prop · G50388 · 1981-12-31 00:00:00 — 1 avsnitt 2.3 har bestämmelserna närmare motiverats.Utöver vissa redaktionella ändringar innebär förslagen att de allmännaförvaltningsdomstolarna tar över handläggningen av ifrågavarande målgrupper.Vid utformningen av reglerna har strävan varit att få handläggningsrutiner fördessa mål som så långt möjligt anpassas till vad som gäller för övriga mål i deallmänna förvaltningsdomstolarna. Detta innebär bl, a, att besvärsinlagan skallges in till besvärsmyndigheten och inte som har föreslagits i någotremissyttrande till beslutsmyndigheten. Frågan om var en besvärshandling skallges in är f. ö. under övervägande i i samband med beredningenav förvaltningsrättsutredningens betänkande (SOU 1981:46) Ändringar i förvaltningslagen.Resultatet av dessa överväganden kan naturligtvis leda till en ändring även förnu ifrågavarande mål. Kommitténs förslag till övergångsbestämmelser innebär iprincip att försäkringsrätterna när de nya reglerna trader i kraft lämnar överalla icke avgjorda mål till länsrätterna resp, kammarrätten i , medan försäkringsöverdomstolenslutför handläggningen av de inneliggande målen. 1981/82:88 35 har dock menat att de mål som vid årsskiftet1978/79 flyttades över från verkets besvärsavdelning och som ännu inte äravgjorda borde undgå ytterligare en överflyttning. Jag har förståelse för verkets synpunkter. Enligt vad jaghar inhämtat från försäkringsrätten för rör det sig emellertidendast om ett drygt 30-tal mål. Rätten räknar f, ö, med att dessa mål skallvara avgjorda . Jag har därför inte anledning att föreslå någraspeciella regler för de nu aktuella målen. Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas överförslagen till 1. lag om ändringi lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, 2. lag om ändringi förvaltningsprocesslagen (1971:291), 3. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter, 5. lag om ändringi lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring, Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. 1981/82:88 36 Närvarande: f. d. justitierådet , regeringsrådetDelin, justitierådet . Enligt lagrådet fillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för Söder beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag till 1. lag om ändring i lagen (1978:28) omförsåkringsdomstolar, 2. lag om ändringi förvaltningsprocesslagen (1971:291), 3. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter, 5. lag om ändringi lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Förslagen har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring 20 kap, 11§ Prövningen enligt 10 a §. som kan avse också ett beslutmeddelat vid omprövning enligt 10 §, kan ske efter framställning av denförsäkrade eller på eget initiativ; det förra är förmodligendet vanligaste. Leder prövningen enligt 10 a § inte till den ändring som denförsäkrade önskar, har han rätt att fullfölja talan mot det därvid meddeladebeslutet. Enligt det remitterade förslaget förutsätter dock detta att denförsäkrade först enligt 10 § begärt omprövning av beslutet i fråga. Först omförsäkringskassan då inte tillmötesgår den försäkrades önskemål i sak, får hananföra besvär hos försäkringsrätten. Denna reglering innebär, att samma ärendekan komma att prövas minst av , låt vara att vidnågon av prövningarna nytt material kan ha tillkommit (jfr 10 a § förstastycket punkt 2), Omprövningen enligt 10 § av beslut som meddelats enligt 1(1 1981/82:88 37 a § kan som regel inte antas leda till attförsäkringskassan ändrar ståndpunkt och synes innebära en omgång utanmotsvarande nytta. Med hänsyn till det sagda synes det föreligga goda skälatt tillägga den försäkrade rätt att föra talan mot beslut som fattats med stödav 10 a § hos försäkringsrätten utan att omprövning enligt 10 § först skallske. En sådan ordning kan uppnås genom att i förevarande paragrafs förstastycke en ny fjärde mening av följande lydelse upptas: "Bestämmelserna i andra och tredje meningarna gällerdock ej beslut som meddelats med stöd av 10 a §." I paragrafens sista stycke föreskrivs enligt förslaget,att bl. a. allmän försäkringskassas beslut skall gälla, om ej annatföreskrivits i beslutet eller bestäms av den domstol som har att prövabeslutet. Däremot ger förslaget ingen motsvarande möjlighet förförsäkringskassan att vid omprövning av beslut enligt 10 § eller prövningenligt 10 a § bestämma, att ett tidigare meddelat beslut i avvaktan på attfrågan slutligen prövas tills vidare inte skall tillämpas. Frågan är om intebehov finns av en sådan möjlighet särskilt i vissa fall där kassans förstabeslut är av förpliktande natur. Om omprövningsförfarandet enligt 10 § skallbli en fullgod ersättning för besvärstalan hos domstol, bör man också hamotsvarande tillgång till inhibition. Även i fall som avses i 10 a § förstastycket punkt 2 och 3 är det tänkbart att ett inhibitionsbeslut kan varapåkallat. Dessa skäl talar för att i sista stycket av förevarande paragrafefter ordet "domstol" bör inskjutas "ellerförsäkringskassa". Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. 1981/82:88 38 Närvarande: statsministern . ordförande, ochstatsråden . , , Åsling, Söder, , ,, , , , , Elmstedt, Tilländer. Proposition om åtgärder för att förbättraförsäkringsdomstolarnas arbetsläge m. m. Anmälan av lagrådets yttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill 1. lag om ändringi lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, 2. lag om ändringi förvaltningsprocesslagen (1971:291), 3. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring, 4. lag om ändringi lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) omsocialavgifter, 5. lag om ändringi lagen (1959:551) om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen(1962:381) om allmän försäkring. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande. Lagrådet har uttalat att beslut som meddelas med stöd av20 kap. 10 a § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) - dvs, enligtreglerna om omprövning av uppenbart oriktiga beslut - bör kunna överklagasdirekt till försäkringsrätten och således utan att behöva på nyttomprövas enligt 10 §. Jag instämmer i denna bedömning. Denlagtekniska lösning som lagrådet har förordat innebär inget direkt förbud förden försäkrade att begära omprövning enligt 10 § av ett beslut som harmeddelats med stöd av 10 a §, om han föredrar det framför att genast klaga tillförsäkringsrätten. För min del anser jag inte att det finns något ' Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden , 1981/82:88 39 behov av en sådan valmöjlighet. Det skulle också skapaförvirring hos allmänheten med en fullföljdshänvisning som anger att beslutetantingen kan omprövas av kassan eller överklagas direkt till försäkringsrätten.Jag förordar i stället att 10 § utformas så att från prövning enligt denparagrafen undantas beslut som har meddelats med stöd av 10 a §. Därmed kommerbeslutet också att undantas från inskränkningen i besvärsrätten i 11 § förstastycket andra meningen. Detta får vidare den konsekvensen att rättsmedlet blirbesvär i fråga om samtliga omprövningsbeslut. Lagrådet har vidare ifrågasatt om det inte i 20 kap, 13 § AFLborde införas en regel som gör det möjligt för att inhiberaett beslut som den försäkrade har begärt att få omprövat, särskilt i vissa falldär kassans första beslut är av förpliktande natur. Med anledning härav villjag erinra om att nu gällande omprövningsregler i och för sig också skullekunna fordra en sådan regel. Vid omprövning enligt nuvarande regler har någotsådant behov emellertid inte visat sig i praktiken. Dock förekommer det, om äni mycket begränsad omfattning, att det i en besvärsinlaga framställs ett inhibitionsyrkande.Enligt anvisningar av skall kassan i den situationenomedelbart eller senast fullgöra den nuvarande omprövningenenligt 20 kap. 11 § och sedan sända över handlingarna till försäkringsrätten,som då får pröva bl. a. inhibitionsfrågan. Denna ordning har visat sig fungeraväl i praktiken. De omprövningsregler som har upptagits i det remitteradeförslaget fordrar visserligen mer ingående överväganden från kassans sida än denuvarande reglerna. Jag vill emellertid understryka att utredningen självfalletskall vara avslutad redan när det första beslutet fattas. På omprövningsstadietbör det därför normalt inte finnas behov av att komplettera utredningen. I vartfall bör en sådan komplettering av så snabbt att hela omprövningsprocedurenär slutförd inom den tidsram som enligt det tidigare sagda gälleri dag när det har framställts ett inhibitionsyrkande. Mot den bakgrunden börett inhibitionsyrkande lika snabbt komma under försäkringsrättens prövning medde regler som har upptagits i det remitterade förslaget som i det nuvarandesystemet. En möjlighet till inhibition redan i kassan ar därför enligt minmening inte påkallad. I fråga om ett flertal ärenden i kassor ochförsäkringsdomstolar återfinns de materiella reglerna i annan lagstiftning än AFL,Det gäller t, ex, arbetsskador och delpension, som regleras i lagen (1976:380)om arbetsskadeförsäkring resp. lagen (1979:84) om delpensionsförsäkring. Andraexempel är ärenden om barnbidrag och bidragsförskott. Gemensamt för dessalagar är att de innehåller en föreskrift om att bestämmelserna i 20 kap. 10-13 §§AFL om ändring av beslut samt talan mot försäkringskassas och försäkringsrättsbeslut skall tillämpas på även dessa ärenden. 1981/82:88 40 inbegripet 10 a § - i ny lydelse skall alltså tillämpas påifrågavarande ärenden. Hänvisningarna kan därför kvarstå oförändrade. När det gäller hänvisningarna till AFL i 13 och 14 §§lagen (1978:40) om införande av lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, m. m.,är förhållandet något annorlunda. Dessa bestämmelser, som reglerarriksförsäkringsverkets handläggning av ärenden enligt den äldreyrkesskadelagstiftningen, innebär att verkets beslut kan omprövas endast medstöd av nuvarande 20 kap. 10 § AFL och alltså inte enligt 11 § tredje stycketsamma kapitel. Någon utvidgad omprövningsrätt i fråga om dessa beslut är inteåsyftad genom den nu föreslagna lagstiftningen. Hänvisningen till 10 § skalldärför ändras till att avse 10 a §. Motsvarande ändring skall ske i 8 §. Vid min anmälan av anslagen till försäkringsrätterna ibudgetpropositionen för /83 avser jag att föreslåresursförstärkningar för försäkringsrätterna. Förslagen kommer att innebära atttvå nya avdelningar kan inrättas vid försäkringsrätten för och enny avdelning vid försäkringsrätten för samt viss förstärkningtill befintliga avdelningar vid försäkringsrätten för . Tillsammans med de åtgärder jag föreslår i dennaproposition bör ifrågavarande resursförstärkningar medföra att man kan komma till rätta med nuvarande arbetsbalanser och därmed väntetidernaför att få ärenden avgjorda hos försäkringsrätterna. Mot bakgrund bl. a. av vadsom anförts i några remissyttranden över försäkringsdomstolskommitténsbetänkande bör i det fortsatta arbetet prövas vilka för- och nackdelar som kanfinnas med en anknytning av försäkringsrätterna till som centralförvaltningsmyndighet. Med hänvisning till var jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen föreslår att antaga förslagen fill 1. lag om ändring i lagen (1978:28) omförsäkringsdomstolar, 2. lag om ändring i förvaltningsprocesslagen(1971:291), 3. lag om ändring i lagen (1962:381)om allmän försäkring, 4. lag om ändring i lagen (1959:552)om uppbörd av vissa avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, 5. lag om ändring i lagen (1959:551)om beräkning av pensionsgrundande inkomst enligt lagen (1962:381) om allmänförsäkring. 6. lag om ändring i lagen (1978:40) ominförande av lagen (1978:28) om försäkringsdomstolar, m. m. De under 1-5 angivna förslagen har granskats av lagrådet. 1981/82:88 41 Det under 2 angivna förslaget har upprättats i samråd medchefen för . Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop.1981/82:88 42 Sammanfattning av försäkringsdomstolskommitténs betänkande(Ds S 1981:9) Försäkringsdomstolarnas arbetsläge. Den nuvarande besvärsorganisatioiien påsocialförsäkringsområdet tillkom , Reformen innebar ikorthet att den besvärsprövning som tidigare hade utövats avriksförsäkringsverkets (RFV:s) besvärsavdelning och av försäkringsrådetövertogs av tre nybildade försäkringsrätter, nämligen en för (FRM).en för (FRS) och en för (FRN). Storlekenpä de tre försäkringsrätterna bestämdes med ledning av den beräkning somutredningen angående översyn av besvärsorganisationen inom socialförsäkringenni. (i fortsättningen benämnd besvärsutredningen) hade gjort i betänkandetFörsäkringsrätt och försäkringsöverdomstol (SOU 1976:53). Utredningen räknademed att försäkringsrätterna skulle få handlägga minst 14 000 mål . Dessamål fördelade utredningen på de tre försäkringsrätterna med ledning avfolkmängden inom resp. domkrets. FRM beräknades dock få ca 2 000 mål extra tillföljd av att den rätten skulle handlägga några speciella målkategorier (deflesta mål om yrkesskada samt mål om arbetsgivaravgift, egenavgift ochpensionsgrundande inkomst), som de andra båda rätterna skulle slippa.Fördelningen innebar följande för varje försäkringsrätt, FRM FRS FRN Totalt Antal mål 7 500 4 700 1800 14 000 Under bearbetningen i avbesvärsutredningens förslag utvidgade man försäkringskassornas möjlighet attompröva sina beslut (nuvarande 20 kap. 11 <! tredje stycket AFL), Denutökade omprövnings-rätten beräknades enligt regeringens proposition(1977/78:20 s, 132) medföra ett bortfall av 2 000 mål . De återståendemålen bedömdes enligt propositionen bli fördelade enligt följande, FRM FRS FRN Tolalt Aiual mål h 000 4 000 2 000 12 000 Bedömningen av måltillstvömningen grundade besvärsiitredningeni huvudsak på uiUalet inkomna ärenden vid RFV:s besvärsavdelning och vid försakrinsisrädct. 1981/82:88 43 Antalet inkomna mål till försäkringsrätterna blev frånförsta stund väsentligt större än beräknat. Antalet har också visaten stigande utveckling som framgår av följande. Storleken på försäkringsrätterna bestämdes naturligtvis ocksåmed hänsyn till den förväntade avverkningsförmågan. Vid den bedömningen utgickman från vad RFV:s besvärsavdelning och försäkringsrådet hade avverkat.Avverkningstakten vid kammarrätterna, vilkas organisation utgjorde förebildför försäkringsrätterna, påverkade också bedömningen. Utifrån dessa förutsättningarberäknade man avverkiiiiigsförmågan till 135 mål per handläggare och år. Medhandläggare avsågs domare och föredragande. Den beräkningen har visat sig vara alltföroptimistisk och i praktiken har avverkningen blivit lägre, Ianslagsframställningarna för /82 räknar exempelvisförsäkringsrätterna själva med en avverkningsförmåga pä ca 110 mål perhandläggare och år. De exakta avverkningssiffrorna är följande. Måltillströmningen har alltså blivit större ochavverkningen mindre än beräknat. Inte under någon månad har försäkringsrätternahaft en avverkning som nått upp till antalet nya mål under samma månad.Målbalansen har därför ökat , vilket närmare framgår av följandeuppställning. Antal rnål i balans Tidpunkt FRM FRS FRN Totalt I()(i67 1981/82:88 44 De ökade målbalanserna har också lett till en väsentligförlängning av väntetiden för alt få ett ärende avgjort. På RFV:s besvärsavdelningvar det ovanligt med en längre väntetid än . om denräknas fram genom att dividera målbalansen med avverkningsförniågan per är. varfördubblad redan när försäkringsrätterna inledde sin verksamhet. Efter ett årsverksamhet hade väntetiden utsträckts till omkring I: år för att vid utgången av vara . Av statistiken kan man utläsa en tendens till fortsattökning av måltillströmningen. Kommitténs bedömning ;ir att den kommer att liggapä ca 17 500 mål . Med nuvarande avverkningsförmäga innebärande11 000 mål och med beaktande av vissa personalförstärkningar fr, o, m,blir följden att den totala målbalansen vid utgången av kanantas komma att uppgå till följande. FRM FRS FRN Totalt iitaånaen av 1981 13500 13 000 3 700 ,0 20(1 Om det inte skulle vidtas några särskilda åtgärder för attminska väntetiderna i försäkringsrätterna, skulle den genomsnittligahandläggningstiden i försäkringsrätterna uppgå till drygttre är. Detta innebär självfallet inte att varje mål har tre årshandläggningstid. Vissa målgrupper- t. ex. arbetsskador och pensioner- skallnämligen behandlas med förtur. 1 gengäld medför detta att andra målgrupper fåren ännu längre handläggningstid. Redovisningen ovan av målantalet har skett i totalsiffror,dvs. utan att specificera på olika målkategorier. Som framgår nedan visar ensådan specifikation att mål om sjukförsäkring, pension och yrkesskada/arbetsskadaär de dominerande målgrupperna och uppgår till av det totalamålantalet. Därav utgör yrkesskade/arbetsskademålen i försäkringsrättenför och försäkringsrätten för och iförsäkringsrätten för . I sistnämnda rätt är sjukförsäkringsmålendominerande och upptar en andel av . 1981/82:88 45 Inkomna mål 1980-07-0112-30 fördelade pä målgrupp (%) Målgrupp FRM' FRS FRN (21,5) (44,6) Yrkesskada (från RFV) 24.0 100.1 (99.9) 99.9 100.0 ' Inom parentes redovisas de procenttal som skulle gällaom FRM endast hade de målgrupper som finns vid övriga råtter. Om rätternas balansproblem skall lösas enbart medpersonalförstärkningar måste ansenliga resurser avsättas för ändamålet. Enligträtternas egen bedömning som den kommit till uttryck i anslagsframställningarnaför /82 rör det sig om närmare 40 handläggart jänster. Dessutomtillkommer förstärkningar på biträdessidan, 2 Kommitténs förslag till åtgärder 2.1 En utöka! Enligt nuvarande ordning är försäkringskassorna skyldigaatt ompröva varje beslut mot vilket besvär anförs av en försäkrad. Vidomprövningen får dock beslutet ändras endast om klagandens yrkande helt kanbifallas. Det finns flera skäl som talar för en mera långtgåendeomprövningsrätt för försäkringskassorna än för förvaltningsmyndigheter iallmänhet. Ett skäl är att det vid kassorna finns ärenden som förekommer i bet>dandeomfattning och där besluten grundas på bestämmelser som ger ringa utrymme för skönsmässigabedömningar. Detta hindrar dock inte att bestämmelserna kan vara invecklade ochsvårförståeliga för gemene nian. Beslut av denna typ kan av praktiska ochekonomiska skiil inte ges en sådan individuell utformning att alla försäkrade -med de olika förutsättningar som de har att tillgodogör;i sig såväl skriftligsom muntlig information - förstår innehållet i eller motivet för dem. Till bilden hör också att försäkringskassorna delegerarbeslutsfattandet till tjänstemän som inte har den överblick som behövs för attpå ett övertygande sätt förklara varför tillämpningen av en viss bestämmelse ärriktig och rinilie. 1981/82:88 46 Ett annat skäl är att många beslut tillställs deförsäkrade genom skriftliga meddelanden som framställs maskinellt och som innehålleren begränsad mängd information eller är starkt schabloniserade. Detta kannaturligtvis ge upphov till missförstånd. Inom RFV pågår en verksamhet somsyftar till att få kassornas beslut mera informativt utformade. Dennaverksamhet kommer naturligtvis att få en positiv effekt, men man måstesamtidigt ha klart för sig att beslut som inte är utformade med hänsyn tillförhållandena i det enskilda fallet alltid löper en särskild risk alt blimissförstådda. En viss grupp försäkrade - i relativa tal liten men inte iabsoluta tal - kommer därför troligen trots RFV:s ansträngningar att missförståförsäkringskassornas beslut och anse sig nödsakade att överklaga för att fä"'rätt"'. 1 många av dessa fall är det onödigt och resurskrävande attta besvärsorganen i anspråk, när det främst är fråga om att bättre förklaraeller motivera de beslut som har fattats. Genom ett utvidgat omprövningsförfarandeborde man kunna förklara besluten på ett sätt som är bättre anpassat tillförhållandena i det enskilda fallet. Det är sannolikt att en viss andel av demsom är missnöjda med det första beslutet i realiteten är nöjda sedan de harfått en mera utförlig motivering efter omprövningen. Kommittén föreslår en utvidgning av omprövningsinstitutetinnebärande att kassan kan ändra sitt beslut även om ändringen inte medförfullt bifall till klagandens yrkande. Enda inskränkningen blir att kassan intefår ändra beslutet till nackdel för den försäkrade. föreslårkommittén att besvärsrätten knyts till oniprövningsbeslutet och inte tillkassans första beslut, (En reservant i kommittén föreslår att omprövningsregleniautformas så att besvärsrätten knyts till kassans första beslut och att kassanefter omprövning bereder den försäkrade tillfälle att fullfölja besvären tillförsäkringsrätten.) Omprövningen bör på samma sätt som utföras av enöverordnad befattningshavare inom kassan. Beslutsmotiveringen i oniprövningsbeslutetkan i förhållande till det första beslutet göras utförligare och därför bli merainformativt. Kommittén räknar med att ett inte ringa antal klagandegenom omprövningen blir övertygade om att beslutet är korrekt och därföravstår från att besvära sig. 2.2 Överflyttningen till de allmännaförvaltningsdomstolarna av vissa avgifts-mål m. m. Vid försäkringsrätten för handläggs i dagmål om arbetsgivaravgifter, pensionsgrundande inkomst och vissa egenavgifter.Första beslutsinstans är i fråga om arbetsgivaravgifterna () och i fråga om de andra målgrupperna de lokala skattemyndigheterna, Försäkringsöverdomstolenär slutinstans. 1981/82:88 47 har statsmakterna planerat att dessamålgrupper skall föras över till de allmänna förvaltningsdomstolarna (länsrätt,kammarrätt och regeringsrätten), när de lokala skattemyndigheterna i stiilletför RFV blir första beslutsinstans även för målen om arbetsgivaravgifter. Dennadecentralisering kommer emellertid att dröja ännu . Kommittén hardärför undersökt om målen kan flyttas över utan att avvakta decentraliseringen.Kommittén har funnit att så är möjligt. Förslaget innebär att mål omarbetsgivaravgifter skall överklagas från RFV till kammarrätten i medregeringsrätten som slutinstans, Besvärsordningeii för övriga mål blir lokalaskattemyndigheten - länsrätten - kammarrätten - regeringsrätten, 2.3 Förenklingar och rationaliseringar i arbetsmetoderna Kommittén diskuterar olika åtgärder som kan medföraförenklingar och rationaliseringar i försäkringsrätternas verksamhet och sombör kunna leda till en ökad avverkning. Bland åtgärderna kan nämnas följande, 1, Speciallottning, av likartad beskaffenhet förssamman på ett begränsat antal rotlar i stället för att som spridas på samtliga rotlar. En variant ar att sådana mål föredras för avgörande vid en och samma session, Justering avutkasten till dom. Kommittén föreslår att ordföranden som regel bör kunna avståfrån en detaljkontroll av fakta i målen. Den kontroll som övriga domare redangjort får anses till fyllest. Domskrivningen.En ökad avverkning kan uppnås genom en förkortad domskrivning, t, ex. genom attkassans beslut och annat material fogas som bilagor till domen, i stället föratt en egen redogörelse för bakgrundsfakta (recit) tas in i domen. Vid en försäkringsrättsavdelninghar försöksvis praktiserats en metod som innebär att redovisningen avfaktamaterialet kraftigt beskärs. Denna metod ökar möjligheterna att skriva domefter mall, vilket förenklar domskrivningen, 4, Delgivningsrutinerna, och beslut delges medde klagande men detta lyckas ibland först efter flera försök. Kommittén föreslår att försöken bör kunna avbrytas på ett tidigare stadium än f, n, 2.4 Domförhetsreglerna i försäkringsrätterna Enligt nuvarande regler skall tre domare delta i wirje avgörandesom försäkringsrätterna fattar, 1 omkring 1/3 av målen - i försäkringsrätten fiirMellansverige närmare hälften - måste dessutom två nämndeman delta.