prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — antaletansökningar hos patent- och registreringsverket om ett befintligt Byte till ettnybilefternamn mer än dubbelt så stort som antalet ansökningar om ett nybildatdat efternamn efternamn (se betänkandet s. 125). Det kan tilläggas att deregler som har förordats i det föregående innebär att makar och barn fårbetydligt större valmöjligheter än f. n. när det gäller förvärv av efternamngenom en anmälan hos pastorsämbetet. En följd av detta är sannolikt att intressetav att kunna ta nybildade efternamn avtar ytterligare. Någonrisk för att en lättnad i möjligheterna att byta till nybildade efternamnskulle komma att missbrukas finns därför knappast. Som har sagts ärett namnbyte f. ö. ofta förenat med så många praktiska olägenheter för denenskilde att redan detta har en avhållande effekt mot vad som kan kallasokynnesansökningar. Den som trots dessa olägenheter vill byta till ett nybildatefternamn torde i allmänhet ha så starka skäl för sitt önskemål att det intekan anses befogat att hindra honom eller henne från att göra det, även om detnamn som denne vill byta bort är särskiljande eller annars lämpligt somefternamn. Att namnbyte medges i dessa fall står också i överensstämmelse medvad som har sagts i avsnitt 2.1 om att enskilda personer bör ha så stor frihetsom möjligt att själva bestämma sina efternamn. Prövningenav om ett befintligt efternamn kan anses vara tillräckligt särskiljande ellerannars tjänligt kan givetvis vara svår att göra för patent- ochregistreringsverket. Tar man bort denna spärr vinner man alltså en betydandeförenkling. får man då överensstämmelse med de regler som på dennapunkt har gällt i , och . En sådan spärr bördärför inte heller i gälla i fortsättningen. Ensärskild fråga är om byte fill ett nybildat namn skall utan någon begränsningkunna göras hur som helst. Även om namnsta-biHteten knappastriskerar att komma i fara genom obegränsade möjligheter till namnbyten iadministrafiv ordning, kan dessa möjligheter komma att missbrukas av någon somvill undandra sig sina förpliktelser mot enskilda eller samhället eller somägnar sig åt brottsliga förfaranden. Som flera remissinstanser har framhållit bördärför upprepade namnbyten inte kunna ske utan vidare. En lämplig spärr synesvara att kräva att den som en gång har bytt till ett nybildat efternamn visarsärskilda skäl för en begäran om ytterligare sådana namnbyten. Ensådan spärr bör, liksom f. n., gälla även när någon vill byta ett nybildatefternamn fill ett efternamn som han eller hon har burit tidigare, oavsett omdetta namn har förvärvats automafiskt, genom anmälan till pastorsämbetet ellergenom ansökan hos patent- och registreringsverket. Sammanfattningav skälen: I enlighet med principen att en person bör ha så stor frihet sommöjligt att välja namn bör även den 4om redan bär ett ovanligt eller på annatsätt lämphgt efternamn kunna byta detta namn till ett nybildat efternamn somhan eller hon hellre vill ha. Det behöver knappast befaras att Prop.1981/82:156 40 ensådan lättnad i de nuvarande möjligheterna att byta till ett nybildat Ändring av efter-efternamn skulle komma att missbrukas. En obegränsad möjhghetatt namns stavning upprepade gånger byta namn på detta sätt skulleemellertid kunna inbjuda m. m. till missbruk. Efter ett sådant namnbyte bördet därför krävas särskilda skäl för ytterligare namnbyten. 2.6Ändring av efternamns stavning m. m. Departementsförslaget:Ett efternamns stavning får även i fortsättningen ändras endast efter ansökanhos patent- och registreringsverket. Utredningensförslag: En enkel ändring av ett efternamn som inte är särskiljande anses intesom byte till ett nybildat efternamn och får därför göras genom ansökan tillpastorsämbetet (se betänkandet s. 127-128). Remissinstanserna: De flesta godtarutredningens förslag. Några befarar dock att den föreslagna bestämmelsen kommeratt medföra tillämpningssvårigheter (se bil. 3 avsnitt 6.3, 6.5-6.7 och 6.10). Skälför departementsförslaget: Stavningsändringar av efternamn jämställs f. n. mednamnbyten och kräver därför tillstånd av patent- och registreringsverket. Föratt få ett sådant tillstånd måste sökanden betala en ansökningsavgift, som f.n. uppgår till . Stavningsändringarkan vara av ohka slag. De kan medföra att namnet ändrar karaktär genom att detexempelvis får samma form som ett befintligt särskiljande eller egenartatefternamn och därmed medför intrång i annans rätt till detta namn. Som exempelkan nämnas en ändring från till . Andra ändringar kan varaav enkel beskaffenhet och inte föranleda att namnet får ny karaktär, t. ex. enändring från fill Josefson eller från till . har funnit är det tydligt att den förra sortens ändringar inteheller i fortsättningen bör medges utan prövning av patent- ochregistreringsverket. Gränsen mellan detta slags ändringar och ändringar av densenare sorten är emellerfid, som framhållits under remissbehandlingen, intelätt att dra. Även om det i och för sig hade varit önskvärt att ändringar avdet senare slaget kunde ske på ett enkelt sätt genom anmälan tillpastorsämbetet, synes gränsdragningsproblemen vara så stora att den nuvarandeordningen bör behållas. bör således även ifortsättningen pröva alla slag av ändringar av efternamn. Sammanfattningav skälen: Svårigheten att dra en skarp gräns mellan olika slag avstavningsändringar medför att samtliga ändringar av detta slag, liksom f. n.,bör prövas av patent- och registreringsverket. 2.6.2 Ändring av utländska efternamns genusform Departementsförslaget: En ändring av utländska efternamnsgenusform anses inte som byte fill ett nybildat efternamn utan får ske genomanmälan till pastorsämbetet. Ändring av efternamns stavning m. m. Utredningens förslag: En ändring av utländska efternamnsgenusform bör i folkbokföringen kunna behandlas som en fråga om rättelse. Någonsärskild lagbestämmelse om detta föreslås dock ej (se betänkandet s. 227-229).Remissinstanserna: Några anser att det genom en uttrycklig lagbestämmelse börgöras klart att utländska efternamn kan ha den genusform som de har enligtursprungslandets sed. avstyrker dock helt utredningensförslag (se bil. 3 avsnitt 10.4, 10.5, 10.11-10.13). Skäl för departementsförslaget: I vissa språk, såsom igrekiskan och i de slaviska språken, har efternamnen olika ändelser beroende päom den som bär namnet är man eller kvinna. Enligt grekiskt namnskick får ettmanligt efternamn , som slutar på -is, ändeisen ou, -u eller -i när detförvärvas av en kvinna. Som exempel på slaviskt namnskick kan nämnas att man iTjeckoslovakien lägger ändeisen -ova till efternamn som förvärvas av kvinnor. Enligt en dom av regeringsrätten fårbestämmelserna namnlag anses förutsätta att ett och samma efternamnskall ha samma form för alla dem som bär namnet oavsett deras kön e. d. Enändring av ett efternamns genusform är alltså med detta synsätt att betraktasom byte till ett nybildat efternamn, som kräver tillstånd av patent- ochregistreringsverket. Med anledning av ett liknande ärende har Stockholmsdomkapitel hos hemställt om sådana ändringar i namnlagenatt invandrare i får möjlighet att behålla sitt namnskick (se bil. I vårt land gäller principen att invandrare sä långt sommöjligt bör kunna behålla sitt ursprungslands kultur, vanor och språk. Ienlighet med denna princip bör de ha möjlighet att till pastorsämbetetkostnadsfritt anmäla olika genusformer av ett utländskt efternamn utan attdetta anses som ett byte till ett nybildat efternamn. En uttrycklig bestämmelseom detta bör tas in i de nya namnreglerna. Sammanfattning av skälen: En ändring av utländskaefternamns genusform, så att namnet överensstämmer med namnskicket iursprungslandet, bör kunna ske kostnadsfritt genom anmälan fill pastorsämbetet.Därmed främjas ett intresse som kan finnas hos många invandrare. 2.7.1 Förvärv av förnamn Departementsförslaget: Genom en uttrycklig bestämmelseklargörs att förnamn alltid förvärvas genom anmälan till pastorsämbetet eller,i vissa fall, efter ansökan hos patent- och registreringsverket. Utredningens förslag: Överensstämmer med departementsförslaget (se betänkandet s. 199-201), Remissinstanserna: Utredningens förslag godtas allmänt (sebil, 3 avsnitt Skäl för departementsförslaget: Till skillnad från vad somgäller beträffande efternamn är namnlag i fråga om förnamn oklar närdet gäller själva sättet att förvärva namnet. EnUgt lagen skall ett barn, omdet lever, ges ett förnamn efter födelsen. Har ett förnamngetts på något annat sätt än vid dop inom , skall namnet anmälastill pastorsämbetet före utgången av denna sexmånaderstid. Barnet kan senareges ytterligare förnamn. Sker detta på annat sätt än vid dop inom , skall namnet anmälas till pastorsämbetet. 1 vissa fall skall ansökan istället göras hos patent- och registreringsverket (se avsnitt 2.7.2). I lagen föreskrivs vidare att som förnamn inte fårgodkännas ett namn som inte uppfyller vissa angivna krav. Denna prövning görsav pastorsämbetet när ett förnamn anmäls dit och av patent- ochregistreringsverket när ansökan görs där om tillägg av förnamn. Förvärvet avett förnamn blir alltså inte klart förrän anmälningen eller ansökningen harprövats. För det fall att förnamnet har getts vid dop inom blirförvärvet emellertid definitivt redan vid dopet. I ett sådant fall förutsättsdopförrättaren göra denna prövning. Frågan hur ett förnamn bör förvärvas diskuterades vidfillkomsten av namnlag, men några särskilda bestämmelser om själva förvärvetansågs då inte påkallade (se prop. 1963:37 s. 125). har nupå nytt övervägt frågan och funnit att det av lagen klart bör framgå när ettförnamn förvärvas. Denna ståndpunkt synes välgrundad. Som utredningen harföreslagit är den lämpligaste ordningen att förnamn alltid förvärvas genomanmälan till pastorsämbetet resp, efter ansökan hos patent- ochregistreringsverket. Därmed undanröjs den uppfattning som ibland finns om attdet är någon skillnad mellan förnamn som har getts vid dop och förnamn som hargetts på något annat sätt. Har förnamn getts vid dop inom , synes detemellertid vara en onödig omgång att föräldrarna gör en särskild anmälan tillpastorsämbetet, I detta fall bör anmälningsskyldigheten anses fullgjord i ochmed att namnet har anmälts till dopförrättaren. Prop.1981/82:156 43 Sammanfattning av skälen: Av lagen bör klart framgå närett förnamn Förnamn förvärvas. Någon skillnad bör inte göras mellan fall dånamnet har getts vid dop och fall då namnet har getts på något annat sätt. Ibåda dessa fall bör namnet förvärvas genom anmälan till pastorsämbetet eller, ivissa fall, efter ansökan hos patent- och registreringsverket. 2.7.2 Tillägg av förnamn Departementsförslaget: Den som en gång har förvärvat etteller flera förnamn kan ytterligare en gång förvärva förnamn genom anmälan tillpastorsämbetet. Därefter kan tillägg av förnamn ske efter ansökan hos patent-och registreringsverket. Det krävs i sådant fall att det föreligger särskildaskäl. Utredningens förslag: Överensstämmer med departementsförslaget (se betänkandet s. 203). Remissinstanserna: Utredningens förslag godtas allmänt (sebil. Skäl för departementsförslaget: Enligt namnlagkan tillägg av förnamn ske på två sätt. Antingen kan ytterligare förnamn gesvid dop eller vid en motsvarande religiös förrättning. Några särskilda villkorför namntill-lägget gäller då inte. Tillägg av förnamn kan emellertid också skeefter ansökan hos patent- och registreringsverket. I detta fall krävs att detfinns särskilda skäl för namntillägget. Dessutom tar verket ut enansökningsavgift, som f. n. uppgår till . Den nuvarande skillnaden mellan fall då ytterligareförnamn ges vid en religiös förrättning och fall då någon vill få ytterligareförnamn utan en sådan förrättning kan inte anses sakligt betingad. Särskilt närdet gäller tillägg av förnamn för barn som adopteras är det otillfredsställandeatt ett sådant tillägg inte kan göras i alla fall på samma villkor. Ett vanligtexempel är att adopfivföräldrar vill ge ett utländskt adopfivbarn ettsvenskklingande förnamn som tillägg utan samband med dop eller någon annanreligiös förrättning. Liksom när det gäller det första förvärvet av förnamn börett eller flera ytterligare förnamn kunna förvärvas kostnadsfritt genom anmälantill pastorsämbetet, varvid något krav på särskilda skäl för namntillägget intebör gälla. Namntillägg bör dock inte få göras ett obegränsat antalgånger. Sedan ett sådant tillägg har gjorts en gång, bör ytterligare tillägg fågöras endast efter ansökan hos patent- och registreringsverket. Tillstånd börges bara om det finns särskilda skäl för tillägget. Sammanfattning av skälen: Samma regler bör gälla förfillägg av förnamn, oavsett om det eller de nya namnen ges vid en religiösförrättning eller på 1981/82:156 44 något annat sätt. I båda fallen bör namntillägg kunnagöras genom anmälan Förnamn till pastorsämbetet. För ytterligare namnfilläggbör dock krävas att ansökan görs hos patent- och registreringsverket. Dessutom bör det föreligga särskilda skäl. 2.7.3 Ändring av förnamn Departementsförslaget: I samband med att tillägg avförnamn anmäls till pastorsämbetet får ett eller flera förnamn strykas genom ensådan anmälan. Vidare får en ändring av ordningsföljden mellan två eller fleraförnamn, så att tilltalsnamnet kommer först, ske genom anmälan tillpastorsämbetet. Detsamma gäller en ändring av stavningen av förnamn, underförutsättning att inte namnets uttal ändras. I övrigt får förnamn ändras efteransökan hos patent- och registreringsverket, om det finns särskilda skäl. Utredningens förslag: Överensstämmer i huvudsak meddepartementsförslaget (se betänkandet s. 204-205). Enligt utredningens förslagär det dock inte i något fall möjligt att stryka förnamn genom anmälan tillpastorsämbetet. Remissinstanserna: Praktiskt taget alla godtar utredningensförslag. Några befarar dock att förslaget i fråga om stavningsändringar skallmedföra fillämpningssvårigheter (se bil. 3 avsnitt 8). Skäl för departementsförslaget: Beträffande andraändringar av förnamn än namntillägg gäller enligt namnlag att den somhar förvärvat ett förnamn kan få detta utbytt eller struket efter ansökan hospatent- och registreringsverket, om det finns synnerliga skäl. Intresset av namnstabilitet måste anses väga tyngre närdet gäller andra ändringar av förnamn än namntillägg. Sådana ändringar bördärför i princip alltjämt få göras endast efter ansökan hos patent- ochregistreringsverket. Som har framhållits av utredningen, och även av patent-och registreringsverket i en skrivelse till chefen för jusfitiedepartementetår 1972 (se betänkandet s. 62, 198 och 205), bör det emellerfid varatillräckligt att det finns särskilda skäl - och inte som f. n. synnerliga skäl- för ändring eller utbyte av förnamn. Vidare finns det anledning att också påannat sätt mjuka upp de nuvarande reglerna i tre särskilda hänseenden, nämligennär det gäller strykning av förnamn, ändring av ordningsföljden mellan förnamnoch stavningen av förnamn. Om någon vill stryka ett eller flera förnamn medatt ett eller flera nya förnamn anmäls till pastorsämbetet, synes det vara enonödig omgång att strvkningen sker efter ansökan hos patent- ochregistreringsverket. I detta fall bör namnfillägget och namnstrykningen kunnagöras på en gång genom en anmälan till pastorsämbetet. En ändring av ordningsföljden mellan förnamn betraktas som en sådan ändring av förnamnsom kräver ansökan hos och prövning av patent-och registreringsverket, medåtföljande kostnader för ansökningsavgiften. Enligt utredningen bör emellerfiden sådan ändring av ordningsföljden som innebär att tilltalsnamnet sätts förstkunna ske kostnadsfritt genom anmälan till pastorsämbetet. Också patent- ochregistreringsverket har hos särskilt hemställt om enlagändring av denna innebörd (se bil. Bakgrunden till dessaändringsförslag är framför allt att de dataregister som f. n. används ifolkbokföringen inte medger att tilltalsnamnet utmärks särskilt, vilket harfått till följd att det första förnamnet framstår som tilltalsnamn näruppgifter om förnamnen hämtas ur de databaserade registren. På grund av attregistren bara har utrymme för ett begränsat antal förnamn kan filltalsnamnetockså komma att helt försvinna eller återges endast i förkortad form i fall dådet ligger sist bland förnamnen. Detta kan givetvis upplevas som besvärande avden enskilde. Även av andra skäl bör tilltalsnamnet utan större besvär ochsärskilda kostnader kunna placeras först i namnraden. Den som har flera förnamnbör därför genom anmälan till pastorsämbetet kunna få tilltalsnamnet placeratförst bland förnamnen. Också en ändring avstavningen av ett förnamn kan f. n. ske endast efter ansökan hos patent- ochregistreringsverket. Detta synes emellertid i många fall vara en onödig omgång.Vissa ändringar av stavningen av förnamn bör i fortsättningen kunna skekostnadsfritt genom anmälan fill pastorsämbetet. För att förhindra attförnamnet genom en sådan stavningsändring ändrar karaktär, så att det i självaverket bhr att anse som ett nytt namn, bör rätten att ändra stavningen genom enanmälan begränsas till sådana ändringar som inte medför att namnets uttaländras. Detta bör gälla både när det är fråga om en stavningsändring iallmänhet och när avsikten med ändringen är att anpassa stavningen av ettutländskt förnamn fill svenska förhållanden. Sammanfattningav skälen: Det bör vara lättare än f. n. att ändra ordningsföljden mellan fleraförnamn, så att tilltalsnamnet kommer först, och att ändra stavningen av ettförnamn utan att uttalet ändras. Sådana ändringar bör därför kunna ske genomanmälan till pastorsämbetet. Departementsförslaget:Ett gårdsnamn, som enligt gammal sedvänja är i bruk som tillnamn, får anmälasfill pastorsämbetet som särskilt förnamn. Utredningensförslag: Överensstämmer med departementsförslaget utom så till vida attgårdsnamnet enligt utredningens förslag måste placeras först bland förnamnen(se betänkandet s. 134-135). Prop.1981/82:156 46 Remissinstanserna: Praktiskt taget alla godtarutredningens förslag. Några Ikraftträdande har dock invändningar mot attgårdsnamnet skall placeras först bland m. m. förnamnen (se bil. 3 avsnitt7). Skäl för departementsförslaget: Med gårdsnamn menas ettnamn som anger från vilken gård den som bär namnet kommer. Som exempel pågårdsnamn kan nämnas Erikers, Klockar, Tolvmans och . Gårdsnamnet, som iallmänhet bärs före en persons förnamn, är inte något namn i namnlagens mening.Det kan därför inte antecknas i kyrkoboken vare sig som förnamn eller somefternamn eller tilläggsnamn. Vid tillkomsten av namnlag uttalades att bruketav gårdsnamn borde få forfieva, trots att någon möjlighet inte fillskapades attfå namnet antecknat som förnamn eller som något annat namn (prop. Därefter har det förekommit att gårdsnamn har förvärvats som efternamnefter ansökan hos patent- och registreringsverket. Det ursprungliga bruket avgårdsnamn har emellerfid på vissa håll, framför allt i , fortfarandestark livskraft. Det finns inte anledning att rubba en sådan på lång tradifiongrundad sedvänja. Den som bär ett gårdsnamn bör därför ha rätt att få dettanamn antecknat i kyrkoboken. I brukar gårdsnamnet bäras framför förnamnen. Iandra delar av landet kan det dock ha en annan placering. Det finns därför inteanledning att begränsa rätten att få ett gårdsnamn antecknat i kyrkoboken tillde fall då namnet används före förnamnen. Även i andra fall bör namnet kunna antecknassom ett särskilt förnamn. Endast den som genom släktskap eller äktenskap har enverklig anknytning till ett gårdsnamn bör dock ha rätt att få namnet antecknat.Ett ytterligare krav bör vara att gårdsnamnet alltjämt är i faktiskt bruk. Sammanfattning av skälen: Det finns inte anledning attrubba det i vissa landsändar sedan gammalt tillämpade bruket med gårdsnamn sombeteckning för den gård från vilken den som bär namnet kommer. Ett sådantgårdsnamn bör kunna antecknas i kyrkoboken som ett särskilt förnamn. 2.8 Ikraftträdande m. m. Som jag har framhållit i avsnitt 2.1 är det angeläget attallmänheten och berörda myndigheter får behövlig information om den nya lageninnan den träder i kraft. Också de fillämpningsföreskrifter som kan visa sigerforderliga bör ha hunnit utfärdas . Den nyalagen bör därför inte träda i kraft förrän . De nya möjligheter att förvärva och byta namn som jag harförordat i det föregående bör självfallet kunna utnyttjas även av dem som redanhar förvärvat ett namn enligt bestämmelserna lag. Detta bör framgåav övergångsbestämmelserna. Där bör även tas in en del andra föreskrifter omvad som i fortsättningen skall gälla beträffande namn som har förvärvats enligtäldre bestämmelser. 1981/82:156 47 2.9 Kostnader och resursbehov Kostnader och re- De nya namnregler som har förordats i det föregåendeinnebär att åtskilHga namnärenden förs över från patent- ochregistreringsverket till pastorsämbetena. Enligt utredningen bör detta ledatill att det i fortsättningen behövs en tjänst mindre vid patent- ochregistreringsverket, utan att för den skull pastorsämbetena behöver tillförasytterligare personal. Däremot anser utredningen att vissa kostnader kan blinödvändiga för att ändra dataregistren i folkbokföringen och för att utfärdanya anvisningar till pastorsämbetena om fillämpningen av de nya reglerna. Under remissbehandlingen har från några håll påpekats attde nya reglerna kan antas komma att leda till en väsentligt ökadarbetsbelastning hos pastorsämbetena. Enligt kan det under enövergångstid bli fråga om avsevärda arbetsinsatser för de lokala och regionalafolkbokföringsmyndigheterna. Enligt min mening bör man, liksom utredningen, kunna räknamed att ärendevolymen går ned hos patent- och registreringsverket sedan de nyareglerna har trätt i kraft. Verkets kostnader torde alltså minska fill följd avreformen. När det sedan gäller pastorsämbetena gör jag den bedömningen att detinte kommer att behövas några resursförstärkningar där, även om åtskilliganamnärenden i fortsättningen kommer att föras över dit. Däremot kan behovet av olika informationsinsatser införden nya lagens ikraftträdande antas leda till vissa engångskostnader. Dessa börprövas i det ordinarie budgetarbetet. Jag vill dock framhålla att dessakostnader, som i det stora hela torde uppgå till blygsamma belopp, åtminstone iett längre perspektiv kommer att sparas in genom den förenkling som de nyareglerna innebär både för de enskilda och för samhället. I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats ett förslag fill namnlag. Förslaget bör fogas till protokollet idetta ärende som bilaga 9. I enlighet med vad som har förordats i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.1) har namnlag ersatts av en helt ny namnlag.Denna är uppdelad i fyra avdelningar. Av dem är den första och den fjärde i sintur uppdelade i ohka avsnitt genom underrubriker. I första avdelningen finns bestämmelser om efternamn. I detvå första avsnitten behandlas barns namnförvärv vid födelsen (1 §) och vidadopfion (2-3 §§). I ett tredje avsnitt regleras möjligheterna att sedan ettefternamn har förvärvats vid födelsen eller vid adoption byta till en föräldersresp. 1981/82:156 48 adoptivföräldersefternamn (4-6 §§), medan ett fjärde avsnitt innehåller Efternamn regler ombyte till en fosterförälders efternamn (7 §). Därefter följer ett l § femteavsnitt med bestämmelser om byte till en makes efternamn (8-9 §§). Regler ombyte av ett efternamn till ett nybildat efternamn eller till ett efternamn sominte kan förvärvas enligt 1-9 §§ finns i ett sjätte avsnitt med rubriken andra efternamn (10-13 §§). I ett sjunde avsnitt upptas en särskild regelom ändring av ett efternamns genusform (14 §). I de åttonde och niondeavsnitten regleras frågan om förlust av efternamn (15-18 §§) och om särskiltskydd för egenartade efternamn (19-22 §§). Iandra avdelningen finns bestämmelser om mellannamn (23-25 §§), dvs. vad som i1963 års namnlag kallas filläggsnamn, medan tredje avdelningen innehållerregler om förnamn (26-31 §§). Ifjärde avdelningen slutligen behandlas själva förfarandet i mål och ärendenenligt lagen. Denna avdelning är uppdelad i fyra avsnitt.