prop · G50371 · 1981-12-31 00:00:00 — Mångamyndigheter "lånar in" personal från andra myndigheter. Arbetslagarenbehåller sin anställningstrygghet i sin s.k. botlenQänst. Enligtanställningsskyddslagen skall i flera fall varsel och undertältelse lämnas dåanställningen fidsbegränsats (enligt fidsbegränsningskungörelsen). Detta vållarmyndigheterna ett administrativt merarbete och stora kostnader.Riksskatteverket föreslår att denna fråga beaktas i det fortsafia arbetet ocheventuellt löses sä att det blir möjligt att undanta anställningar inomkoncernen. Gmndtanken i anstäUningsskyddslagen är trygghet i anstäUningen intearbetsuppgifter eller lönenivå. 1981/82:71 245 Vadhärefter gäller koncernbegreppet i allmänhet tar Arbetsdomstolen upp detta ochanför därvid följande. Iförslaget används i 4§ uttrycket "koncern". Samma uttryck förekommeri gällande lag. Uppenbart är att gällande koncernbegrepp har vidare innebörd ändet koncernbegrepp som används i aktiebolagslagen. Som koncem ianställningsskyddslagen - men inte i aktiebolagslagens - mening räknasnämligen även företagskombinationer där moderföretaget inte är ett aktiebolag.Överhuvudtaget torde anställningsskyddslagens koncernbegrepp ta sikte påkombinationer av företag där ett företag - moderföretaget kan utövabestämmande inflytande över andra företag -dotterföretagen. Om det därvidräcker med ett negativt bestämmande -som fallet är i de s.k. 50/50-bilagen -eller om det fordras positivt bestämmande har ännu inte lösts irättstillämpningen. De allmänna uttalanden som görs i promemorian i dettasammanhang (s. 226 ff och s. 281) har därvid självfallet sitt intresse men harinte någon avgörande betydelse för rättsfillämpningen. Rättspolitiskt sett ärdet enligt domstolens mening önskvärt att man genom lagstiftning klargör att 50/50-bolagenomfattas av koncemregeln i 4 § LAS. SAFmenar att man bör eftersträva all koncernbegreppet i bl.a. LAS sä nära sommöjligt anslutes fill det koncernbegrepp som finns på det associationsrättsligaområdet. Föreningen avvisar tanken på att inbegripa 50/50-bolag och s.k. sidoordnadekoncerner i LAS koncernbegrepp. LO och många LO-förbimduttrycker besvikelse över att förslag inte har lämnats om vUket koncernbegreppsom bör gälla på anställningsskyddets område. Enligt LO:s mening talar starkaändamålsöverväganden för att det nuvarande koncernbegreppet i LAS utvidgas tillatt avse även de s.k. sidoordnade koncernerna. Vidare bör det enligt LOklargöras att de s.k. 50/50-bolagen skall räknas in i de båda moderföretagenskoncerner. TCO anser också att LAS koncernbegrepp bör omfatta s.k. 50/50-bolagoch sidoordnade koncerner. SACOISR anser att koncernbegreppets betydelse förLAS bör utredas vidare så att ett enhetligt begrepp inom hela detarbetsrättsliga området kan erhållas. påtalar attdet saknas klargöranden beträffande beräkningen av anställningstid ikonsortier. Man anser att detta numera är ett påtagligt problem, företrädesvisinom byggnadsindustrin. Kammarrätten iStockholm förordar att koncernbegreppet inte ges ett specieUt innehåll i LASutan att det associationsrättsliga begreppet, som får anses vara det primära isammanhanget, får vara styrande också på anställningsskyddets område. Man menaratt enhetligheten har ett så pass stort värde att den kan motivera vissauppoffringar i fräga om effekten av regleringen på det särskilda område där enny ordning är aktuell. anser det vara otillfredsställande attdet inte anges i lagen vad som avses med begreppet koncern. Går det inte attfinna någon bra definition bör det i vart fall i lagen anges vilkaomständigheter som skall tillmätas betydelse vid bestämningen av begreppetkoncern. Prop.1981/82:71 246 fundetanser att övervägande skäl talar för en anslutning till aktiebolagenskoncernbegrepp. Vissaremissinstanser tar också upp andra frågor som rör beräkning av anställningstideller som har ett samband med koncernbegreppet eller med byte av anställning. Televerkettar upp frågan om tid i beredskapsarbete skall medräknas, när det gäller attavgöra om en arbetstagare enligt 25 § har företrädesrätt till ny anställning.Televerket har tolkat bestämmelsen så att sädan tid därvid skall fillgodoräknasmen uppger att andra myndigheter tolkar bestämmelsen på annat sätt. Verketmenar att det är angeläget att bestämmelsen ändras så att det klart framgår atttid i beredskapsarbete inte skall medräknas. TCOanser att vissa motivskrivningar innebär att sammanräkning av flera visstidsanställningarhos samme arbetsgivare skaU vara tilläten medan sammanräkning av flera tillsvidareanställningarhos samme arbetsgivare inte skall vara tillåten. TCO anser sig inte kunnaansluta sig till sådana motivskrivningar. Kommunförbundetsäger sig med anledning av ett uttalande i promemorian om att det inteföreligger rätt att tillgodoräkna äldre anstäUningstid vid övergång från ett stafiigtägt bolag till en statlig myndighet utgå från att uttalandet ocksä innefattarmotsvarande situafion inom den kommunala sektorn. tar upp de fall då en myndighet eller en kommun ändrarsin verksamhet till aktiebolag, stiftelse, etc. I dessa fall menar man att desom anställs inom den nya verksamhetsformen bör få tillgodoräkna sig tidigareanställning hos den statliga eller kommunala arbetsgivaren. LOmenar att övervägande sakskäl talar för att ändra 22 § så att det inte blirmöjligt för en arbetsgivare att dela upp verksamheten på flera juridiskapersoner för att kringgå reglerna om gemensam turordning samt att 4 och 25 §§ändras så att en arbetstagare får tillgodoräkna sig anställningstid även isådana fall där en rörelse övergår från en arrendator till en annan. tar också upp det sistnämnda kravet. Advokatsamfundetanser däremot att turordningskretsarna inte kan vidgas utanför det företag somär en juridisk enhet även om delta i enstaka fall kan leda tillotillfredsställande resultat. Om en uppdelning på olika arbetsgivare framstårsom en utpräglad skenätgärd torde den turordning som blir följden därav kunnaunderkännas. I denna situation skulle det kunna ifrågasättas att en uppsägningpå grund av arbetsbrist i enlighet med en sådan "fingerad" turordningmen mot eljest gällande regler skulle kunna ogiltigförklaras. vill ha ett förtydligande av lagtexten så att det klartframgår att en arbetsgivare som har övertagit en anläggning inte har skyldighetatt iaktta den turordning för återanställning som har gällt hos den tidigarearbetsgivaren. Övertar däremot den nye arbetsgivaren företaget där de anställdaarbetar kvar bibehåller de anställ- Prop.1981/82:71 247 dasin företrädesrätt och då bör den nye arbetsgivaren kunna åberopa åtgärder somden tidigare arbetsgivaren har vidtagit, t.ex. varsel om uppsägningar och permitteringar. Arbetsdomstolentar upp frågan om en ny ägare till ett företag kan åberopa uppsägningar som harföretagits av den tidigare ägaren. Under hänvisning fill prop. 235menar arbetsdomstolen att lagstiftaren utgått frän att detta skall varamöjligt. Arbetsdomstolen anser att detta bör framgå tydligare och att mandärför bör införa en uttrycklig lagregel i ämnet. Regeln skulle kunna utformasså att tidigare uppsägning får åberopas av den nye arbetsgivaren underförutsättning att han inom viss efter övertagandet underrättarberörda arbetstagare om att uppsägningarna står fast. Kammarrätten i Stockholmmenar däremot att frågor av så speciell natur bör överlämnas tillrättstillämpningen, annars föreligger risk alt lagtexten blir alltfördetaljerad och svårtillgänglig. Advokatsamfundethar invändningar mot utformningen av regeln i 4§ andra punkten. Om avsikten äratt ett tillgodoräknande som skall kunna ske endast hos denarbetsgivare som övertagit rörelsen torde ett förtydligande erfordras. Av denföreslagna ordalydelsen synes framgå att arbetstagaren har rätt atttillgodoräkna sig sin anställningstid i den tidigare anställningen också om hani samband med övertagandet övergår till annan arbetsgivare än den som övertarföretaget. 7.3Förfarandet vid uppsägning m. m. Någraremissinstanser tar upp frågan huruvida reglerna i LAS om att uppsägning elleravskedande frän arbetsgivarens sida skall ske skriftligt bör ändras så att deutgör formföreskrifter, vilket skulle innebära att en uppsägning eller ettavskedande från arbetsgivarens sida inte får giltig verkan, om åtgärden inte ärskriftlig. Malmötingsrätt menar att det skulle föra för långt om påföljden vid underlåtenhetatt iaktta skriftlig form skulle vara att rättshandlingen blir ogiltig. Inteheller 5AF och SHIO-Familjeföretagen anser att skriftlighetskravet bör varaformellt. SAF är positiv till alla försök att eliminera oklarheter om vilkenpart som har brutit ett anställningsavtal, där rättsfillämpningen många gångerhar ålagt arbetsgivaren en tung bevisbörda. Skriftlighet som en förutsättningför rättshandlingens giltighet skulle vara till hjälp i detta avseende ochskulle sannolikt också öka arbetsgivarens möjligheter att rätta till begångnafel. Övriga effekter av en sådan lagändring är emellertid mycket oklara enligtSAF, som vidare anför bl.a. följande. Dettorde krävas ett flertal reservregler och undantag, t.ex. för det fallet attden anställde helt enkelt uteblir från arbetet eller arbetsgivaren anses haprovocerat den anställde att säga upp sig. Till detta kommer vad som anges 1981/82:71 248 ipromemorian nämUgen att ett strängare formkrav skulle kunna föra med sigtvister i efterhand kring rättshandlingar om vilka parterna i själva verket harvarit ense, enbart därför att formkravet förbisetts. Flertalet tvister omuppsägning och avskedande är trots allt av denna typ. Föreningenär därför av den uppfattningen att det aktueUa problemet bäst löses genommotivuttalanden, i vilka arbetsgivaren befrias frän en del av den bevisbördasom nu åvilar denne. I det fall en anställd anser sig uppsagd eller avskedadutan att skriffiig form kommit till användning skuUe det ankomma på denanställde att ta kontakt med arbetsgivaren för att få sin uppfattningbekräftad. I oklara fall skulle en passivitet från den anställde i störreutsträckning än nu gå ut över denne. Detta synsätt synes logiskt eftersom dennuvarande lagen föreskriver skriftlig form från arbetsgivarens sida - låt varaatt detta endast är en ordningsföreskrift - och det borde förutsättas attarbetsgivaren följer lagens krav. Universitets-och högskoleämbetet anser all det finns skäl som talar för att skriftlighetskravetblir ett formkrav och hänvisar till att en sådan regel finns för den offentligasektorn i 7 kap. 2 § . Till den regeln hänvisar ocksä SACOISR, som anser attdet på allvar bör övervägas att i det fortsatta lagstiftningsarbetet införaskriftlighet som formkrav. föreslår att brister i formaliaskall medföra att uppsägning och avskedande blir ogiltiga samt anför attargumentet att formalia-kraven är alltför betungande torde kunna undanröjas omsådan brist i stället medförde ogiltighet. Ett muntligt avskedande i hastigtmod skulle därmed i regel inte medföra skadeståndsskyldighet, eftersom någotavskedande i lagens mening ej hade ägt rum. Rent allmänt måste också utomordentligthöga krav ställas på rättshandlingar, som får en sådan ingripande verkan som enuppsägning eller ett avskedande. En lagändring i angivet hänseende skulle ocksåmedföra att en lång rad svårbedömda tvister undanröjs, anser förbundet. LOtar upp frågan om en uppsägnings ogiltighet ur en något annan aspekt ochföreslår att en uppsägning eller ett avskedande från arbetsgivarens sida skallbli utan verkan när förhandling inte har ägt rum . Som skäl förförslaget anger LO att den enskilde arbetstagarens inflytande vid uppsägningoch avskedande bör i första hand tillgodoses genom att arbetstagarorganisationeninternt diskuterar frågan med den enskilde medlemmen innan förhandlingen medarbetsgivaren påbörjas. Den föreslagna regeln skulle införas för att förhindraatt den enskUde arbetstagaren i dessa situationer blir "överkörd". Förslagetatt införa skyldighet för arbetsgivaren att i uppsägningsbesked ellerunderrättelse om alt anställning inte kommer aU förnyas ocksä uppgeom arbetstagaren saknar företrädesrätt tillstyrks i allmänhet av deremissinstanser som yttrar sig i frågan. anser dock attskyldigheten endast bör gälla vid uppsägning på grund av arbetsbrist och anserdet orimligt att införa en skadeståndssanktionerad skyldighet att meddelaarbetslagaren att företrädesrätt inte föreligger vid uppsägning på Prop.1981/82:71 249 grundav arbetstagarens personliga förhållanden. Kammarrätten i ochöverbefälhavaren anser att syftet med föreskriften om vad ett uppsägningsbeskedskall innehålla lorde uppfyllas utan att förstärkningsord som "tydligtoch fullständigt" behöver ingå i lagtexten. 7.4 Rätttill uppsägningslön m. m. Någraremissinstanser anser att reglerna om rätt fill uppsägningslön m.m. börförtydligas så att det av dem framgår huruvida de gäller såväl vid uppsägningfrån arbetsgivarens sida som när arbetstagaren har sagt upp sig. Enligt LO bördärvid av lagtexten framgå att bestämmelserna i 12-14§§ gäUer även för det faUarbetstagaren har sagt upp anställningen, medan SHIO-Familjeföretagen å andrasidan anser att dessa bestämmelser endast bör gälla vid uppsägning fränarbetsgivarens sida. Bestämmelsen i 14 § bör enligt och gälla, när arbetstagaren har sagt upp sig själv. TCOanser att regeln i 14§ om förbud mot förflyttning av arbetstagare till en annanort i förslaget har redaktioneUt förenklats på ett sättsom är vilseledande. TCO menar att den föreslagna lagtexten bibringar läsarenuppfattningen alt bestämmelsen avser arbetstagare i allmänhet och inte endasten minoritetsgrupp som i och för sig har förflytt-ningsskyldighel.Centralorganisationen föreslår därför att lagtexten förtydligas. 7.5 Företrädesrätttill ny anställning Förslagenom att en arbetstagare inte skall behöva anmäla anspråk på företrädesrätt föratt en sådan skall föreligga och att visstidsanställda arbetstagare skaUåtnjuta företrädesrätt till ny anställning redan från det att de har mottagitunderrättelse om att fortsatt arbete inte kommer att erbjudas tillstyrks ellerlämnas utan erinran av många remissinstanser. Avde remissorgan som tillstyrker förslaget att slopa kravet på anmälan av anspråkpå företrädesrätt menar TCO att det nuvarande systemet har lett till en radonödiga rättsförluster. Kooperationens förhandlingsorganisation anser att dennu gällande regeln har varit svår att fillämpa. Någraremissinstanser är dock helt avvisande till ett slopande ay anmälningsskyldigheten. Statensjärnvägar måste, om företrädesrätten inträder automatiskt, föra enriksomfattande turordningslista omfattande samtliga företrädesberättigade. Detär omöjligt att hålla en sådan lista aktuell. Förslaget skulle också innebärabetydande nackdelar för enskilda arbetstagare. har oftastmöjlighet att erbjuda en anställning någonstans i landet. Arbetstagare sominte vill flytta skulle bU tvungna att visa att erbjudandet inte skäligen bortgodtagas för att behälla företrädesrätten. 1981/82:71 250 varaacceptabelt för statens järnvägars del endast om anställningsskyddslagens (ochinte LOA:s) regler om turordningskretsar görs tillämpliga pä . anseratt anmälan om företrädesrätt är nödvändig med hänsyn till del stora antalet anstäUdahos landstingen. En arbetstagare får åberopa anställningstid inom en annanförvaltning hos för att få företrädesrätt hosanställningsmyndigheten där han eller hon senast var anställd. Varje erbjudandeom företrädesrätt kräver arbete med registrering, prövning av kvaUfikationeroch undantag från det normala tillsättningsförfarandet genom kungörande etc.Detta arbete bör rimligen ägnas ål de fall då arbetstagaren har anmält intresseför företrädesrätt. I kollektivavtal på landstingsområdet har föreskrivits attarbetstagaren senast efter anställningens upphörande skriftligen skallanmäla anspråk på företrädesrätt för att inte förlora denna rätt.Riksskatteverket, SAF och SHIO-Familjeföretagen pekar också på att förslagetskulle leda fill administrativt merarbete. SAF tillägger också att eftersomföreträdesrätt aktualiseras också i samband med att tidsbegränsadeanställningar upphör, kommer betydande olägenheter att uppkomma för debranscher som sysselsätter en stor mängd säsonganstålld personal. Förslagetom att anställda med tidsbegränsade anställningar skall ha företrädesrätt redanfrån det att de fått undertältelse om att fortsatt arbete inte kommer atterbjudas tillstyrks av de remissorgan som yttrar sig över förslagel. Ianslutning till företrädesrättsreglerna tar ett par remissinstanser också uppfrågor som inte har behandlats i departementspromemorian. Statens industriverkbeklagar att det inte har förts någon djupare diskussion om vilken betydelse Qänstetillsätlningskriterietföreträdesrätt egentligen har på den offentliga sektorn med hänsyn till regeringsformensregler. TCO konstaterar att det föreslagits ett förtydligande i 25 § så att detframgår att företrädesrätten gäller även mot en ny arbetsgivare, om ett företaghelt eller delvis har överlåtits . Organisationen menardock att det vore önskvärt om delta i lagtext eller moliv kunde kompletterasmed anvisningar om vad som skall gälla när en del av verksamheten haröverlåtits och en företrädesberättigad arbetstagare har haft en Qänst somanknutit till både den kvarvarande verksamheten och den överlåtna. TCO utgårfrån att företrädesrätt gäller mot både den urspmng-Uge och den nyearbetsgivaren. Universitets-och högskoleämbetet tar upp frågan huruvida företrädesrätt skall ansesuppkomma vid vissa typer av anställning. En fömtsättning för uppkomsten avföreträdesrätt är att det är arbetsbrist som är orsaken fill att fortsattanställning inte kommer ifråga. Arbetsbrist är emellertid en teknisk term som iprincip omfattar alla uppsägningsfall utom de som hänför sig tillarbetstagarens personliga förhållanden. Denna definition pä arbetsbrist kandock inte tiUämpas på vissa tidsbegränsade anstäUningar Prop.1981/82:71 251 såsomferiearbete eller anställningar som är tidsbegränsade på grund av behovet avflexibilitet i rekryteringen. Sådana anställningar upphör inte på grund avarbetsbrist eller arbetstagarens personliga förhållanden utan mer på grund avanställningens särskilda beskaffenhet. Denna oklarhet i fråga omföreträdesrätten bör skingras genom i vart fall motivuttalanden. Endastnågra remissinstanser tar upp frågan om man till 15 § bör foga en allmän regelom skyldighet för arbetsgivaren att underrätta om företrädesrätt till återanställningför att fylla den lucka som uppstår i de fall där en arbetstagare enligt 25 § ilagen har företrädesrätt till återanställning utan att arbetsgivaren har någonunderrättelseskyldighet enligt 15 §. Av dem som har tagit upp frågan är endastSAF negativ till att en sådan regel införs. Universitets- och högskoleämbetet åandra sidan anser att det med förslaget om obligatorisk uppgift omföreträdesrätt enligt 8 och 16 §§ synes särskilt angeläget att ändra lagen ävenpä denna punkt. Universitets-och högskoleämbetet finner det vidare angeläget att 15 § i enlighet med förslagetändras så att arbetsgivaren skall lämna underrättelse möjligt om denföreskrivna enmänadstiden inte kan iakttas. 7.6Tvister om giltigheten av uppsägningar eller avskedanden m. m. Någraremissinstanser tar upp sanktionsmöjligheten vid brott mot en turordningsregeli samband med uppsägning. LO och TCO föreslår att' lagen ändras så att intebara skadestånd utgår utan även att ogiltigförklaring kan ske. TCO påpekar attavsteg från lurordningen vid uppsägning utgör ogiltighetsgmnd enligt lagen omoffentlig anställning () och beklagar att promemorieförslaget inteinnehåller en möjlighet att föra ogiltighetstalan även enligt LAS. TCOframhåller att en uppsägning i strid mot turordningen för en arbetstagare, sompå gmnd av ålder eller av annat skäl har svårt att få en ny anställning, kan fänärmast katastrofala följder. Möjligheten till skadestånd utgör därvid inte entillräcklig kompensation. föreslår å sin sida att LOAändras så att avsteg frän turordning inte skall vara ogiltighetsgrund inomstatsförvaltningen, lika litet som inom den övriga arbetsmarknaden. Juridiskafakulteten vid efterlyser förtydliganden i fråga ommöjligheten att analogt tillämpa preskriptionsreglerna i 37 § bl.a. när enarbetstagare för talan om ogiltigförklaring av egen uppsägning. Ifråga om det i promemorian diskuterade förslaget att införa en regel omskyldighet för arbetsgivare att underställa domstol den rättsliga bedömningenav ett avskedande anför , utöver de skäl som har anförts ipromemorian mot en sådan bestämmelse, att ett obligatoriskt ochinstitutionaliserat sådant förfarande inte bör läggas på domstolarna. LOföreslår att bestämmelsen i 34 § andra stycket om att en anställning vid tvistom en uppsägnings giltighet inte upphör till följd av uppsägningen förräntvisten har slutligt avgjorts utvidgas till att avse även det fallet att en 1981/82:71 252 arbetstagareför talan om att en anställning för begränsad tid strider mot LAS. Stockholmstingsrätt framför samma synpunkt och föreslår även att de regler i LAS somavser interimistiska frågor samlas i samma paragraf. Förslagetatt införa en särskild regel om preskripfion vid talan om ansläUningsformen tUlstyrksöver lag av de remissinstanser som har yttrat sig i frågan. SAF,Statsföretagens förhandlingsorganisation och anseremellertid att den föreslagna preskriptionsfiden från det attarbetstagaren i enlighet med avtalet har lämnat arbetsplatsen är för lång ochföreslår i stället . LO och TCO anser att tiden är för kort ochföreslår, LO fyra inånader och TCO . Tidsfristenför underrättelse till arbetsgivaren att arbetstagare avser yrkaogiltigförklaring av uppsägning är enligt för kort.Förbundet anser att fristen bör förlängas till minst en månad frånuppsägningen. Förslagenatt anpassa preskriptionsreglerna i fråga om tvister om skadestånd fill MBL:sregler godtas i aUmänhet av de remissorgan som yttrar sig, bl.a. av SAF och Lö. Stockholmstingsrätt påpekar att tingsrätterna med det föreslagna systemet kommer attbehöva fiUämpa MBL. Tillämpningen kommer inte bara att gälla II och12§§. I förslagets 40§ räknas många paragrafer upp och i motiveringen anges i varje tolknings- och tillämpningsfråga har att vända sig till MBL ochdess förarbeten jämte rättspraxis, vUkel enligt tingsrätten är något helt annatän att bara slå upp och läsa klara lagregler med lidsangivelser. Trots dettatillstyrker fingsrätten den skedda förenk-Ungen, som enligt tingsrättenförefaller funktioneU. Advokatsamfundetanser att den regel som gäller för en oorganiserad arbetstagare bör uttryckasdirekt i lagtexten och inte genom en hänvisning till MBL, särskilt med hänsyn fillatt det enligt samfundet för en oorganiserad arbetstagare inte är naturligtatt söka ledning i den huvudsakligen för fackliga organisationer och derasmedlemmar avsedda MBL. däremot ser inget bärande skäl varför inte de nuvarandereglerna bör kunna bibehållas och anser att 64 § MBL ger utrymme för entolkning som inte är lämplig med avseende på LAS. En så oprecis definition avtidpunkten för preskriptionstidens början som "har fått kännedom om denomständighet vartiU yrkandet hänför sig" skapar en stor osäkerhet. Denanställde vet ju alltid när han har sagts upp. Den fackliga organisationen kan emeUertidhävda intiU efter det att uppsägningen ägt rum att den först då fickvetskap om förhållandet. Detta skuUe vara otillfredsställande. Det bör ligga isåväl vederbörande arbetstagares som i företagets och den fackligaorganisationens intresse att klara ut frågan och få eventuellaskadestånd reglerade. 1981/82:71 253 Förslagetatt slopa den särskilda kvittningsregeln rörande rättegångskostnader i 41 § iden gällande lagen kommenteras endast av arbetsdomstolen, universitets- ochhögskoleämbetet och , vilka samtliga tillstyrker promemorieförslaget. Endast ett fåtalremissorgan kommenterar förslaget att slopa den regel i LAS som gör detobligatoriskt att ge motparten fillfälle att yttra sig före bifall fill ettyrkande om interimistiskt beslut. Det fillstyrks av universitets-och högskoleämbetetoch . anser att "fara idröjsmål" regelmässigt inte föreligger vid de aktuella interimistiskabesluten.