prop · G50348 · 1981-12-31 00:00:00 — framhåller innefattar en sådan servcie alltid ett moment avinformationsvärdering. Detta kan uppenbarligen leda till att eninformationscentral och den ansvariga myndigheten kommer att värdera vissarisker olika. Problemen går knappast att lösa pä sätt som föreslagits genom attha forskarassistenter utplacerade hos forskningsinstitutioner eller genom någonslags expertpaneler hos informationscentralen. I vart fall när det gällerarbetsmiljörisker måste det i sista hand vara arbetarskyddsverkets bedömningsom blir avgörande för kraven enligt arbetsmiljölagen. Här uppstår ocksåproblem med hänsyn till den knappa tillgången pä kunniga toxikologer. För attpå sikt öka tillgången på toxikologer i landet måste framför allt utbildningeni toxikologi förbättras. Det är därvid viktigt att satsa på utvidgadforskarutbildning. () anför: FRN ställer sig emellerUd skeptisk till att den nya myndighetenskall åta sig att värdera risker av olika 1981/82:48 120 kemiskaämnen genom uppdrag från olika intressenter i samhället. Som utredningen självpåpekar är tillgången på svensk expertis för kvalificerad riskvärderingsanalysinom det toxikologiska omådet starkt begränsad. FRN förordar att frågan omriskvärdering av kemiska ämnen utreds vidare i nära samarbete med produktkontrollnämnden.1 detta utredningsarbete bör man även beakta hur man kan stimulera en ökning avantalet forskare med god kompetens inom området. Sverigeslantbruksuniversitet (SLU) anför: Vad gäller kvalificerad riskvärdering synesdet olämpligt att detta skall utföras av eller genom en toxikologiskinformationscentral. Sådana undersökningar bör i stor utsträckning komma tillstånd pä initiativ av tillverkare och importörer för att sedan underställasstatlig myndighet för prövning. I den mån dessa utvärderingar skall utföras avstatliga myndigheter bör detta, för att undvika ytterligare splittring avresurserna, ske genom en förstärkning av befintliga organisationer videxempelvis arbetarskyddsstyrelsen, produktkontrollbyrån och statenslivsmedelsverk. () anför: Man skulle enligt LRFs bestämda mening få en meraeffektiv utvärdering, om denna verksamhet utfördes av produktkontrollnämnden.Denna har ju huvudansvaret för kontrollen av kemiska produkter. De experter somskall göra utvärderingarna, bör då utses av produktkontrollnämnden ochutvärderingarna bör bekostas av tillverkaren/importörerna.Riskutvärderingsrapporterna bör vara offentliga handlingar. - Det bör i dettasammanhang även uppmärksammas att informationsanalysen på det toxikologiskaområdet kommer att hämmas av brist på kvalificerade toxikologer,vilket talar för en försiktig utbyggnad. Agrifack,med instämmande av /SR, anför: Utredningen föreslär ocksä att den"toxikologiska informationservicen" skall arbeta med riskutvärderingutan att utöva myndighetskontroll. Vi anser att detta kan medföra oönskadeeffekter. existerande myndigheter (t. ex. arbetarskyddsstyrelsen, produktkontrollnämnden)gör riskvärderingar inom sina ansvarsområden. Det syns därför somett dubbelarbete kan bli följden och den riskvärdering som den föreslagna"toxikologiska informationsservicen" skall utföra ej kan gälla förandra myndigheter. Viföreslär därför att riskutvärderingen kvarligger vid de myndigheter där den nufungerar och att den önskvärda utökningen sker inom någon nu existerandemyndighet. , med instämmande av /SR, anför: Den största nyhetenskulle vara tillhandahållandet av en riskutvärderingsservice. Värderadinformation om enskilda ämnen finns sammanställda i olika handböcker och kriteriadokument.Ett omfattande interna-fionellt arbete sker inom detta område. Tillgängligsvensk expertis utnyttjas förmodligen bäst om den ges fillfälle att delta isådant internafionellt riskvärderingsarbete. En klar begränsning vidriskvärdering är ofta att 1981/82:48 121 vissaför helhetsbilden nödvändiga uppgifter saknas. Ett tillskapande av entoxikologisk informationsservice medför inte, vilket framhålles i MDNs rapport,en lösning på detta problem. Attbedöma produkter är ofta svårare än att bedöma ämnen. För yrkesinspektörer ochhälsovårdsinspektörer är ofta det stora problemet att de saknar kännedom ominnehållet i en produkt. Inte heller här kommer TOXIT att kunna innebära enlösning. Importörerhar ofta svårigheter att få en innehållsdeklaration av den utländsketillverkaren. Vid uppbyggnaden av produktregistret kan utländska tillverkarelämna sådana direkt till produktkontrollnämnden. Med all sannolikhet är de inteberedda att lämna uppgifter till ytterligare en instans. 7.2Jourservice avseende frågor i samband med akuta miljöhot Behovetav en jourservice avseende frågor i samband med akuta miljöhot har inteifrågasatts i något remissyttrande. Några få remissorgan tar mera ingående uppdenna form av service och behandlar bl. a. det organisatoriska ansvaret,tillgängligheten och olika hjälpmedel i sådan service. Rikspolisstyrelsenanför: Beträffande frågeservicen är det ett uttalat önskemål att serviceenhetenskall kunna nås via polisens dataterminaler så att snabba svar, utskrivna påterminalens skrivare kan erhållas och vidarebefordras till personal på fältet.Detta gäller främst enkla frågor om basfakta om farligt gods, såsom visstämnes transportklass, märkning av emballage och fordon, fordonsutrustning,kemiska egenskaper och risker samt förstahandsåtgärder vid olycka. Statskontoretdelar miljödatanämndens åsikt att ett antal uppgifter som rör toxikologiskinformationsservice bör samordnas. I samband med en tidigare utredning rörandesamordning av informationsbehandling vid akuta förgiftningsfall harstatskontoret framhållit att till en enda jourorganisation bör samlaresurserna för rådgivning vid akuta förgiftningar och vid olyckor som kan ledatill förgiftning. Statskontoret har fortfarande denna uppfattning.Jourorganisationen bör självfallet bygga på giffinforma-tionscentralens organisafionoch informationssystem. GeneraltuUstyrelsen,som begränsat sitt yttrande till synpunkter på en detalj i rapporten, nämligenfrågan om informationsservice vid akuta miljöhot anför följande: Denna frågahar av förståeliga skäl inte kunnat beredas något störte utrymme bland de mångaandra viktiga problem som rapporten behandlar. Enligt styrelsens uppfattningbör en mer ingående behovskartläggning och en detaljerad planläggning förresursuppbyggnad och jourverksamhet för en sädan informationsservice genomföras. ---- Motbakgrund av vad ovan anförts vill styrelsen understryka behovetav en grundläggande kartläggning och planering av verksamheten. Den enhet somskall svara för jourservicen bör enligt styrelsens uppfatt- 1981/82:48 122 ningha tillgång till ett omfattande bibliotek som ständigt uppdateras med aktuellspeciallitteratur på området. Vidare krävs kontakt med nationella ochinternationella databaser innehållande relevant information. Sökning i dessabaser fordrar välutbildad personal som behärskar de olika datasystemenssökspråk och söklogik. Enannan viktig uppgift är att fä fillgång till alla erforderliga dataregister ochmanuella register över handelsnamn och inträffade kemikalieolyckor. Föratt göra snabba spridningsprognoser för löskomna kemikalier krävs specielladataresurser som kan vålla svårigheter att utveckla. Inom US Guard Headquartersi finns emellertid ett system som bör studeras närmare. Dettasystem har utvecklats av det amerikanska konsultföretaget ,Inc. Serviceenheten börslutligen ha en bred internationell kontaktyta för att möjliggöra fortlöpandeuppdatering med nytt material och uppföljning av utvecklingen på området. Tillkomstenav den föreslagna jourservicen för akuta frågor om miljöeffekter medför enavsevärd förbättring av beredskapen ifråga om kemikalieolyckor. Enligtstyrelsens mening kan den dock ej ersätta de inom olika ansvarigaräddningstjänstmyndigheter uppbyggda interna informationsresurser som äranpassade fill dessa myndigheters specifika behov. anför:För att räddningstjänsten vid kemikalieolyckor skall kunna genomföras på ettsäkert sätt behövs goda kunskaper om den eller de kemikalier som kommit lösa.Goda kunskaper om vad som kan hända om kemikalier eller behållare medkemikalier utsätts för brand och om vilka ämnen som kan tänkas bildas omutspillda kemikalier blandas är också nödvändiga för att räddningstjänstenskall kunna genomföras tillfredsställande. finns ingetserviceorgan med jourtjänst som har till uppgift att ge svar pä alla frågor somkan behöva bli besvarade vid räddningstjänst med kemikalieolyckor. Enligt statens brandnämndhar giftinformationscentralen fill uppgift endast att lämna råd vid akutaförgiftningar men den goda tillgången på uppslagsverk och personalens vana attsöka i dessa samt GICs öppethållande har gjort att brandförsvarenkunnat få svar av GIC pä vissa för brandförsvarens operativa verksamhetväsentliga frågor vid kemikalieolyckor . kanbrandförsvaren få upplysningar om kemikalier av personal på industrier ochmyndigheter. Vid transportolyckor kan upplysningar ibland erhållas avavsändaren eller av mottagaren. framhålla behovet av en frägeservice där brandförsvaren kan fåsådana uppgifter om kemikalier som behövs för räddningstjänsten både vid akutasituationer och vid utarbetandet av insatsplaner. Dessutom anser brandnämndenatt denna frågeservice också bör innefatta en hänvisningsservice vid akuta situafionerså att 1981/82:48 123 brandförsvarensnabbt kan få tag i någon särskild kemikalieexpert för att få råd vidräddningsinsatsen. 505Alarmering AB (SOSAB) anför: Våra synpunkter pä föreliggande utrjdning avserendast de delar som berör oss som alarmeringsorgan. Vidinträffade kemikalieolyckor är det av stor betydelse att hjälporganen ,helst i samband med alarmeringen, får preliminär information om eventuellarisker med det ämne som är inblandat. Eftersomalla larm om inträffade olyckor går eller kommer att gå till våra larmcentraleroch vi ansvarar för ufiarmningen av i stort sett samtliga brandkårer ochambulanser i landet, är det naturligt att denna akutinforma-fion ges direktfrån larmcentral till utryckande enheter. Så sker i göriigaste mån, vilketmöjliggörs dels genom utfrågning av den alarmerande i den mån vederbörande vetegenskaperna hos ämnet, dels genom att centralerna har tillgång till uppgifterom de vanligast förekommande kemikalierna. När det gäller mer ovanliga ämnenhar larmcentralerna svårare att ge snabb primärinformation, man kan ofta fåfram uppgifter genom kontakter med GIC, industriexpertis eller på annat sätt.Det har exempelvis förekommit förfrågningar hos brandförsvars larmcentral,som har ett omfattande register över farligt gods. Avovanstående torde framgå att en viss improvisation är nödvändig, när andra ände vanligast förekommande farliga ämnena är inblandade. Detvore givetvis av mycket stort värde för hjälporganen om fasta och fillförlitligarutiner för akut information kunde skapas. Enligt vår mening skulle detta kunnaske ganska omgående till rimliga kostnader och utan ytterligare omfattandeutredningar. Deninstans som har störst erfarenhet av akutinformaUon och som också enligt vårerfarenhet fungerar mycket bra är GIC. Verksamheten är inriktad päförgiftningsfall, men borde lätt kunna kompletteras så, att all akutinformationom farligt gods tillhandahålles. Genom samarbete med statens brandnämnd, som ärtillsynsmyndighet för hela räddningstjänstomrädet, bör informationen kunnautformas så, att den är avpassad till hjälporganens behov. På flera hållutomlands finns omfattande register utformade med tanke på akutinsatser. Medett internationellt samarbete borde en hel del information vara åtkomlig underden fid det tar att bygga upp ett eget register, om ett sådant ansesnödvändigt. Vivill med ovanstående synpunkter inte taga ställning för eller emot utredningenstotala förslag utan endast framhålla vikten av att ett akut problem får ensnabb lösning. Även om antalet olyckor med farligt gods inte är stort, kan detnär som helst inträffa en olycka, som kan få allvarliga konsekvenser förhjälporganens personal, genom att akutinformationen varit bristfällig. Enligtvår uppfattning skulle ett projekt utvecklat i samarbete mellan GIC, statensbrandnämnd och oss snabbt kunna ge ett praktiskt resultat till gagn för berördahjälporgan utan att den mer långsiktiga planeringen störs. 1981/82:48 124 7.3Finansiering och prioritering av utnyttjandet av tjänster hos den toxikologiskainformationstjänsten Ettantal remissinstanser har gått in pä frågan om avgiftsfinansiering av olikaslag av service hos den toxikologiska informationstjänsten (TOXIT), specielltdå den egentliga uppdragsdelen. a. har följande framkommit. Fullkostnadstäckning förespråkas i ett par fall medan flera andra uttrycker oroför att höga avgifter kan hindra dem som behöver information från att utnyttjaservicen och det sägs bl. a. att vissa avnämargrupper och/eller vissaservicetyper borde innebära kostnadsfrihet eller lägre avgifter. Andra återpåtalar risken för att företagens kostnadsansvar övervältras på samhället,medan en remissinstans pekar på att företagen (i viss utsträckning) harmöjlighet att istället fä information gratis hos kontrollmyndighet. Det harockså sagts att miljödatanämndens förslag om avgiftsbeläggning torde innebärarimliga kostnader för företag som avsätter betydande resurser förtoxikologiska undersökningar. Enremissinstans har också särskilt berört frågan om prioritering av utnyttjandetav tjänster hos TOXIT. I ett annat fall talar man om ett samband mellanavgiftsfinansiering och efterfrågan/utnyttjande av TOXIT: s resurser. Rikspolisstyrelsenanför: Beträffande finansieringen är det självfallet viktigt att samhälletgenom medelstilldelning ger organisationen sädana resurser att den utan attvara beroende av avgiftsfinansieringen kan tillgodose ett allmäntinformationsbehov av bl. a. basfakta. För mera kvalificerade och speciellainformationsuppdrag syns avgiftsfinansiering kunna godtas. Akutinformation isamband med olyckor liksom annan frägeservice från tillsynsmyndigheter bördäremot inte avgiftsbeläggas. Datainspektionen anför:Datainspektionen vill inte ifrågasätta behovet av en informationstjänst inommiljöområdet. Däremot kan frågan om dess finansiering övervägas ytterligare,särskilt som det är fråga om en servicefunktion. Inspektionen ifrågasätter ominte ett sådant organ i sin helhet och så långt möjligt redan frän börjanfinansieras genom intäkter frän uppdragsgivare. Principen totalintäktsfinansieringanvänds numera även för myndigheter vars uppgift är lagtillsyn. () anför: 1 rapporten beräknas att TOXIT kommer att innebära ettresurskrav på ca . Det framhålls dock att denna uppskattning ärosäker. Då någon mer ingående bedömning inte tycks ha gjorts av denbetalningsvilliga efterfrågan för tjänster från TOXIT anser RRV att ävenuppskattningarna av det möjliga framtida avgiftsuttaget måste bedömas sommycket osäkra. Umeåuniversitet anför: Angående föreslagen avgiftsfinansiering finner rektorsämbetetatt olika taxor bör tillämpas beroende pä uppdragsgivarens betalningsförmåga(t. ex. forskarstuderande, universitets- och högskoleforskare, industri ellermyndighet). En fast budget för TOXITs grundkost- Prop.1981/82:48 125 nåder bör upprättas i syfte att hålla servicekostnadernapå rimlig nivå samt att möjliggöra TOXITs fortsatta verksamhet. Delegationen för vetenskaplig och tekniskinformationsförsörjning (DFI), som speciellt pekat på att informationen skallvara lättillgänglig (jfr avsnitt 7.4 i det följande) fortsätter: Frågan om vissservice skall vara avgiftsbelagd mäste övervägas i detta sammanhang. DFI villhär påminna om att delegationen på regeringens uppdrag utreder frågor omavgiftsbeläggning av informationsservice i syfte att fä fram riktlinjer fördetta. anför: I det sammanhanget bör finansieringsfrågan även berörasnågot liksom TOXITs funktion och organisatoriska ställning. I rapportenförutsätts att de som använder verksamhetens tjänster "i lämpligutsträckning" bör betala för den service som ges. För uppdrag i egentligmening bör avgifter utgå efter grunder som successivt fastläggs. Detta synsvara alltför vagt formulerat. Det bör påpekas att de olika myndigheter somsjälva ansvarar för toxikologiska utvärderingar även har ett visstinformationsansvar. Gränserna för detta ansvar växlar något. Dessa myndigheterhar i de flesta fall till sig knutna vetenskapliga råd som utför utredningarför verken till en fastställd - oftast mycket låg - kostnad. Verken har vidaregoda kontakter med universitet och andra institutioner där forskning bedrivs.De självständiga utredningar och utvärderingar som TOXIT skulle tänkas göraskulle sannolikt medföra högre kostnader. Det torde därför inte kunnauteslutas att den som har behov av information utnyttjar det billigastealternativet, alltså begär uppgifter som vederbörande verk inom ramen för sittinformationsansvar kostnadsfritt kan tillhandahålla. Man bör vidare förutsättaatt de myndigheter som har behov av information inte skulle behöva betala fördenna information, eftersom detta med hänsyn till TOXITs ställning som"servicemyndighet" endast skulle bli en form av statliginterndebitering. En stor del av den tänkta självfinansieringen torde därförfalla bort. anför: har (emellertid)i sitt förslag diskuterat hur informationstjänsten skall finansieras. Fiskeristyrelsenvill därför, med nedanstående motivering, lämna en reservation beträffandeförslagets ekonomiska konsekvenser för vissa avnämare. Att söka upp ochutvärdera toxikologisk information, som f.n. därtill är mycket utspridd ochdärför svåråtkomlig, är mycket tidsödande. Med de små personalresurser somfinns i framför allt styrelsens lokala och regionala organisation sker sådan informationssökningi jämförelsevis liten omfattning. En toxikologisk informationstjänst kan bliav stor hjälp, men dess utnyttjande kommer inte för fiskeriadministrationen attmedföra någon rationaliseringseffekt pä lönemedlen. Däremot kan tillhandahålleninformation bidraga till att höja kvaliteten på ärendebehandlingen. Enavgiftsbeläggning av informationstjänsterna kommer att leda till ett ökatmedelsbehov eller att tjänsterna helt enkelt inte utnyttjas av dessa avnämare.Dessa förhållanden är speciellt kännbara i en liten organisation som dessutomär så geografiskt 1981/82:48 126 Dessa problem har även påtalats i flera av debifogade remissvaren. vill därför föreslå att regeringenprövar om inte den toxikologiska informationstjänstens verksamhet, åtminstonei viss omfattning eller beträffande tjänster av viss typ, kan bedrivaskostnadsfritt för förvaltningsmyndigheter som inte själva är affärsdrivande. anför: Eftersom kostnadsansvaret för riskutvärdering av nyakemiska ämnen ändå i första hand bör åvila företagen, bör det främst vara dessaoch inte staten som finansierar TOXITs verksamhet. utövar försin del kontroll över mängden antibiotika (kemoterapeutika) i djurfoder. Dethar inte ifrågasatts annat än att kostnaderna för analys och dokumentation isamband med denna kontroll skall betalas av fodermedelsindustrin. Styrelsenför arbetarskyddsfonden anför: Väsenfiigt redan i ett inledningsskede är atten informationsservice enligt förslaget tar sikte pä olika avnämargruppersbehov - myndigheter, företag, enskilda - och inte ensidigt prioriterar någon avdessa grupper. anför: MFR tillstyrker förslaget om att avgiflsbelägga TOXITstjänster. För privata företag som måste avsätta betydande resurserför toxikologiska undersökningar torde kostnaderna te sig rimliga. Länsstyrelseni anför: Vissa delar av TOXITs verksamhet, bl. a.riskutvärderingar, ska avgiftsfinansieras. Det är därvid viktigt attavgifterna inte sätts så högt att företagen av ekonomiska skäl avstår från attutnyttja TOXIT. Å andra sidan får avgifterna inte sättas så lågt att detinverkar menligt på arbetets kvalitet. Det är här nödvändigt med en noggrannavvägning som bör styras av de erfarenheter som erhålls under de första årensarbete. Länsstyrelseni län anför: Det är dock angeläget att påpeka att avgiftssystemet måsteges en sådan utformning att informafionen kan utnyttjas av länsstyrelserna ochandra statliga organ i deras myndighetsutövning. () anför: IVA tillstyrker förslaget om att avgiflsbelägga TOXITs tjänster.För privata företag som måste avsätta betydande resurser förtoxikologiska undersökningar torde kostnaderna le sig rimliga och snarareinnebära kostnadsminskningar. anför: Som redan framhållits anser föreningen all TOXITi princip bör vara avgiftsfinansierad. När det gäller enklare frågor ochservice fill bl. a. ideella organisationer och allmänheten i övrigt bör dock TOXITha rätt och resurser att efter egen och generös bedömning utföra sädana uppdragutan kostnadstäckning. () anför: Det är pä sikt de förutsatta riskvärderingarna somskall ge medel till finansiering av även den övriga verksamheten vid denföreslagna informationstjänsten. 1981/82:48 127 ningstidenföresläs dock finansiering av även riskvärderingarna ske med statsmedel. Dettaskulle innebära en subventionering av de tillverkare och importörer somutnyttjar utvärderingsverksamheten, något som torde kunna sägas strida motgällande lagstiftning, enligt vilken fabrikanter och importörer har skyldighetatt känna till riskerna med de produkter de introducerar. iSverige (LO) anför: Frågan om finansiering av den toxikologiskainformationsverksamheten och riskbedömningarna bör undersökas närmare. LOhänvisar till bilagda förbundsyttranden (anm: de tre aktuella yttrandenaciteras härefter). Principiellt kan erinras att verksamheten vidden föreslagna TOXIT-enheten styrs av efterfrågan. Detta är inte liktydigt medbehov. En avgiftsfinansiering kan förutses innebära risk för avhållandeinverkan på efterfrågan. Detta kan drabba sektorer av arbetslivet där behovetär stort. Grupper av anställda med stort behov av service och hjälp riskeraratt bli utan. anför: Även om ganska ingående diskussion om huravgifterna kan bestämmas och de problem, som kan uppstå i samband med detta endiskussion som tyder på nämndens egen osäkerhet i frågan - vill vi ändåframhålla vikten av, att fackliga organisationer ska ha möjlighet att utnyttja TOXITsresurser kostnadsfritt. Detär också viktigt, att inte de köpstarkaste företagen/institutionerna taralltför stor del av TOXITs resurser. Förbundet utgår därför ifrån att finansieringensker så, att företag med svag ekonomi ocksä ska kunna tillgodogöra sig informafion. anför: För att sedan intressenterna skall ha maximalmöjlighet att ta tillvara den kunskap som finns är det nödvändigt attkostnadsfrågan löses på ett sådant sätt att denna inte skall bli en spärr motanvändandet. Ett sätt att finansiera databasens verksamhet är att ta ut enarbetsgivaravgift. Med en sådan finansiering är det sedan egalt om intressentenär ett stort eller litet företag, en stor organisation eller en enskild person.Behovet av information frän TOXIT kan variera men ingen blir utläst på grund avekonomiska skäl. Svenska metallindustriarbetareförbundetanför: Finansieringen av den här serviceverksamheten är dock en viktig del iförslaget, som förtjänar att kommenteras. Verksamheten föreslås finansierasdels genom statsmedel, dels genom avgifter på vissa tjänster. Det är liteoklart var gränsen kommer att gå mellan fri och avgiftsbelagd information. Utredningenhar varit inne på att enklare information i form av litteraturuppgifter ochhänvisningsinformation ska kunna erhållas gratis, medan däremot lite mer arbetskrävandeuppgifter ska avgiftsbeläggas. Vi är givetvis medvetna om att det kan varalämpligt att avgiflsbelägga vissa arbeten, t. ex. när det gäller meraomfattande riskbedömningar som beställs av andra statliga myndigheter och verk samlkommersiellt arbetande förelag. 1981/82:48 128 Däremotanser vi att den information som beställs av företagshälsovård, skyddsombud ochfackliga organisationer inte bör belastas med avgift. Orsakerna härtill är attom informationen till l.ex. skyddsombud beläggs med avgift så skulle den utgörahinder för efterfrågan av den information de behöver. Det är således av viktatt den verksamhet som inleds också planmässigt ska kunna byggas ul i förstahand med hjälp av statsmedel.