prop · G503219 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt gällande hälsovårdsstadga skall ochstatens livsmedelsverk meddela råd och anvisningar om den allmänna hälsovårdentill ledning för hälsovårdsnämnderna. En motsvarande uttrycklig bestämmelse harinte tagits in i förslaget till hälsoskyddslag. Den omständigheten altbestämmelsen inte har getts en motsvarighet i hälsoskyddslagen får dock intetolkas på det sättet att allmänna råd inte längre skall kunna ges till ledningför tillsynsarbetet. Det är även i fortsättningen av stor vikt att de centralatillsynsmyndigheterna lämnar de lokala och regionala tillsynsorganen hjälp ochstöd i form av allmänna råd. Ofta kan det vara av stort värde för miljö-ochhälsoskyddsnämnderna i deras tillsynsarbete om de allmänna råden innefattarnormer eller gränsvärden för olika verksamheter. Det bör dock understrykas attsådana normer och gränsvärden inte är bindande föreskrifter utan endasthjälpmedel vid bedömningen av huruvida en viss verksamhet e.d. förorsakarsanitär olägenhet. 14 § får i särskildafall meddela de villkor som behövs för att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet och för atl undanröja sådan olägenhet vid viss verksamhet eller i samband med Utnyttjande av en plats eller en lokal som allmänheten har tillträde till. Paragrafen har en viss motsvarighet i 70 §hälsovårdsstadgan. Bestämmelsen i paragrafen gernämnden möjlighet att beträffande en viss verksamhet eller i samband med att enviss plats eller lokal utnyttjas meddela de villkor som kan behövas för atlhindra uppkomsten av sanitär olägenhet eller undanröja sådan olägenhet.Bestämmelsen, som kan betraktas som ett komplement till bestämmelserna i 18 §,innebär inte ett bemyndigande för nämnden att meddela generella föreskrifter ihälsoskyddshänseende utan ger endast nämnden rätt att i ett enskilt fallföreskriva den begränsning av eller uppställa de krav som kan behövas från hälsoskyddssynpunkt.Sådana särskilda villkor kan bli aktuella beträffande t.ex. arrangemang avolika slag såsom idrotlslävling, cirkusföreställning eller tivoli-; ochmarknadsnöjen eller beträffande bad inom ett visst vattenområde eller förcampingplatser. 15 § utövar denomedelbara tillsynen inom varje kommun över efterlevnaden av denna lag och bestämmelser medde lade med stöd av lagen. Inom länet utövas tillsynen av . Den centrala tillsynen utövas av och enligt regeringens bestämmande. utövar riilsynen inomförsvarsmakten. Prop.1981/82:219 64 I sin tillsyn enligt denna lag harlänsstyrelsen och försvarets sjukvårdsstyrelse samma befogenhet som miljö- ochhälsoskyddsnämnden. Paragrafens första stycke har enviss motsvarighet i 2-4 §§ hälsovårdsstadgan. Andra och tredje styckena saknarmotsvarighet i hälsovårdsstadgan. I första stycket läggs den lokalatillsynsuppgiften på miljö- och hälsoskyddsnämnden. skall utövatillsynen inom länet. Den centrala tillsynen skall utövas av socialstyrelsenoch med den ansvarsfördelning dem emellan som regeringenbestämmer. Vad gäller nämndens tillsyn bör anmärkas att denna på intet sätt äravsedd att la över den tillsyn som utövas av andra myndigheter i andra syften.Nämndens tillsyn skall således helt inriktas på att motverka sanitär olägenhet.Den får alltså inte inkräkta på t.ex. sådan tillsyn som avser att kontrolleraden vård eller annan verksamhet som bedrivs i en lokal, där nämnden har attutöva tillsyn enligt hälsoskyddslagen. Bestämmelserna iförsta stycket avser tillsynen inom civila områden. I andra stycket har tagitsin en bestämmelse om tillsynen inom försvarsmakten. Här föreskrivs att dennatillsyn ankommer på försvarets sjukvårdsstyrelse. har isin tillsyn enligt hälsovårdsstadgan i praxis ansetts ha samma möjlighet som hälsovårdsnämndenatt använda tvångsmedel. Denna befogenhet för har bedömts varabetydelsefull, varför befogenheten föreslås lagfäst i den nya lagen genom atten bestämmelse härom tagits in i detta stycke. Samma befogenhet har tillagtsförsvarets sjukvårdsstyrelse vid dess tillsyn inom försvarsmakten. 16 § skall i sintillsynsverksamhet ägna särskild uppmärksamhet åt följande byggnader, lokaleroch anläggningar: 1. byggnader som innehåller en ellerflera bostäder och tillhörande utrymmen, 2. lokaler för undervisning, vårdeller annat omhändertagande, 3. samlingslokaler där många människorbrukar samlas, 4. anläggningar för hantverk ellerandra näringar, 5. hotell, pensionat och liknandelokaler där allmänheten yrkesmässigt erbjuds tillfällig bostad, 6. idrottsanläggningar,badanläggningar, strandbad och andra anläggningar för liknande verksamhetersom är upplåtna för allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor. 7. lokaler där allmänheten erbjudsyrkesmässig hygienisk behandling, 8. lokaler för förvaring av djur. Bestämmelser om här nämndabyggnader, lokaler och anläggningar finns i ett flertal föreskrifter inuvarande hälsovårdsstadga, bl.a i stadgans 10, 15, 23, 26, 58, 61 och 62 §§. I punkten 2 åläggs nämnden att isin tillsyn särskilt uppmärksamma undervisnings- och vårdlokaler saml andralokaler, där människor las om hand av samhället. Med lokaler för undervisningeller vård förstås bl.a. skolor, förskolor, barnkolonier, elevhem och sådana institutionerinom Prop.1981/82:219 65 som ger vård, behandling och omvårdnad åtbarn eller vuxna samt kriminalvårdsanstalter. Med lokaler för annatomhändertagande avses bl.a. allmänna häkten och polisarrester. Till punkten 4 kan, liksom vad gäller nuvarande 62 §hälsovårdsstadgan, hänföras restauranger, nattklubbar och andra lokaler föroffentlig tillställning, som inte kan hänföras till samlingslokaler. I den månmiljöskyddslagens regler om tillståndsplikt inte är tillämpliga kan ävenanläggningar av industriell karaktär omfattas av punkt 4. Begreppet "andranäringar" skall tolkas så att någon yrkesmässighet inte behöver föreliggaom den verksamhet som förorsakar sanitär olägenhet är jämförbar med enyrkesmässigt bedriven verksamhet. Beträffande punkten 6 kan sägas att med "andraanläggningar" avses bl.a. småbåtshamnar, raststugor, campingplatser samt uppställningsplatser för . För frisersalonger och andra lokaler för hygieniskbehandling finns detaljerade bestämmelser i nu gällandenormalhälsovårdsordning. Det förhållandet att dessa bestämmelser upphör attgälla genom att systemet med en normalhälsovårdsordning och lokalahälsovårdsordningar föreslås avskaffat får inte tolkas så att de hygieniskakraven på dessa lokaler sänks. De sanitära kraven enligthälsoskyddslagstiftningen är inte avsedda att i något hänseende vara lägre änmotsvarande krav enligt hälsovårdsstadgan eller med stöd av stadgan meddeladeföreskrifter. 17 § För tillsyn enligt denna lag ägertillsynsmyndigheten tillträde rill byggnader, lokaler, anläggningar och områden och får där göra undersök ningar och ta prover. har rätt alt påbegäran få de upplysningar och handlingar som behövs för tillsynen. skall lämna det biträde som behövs. Paragrafens första och tredjestycken har med i huvudsak endast redakrionella ändringar förts över från 82 §första stycket hälsovårdsstadgan. Andra stycket saknar motsvarighet ihälsovårdsstadgan. I detta stycke har tagits in en bestämmelse om atttillsynsmyndigheten har rätt att efter anfordran få de upplysningar ochhandlingar som behövs för tillsynen. En bestämmelse av samma innebörd finns i26 § livsmedelslagen. 18 § får meddela deförelägganden och förbud som behövs för att denna lag eller bestämmelser som meddelats med stöd av lagen skall efterlevas. I brådskande fall eller när det annars finns särskilda skäl får ett föreläggande eller förbud meddelas och i andra fall först sedan det visat sig att nämndens råd och anvisningar ej har följts. I ett beslut om föreläggande ellerförbud kan nämnden utsätta vite. Frågan om utdömande av vite prövas av allmändomstol. Vitet får ej förvandlas. Prop.1981/82:219 66 Underlåter någon att vidta enåtgärd som åligger honom enligt denna lag, enligt bestämmelser som harmeddelats med stöd av denna lag eller enligt miljö- och hälsoskyddsnämndensföreläggande, får nämnden förordna om rättelse på hans bekostnad. Paragrafens första stycke motsvarasi huvudsak av 71 § hälsovårdsstadga n. Andra och tredje styckena har en vissmotsvarighet i 75 § hälsovårdsstadgan. Gällande praxis att miljö- ochhälsoskyddsnämnden i sin tillsyn bör eftersträva atl lagstiftningen följs utanatt nämnden tillgriper de maktmedel som står till dess förfogande har kommitfill uttryck i delta stycke. Först sedan det visat sig att nämndens råd elleranvisningar inte följs, bör nämnden ingripa med förelägganden eller förbud. Äromständigheterna i ett visst fall sädana atl ett dröjsmål inte kan riskeraseller har nämnden grundad anledning anta att dess råd eller anvisningar inteskulle följas får ett föreläggande eller förbud meddelas . Det börvidare framhållas att nämnden har skyldighet att meddela ett formellt beslut,om den enskilde begär det, även om beslutet innebär att ärendet inte föranledernågon åtgärd från nämndens sida. Därigenom får den enskilde möjlighet attanföra besvär över beslutet och på så sätt få ärendet prövat av högre instans. Liksom skall frågan om utdömande avvite prövas av allmän domstol på talan av allmän åklagare. En nyhet iförhällande till hälsovårdsstadgan är att en bestämmelse om förbud mot attförvandla vite tagits in i lagen. Bestämmelsen i detla stycke ger nämnden enmöjlighet att förordna om rättelse på den försumliges bekostnad. 1 det fall dånämnden meddelar ett föreläggande är det lämpligt atl nämnden erinrar om attåtgärden kan vidtas på bekostnad av den mot vilket föreläggandet riktas, om haninte efterkommer föreläggandet. Nämnden har denna befogenhet också utan sambandmed ett föreläggande, nämligen i det fall någon underlåter att vidta en åtgärdsom åligger honom enligt lagen eller enligt en bestämmelse som har meddelatsmed stöd av lagen. 19 § Ett föreläggande eller förbud kan allt efteromständigheterna riktas mot ägaren, mot den som har nyttjanderätt till berörd egendom eller mot båda. Vid meddelande av ett föreläggandeeller förbud som avses i första stycket får miljö- och hälsoskyddsnämndenålägga ägaren eller nyttjanderättshavaren att, om hans ställning som sådan upphör,utan dröjsmål lämna uppgift om den nye ägarens eller nyttjanderältshavarensnamn och adress. Paragrafen motsvarar 73 § ihälsovårdsstadgan. Åläggandet enligt andra stycket kan meddelas antingen isamband med det ursprungliga föreläggandet eller förbudet eller senare.Åläggandet bör förenas med vite och förordnande om att beslutet skall gällaäven om det överklagas. 20 § Om miljö- och hälsoskyddsnämnden i fråga om enfaslighet eller byggnad har meddelat föreläggande eller förbud och är föreläggandet eller Prop.1981/82:219 67 förbudet av större betydelse och förenat med ett vite somuppgår till minst ett basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring,får nämnden hos inskrivningsmyndigheten begära atl föreläggandet eller förbudetskall antecknas i fastighelsboken eller tomträttsboken. Har sådan anteckningskett gäller föreläggandet eller förbudet mot ny ägare av egendomen. Så snart den åtgärd som avses med föreläggandet harvidtagits eller ändamålet med föreläggandet har förfallit, skall nämnden anmäladet till inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighelsboken ellertomirättsboken. Om nämnden inte gör anmälan skall på ansökan avegendomens ägare göra sådan anmälan. Utsatt vite gäller inte mot nyägare av egendomen men nämnden får utsätta nytt vite för denne. Denna paragraf saknar motsvarighet i hälsovårdsstadgan. Rätten alt få ett föreläggande eller förbud antecknat hosinskrivningsmyndigheten är beroende av dels vitets storlek, dels föreläggandeteller förbudets betydelse och det ankommer på nämnden att från fall till fallpröva om anteckning skall begäras. Vitels storlek bedöms med hänsyn tillgällande basbelopp för nämndens beslut. Inskrivning kan ske även om nämndens beslut inte harvunnit laga kraft. Ett beslut av den karaktär som det här är fråga om börregelmässigt innehålla förordnande om att beslutet skall gälla även om detöverklagas. Om besvär anförs över beslutet, kan nämnden begära förtursbehandlinghos besvärsmyndigheten för att undvika onödig ridsutdräkt när det gällerverkställighet av föreläggandet. Enligt tredje stycket kan nämnden utsätta nyttvite för den nye ägaren. Ett beslut om nytt vite och ny tidsfrist kan, tillskillnad från del ursprungliga föreläggandet, överklagas av den nye ägaren. Beträffande motiven i övrigthänvisas till den utförliga redovisningen i den allmänna motiveringen (avsnitt2.17.1). 21 § Överlåts en fastighet eller en byggnad innanett beslut som avses i 20 § har vunnit laga kraft på grund av alt del har överklagats, skall rättegångs balkens bestämmelser om verkan av att tvisteföremålet överlåts och om tredje mans deltagande i rättegång tillämpas. Paragrafen saknar motsvarighet i hälsovårdsstadgan. Eftersom nämndens beslut inte behöver ha vunnit laga kraftinnan inskrivning sker kan den situationen uppstå att nämndens beslutöverklagas och att fastigheten därefter överlåts. Frågan om den nye ägarensrätt att inträda i den klagandes ställe måste då regleras. På samma sätt som ibostadsförvaltningslagen (1977:792) har frågan lösts genom hänvisning till 13kap. Om beslutet har vunnit laga kraft, har en ny ägareinte möjlighet att anföra besvär över det ursprungliga beslutet, varför dennasituation inte nämns i paragrafen. 22 § Regeringen kan föreskriva att särskildaavgifter får tas ut i ärenden enligt denna lag. Regeringen får överlåta åt kommunen att meddela föreskrifter om sådana avgifter. Prop.1981/82:219 68 Paragrafen saknar motsvarighet ihälsovårdsstadgan. Avgifter kan komnna i fråga för tillståndsprövning ochsädana tjänster av servicekaraktär som miljö- och hälsoskyddsnämnden utför åtallmänheten. 23 § Till böter eller fängelse i högst sex månaderdöms den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 6, 7 eller 9 §, 10 § första stycket, 11 § första stycket eller 12 § eller mot en föreskrift som meddelats med stöd av denna lag. Till böter döms den som inte uppfyller villkor som meddelats med stöd av 14 §. Ansvar enligt första stycketinträder ej om ansvar för gärningen kan ådömas enligt . De i förslaget intagnastraffbestämmelserna motsvarar i stort dem som finns i gällandehälsovårdsstadga. Påföljden för brott mot hälsoskyddslagen, har skärpts i ochmed att fängelse införts som påföljdsmöjlighet. Anledningen härtill är främstatt vissa brott mot lagen kan medföra betydande sanitära olägenheter och attfängelse finns i straffskalan i fråga om liknande brott i exempelvismiljöskyddslagen. Fängelse bör dock inte komma i fråga annat än för särskiltgrova brott. 24 § En tillsynsmyndighet får bestärhma alt dessbeslut skall gälla även om det överklagas. Bestämmelsen är med endast enredaktionell ändring överförd från 86 § fjärde stycket hälsovårdsstadgan. 25 § Miljö- och hälsoskyddsnämndens beslut enligtdenna lag eller enligt bestämmelse som meddelats med stöd av lagen får överklagas hos genom besvär. beslut får överklagas hos kammarrättengenom besvär. Besvärsordningen är den som gällejför s.k. förvaliningsbesvär. Hälsoskyddet i krig m.m. 26 § Regeringen bemyndigas att meddela särskildaföreskrifter om hälso skyddet i krig, vid krigsfara eller under sådana utomordentliga förhållanden som är föranledda av att riket har befunnit sig i krig eller krigsfara. I denna paragraf föreskrivs attregeringen får meddela särskilda bestämmelser om hälsoskyddet i bl.a. krig.Regeringen får alltså med stöd av denna paragraf meddela bestämmelser förkrigssituation som i erforderlig utsträckning tar över den lagstiftningrörande hälsoskyddet som gäller under fredslid. Liksom i fråga om annanberedskapslagstiftning kan sådana författningar utfärdas redan i fredstid. 4.2 Förslaget till lag om ändring i livsmedelslagen(1971:511) Som framgår av den allmännamotiveringen bör den centrala tillsynen över kontrollen av dricksvatten ochannat hushållsvatten i fortsättningen utövas 1981/82:219 69 av livsmedelsverket och livsmedelslagens bestämmelsertillämpas fullt ut på sådant vatten. F.n. är centraltillsynsmyndighet när det gäller kontrollen av konsumtionsvatten och kontrollenregleras i hälsovårdsstadgan. 3 § Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får dock föreskriva att lagen helt eller delvis skallgälla hantering av vatten i enskilt hushåll eller i kök som avses i förstastycket, om vattnet är avsett att drickas eller att användas vid hantering avlivsmedel. 4 § Regeringen eller den myndighetsom regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag frän lagenstillämpning i fråga om vissa slag av livsmedel eller livsmedelstillsatser. Regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer får meddela föreskrifter om undantag från lagenstillämpning på försvarsmakten. Dricksvatten och annathushållsvatten faller under .livsmedelslagens definition av livsmedel.Tillämpningsområdet är emellertid f.n. inskränkt genom bestämmelsen i 4 § somär föranledd av hälsovårdsstadgans bestämmelser om vattenförsörjning ochvattenundersökning m.m. Denna bestämmelse har upphävts. I samband därmedhar också en omredigering skett pä så sätt alt andra och tredje styckena inuvarande 3 § utgör nya4 §.T 3 § har i stället första stycket kompletterats medett nytt andra stycke, som innehåller ett bemyndigande för regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer atl utvidga lagens tillämpningsområde tillkonsumtionsvatten i enskilt hushåll. Denna fråga har behandlats i den allmännamofiveringen. 28 § Regeringen eller den myndighet söm regeringenbestämmer får meddela föreskrifter om undersökning och annan kontroll sombehövs för alt trygga efterlevnaden av denna lag. Enligt livsmedelsförordningen(1971:807) skall tillsynsmyndigheterna fortlöpande ta de prover och göra deundersökningar som krävs för tillsynen av livsmedelshanteringen (46 §).Livsmedelsverket anvisar tillsynsmyndigheterna de laboratorier som i förstahand skall anlitas vid tillsynsverksamheten. kan ocksågodkänna enskilda laboratorier för vissa slags undersökningar av livsmedelsbeskaffenhet (50 §). Verket skall offentliggöra en förteckning överanvisningslaboralorierna ochde godkända livsmedelslaboratorierna med uppgift omderas kompetens (51 §). I hälsovårdsstadgan finns, som nämnts, bestämmelser omatt vattenundersökningar får utföras endast av vissa laboratorier eller avpersoner med särskilt förordnande. Enligt hälsovårdsstadgeutredningens meningbör valtenunder-sökning utföras vid särskilt godkända laboratorier. Detla normsystem behöver anpassas bättre lill den nya RF.Tillsynsreglerna i livsmedelslagen bör således kompletteras med ettbemyndigande för regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer attmeddela föreskrifter om undersökningar och andra kontrollåtgärder som behövsför att trygga efterlevnaden av lagen. Prop.1981/82:219 70 Med det föreslagna bemyndigandetfår regeringen och livsmedelsverket i huvudsak samma normgivningskompetens somf.n. att meddela föreskrifter om auktorisation av laboratorier och reglera ivilka fall endast sådana särskilt godkända laboratorier skall anlitas vidkontroll av livsmedel. Auktorisatio-nen bör avse laboratorier och inte såsomf.n. gäller i fråga om vatten enskilda personer. I livsmedelslagstiftningen och ihälsovårdsstadgan föreskrivna undersökningar är delvis tvingande och fallerdärmed, i den mån det inte är fråga om egenkontroll, i den delen underbegreppet officiell provtagning. Enligt lagen (1974:896) om riksprovplalserm.m. gäller som huvudregel att sådan skall utföras vid riksprovplats, vilketgaranterar sakkunnighet och opartiskhet. Vid lagens tillkomst gjordes denomedelbart tillämplig endast pä nytillkommande provning och det angavs (prop.1974:162, s. 19) att på vissa områden, bl.a. när det gäller kontroll enligtlivsmedelslagen, det tillsvidare kunde vara motiverat att begränsa sig tillsamråd och informationsutbyte mellan berörda organ. I riksprovplatslagen finnsbestämmelser om ett särskilt auktorisationsför-farande, där prövningenuteslutande inriktas på om organet har kompetent personal och lämpligutrustning. Lagen gör det dock inte möjligt att på detta sätt auktoriserasärskilda organ för att utföra officiell provtagning. övervägs ett förslagatt ändra riksprovplatslagen på så sätt att möjlighet öppnas för att meddelaauktorisation för officiell provning (jfr prop. 1981/82:121). Bakgrunden är ettförslag från företagshälsovårdsutredningen att inom ramen förriksprovplatslagstiftningen kunna skapa ett auktorisationssystem förlaboratorier pä arbetsmiljöområdet. Resultatet av dessa överväganden kan fåbetydelse för frågan om hur auktorisationssyste-met för livsmedelskontrollenskall utformas. Det ankommer på regeringen att besluta i dessa frågor. Jag hemställer att lagrådets yttrande inhämtas överförslagen till 1. hälsoskyddslag, 2. lag om ändringi livsmedelslagen (1971:511). Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. 1981/82:219 71 Närvarande:f. d. justirierådet , regeringsrådet , justifierådet . Enligt lagrådet riilhandakommelutdrag av protokoll vid regeringssammanträde har regeringen pähemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag lill 1. hälsoskyddslag, 2. lag om ändring i livsmedelslagen (1971:511). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av kammarrättsassessorn föranleder följande yttrande: Den föreslagna hälsoskyddslagen har i stora delarkaraktär av ramlag. Åtskilliga materiella detaljföreskrifter ihälsovårdsstadgan har utmönstrats och avses, i den mån behov alltjämtföreligger, bU ersatta av föreskrifter som skall meddelas av regeringen eller,efter dess bemyndigande, av kommunerna. Kommunerna lämnas större frihet äntidigare att meddela bestämmelser på hälsoskyddets område. Den statligakontroll som den nuvarande ordningen innebär blir i viss mån försvagad. Sålundakommer systemet med en normalhälsovårdsordning och underställning av lokalahälsovårdsordningar (67 och 68 §§ hälsovårdsstadgan) att slopas, något somframstår som diskutabelt bl. a. med tanke på att förslaget innebär attfrihetsstraff kan följa på överträdelse av lokala föreskrifter (jfr 23 § iförslaget). Möjligheten till omprövning av kommunala bestämmelser är dessutombegränsad, eftersom de endast kan angripas genom kommunalbesvär. Härrill kommeratt regeln i 65 § andra stycket hälsovårdsstadgan (jfr också 70 §), att genomföreskrift i lokal hälsovårdsordning inte skall läggas onödigt tvång påallmänheten eller annars göras obefogad inskränkning i den enskildes frihet,saknar motsvarighet i förslaget. Anförda förhållanden medför atträttssäkerhetsfrågan påkallar särskild uppmärksamhet. Man får visserligen utgåfrån att regeringens delegationsrätt och kommunernas befogenheter att meddelaföreskrifter utövas med Prop.1981/82:219 72 omdöme och utan atl oskäligt intrång görs i den enskildesfrihet. Det kan också framhållas att principen i 6 §, att skyldigheten attvidta åtgärder mot sanitär olägenhet endast avser vad som skaligen kan krävas,måste få betydelse även i fråga om innehållet av kommunala föreskrifter somålägger de enskilda sådana åtgärder. Helt tillfredsställande förefaller dockinte den föreslagna ordningen. Uppenbarligen är det av väsentlig vikt att integenom lokala hälsoskyddsföreskrifter införs oskäliga restriktioner ihandlingsfriheten för allmänheten i stort eller för vissa kategorier avenskilda. Lagrådet förordar att en motsvarighet till den nämnda regeln i 65 §hälsovårdsstadgan intas i hälsoskyddslagen (jfr nedan vid 2 §). - Också iövrigt framstår vissa regler i förslaget som tveksamma bl. a. frånrättssäkerhetssynpunkt, vilket föranlett ändringsförslag från lagrådets sida(se särskilt vid 23 § nedan). Om de av lagrådet föreslagna jämkningarna ilagtexten vidtas, synes förslaget i stort inte möta betänkligheter från desynpunkter lagrådet har att beakta. Paragrafens andra stycke innehållerden viktiga definitionen av begreppet sanitär olägenhet. Den innebär såtillvidaett avsteg från begreppets nuvarande innebörd att ett närmande sker tillregeltekniken i miljöskyddslagen (se avsnitt 2.5 i remissen). Detta framstårockså som välmotiverat.