eventuellt stressframkallande uppgifter kundeklassificeras för att möjliggöra rådgivning om deras organiserande. Arbetsgivarledamöterna menadeatt man inte borde överdriva den nya teknologins negativa inverkan påarbetstagarnas hälsa. De förbättringar, som den nya teknologin innebär,bedömdes dessutom som mycket större än nackdelarna. De senare borde emellertidmildras så mycket som möjligt. Arbetsgivarna var av eget intresse beredda attgöra allt vad som. låg i deras makt i detta syfte. I många fall berodde farornainte på själva teknologin, utan på det sätt den infördes och användes. Bred enighet förelågbeträffande behovet att planera arbetslokaler och arbetsplatser samt attorganisera arbetet på ett sätt så att de anställdas hälsa skyddas så mycket sommöjligt och att arbetsmiljön om möjligt förbättras. Några talare nämnde behovet avvilopauser för att undvika onormal trötthet vid arbetsplatser med ett nervöstpåfrestande arbete. Det påpekades att i vissa länder hade man hanterat dennafråga genom överenskommelser mellan arbetsgivare och de anställdasorganisationer. Flera talare refererade tillden forskning och de undersökningar som gjorts i deras länder beträffande vissaarbeten, där ny teknologi användes och om den nya teknologiska inverkan påarbetstagarnas hälsa. Det framhölls att sådana undersökningar kunde varamycket värdefulla och att de möjligen kunde utgöra grund för hälso- ochsäkerhetsnormer. Dessa skulle i sin tur antingen kunna tjänstgöra somriktlinjer och rekommendationer eller göras tvingande alltefter tillämplighet.Arbetsgivarledamöterna betonade, att hälso- och säkerhetsnormer borde baseraspå vetenskapliga studier och inte vara alltför stelt utformade. Prop.1981/82:123 Bilaga 1 93 Flera ledamöter underströkkraftigt den roll som personalhälsovården borde tilldelas. Denna skulle kunnabidra till studier av tekniska förändringar rörande arbetstagarnas hälsa. Denskulle kunna ge råd till arbetsgivare och arbetstagare pä området och dessutommedverka i övervakningen av hälso- och säkerhetsförhållandena. ägnade särskilduppmärksamhet åt de ergonomiska problem som hänger samman med arbete viddataskärmar samt vid kassorna i detaljhandeln. Beträffande arbete viddataskärmar riktade såväl arbetstagarledamöterna som flera regerings- ocharbetsgivarledamöter uppmärksamheten mot de problem med ögonansträngning ochtrötthet som kan följa med sådant arbete. Sådana problem föreföll ofta hängasamman med långa pass vid skärmarna. Arbetstagarledamöterna krävde, attanställda som arbetade vid dataskärmar skulle ha rätt till täta synkontrollerpå arbetsgivarens bekostnad samt till regelbundna och ofta återkommande pauser.De ansåg att arbetet borde organiseras på sä sätt, att användningen avdataskärmar hölls inom rimliga gränser. Skärmarna borde motsvara bestämdanormer och kontrolleras regelbundet. Dessutom borde eventuella strålningsriskerundersökas. Flera deltagare nämnde undersökningar och rekommendaUo-ner i sinaegna länder beträffande användningen av dataskärmar. Beträffande arbete vidkassaapparater i detaljhandeln ansåg arbetstagarledamöterna, att införandet avelektroniska kassaapparater och den därmed följande arbetsintensifieringengjorde det än mera angeläget att formulera ergonomiska normer omarbetsplatsernas utformning. De krävde att krav framfördes påtillfredsställande stolar, täta pauser och regelbundna läkamndersökningar förberörd personal. Vidare skulle de effektivt skyddas mot drag. Underhela diskussionen framhölls värdet av ett regelbundet utbyte av åsikter och information på det internationella planet om erfarenheter av och problem med införandet av tekniska och stmkturella förändringar. Åtskilliga regeringsledamöteransåg att det skulle vara värdefullt med internationella normer för attunderlätta lösningen på de problem som förknippas med införandet av tekniskaförändringar. Arbetstagarledamöterna uttryckte förhoppningen att arbetskonferensenskulle anta ett dokument i ämnet. Arbetstagarledamöterna begärdeatt skulle utveckla forskning och informationsverksamhet på området ochframlade förslag om detta till arbetsgruppen. Arbetsgruppen tog hänsyn tillförslagen vid upprättandet av förslag till slutsatser. Prop.1981/82:123 Bilaga 1 94 Diskussion och antagande av förslagen Dagordningen vid underkommitténssjunde sammankomst omfattade de förslag till slutsatser som upprättats avarbetsgruppen. När förslagendiskuterades föreslogs ett antal mindre ändringar vilka infördes i texten. På förslag fränen regeringsledamot införde underkommittén en ny paragraf (paragraf 16).Paragrafen indikerar all regeringar, arbetsgivare och arbetstagare har ettömsesidigt intresse av att den personal, som direkt berörs av införandet av nyatekniska system, skall få utbildning och träning. Beträffandeparagraf 14, som behandlar arbetstagarnas och arbets-tagarrepresentanternasdeltagande i beslutsprocessen, betonade arbetsgivarnas vice ordförande å singrupps vägnar, att arbetsgivarna förblev ensamt ansvariga för självabeslutsfattandet. Enarbetstagarledamot förklarade att hon inte kunde acceptera paragraf 26. Dengeografiska rörligheten drabbade enligt hennes mening inte bara arbetstagarnagenom att stimulera familjernas förskingring. Den ledde också till störningar ide regionala ekonomierna. Beträffande deåtgärder som rekommenderas i paragraf 27 för att "undvika eller såvittmöjligt minska" personalminskningar, påpekade arbetstagarnas vice ordförande,att huvudsyftet med sådana åtgärder, som arbetstagarna såg det, var att undvikapersonalminskningar. Dessutom borde åtgärder för att reducera sädanaminskningar till ett minimum endast bli aktuella, om det visade sig varaomöjligt att helt undvika sådana minskningar. De föreslagna slutsatserna antogsenhälligt av underkommittén. antog enhälligt sin rapport vid sinåttonde sam mankomst. , (undertecknat) J. Woogar, ordförande, H.Sananés, rapportör. 4.2 Den rådgivande kommitténs diskussion avunderkommitténs rapport och förslag Vid sin nionde plenarsammankomst granskade kommitténunderkommitténs rapport beträffande effekterna av tekniska och strukturellaförändringar pä tjänstemännens arbets- och anställningsförhållanden samt underkommitténsförslag till slutsatser i detta ämne. J. Woolgar (regeringsledamot, ;underkommitténs ordförande) anförde att underkommittén efter en debatt, somtidvis varit besvärlig, kommit fram till en modellkompromiss genom attenhälligt anta slutsatserna. 1981/82:123 Bilaga 1 95 Sananés (regeringsledamot, ; underkommitténs rapportör) påpekadeatt underkommitténs arbete i hög grad underrlättats av den rapport somframställts av . De problem som underkommittén haft att ta itu med hadevarit långt ifrån enkla. I synnerhet hade det förelegat en väsentlig klyftamellan arbetsgivar- och arbetstagariedamöternas synsätt. Medanarbetstagarledamöterna betonat den tekniska utvecklingens negativa effekter påsysselsättning och arbetsförhållanden, hade arbetsgivarna betonat den tekniskaförändringens totala inverkan, vilket i praktiken kunde vara positivt. Samtligaparter hade betonat behovet av konsultationer och förhandlingar mellanarbetsmarknadsparterna samt behovet av breda diskussioner pä nationell nivå.Det hade allmänt erkänts, att alla ansträngningar skulle göras för att minskadet tekniska framåtskridandets negativa verkningar. Underkommitiéns medlemmarhade kommit till slutsatsen, att effektivt skulle kunna bidratill att förverkliga detta mål genom att hälla tekniska sammanträden, företavetenskapliga undersökningar samt vid behov anta nya normer på området. Boeykens (arbetstagarledamot, ; underkommitténs vice ordförande)uttalade, att fastän underkommitténs slutsatser inte innehöll allt, somatbetstagarledamöterna önskade, utgjorde de ändå en överenskommelse somsamtliga parter kunde acceptera. Han påpekade att paragraf 24 (g) islutsatserna beträffande bestämmelserna i konventionen och rekommendationen omsysselsättningspolitik, 1964 (nr 122), speciellt gällde paragraf 20 (2) irekommendationen om arbetstidsförkortning utan löneminskning samt längre betaldsemester. Beträffande paragraf 27 i slutsatserna, som gällde åtgärder för att"undvika eller såvitt möjligt begränsa" personalminskningar, anfördehan att arbetstagarledamöterna ville prioritera åtgärder ägnade att undvikapersonalminskningar före åtgärder för att begränsa sådana minskningar. Hanuttryckte förhoppningen, att tresidiga eller trepartsbaserade förhandlingar omden nya teknikens konsekvenser för sysselsättning och arbetsförhållanden skullehällas i samtliga berörda länder. (arbetsgivarledamot, ; underkommitténs vice ordförande)påpekade att underkommittén tilldelats en svår uppgift, men atl den lyckats medatt tillfredsställande avsluta sitt arbete. Rapporten utgjorde en sanningsenligredovisning av de förda diskussionerna. Slutsatserna återspeglade helt densamförståndsanda som rått under diskussionerna. Arbetsgivarledamöternaaccepterade den kompromisstext som tillställts den rådgivande kommittén. Rapportenoch förslaget till slutsatser frän underkommittén om effekterna av tekniskaoch strukturella förändringar pä tjänstemännens arbets- ochanställningsförhållanden antogs enhälligt. 1981/82:123 Bilaga I 96 4.3 Slutsatser (nr 82) beträffande effekterna av tekniskaoch strukturella förändringar på tjänstemännens anställnings- ocharbetsförhållanden, med betoning på arbetsförhållandens förbättring ochframförallt på förbättringar i arbetarskydd och ergonomi Efter att ha sammanträtt i för sin åttondesammankomst, mellan . samt efter att ha granskat denrapport, som framlagts av beträffande effekterna och tekniska samlstrukturella förändringar på tjänstemännens anställnings- ocharbetsförhållanden, har , . rådgivande kommittéför tjänstemän och specialister antagit följande slutsatser: Handel,finanssektorn samt kontorsområdet har genomgåttlångtgående tekniska och strukturella förändringar. Förändringstakten kan ökaunder kommande år till följd av tekniska inno-vaUoner baserade påmikroeletronik och datakommunikafionsleknik. Nya utrustningar såsom automatiskakassaapparater i handeln, uttagsautomater, kassaterminaler, datanät meddirektåtkomst till dala inom finanssektorn samt ordbehandlingsmaskiner inomkontorsområdet håller på att väsentligt förändra innehållet i de tjänster somerbjöds inom dessa sektorer samt det sätt på vilket dessa tjänster presenteras. Fastän dessanya teknologier har spritts bara gradvis och deras genomslagskraft varierat enhel del i de länder, verksamhetsbranscher och företag som berörts, är detsannolikt att deras tillämpning kommer att bli alltmer urbredd i deindustrialiserade länderna. Ett företag, som inte inför lämpliga tekniskainnovationer, kommer i verkligheten att riskera en försämrad konkurrenskraftsom kan hota dess existens. Den nyateknologin kommer sannolikt att påverka alla verksamhetsgrenar samt i detlånga loppet förändra ekonomiska strukturer såväl nationellt sominternationellt. Trots atttillräckliga data inte finns tillgängliga beträffande och införandetav ny teknologi inom tjänstesektorn i dessa länder medför mycket speciellaproblem, kan även förväntas uppleva en del av deinnovationer, som intrtroduceras i de industrialiseradeländerna, och därmed även ställas inför liknande problem. Den nyateknologin kan få mycket positiva ekonomiska verkningar och vara mycket positivför företag och anställda samt för konsumenter och serviceavnämare.