prop · G503128 · 1981-12-31 00:00:00 — Senast /ö3 fastställsde permanenta formerna för fonogramkatalogen liksom det reguljära statsbidragetsstorlek. Avgiftför privat kopiering av fonogram införs . Den årliga inkomsten lillstatskassan beräknas uppgå till bort emot 30 milj. kr. Iett särskilt yttrande av ledamöterna anförsalt samhället mera kraftfullt och radikalt än vad föreslår måsteangripa kommersialismens negafiva verkningar på fonogramområdet. I yttrandetföresläs därför alt fråganom en skall på fonogram skyndsamt utreds med syfte att införas fr.o.m. den 1juli 1980. Beskattningen bör inte omfatta fonogram som utges med statligt stöd stödettill fonogrambolag blir större och utgår med 5 milj. kr. under det första åretoch 7 milj. kr. anvisas under /81 för en försöksverksamhet medmassmarknadsutgivning av fonogram. I likhet med massmarknadsutgivningen avkvalitetslitteratur En bok för alla - skulle en sådan utgivning kunna stödjaoch stimulera det lokala arbetet i föreningar och på arbetsplatser med attskapa intresse för seriöst syftande kulturaktiviteter. Prop.1981/82:128 67 Sammanfattning av remissyttranden över (1979:1) Fonogrammen i kulturpolitiken Kulturtådetsrapport har vid remissbehandlingen fått ett i stort sett gynnsamt mottagande.Den betraktas som en välkommen genomgång av fonogramfältet och anses därigenomi fortsättningen få stort värde som informationskälla på området. En bredremissopinion delar rådets uppfattning att fonogrammen spelar en väsentligroll i svenskt kulturliv, och därför förtjänar uppmärksamhet i ett kullurpolitisktperspektiv. Remissinstanserna ansluter sig också överlag till uppfattningenatt samhälleliga åtgärder krävs för att säkerställa ett mångsidigt ochkvalitativt högtstående fonogramutbud i . Utanatt ta ställning till rapportens förslag om fonogramstöd delar () uppfattningen att fonogram bör ses som ett viktigt inslag i statenskulturpolitik. För atl rapportens allmänna målsättning skall kunna förverkligasär del dock enligt RRV väsenthgt att även efterfrågesidan påverkas aveventuella statliga insatser. Universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) ser rapportens förslag som ett värdefullt led iansträngningarna att främja de av beslutade kulturpolitiskamålsättningarna. Ett vidgat statligt stöd på fonogramområdet anses angelägetför att nå dessa mål. UHÄ noterar att fonogramproduktionen till mycket ringadel ägnats åt det talade ordet. Registrering och bevarande av det talade ordetär av stor betydelse för forskning och utbildning på många områden, och UHÄskulle därför finna det önskvärt att detta område blev beaktat i störteutsträckning. Dialekt-och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv (DOVA) ansluter sig till de irapporten framförda synpunkterna på fonogrammen i den framtida kultur- och samhällsmiljön.DOVA anmärker emellertid att rapporten ulan vidare uppfattar fonogram som musikfonogram.Fonogram med lyrik, dramatik, dialektupptagningar etc. faller därför utanförbegreppet, vilket bl. a. drabbar det primära syftet med DOVA:s egenverksamhet, nämligen att bevara och levandegöra äldre tiders kultur. Statensungdomsråd anser att rapporten ger en konkret och positiv bild av hur fonogrammenskulle kunna berika och stimulera vår kultur. Rådet anser också alt om denrådande utvecklingen fortsätter, så kommer säkert mer långtgående åtgärder attkrävas om den kullurpolitiska målsättningen skall kunna garanteras. Upphovsrättsutredningenunderstryker att rapporten innehåller en värdefull samling information i olikahänseenden rörande produktion, distribution och användning av fonogram iSverige , men anmärker att 1981/82:128 68 rapportensaknar direkta förslag till lagstiftningsåtgärder och innehåller vissatveksamma sakuppgifter. a. påpekar utredningen att de flesta länderfaktiskt tillträtt gällande internationella konventioner på del upphovsrätlsligaområdet, medan däremot skyddet för övriga rättigheter internationellt sett ärmera begränsat. Videogramutredningendelar rapportens uppfattning all del krävs ett ökat samhällsansvar för allamedier, och att detta i största möjliga utsträckning ska läggas lokalt.Handläggningen av kultur- och mediefrågor bör samordnas på den statliga sidan,och riktlinjer bör dras upp för en sammanhållen statlig mediepolitik. () saknar i rapporten kriterier för vad som avses medkullurpolitiskt värdefull fonogramproduktion. Nämnden riktar ocksåanmärkningar mot rapportens presentation av fonogrambranschen i såsomdominerad av några få multinationella bolag och (). På vilket sätt dessa företag skulle styra de övriga bolagenoch hindra kullurpolitiskt viktig produktion redovisas inle, menar SPK. SPKuppger att andra bolag endast i enstaka fall har erhållit direkt eller indirektstöd från GLF-företag, och att tillgången på inspelnings- och reproduklionsresursersom inte är bundna till större grammofonbolag är relativt god. SPK noterarvidare att avkastningen på det arbetande kapitalet har varit genomsnittligthögre i icke GLF-anslutna bolag än i GLF-företagen. SPK vänder sig också motrapportens påstående att prisdämpande åtgärder f.n. inle behövs. Tvärtom behövsen akfiv prisövervakning, främst på grund av GLF:s dominans som orsakat prisanpassningi andra bolag och leder lill prisstelhet i grossist- och detaljistledet.Flertalet butiker får dock sina leveranser genom andra gros-sister/rackföretagän GLF-företagen. och Rikskonserter är i stort sett överensmed om betydelsen av en alternativ fonogramproduklion och villliksom rapporten understryka vikten av en or-dendig satsning på fonogram förbarn och ungdom. hälsar med stor tillfredsställelse att del nu föreligger enförhållandevis fyllig och välunderbyggd studie över fono-gramsiluationen.Styrelsen varnar dock för risken att bedöma hela fonogramområdet utifrånpopmusiken. Popmusiken representerar en mindre del av den totala fonogramförsäljningenoch många andra styrfaktorer än de som behärskar denna genre måste beaktas ochförmodligen påverkas genom kraftfulla insatser från statligt håll och frånintresseorganisationer av skilda slag. SvenskaInstitutet noterar atl rapporten koncentrerar sina förslag lill åtgärder somavser produkfion, distribution och information i , och anser att ettkraftigt ökat statligt stöd till spekulationsfria insatser i samtliga dessaled är påkallat. Landsorganisationeni (LO) menar att rapporten ger en mycket Prop.1981/82:128 69 intressantbeskrivning över rådande förhållanden på fonogrammarknaden, och anser attkraftfulla åtgärder krävs om de kullurpolitiska målen skall kunna hävdas.LO finner att utredningen inte helt lyckats finna förslag som i någon störreutsträckning kan både erbjuda alternativ till och begränsa det dominerandekommersiella inflytandet. Trots vissa brister kan LO tillstyrka förslagen, somdock måste vidgas fill att också omfatta de förslag som framförs i detsärskilda yttrandet. () uttalar sin posifiva inställning till rapportensförslag som syftar fill att motverka kommersialismens negativa verkningar inomkulturområdet. I likhet med rapporten anser TCO att omedelbara kulturpolitiskaåtgärder är nödvändiga om en i alla led kvalitativt högtstående professionell fonogramverksamheti skall kunna garanteras. () efteriyser en diskussion om hur långt statligainsatser bör gå och i vilken utsträckning en verksamhet bevarar sin karaktärnär den blir statsunderstödd. Eftersom företagen lever i vikande konjunktureroch utbudet av smal musik därför drabbas först, kan del dock vara motiverat medett statligt stöd på detta område. SAF vänder sig emot att rapporten använderbegreppet kommersialism för att beteckna en lönsam men kullurpolitisktundermålig produktion. Att lönsamhetskrav skulle utesluta fonogramutgivning somuppfyller kulturpolitiska krav är enligt SAF ett felaktigt antagande. SAFanser också att rapporten präglas av uppfattningen att staten bättre än denenskilde konsumenten kan avgöra vad som skall konsumeras eller ej, och menarall det borde vara självklart att den enskilde individen tilltros förmåga ochomdöme att själv välja sina fonogram. () instämmer i rapportens kritik av GLF-företagens pris- ochleveranspolitik, vilken anses begränsa KF;s möjligheter att vara ettalternativ till den pä företagsvinst inriktade kulturdistributionen. I likhetmed vad som anförts i det särskilda yttrandet beklagar att rapporten ejtagit upp frågan om en massmarknadsutgivning av fonogram fill närmareutredning. Ett prisbilligt alternativ i fonogramutbudet torde bidra till attskapa intresse hos många konsumenter för sådana musikformer som har svårtatt hävda sig på fonogrammarknaden. Svenska tonsättares internationella musikbyrå (),Konstnärliga och litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS) och Svenskaartisters och musikers intresseorganisation () betraktar rapporten som envärdefull sammanställning av den rådande situationen på fonogrammarknaden ochett vikfigt underlag för nödvändiga kulturpolitiska reformer. Musikerförbundetinstämmer i allt väsendigt i rapportens skissering av fonogrammen i denframtida kultur- och samhällsmiljön och understryker att produktion och distribufionav fonogram bör ske under större offentlig insyn och ökaddemokratisk förvaltning. Förbundet menar också att regeringen bör pröva att isärskild Prop.1981/82:128 70 ordninganslå medel till den av Brevskolans förlag äskade försöksverksamheten medmassmarknadsutgivning av fonogram. FöreningenSvenska tonsättare () vill varmt stödja vad som sägs i rapporten omkonstnärlig och kulturell förnyelse. Däremot har rapporten inte berörtproblematiken om tonsättarens roll i fonogramproduktionen och inser inte vaddet innebär ekonomiskt att producera fonogram utifrån tonsättarnas behov. FSTkräver att delta område belyses. välkomnar som den första mergenomgripande analysen av ett svårgripbart fält. Även om den rent musikpolitiskaanalysen alltför ofta fått ge vika för en mer "mark-nadsinriktad" ochteknisk analys, måste rapporten betecknas scm oersättlig för den kommandedebatten på området. Emellertid saknar förbundet ett samlat grepp på hela massmediesitualionen,och menar att förslagen i alltför hög grad är baserade på dagssituationen. En gmndläggandebrist i rapporten sägs vara att den inte närmare behandlat yttrandefrihetsaspektenpå fonogramområdet. FöreningenSvenska poptdärauktorer (SKÅP) stöder rapporten i sin helhet, men anser attutredningen inte har gjort några ansträngningar att bryta isoleringen i denstatliga fonogramverksamheten. SKÅP finner del angeläget att försöka ta vara pådet intresse för "icke-kommersiella" produktioner som trots alltfinns i grammofonbranschen. SKÅP kan inte acceptera att prestige eller andraskäl förhindrar ett närmande mellan den kommersiella fonogrambranschen ochRikskonserter. GLF,Svenska gruppen av the International andVideograms (IFPI) och Nordiska icke-kommersiella fonogramproducenters förening (NIFF)anser att rapporten faktamässigt är behäftad med många brister ochfelaktigheter. GLF och IFPI anser att fakta blandas ihop med rena värderingaroch lösa påståenden, och att rapporten präglas av okunnighet om och en negalivinställning till den etablerade branschen. GLF menar att ett stort kommersielltfonogrambolag också kan bedriva en icke-kommersiell verksamhet, och gränsernaär flytande. Rapporten har inle heller enligt GLF gjort den nödvändiga distinktionenmellan ideologiska och kulturpolitiska målsättningar. Många fonogram som utgesav ideologiska skäl uppfyller inte de krav man har rätt att ställa på fonogramprodukfion,särskilt sådan som skall ha ett kullurpolitiskt värde. GLF anser också att denbästa metoden att styra en framtida fonogramkonsumfion i allra högsta grad ären fråga om hur skolan lyckas i sin musikbildande verksamhet. NIFFhävdar att utredningens förslag till åtgärder inte på något avgörande sättkommer att förändra den rådande situationen på fonogramområdet. NIFF anmärkerockså på rapportens definition av kommersiell och ickekommersiell. Endastsyftet med en verksamhet och hur det påverkar produktens kvalitet avgör om ettbolag är kommersiellt eller inte. Ett enskilt fonogram kan aldrig sägas vara icke-kommersiellt,och försäljningsstatistik kan aldrig i sig vara ett kriterium påkommersialism. Prop.1981/82:128 71 och framhåller alt musiklivet måste bygga på levandemusik och direkt kontakt. Det är angeläget och viktigt att skapa förståelse förgmndsynen alt fonogram icke kan ersätta direktfram-förd musikupplevelse utan iförsta hand är att betrakta som komplement till levande musik. Kulturnämndeni kommun hälsar med tillfredsställelse att gjort ett seriöstkartläggningsarbete av en av de mest genomkommer-sialiserade verksamheternainom kulluriivet. Nämnden finner det emellertid svårt att få en ordentlighelhetsbild av ämnet innan videofrågorna och vissa upphovsrättsliga aspekter ärfillfredsställande lösta, och anser det inte acceptabelt att rapporten inleåtminstone anger vägarna ur kommersialismen på fonogramområdet. Det är myckelangelägel atl staten påtar sig ansvaret för fordöpande tekniska investeringaroch ett brett internafio-nellt perspektiv. hälsar med tillfredsställelse det intresse somkulturrådet visat fonogramverksamheten i , och menar att det finnsbehov av statligt stöd för utgivning av svensk musik. Rapportens kritik motdetaljhandeln beträffande dålig sortimentsbredd av inhemsk musik är i viss månmotiverad. Däremot måste kritiken att kundservicen i allmänhet är mycket dåligbestämt avvisas. Fortsättningsvisär sammanställningen gmpperad kring betänkandets fem huvudförslag, nämligen - fortsatt och utvidgad fonogramproduktionvid Rikskonserter - stöd till enskilda fonogrambolag - inrättande av ett statligt distribufionsorganför fonogram - upprättande av en fonogramkatalog - avgift för privat kopiering av fonogram Avslutningsvisredovisas under mbriken Kultur och samhälle synpunkter som framförts ianslutning fill vissa övriga förslag från . 2 Fortsatt och utvidgad fonogramproduktion vid Rikskonserter Kulturtådethävdar i sin rapport att Rikskonserters fonogramproduktion väsentligt breddatdet svenska fonogramutbudet. Verksamheten har också motverkat monopoliseringstendenserpå området och har därmed indirekt hävdat de mindre svenska fonogrambolagensintresse. Rådet föreslår därför att Rikskonserters fonogramutgivning skallfortsätta och dessutom utvidgas. Dels skall Rikskonserter producera fonogramhelt i egen regi som , dels också göra konsulterande och stödjandeinsatser för fillfälliga producenter. Produktionen skall inte heller, som underförsöksverksamheten, inskränkas till alt vara repertoarkompletterande.Utgivningen bör inriktas på att i vidare bemärkelse utveckla alternativ tilldet kommersiella utbudet, i samverkan med icke-kommersiella bolag ochtillfälliga produ- 1981/82:128 72 center.Produktionen skall i huvudsak spegla svenskt musikliv och innehålla musikutförd av svenska musiker, även om musik med annat innehåll också skall kunnaframställas. Minst en tredjedel av produktionen skall utgöras av fonogram förbarn och ungdom. Produktionsplaneringen skall handhas av en fonogramkommillé omsju personer, varav tre utsedda av och fyra av Rikskonserter. Ettantal remissinstanser är rent allmänt positiva till rapportens förslag,nämligen (), UHÅ, DOVA, , videogramutredningen,, Rikskonserter, LO, TCO, KF och . SÖ tillstyrker att produktionen bhr alternafiv, och anser detsärskilt viktigt att minst en tredjedel anpassas till barn och ungdom. DOVAvill betona värdet av att Rikskonserters utgivning av svenskt visarkivsfolkmusikinspelningar kan fortsätta, och anser det mycket väsentligt att fonogrammenutges såväl på grammofonskiva som på kassett. anser altproduktionen bör bedrivas som ett konkret alternativ till den rent kommersiellafonogramproduktionen, och betraktar de äskade anslagen som blygsamma. Rikskonsertervill särskilt framhålla uppgiften att utveckla alternativ till det kommersiellafonogramutbudet, och vill prioritera frågan om tillgång och nya lyssnare.Rikskonserter vill i första hand göra svensk musik med svenska musiker, menönskar friare händer att också producera utländska verk. LO understryker attersättning till medverkande i Rikskonserters fonogramutgivning skall utgåenligt avtal, och TCO menar att stödet bör finansieras genom den avgift påoinspelade kassetter som föreslås i rapporten. kyrkliga studieförbundanser det särskilt tilltalande all Rikskonserter skulle kunna hjälpa grupperoch individer som vill ge ut enstaka fonogram. Åtskilligainstanser är positiva till rapportens förslag som sådana under vissa fömlsättningareller med vissa förbehåll. ,Musikaliska styrelse. , , ,SKÅP och Svenska tea-terförbimdet stöder den föreslagna, generella inriktningenför Rikskonserters fonogramverksamhet, men anser att upphovsmannakretsen och fonogramexpertisutanför Rikskonserter måste beredas plats i den föreslagna fonogramkommittén.Musikhögskolan, musikerförbundet och SKÅP avvisar dessutom förslaget att entredjedel av produktionen skall anpassas för barn och ungdom, dels på grund avdefinitionssvårigheter, dels därför att denna gmpps förmåga att tillgodogörasig olika slags musik är underskattad. framhåller altstödet till Rikskonserter inte får medföra all andra små fonogrambolag med icke-kommersiellinriktning konkurreras ut. kräver atl medverkande fårersättning enligt avtal. FST vill understryka att Rikskonserters utgivning böromfatta musiktyper som är dåligt företrädda i annan fonogramverksamhet. Ianslutning till rapportens förslag om ett ramavtal mellan Prop.1981/82:128 73 Rikskonserteroch () efterlyser FST ett liknande avtal mellanRikskonserter och de statsunderstödda orkestrarna, och tilllägger att ettavtal med Regionmusiken ytterligare skulle förbättra situationen.Tonkonstnärsförbundet efterlyser mer övergripande normer för kvalitelsproduktionenmed hänsyn lill genrer och uttrycksformer. SKÅP anar i förslaget en fara föralltför mycket utländsk musik och ett åsidosättande av svensk kvalitativpopulärmusik. Förbundet föreslår att Rikskonserters tekniska resurserställs till förfogande för enskilda eller grupper och folkrörelser som intevill vända sig till de kommersiella bolagen. Ettstort antal instanser tar inte direkt ställning varken för eller emotförslaget, men ger synpunkter eller har vissa invändningar. Statskontoretkan inte finna tillräckliga och övertygande skäl för en utbyggnad avRikskonserters personalorganisation, och föreslår istället en internrationalisering för ökad produktion fill lägre kostnader, och en omfördelningav resurser som disponeras för annan verksamhet. Lågprishnjen idetaljhandelsledet anses också vara tämligen verkningslös som metod att nå"nya" grupper, åtminstone att döma av rapporten. RRVanser att Rikskonserter bör ges möjlighet att avtala med andra fonogramproducenlerför produktion och distribution av fonogram. En fömtsättning är atl privatproduceradefonogram uppfyller givna kvalitetskrav, och att kostnaderna kan nedbringas.Verksamheten bör också följas upp och utvärderas både beträffande kostnader ochresultat för att möjliggöra en omprövning av dess form och målsättning. SPKfinner det inte klarlagt i rapporten att utbudet på producentsidan är såotillfredsställande att samhället bara därför bör ta initiativ till vad som kallaskompletterande utgivning. Eftersom Rikskonserters kostnader varit höga, borderapporten i störte utsträckning ha prövat alternativa stödformer, och därvidgranskat de olika stödformer som tillämpas av kommuner, organisationer ochstiftelser. SPK menar att stödförslaget innebär en risk att rådande pris- ochkonkurrensförhållanden ändras inom vissa repertoarområden. Om en stor del avutgivningen av en viss repertoar blir subventionerad, och utgivningarnalågprissätts för att öka spridningen, kommer utgivningarna hos övriga företaginom dessa områden i en ogynnsam konkurrenssituation, vilket kan leda till attfonogrambolagen minskar sitt utbud av denna repertoar. Riksradion(RR) ställer sig positiv till rapportens förslag om tekniskt samarbete mellan RRoch Rikskonserter. Detta bör regleras i avtal. RR anser sig dock i framtidenkunna erbjuda endast överskottskapacitet, såvida inte ett ramavtal klart angerstorleken av det framtida teknikbehovet vid Rikskonserter. SvenskaInstitutet noterar att Rikskonserter, som ett led i den föreslagna framtida produkfionen,även skall kunna framställa fonogram med utländskt material som ett led i kullumtbytesprojektmed andra länder. Prop.1981/82:128 74 Institutetanser att bilaterala överenskommelser bör kunna vara en effekfiv kullumtbytesformexempelvis i samarbetet mellan och utvecklingsländerna. CentralorganisationenSACO/SR anser att om Rikskonserters fonogramverksamhet i fortsättningen skallkunna spela en roll som alternativ fill fonogrambolagens produkfion, måsteRikskonserters resurser disponeras så, att en bättre balans uppnäs mellankostnaderna för produktion och administration. SAFuttrycker förvåning över att rapporten i sitt ställningstagande till Rikskonsertersförsöksverksamhet ignorerat den krifik som riktats mot Rikskonserter.Rikskonserter anses ha dragits med höga kostnader och brister i marknadsföringoch distribufion. Om Rikskonserter trots detta får fortsatt stöd, bör skäletvara behovel att säkra ett mångsidigt svenskt musikliv. Målet för verksamhetenbör vara bästa möjliga lönsamhet, och resultaten av en inledande period börutvärderas innan beslut fattas om vidare utökat stöd. En nödvändig fömtsättningför bättre utnyttjande av fillgängliga resurser är ett samarbete mellanRikskonserter och övriga fonogramproducenler, dvs. med alla lämpliga företag ibranschen. SAF har inget emot ett ramavtal mellan Rikskonserter och SR förinspelningsteknik. , , IFPI och NIFF anser all Rikskonserters kostnader varitonormalt höga, och kritiserar rapporten för att dessa siffror inte tydligareredovisats eller beaktats. GLF, IFPI och NIFF anser att stödet istället bordeläggas på enskilda bolag och produkfioner, vilket skulle ge kulturpolifisktmedvetna bolag och producenter bättre möjligheter att överleva. Följaktligenföreslär samma instanser att målsättningen för Rikskonserters fonogramverksamhetalltjämt bör begränsas fill kompletterande repertoar, eftersom en alternativproduktion vid Rikskonserter skulle placera små och/eller icke-kommersiellabolag i ett ogynnsamt konkurtensläge. Av samma skäl hävdar NIFF alt inga lönsamhetskravskall läggas på Rikskonserters verksamhet, och IFPI föreslår alt Rikskonsertersutgivningar i fortsättningen skall inskränkas fill inspelning av egen verksamhetsamt produktioner som av olika skäl inte kan göras av fristående producenter. GLFförordar bättre samarbete mellan Rikskonserter och den etableradegrammofonbranschen, och anser alt personer utanför Rikskonserter och kulturtådetmåste få inflytande över vilka produktioner som bör bekostas med stadigaanslag. SAMIinstämmer i behovet av ökat antal fonogram för barn och ungdom, men andelen börinte enligt fixeras till en tredjedel på gmnd av definitionssvårigheter.Utgivningen vid Rikskonserter bör främst omfatta fonogram av de slag som inteär väl företrädda i annan fonogramverksamhet, oavsett om denna i övrigt är avkommersiell eller icke-kommersiell art. menar att Rikskonserters verk- Prop.1981/82:128 75 samhetär ganska isolerad och inte kommer fill sin rätt på grund av bristandeeffektivitet och marknadsföringskunskaper. En fömtsättning för ökad omsättningsägs vara en ökad efterfrågan, vilket kan åstadkommas genom aktivmarknadsföring. Att skylla Rikskonserters bristande framgångar på demultinationella fonogramkoncernernas framgångar kan förbundet inte acceptera.Detaljhandelns kontakter med Rikskonserter skulle kunna förbättras omRikskonserter visade större föreståelse för detaljhandelns konkurtenssituation. och Svenska mag-netbandsinstitutethyser uppfattningen att den logiska lösningen på finansieringsproblemen församhällets stöd till kullurpolitiskt angelägen fonogramprodukfion i förstahand borde ligga i anslag från den generella beskattningen. I andra hand bordelösningen ligga i atl lönsamma fonogramproduktioner bidrog till de mindrelönsamma, i enlighet med den modell som används inom filmbranschen.