prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Ökningenav arbelslillfällena har somjag nämnde varit jämnare fördelad mellan länenjämfört med tidigare. Under 1960-lalels senare hälft minskade sysselsättningeni skogslänen medan samtliga dessa län under 1970-lalel har haft en ökadsysselsättning. En bättre regional balansvad gäller sysselsättningen har också uppnåtts inom länen. är emellertidökningen av antalet arbetstillfällen genomsnittligt sell mindre i kommuncentraän i regionala centra och mindre där än i primära centra. Förklaringen lillden förbättrade befolknings-situationen i kommuncenlra och mindre regionalacentra ligger därför till slor del i en kraftigt ökad arbelspendling in lilllänens primära centra och större regionala centra. Närheten lill större ortersexpanderande arbetsmarknader har på detta säll gjort del möjligt för mindrekommuner i de södra och mellersta delarna av landet att stabilisera och i mångafall öka befolkningen under 1970-talel. Delsamma gäller också en del kommunerlängs . Mindre kommuner i mer isolerade lägen, t. ex. iNorrlands inland, har inte haft samma möjlighet all utnyttja sysselsättningstillfälleni expanderande större kommuner och har heller inte haft en lika positivbefolkningsutveckling. Ättsysselsättningsökningen varit jämnare fördelad över landet ,jämfört med årtiondena , har flera orsaker. Avgången från jord-och skogsbruket har minskal kraftigt - från i genomsnitt ca 25000 personer perår lill ca 10000 under 1970-talel. harsysselsällningsminskningen varit mycket begränsad. Industrisysselsältningenhar under 1970-lalet relativt sett utvecklats mest positivt i norra delen avlandet även om en viss minskning av anlalel industrisysselsatta kan noterasockså för denna del av landet . En ökadindustrisysselsältning har under 1970-lalel även uppnåtts i många av detidigare industrifalliga kommunerna i Prop.1981/82:113 14 Industrin har på detla sätl bidragit till enregional utjämning av sysselsättningsmöjligheterna i landet. Sysselsättningsökningen inom den offentliga sekiorn harunder 1970-lalet i relativa tal varit ungefär lika slor överallt i landet. Delinnebär en förbättring jämfört med för skogslänen liksom, vad gällerfördelningen inom länen, för regionala centra och kommuncenlra. Den jämnarefördelningen förklaras bl. a. av all utbyggnaden under 1970-talel i betydandegrad gällt lokall förlagd service såsom barnomsorg, åldringsvård, långlids-och dislriklssjukvård. Utlokaliseringen under 1970-lalel från av 10000 arbetslillfällen inom central statlig förvaltning har också haft betydelsei sammanhanget. Den regionalt jämnare sysselsättningsökningen inom denoffentliga sekiorn har varit en viktig förutsättning för kvinnornas ökadeförvärvsgrad i t. ex. kommuncenlra och regionala centra. Sysselsäliningsförändringarna inom de privata service- ochtjänstenä-ringarna varuhandel, samfärdsel och privata tjänster - har tolaltsell varit förhållandevis begränsade under 1970-lalet. Dessa näringars koncentrationlill storstadsområdena och primära centra är emellertid mycket stor och den harinle minskal under 1970-lalet. Byggnadsverksamheten har en förhållandevis jämn regionalfördelning. Minskningen av sysselsättningen inom näringen under 1970-talel harvarit störst i storstadsområdena och relativt sett minst i de mindre kommunerna.Sysselsättningen har hållits uppe något bättre i stödområdena än i övriga delarav landet. En del av förklaringen lill detla ligger i de omfattandearbetsmarknadspolitiska insatser i form av beredskapsarbeten som har gjorts ochgörs i dessa områden samt i en omfattande långpendling bland byggnadsarbetarnatill andra delar av landet. Även om, som jag här redovisat, en bättre regional balanshar uppnåtts under 1970-talel, både befolknings- och sysselsättningsmässigt, finnsfortfarande en betydande undersysselsältning och arbetslöshet i skilda delar avlandet. Till betydande del är det här fråga om en dold arbetslöshet som inlefinns registrerad i arbetslöshetsslalistiken. Detta gäller särskilt blandkvinnor. Jag återkommer till delta (avsnitt 2.3.3). 2.3.2 De regionalpolitiska insatsernas betydelse för denbättre regionala balansen Del är svårt alt med säkerhet ange vilken betydelse dedirekta regionalpolitiska insatserna har haft för den förbättrade regionalabalansen. All de har haft positiva effekter är klart. kan konstaterasalt de kvarstående problemen allljäml är stora och att hittillsvarandeinsatser varit ofillräckliga för all lösa dem. Expertgruppen för forskning om regional utveckling (ERU)har i en utvärdering av del regionalpolitiska slödel Regionalpolitiskt slöd.Effekter? (Ds 1 1981: 15) beräknat nettoeffekten av slödel lilldrygl 20 000 arbelslillfällen i skogslänen . Prop.1981/82:113 15 Härtill kommer för skogslänens dei de ca 4 000arbetstillfällen inom central statlig förvaltning som omlokaliserats dit frånStockholm. all ge mig in pä några mer detaljerade beräkningar vill jagocksä peka pä den större sysselsättning som finns inom jordbruket i skogslänengenom del särskilda nortlandsstödel lill denna näring. Likaså vill jag nämnaden sysselsättning som lillkommil genom glesbygdsstödet. Sysselsättningseffekten av det regionalpolitiska slödeloch omlokaliseringen av statlig förvaltning kan således översiktligt beräknaslill ca 25 000 arbetstillfällen. Det rör sig här om bassysselsällning. Dennabär i sin tur upp en servicesysselsältning som kan uppskattas vara ungefär likastor. De direkta och indirekta sysselsättningseffekterna av dessa regionalpolUiskainsatser i skogslänen skulle beräknade på delta sätt uppgå till i storleksordningen50000 arbetstillfällen . Del kan nämnas attsysselsättningen i skogslänen lotall sett ökade med 54000 personer under dennalid. Anlalel yrkesverksamma kvinnor ökade med 106000 medan sysselsättningenbland männen minskade med 52000 personer. Medräknat ocksä hemmavarande hushållsmedlemmar,huvudsakligen barn, skulle uppskattningsvis 75 000 - 100 000 människor iskogslänen ha sin försörjning baserad på de arbelsfillfällen som skapats genomhär nämnda regionalpolitiska insatser. Som en jämförelse kan nämnas att lOOOOOpersoner netto flyttade ut från skogslänen under 1960-lalet. Det regionalpolitiskastödet lill näringslivet och utlokaliseringen av stafiig förvaltning frånStockholm har förhindrat en fortsättning på 1960-lalels be-folkn/ngsutflyttningfrån skogslänen och än mer ökade statliga transfereringar lill dessa län. Även om en beräkning av detta slag baseras på ell anlalosäkra uppskattningar och anlaganden ger den ändå en uppfattning om vad somuppnåtts och en utgångspunkt för den fortsatta regionalpolitiken. 2.3.3 Osäkert om den bättre regionala balansen kommer altbestå Enligl de bedömningar som länsstyrelserna redovisat ilänsplanering 1980 kommer den bättre regionala balans i befolkningsutvecklingensom uppnåtts under 1970-talel att i stort sett beslå under 1980-lalet. Delgäller såväl mellan som inom länen. Till grund för prognoserna över befolkningsutvecklingenligger bedömningar om utvecklingen av anlalel arbetstillfällen ochsysselsättningsgraden i skilda regioner. Prognoserna är gjorda med utgångspunktfrän fortsatta regionalpolitiska stödinsatser av samma omfattning som f n.Prognoserna är av statisfiska skäl gjorda med 1975 som basår. Det var närprognoserna gjordes del fanns folkräk-ningsuppgifter för.Allmänt sett måste understrykas den osäkerhet som alltid präglar prognoser förså . 1981/82:113 16 Befolknings- och sysselsättningsutvecklingentor vissa länsgrupper folkningen i åldern 16-64 år (procentenheter per -75 -80 -0,1 Källor: SOS, Folkmängd (SCB), FoB, samtlänsstyrelsernas prognoser i länsplanering 1980. Den faktiska utvecklingen har, somframgår av tabell 2:1, på flera punkter varit gynnsammare regionalpolitisktsett än vad prognoserna anger. Sä har t. ex. andelen förvärvsarbetande hittillsökat snabbare i skogslänen än vad länsstyrelserna räknat med som ell genomsnittför perioden . DeUa skulle kunna tas som intäkt för att de frånregionalpolitisk synpunkt förhållandevis positiva bedömningar som görs omutvecklingen fram lill i länsprogrammen bör vara riktiga. börbetonas all del i prognoserna finns tecken på ånyo ökade regionala obalanser. (SOU 1980:52), som presenterades islutet av , redovisar också kalkyler över arbetskrafts- ochsysselsättningsutvecklingen i ohka delar av landet. Man har därvid använt enindelning av landet i älta riksområden. Utredningens huvudalternativ 1 leder pä sikt till balans iekonomin i stort. 1 detta alternativ förutses ökade regionala obalanser ochbehov av ökad neltoomflyllning mellan olika delar av landet. Huvudalternativ 2utgår från en oförändrad politik. Det leder till ständigt ökade obalanser iekonomin med bl. a. stagnation och kraftigt ökad arbetslöshet som följd.Nelloomflyltningen blir mindre än i alternativ 1 därför all arbetslösheten ökarså kraftigt att det inle finns några lediga arbeten att flytta lill någonslansi landet. Självfallet måste utgångspunkten vara att åter få balansoch tillväxt i den svenska ekonomin varför en utveckling motsvarande den somlångtidsutredningens alternativ 1 skisserar är den rimliga . beräkningar för de skilda riksområdena skulle i detlaalternativ uppstå överskott på arbetslillfällen i och övrigaÖstra . och Nedre skulle få i stort settbalans mellan utbud och efterfrågan på arbete. Brist på arbetstillfällen skulleuppslå i Sydöstra , , och, i särskill höggrad, i . Av central betydelse vid bedömningen av den regionalautvecklingen är naturligtvis vilka anlaganden som görs beträffande sysselsältningsutveck- 1981/82:113 17 lingen inom skilda näringsgrenar. 1 tabell 2:2 jämförslänsstyrelsernas och långtidsutredningens bedömningar. Det skall påpekas attsiffrorna i de båda materialen avser olika lidsperioder och därför inle är heltjämförbara. Sysselsättningsutvecklingen i olikanäringsgrenar (årlig procentuell förändring av antalet sysselsatta). 1980, alt. 1 -3,7 -2,6 -1,5' -3,7 -6,0 -1,7 -0,1 -1,3 -0,6 -2,5 -0,6 -0,5 -0,1 -0,3 post-o. telev. -0,9 0. tj. ' Inkl. skogsbruk. Materialet medger ingen uppdelning. Länsstyrelsernas och långtidsutredningens delvismotstridiga bedömningar visar att utvecklingen är mycket svårbedömbar.Länsstyrelsernas prognoser lyder på en fortsalt balanserad befolknings- ochsysselsättningsutveckling i landets olika delar. Det skall observeras all denförhållandevis positiva bUd av den regionala utveckUngen, som redovisas i länsstyrelsernasprognoser, är grundad på föralsältningen all nuvarande regionalpolUikfortsätter under 1980-lalel. Vissa tecken finns dock i prognoserna på alt deregionala obalanserna åter kan komma alt öka. regionalakalkyler pekar på väsentligt ökade balansproblem. Den slutsats jag drar av dessa bedömningar är att deregionalpolitiska insatserna måste hållas på en hög nivå under 1980-talel föralt en bättre regional balans skall kunna åstadkommas. 2.3.4 De regionala skiUnaderna i andelen förvärvsarbetandefortfarande stora Som fidigare framgått av labeU 2:1 och som yllerligarebelyses i tabell 2:3 ökade andelen förvärvsarbetande av befolkningen iyrkesverksam ålder - sysselsättningsgraden - med uppemot åtta procentenheterunder för riket totalt. Bland männen har sysselsättningsgraden variti stort sett oförändrad under 1970-lalel medan den ökat med drygt 10 procentenheterbland kvinnorna. Trots denna kraftiga ökning ligger dock fortfarandekvinnornas sysselsättningsgrad långt under männens. Enligt en rapport.Kvinnors arbele (SOU 1979:89), som den stafiiga jämställdhetskommilténpresenterade , skulle ca 400 000 fler kvinnor vilja förvärvsarbeta om depraktiska hindren kunde undanröjas. Räknat över har sysselsättningsgraden ökatungefär lika mycket i de tre länsgrupperna storstadslän, skogslän och övrigalän. Delta betyder att skillnaderna i sysselsättningsgrad i stort är desamma nusom . Andel förvärvsarbetande av befolkningen iåldern i vissa länsgrupper för män och för Förändring i procent- för enheter per kvinnor för män och kvinnor Storstadslän Skogslän Övriga län Källa: , årsmedeltal och länsstyrelsemas prognoser ilänsplanering 1980. I figur 2:1 har sysselsättningsgraden i vaqe enskilt länjämförts med de län som har den högsta sysselsätlningsnivån för kvinnor resp.män, nämligen resp. . SkUlnaden visar undersysselsältningeni bemärkelsen hur många fler som skuUe vara sysselsatta i resp. län omsysselsättningsgraden varit lika hög som i dessa län. Jag vill betona att deltaär ett teoretiskt sätt att räkna. Beräkningen ger emeUertid en grov bild avskiUnaderna i sysselsättningshänseende mellan länen. Som framgår av figuren har samtliga s.k. skogslänen enundersysselsättning som är större än varje annat län i landet. Den klartstörsta undersysselsältningen finns i Nortbollens län. Av figuren framgår vidare att det finns en omfattandeundersysselsättning bland kvinnor inte bara i skogslänen ulan också i mångalän i södra och . Detta överensstämmer med redovisningen i dentidigare nämnda rapporten om Kvinnors arbete (SOU 1979:89). För männens del ärundersysselsättningen beräknad på detla säll främst koncentrerad tiUskogslänen. De höga andelarna undersysselsatta män i l.ex. , ,och beror lill betydande del på en hög andelstuderande på universitets- och högskolenivå i dessa län. Betydande skillnader finns också mellan olika typer avorter. 1 kommuncenlra och regionala centra ligger sysselsättningsgraden igenomsnitt under storstadsområdenas nivå. EnskUdakommuner ligger ännu myckel lägre. Skillnaderna i sysselsättningsgrad meUan olika orter inomlänen är allmänt sett störte för kvinnorna än för männen. De yrkesområden inomvilka män arbetar har en jämnare geografisk fördelning än de inom vilka 1981/82:113 21 Delta tillsammans med all kvinnor arbetar inom ett mer begränsat antalyrken förstärker den regionala obalansen för kvinnor. Stora regionala skillnaderfinns också i andelen arbetslösa liksom i andelen personer som är iarbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbeten, skyddat arbele och personer som avarbetsmarknadsskäl är förtidspensionerade; allt tecken på att den ordinariearbetsmarknaden är för liten eller fungerar dåligt. Figur 2:2 visar länsvisandelen arbetslösa och andelen personer i beredskapsarbete ocharbetsmarknadsutbildning. Som framgår av figuren har Nortbollens län en i stortsett dubbelt så hög andel som något annat län. Hurser då bedömningarna för 1980-talet ut? Som framgått av tabellerna 2:1 och 2:3pekar länsstyrelsernas prognoser allmänt sett på en väsentligt långsammareökning av sysselsättningsgraden än under 1970-talel. Detta överensstämmer ocksåmed de bedömningar som gjorts långtidsutredning liksom ibudgetpropositionerna . Länsstyrelsernasprognoser tyder vidare på en utveckling som kan komma att gå i riktning motökade skillnader under 1980-talel. Det skall dock betonas att bedömningarna pådenna punkt är osäkra. Den faktiska utvecklingen under senare hälften av1970-lalet visar, som jag tidigare nämnt, en regional utjämning avsysselsättningsgraderna. Måletmåste enligl min mening vara en fortsalt regional utjämning genom enförbättring av sysselsättningsmöjligheterna i de regioner där sysselsättningsgradennu ligger lågt. 2.3.5Arbetslöshet och undersysselsättning innebär stora kostnader för samhället Fömtomatt arbetslöshet och undersysselsättning innebär sociala och andra problem förenskilda människor förorsakar de samhället stora kostnader. De regionalaskillnaderna i sysselsättningshänseende återspeglas på ett tydligt sätt itransfereringarna över statsbudgeten och socialförsäkringssystemet tUl skildaregioner. Statskontoret har påregeringens uppdrag gjort en länsvis sammanställning av vissa stafiigastödinsaster tUl förelag och kommuner under senare hälften av 1970-talet.Sammanställningen finns f. n. endast som arbetsmaterial. Materialet har ifigur 2:3 kompletterats med uppgifter som sammanställts inomindustridepartementet om vissa former av stöd som gått tiU hushåUen. Avfigur 2: 3 framgår bl. a. att det regionalpolUiska stödet utgör en mycket litendel av de samlade statliga transfereringarna till länen. Detkan naturligtvis diskuteras vilka stödformer som bör vara med i ensammanställning som skall belysa de ekonomiska följderna för samhället avskiUnader i sysselsättningsläget mellan olika regioner. Vidare skall sägas attdet inte finns någon fullständig och omedelbar utbytbarhet mellan 1981/82:113 23 åena sidan närings- och regionalpolitiska insatser och åtgärder inomarbetsmarknads- och socialpolifiken å den andra. Sammanställningenvisar emellertid med eftertryck att betydande transfereringar går fiU län medslor arbetslöshet och undersysselsältning och att det sammantaget rör sig ommycket stora utgifter för samhället. En strävan måste, enligt min uppfattning,vara att med intensifierade regionalpolitiska insatser öka sysselsättningen idessa regioner och därmed minska behovel av transfereringar dit.Offensiva regionalpolitiska insatser som skapar ökad sysselsättning är avstörsta värde både för dem som får möjlighet lill arbete och för ekonomin isamhäUet som helhet. 2.3.6Minskad sysselsättning och stora strukturförändringar inom industrin Samfidigt har investeringarna liksomsysselsättningen inom industrin gått ner. Såvällänsstyrelserna som statens industriverk räknar med att industrisysselsättningenkommer att minska . I 1980-års långtidsutredning -huvudalternafiv 1 - antogs däremot all industrisysselsältningen skulle ökaunder . Dedelvis motstridiga bedömningar som jag här har redovisat visar hur svårbedömtläget är. Klart står dock att industriprodukfionen måste ökas för att åter fåbalans i den svenska ekonomin. Delta lorde - åtminstone för den första hälftenav 1980-talel - inte vara möjligt utan en viss ökning av antaletindustrisysselsatta. I ett mer långsiktigt perspektiv är det (med oförändradarbetstid) däremot inte realistiskt att räkna med någon ökadindustrisysselsältning även om produktionen fortsätter all öka. Enrad åtgärder har under del vidtagits för all stärka den svenskaindustrins konkurrenskraft - del gäller både på del allmänekonomiska ochindustripoliliska området. Genom dessa åtgärder bör industriproduktionen äterbörja öka när världskonjunkluren vänder uppåt igen. Den ekonomiska politikenbör ge den svenska industrin möjligheter att öka sina marknadsandelar. Därmedbör också - med en viss fördröjning -industriinvesteringarna åter öka.' Ensådan uppgång måste utnyttjas regionalpolifiskt. Samfidigt är det viktigt attde regionalpolifiska medlen och åtgärderna utformas så all de också passar fören situafion med en stagnerande eller lillbaka-gåendeindustrisysselsältning. Meden totalt sett minskad sysselsättning inom industrin och andra basnäringar blirdet allt vikfigare att påverka beslut om investeringar och lokaliseringar inombasnäringarna. Varje arbetstUlfälle inom basnäringarna bildar basen också förarbetstillfällen inom service- och tjänstenäringarna. Även förhållandevis småförändringar av sysselsättningen i basnäringarna kan således få stora effekterpå den totala sysselsättningen. 1981/82:113 24 regionalaomfördelningar lill de sysselsällningssvaga regionernas fördel kan därförbetyda mycket för sysselsättningen i dessa områden. Ävenom industrisysselsältningen slagnerar och kanske t. o. m. minskar skerhela tiden investeringar och andra förändringar inom industrin som innebärmöjligheter all påverka dess lokalisering. Antalet sysselsatta inom industrinhar med vissa svängningar över tiden varit i stort sell oförändrat de senaste20 åren, som investeringarna varit mycket stora. Vadsom präglat utvecklingen är att industrinsanlägg-ningsinvesleringar har minskal med ca 30 procenl sedan mitten av1970-talel då de låg som högst och därmed är nere på 1960- talets nivå. Bildenav investeringsutvecklingen blir emellertid en annan om man utvidgar invesleringsbegreppettill att omfaltla även "mjuka" investeringar i forskning-ochutveckling (FoU), marknadsföring och serviceapparal. Denna typ av investeringarhar ökat myckel kraftigt . FoU-koslnaderna ökade i löpandepriser med mellan och räknat väger ökningen istort sett upp minskningen av investeringarna på anläggningssidan. Enliglen OECD-sludie av FoU-intensilelen i medlemsländernas industri komSverige på andra plats med FoU-kostnader uppgående lill 4,2 procenl avförädlingsvärdet. Tätplalsen innehades av . Demjuka investeringarna är enligt min mening av strategisk betydelse förindustrins utveckUng. Endasi genom en kraftfull satsning på nya produkter ochmarknader kan vi erhålla en önskad industriell utveckling och expansion.Främjandet av en sådan utveckling måste i alll väsentligt ske genom allmännaekonomisk-polifiska och induslripoUliska älgärder. Förskjutningenfrån investeringar i byggnader och maskiner lill förmån för investeringar iFoU, marknadsföring o. dyl. innebär delvis nya föratsättningar förregionalpolitiken. De regionalpolitiska insatserna måste i ökad utsträckninginriktas på att stödja förelagens produktutveckling, marknadsföring m. m. EnutveckUng i den riktningen har också skett . öppnadesmöjligheter alt ge lokaliseringslån till den typen av investeringar. Ävenoffertslöd kan här användas. Regionalpolitiken understödjer på delta sätl delindustri- och näringspolitiska arbetet. Jagskall här också något beröra strukturomvandlingen inom industrin och de regionalpolitiskaföljderna av den. Desenaste årens omfattande struklurförändringar inom industrin har lell tillbetydande sysselsältningssvårigheler också på orter utanför deregionalpolitiska stödområdena. Regionalpolitiskt stöd har i ökad utsträckningkommit till användning för all stärka sysselsättningen i de regioner somdrabbas. Sverigesspridda orlsslruktur, de långa avstånden och det ensidiga näringslivet i mångaorter ökar känsligheten för strukturförändringar. Prop.1981/82:113 25 skiltutsatta är de orter med ensidig industrislmktur som är belägna utanförpendlingsavstånd liU störte orter med mer allsidigt sammansatt arbetsmarknad.Också störte geografiskt sammanhängande områden kan få problem om de dominerasav en bransch som kommer i svårigheter. Det gäller t. ex. Malmfälten,Bergslagen och . Strukturomvandlingeninom industrin kommer att fortsätta. En successiv anpassning till förändradeföratsättningar är av avgörande betydelse för den svenska ekonominsinternafionella konkurrenskraft. Denna slraklur-omvandling kommer alt leda tiUsysselsättningsproblem i enskilda orter och regioner. Det gäller för samhäUelatt ha en beredskap för all kunna bemästra de problem som kan uppslå. Dessaproblem skiljer sig från de traditioneUa regionalpolitiska problemen såtillvidaatt de ofta drabbar regioner med en utvecklad industritradition och attförändringen kommer relativt snabbt. Detla innebär störte svårigheter attbemästra problemen men också störte möjUgheter att åstadkomma ny sysselsättning.Detla måste beaktas när regionalpolitiska insatser påkallas i denna typ avregioner. Bl.a. måste särskild vikt läggas vid samordningen av arbetsmarknads-,industri- och regionalpolitiska insatser. Jagvill i detta sammanhang också framhålla betydelsen av all finna nya former församhällets, de anställdas och näringslivets medverkan i strak-turomvandlingen.Arbetsmarknadens parter har självfallet ett stort intresse, men även ett stortansvar för all strukturomvandlingen sker på sådant sätt all de negativa socialaoch ekonomiska följderna blir så små som möjligt. Parterna har självfalletockså ett starkt intresse av att aktivt medverka fill att människor somfristäUts får ny sysselsättning. Ett exempel på aktivainsatser från parternas sida för all underlätta omställningar vidföretagsnedläggningar och personalminskningar är de s.k. trygghetsråden påtjänstemannaområdet. har avtal slutits mellan LO och () om alt inrätta ett trygghetsråd också för dekollektivanställda inom de stafiiga företagen. Dessatrygghetsråd gör ell förtjänstfullt arbele och ulgör med sitl fria sätt attarbeta ett väsentligt komplement tiU samhåUsorganens insatser i samband medomstrakturering av industrin. Jaganser all de anställda bör ges ökade möjligheter och ökade resurser att självamedverka i den industriella omvandlingsprocessen.