prop · G503152 · 1981-12-31 00:00:00 — I det modernasamhället utgör det upphovsrättsliga regelsystemet en faktor av stor betydelse.Som utredningen har påpekat och ett antal remissinstanser har understrukit ärdet därför från kulturpolitiska och andra rent samhälleliga synpunkter viktigtatt upphovsrättslagstiftningens regler efterlevs och att möjlighet finns attoberoende av målsäganden kunna ingripa med straffsanktioner. Jag ställer migföljaktligen bakom utredningens förslag om att åtal för intrång i rättigheterenligt upphovsrättslagstiftningen skall få ske inte bara om målsäganden angerbrottet till åtal utan också i andra fall om åtal anses påkallat från allmänsynpunkt. Jagvill i det sammanhanget understryka att de alster som är särskilt utsatta förpiratkopiering i stor skala, t. ex. vissa musikkassetter och videofilmer, oftaär sådana där ett stort antal personer har medverkat och där den personligaanknytningen följaktligen är mindre framträdande än i många andra fall. Samtidigtkan det emellertid inte förnekas att det alltjämt finns verk och prestationerdär det personliga inslaget är så dominerande att åtal inte bör ske, om inte målsägandenönskar det. Självfallet måste åklagarna fästa stor vikt vid sådana synpunktervid bedömningen huruvida åtal kan anses påkallat från allmän synpunkt. Departementsförslaget:Inga ändringar görs i nuvarande lagregler men man understryker vikten av attdomstolarna vid skadeståndsberäkningen beaktar tidigare (prop. 1960:17 s. 294)gjorda uttalanden om att skadestånd bör utdömas som verkligen fullt ut täckervållad skada. Utredningensförslag: Överensstämmer med departementsförslaget (se promemorian s. 76-79. Remissinstanserna:Remissinstanserna godtar utredningens förslag och uttalanden eller lämnar demutan erinran. Skälför departementsförslaget: I promemorian anför utredningen bl. a. att skadeståndsreglernai den upphovsrättsliga lagstiftningen är avsedda att täcka en mångfald olikasituationer. De skall sålunda kunna tillämpas på en stor mängd olika typer avverk och ett stort antal olika slag av utnyttjanden. De måste därför mednödvändighet vara generellt avfattade. De måste främst ta sikte på vilka typerav skada som skall ersättas i olika situationer. Det är också naturligt attskadeståndsbedömningen i fall av piratkopiering ofta kan bjuda på svårigheter.Utredningen har dock inte kunnat finna annat än att de nuvarandeskadeståndsbestämmelserna i den upphovsrättsliga lagstiftningen fyller de kravsom rimligen kan ställas på dem även vid piratkopiering av ljud- ochbildinspelningar. De problem som uppkommer 1981/82:152 22 vidtillämpningen av reglerna i sådana fall kan inte lösas genom ändringar i lagtexten. Jaginstämmer för egen del i utredningens bedömning. Inte heller jag finner alltsåatt någon ändring nu bör göras i den upphovsrättsliga lagstiftningensskadeståndsregler. vill jag emellertid hänvisa till vad dåvarande föredragandestatsrådet uttalade i fråga om skadesfåndsberäkningen proposition (prop.1960:17 s. 294). Han uttalade där att vid skadeståndsberäkningen borde tillfullo beaktas vad iiitrånget betytt för målsäganden i ekonomiskt och ideellthänseende. Han erinrade också om möjligheten för domstolen att, där fullbevisning om skadan inte alls eller bara med svårighet kan föras, uppskattaskadan till skäligt belopp med stöd av 35 kap. 5 § . Det finns enligtmin mening anledning att peka på vikten av att man vidskadeståndsberäkningen beaktar de uttalanden som har nämnts. Jag vill ilikhet med utredningen understryka att det både från de enskilda rättighetshavarnasoch från en allmänt kulturpolitisk synpunkt är viktigt att skadestånd vidintrång utgår med belopp som fullt ut täcker vållad skada. 2.8Straff för'försök och förberedelse Departementsförslaget:Regler införs om straff för försök och förberedelse till intrång i rättigheterenligt den upphovsrättsliga lagstiftningen. Utredningensförslag: Utredningen har inte lagt fram något sådant förslag. Remissinstanserna:Några remissinstanser föreslår att regler införs om straff för försök ochförberedelse. Skälför departementsförslaget: Vid remissbehandlingen har bl. a. riksåklagaren,och tagit upp frågan om ansvar för försök ochförberedelse till brott mot den upphovsrättsliga lagstiftningen. Enligt minmening förtjänar denna fråga att övervägas. Den som planerar piratkopiering istor skala måste ofta göra omfattande investeringar i bandspelare, scannerutrustningo. Dessa investeringar kan uppgå till betydande belopp. Han kan också behövabygga upp en försäljningsorganisation och påbölja annonsering för verksamheteni förväg. Det finns i praktiken exempel på fall där personer i stor omfattningannonserat om försäljning, förhyrning och byte av olovligt framställdainspelningar, som skulle importeras från ett annat land. Det är enligt minmening inte tillfredsställande att man i fall liknande de nu nämnda f. n.saknar möjlighet till straffrättsliga ingripanden innan kopiering har påbörjatseller import av utomlands framställda olovliga kopior har ägt rum. Jag föreslårdärför att straff skall kunna ådömas även för försök och förberedelse tillintrång i 1981/82:152 23 rättighetersom är skyddade enligt den upphovsrättsliga lagstiftningen. Med stöd av dessaregler skulle ingripande kunna ske mot den som har vidtagit förberedelser föratt sätta igång verksamhet som bygger på olovligt framställda kopior.Ingripande skulle också kunna ske t. ex. mot medhjälpare som underuppbyggnadsstadiet har tagit sådan befattning med pengar eller hjälpmedel somomfattas av bestämmelserna om förberedelse till brott. När det gäller ansvar förförberedelse är det visseriigen ovanligt att föreskrifter härom meddelasbeträffande brott med så lågt straffminimum som det är fråga om här. Ett sättatt komma till rätta med detta problem skulle kunna vara att införa en särskildstraffskala för grova brott och att göra bestämmelserna för försök ochförberedelse tillämpliga enbart i fråga om sådana brott. Som jag harpåpekat kan det emellertid i fråga om brott mot den upphovsrättsligalagstiftningen i högre grad än beträffande vanliga förmögenhetsbrott vara svårtatt på ett tidigt stadium fastställa under vilken kategori som ett visst brottskulle falla. En viktig faktor vid bedömningen av om brottet är grovt måstevara omfattningen av den olovliga kopieringen, något som bara med svårighetlåter sig bedömas innan den brottsliga verksamheten har påbörjats. Det ärdärför sannolikt att en bestämmelse om straff för försök och förberedelse, somendast avser särskilt grova brott mot den upphovsrättsliga lagstiftningen,skulle förfela en stor del av sitt syfte. Med hänsyn härtill är jag beredd attföreslå att bestämmelser införs om straff för förberedelse till brott mot denupphovsrättsliga lagstiftningen. Jag vill betona att i praktiken åtal förförsök och förberedelse torde komma i fråga endast beträffande de grövretyperna av intrång som avses här. 2.9Effektivare åtgärder beträffande olagliga exemplar Departementsförslaget:Ett tillägg görs till bestämmelserna om avstående mot lösen m. m. av egendommed avseende på vilken intrång eller överträdelse föreligger. Tillägget avseratt klargöra att bestämmelsen är tillämplig också på trycksatser och andrahjälpmedel som kan användas bara för framställning av sådan egendom. Vidareinförs en ny bestämmelse om förverkande av föremål som har använts somhjälpmedel vid sådan exemplarframställning som utgör brott enligtupphovsrättslagstiftningen. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med departementsförslaget (se promemorian s.79-81). Remissinstanserna:Samtliga godtar utredningens förslag eller lämnar det utan erinran. 1981/82:152 24 Skälför departementsförslaget: Både URL och FotoL innehåller f. n. regler om attden som gör sig skyldig till upphovsrättsintrång är skyldig att till upphovsmanneneller hans rättsinnehavare mot lösen avstå egendom med avseende på vilkenintrång eller överträdelse föreligger. En förutsättning härför är dock attsådant avstående anses vara skäligt. På yrkande av upphovsmannen eller hansrättsinnehavare kan rätten också efter vad som anses skäligt föreskriva, attsådan egendom skall förstöras eller på visst sätt ändras eller att andraåtgärder skall vidtas därmed för att förebygga missbruk. Utredningenanmärker först att de nu gällande bestämmelserna om avstående mot lösen m.m.inte avser förverkande i straffrättslig mening. Enligt bestämmelserna harupphovsmannen eller hans rättsinnehavare ett enskilt - privaträttsligt -anspråk på att egendom som det här gäller antingen utlämnas till honom motlösen eller underkastas åtgärder för att hindra missbruk. Utredningen anmärkervidare att dess förslag om att allmänt åtal skall kunna väckas även utan målsägandensmedverkan, om åtal är påkallat från allmän synpunkt, medför att bestämmelsernaom avstående mot lösen m. m. bör kompletteras. Jag delar denna uppfattning. Om målsägandeninte gör någon angivelse och inte heller framställer yrkande att egendom somvarit föremål för intrång skall utlämnas till honom mot lösen, kan det givetvisej komma i fråga att föreskriva därom. Däremot bör säkerhetsåtgärder i form avförordnande om förstöring eller ändring m. m. kunna föreskrivas. I enlighet medvad utredningen har föreslagit bör sådana åtgärder kunna föreskrivas förutom idet fall som har nämnts även i fall då målsäganden gör angivelse men avstårfrån att framställa något yrkande beträffande avstående av egendomen. Det kannämligen vara ett allmänt intresse att t. ex. en bokupplaga som ej har sanktioneratsav författaren inte sprids till allmänheten. Liksom enligt gällande rätt börrättens möjlighet att föreskriva åtgärder vara fakultativ. Ett skäl härtill äratt några åtgärder självfallet inte bör föreskrivas, om t. ex. målsäganden förlikningsvishar gett sitt samtycke till att motparten förfogar över egendomen. Utövervad som har sagts finns det såsom utredningen har påpekat skäl att även taupp frågan om den upphovsrättsliga lagstiftningen bör kompletteras medbestämmelser om förverkande i de fall som inte omfattas av bestämmelserna omavstående mot lösen m.m. Den egendom som omfattas av dessa bestämmelser utgörsi allmänhet av olagligt framställda exemplar av verk. I allmänhet gäller detpiratupplagor av böcker, grammofonskivor, kassettband osv. Enligt förarbetenatill bestämmelsen avses emellertid även egendom av annat slag, nämligentrycksats, kliché, form eller annat hjälpmedel, som kan användas endast förframställning av ytterligare exemplar av det utnyttjade verket, och detta ävenom hjälpmedlet framställts lovligen (prop. 1960: 17 s. 395). Däremot omfattasej apparater, t. ex. inspelningsapparater, som har använts vid olagligframställning 1981/82:152 25 avexemplar av ett visst verk men som kan användas även för framställning avexemplar av andra verk. Enligt gällande rätt kan sådana apparater inte fråntasden som olagligen har mångfaldigat ett verk. I enlighet med vad utredningen harföreslagit bör en möjlighet härtill införas. Att utvidga upphovsmannensprivaträttsliga anspråk till att omfatta även egendom av detta slag synesemellertid ej böra komma i fråga. Lämpligare synes vara att i stället öppna enmöjlighet att förklara egendom av detta slag förverkad. Som villkor bör gällaatt förverkande är påkallat till förebyggande av brott eller att annarssärskilda skäl föreligger. Sådant förverkande bör kunna ges både en preventivoch en repressiv funktion. Värdeförverkande bör därför kunna komma i fråga. Förverkandemed stöd av de föreslagna reglerna bör i övrigt ske med tillämpning av deallmänna bestämmelserna i 36 kap. . Reglerna om förverkande börgöras tillämpliga också i fall av försök eller förberedelse till intrång irättigheter enligt den upphovsrättsliga lagstiftningen. Slutligenföreslår jag i likhet med utredningen att den nuvarande lagtexten kompletterasmed en uttrycklig föreskrift om att bestämmelserna om avstående mot lösen m.m.skall tillämpas också på klichéer och andra hjälpmedel som endast kan användasför framställning av olagliga exemplar. 2.10Informationsåtgärder och rekommendationer till åklagarna m. m. Departementsförslaget:Inga särskilda regler föreslås men åtgärder förordas i syfte att öka kännedomenom den upphovsrättsliga lagstiftningen och om påföljderna av intrång irättigheter enligt denna. Utredningensförslag: Överensstämmer i huvudsak med departementsförslaget (se promemorian s.81-82). Remissinstanserna:Utredningens förslag godtas eller lämnas utan erinran. Skälför departementsförslaget: Det är av stor betydelse såväl från rättighetshavarnassom från det allmännas synpunkt att reglerna i den upphovsrättsligalagstiftningen efterlevs. Det har emellertid visat sig att kännedomen om denupphovsrättsliga lagstiftningen och dess funktioner i samhället inte ärsärskilt spridd. Även bland dem som har att tillse att lagstiftningenefterlevs saknas ibland insikt om dennas innebörd och om det stora intressetfrån såväl ekonomisk som ideell synpunkt av att intrång i rättigheternabeivras på ett effektivt sätt. Det är därför betydelsefullt att man försökeratt i större omfattning än f. n. sprida kännedom om den upphovsrättsligalagstiftningen såväl bland allmänheten som bland de rättsvårdande organen.Både de enskilda organisationerna och de myndigheter som ytterst har att tillseatt lagstiftningen efterievs har ett ansvar i detta hänseende. Prop.1981/82:152 26 Med hänsyn till den upphovsrättsliga lagstiftningens rolli dagens samhälle är det viktigt med en ökad kännedom både om dennalagstiftnings betydelse och om påföljderna för intrång i de rättigheter som denföreskriver. Jag avser därför att i olika hänseenden verka för en ökad informationpå detta område bl. a. från sida. I enlighet med det anförda har inom justitiedepartementetupprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen (1960:729) om upphovsrätttill litterära och konstnärliga verk, 2. lag om ändring i lagen (1960:730) om rätt tillfotografisk bild. Förslagen bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 4. 4.1 Förslaget till lag om ändring i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk Den som beträffande ett litterärt eller konstnärligt verkvidtager åtgärd, som innebär intrång i den till verket jämlikt 1 och 2 kap.knutna upphovsrätten eller som strider mot föreskrift enligt 41 § andrastycket eller mot 50§, döms, om det sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet,till böter eller fängelse i högst . Samma lag vare, om någon till riket för spridning tillallmänheten inför exemplar av verk, där exemplaret framställts utom riket undersådana omständigheter, att en dylik framställning här i riket skulle hava varitstraffbar enligt vad i första stycket sägs. För försök eller förberedelse till brott som avses iförsta och andra styckena döms till ansvar enligt 23 kap. . Paragrafen innehåller straffbestämmelser i fråga omintrång i rättigheterna enligt upphovsrättslagen. De rättskränkningar som åsyftas i bestämmelsens/ö/'5rastycke är främst intrång i de egentliga upphovsrättsliga rättigheterna enligt 1och 2 kap. i lagen, dvs. förfoganderätten och den ideella rätten. Vidare tarbestämmelsen sikte på överträdelser av testamentariska föreskrifter enligt 41§ andra stycket, dvs. sådana föreskrifter som avser upphovsrättens utövandeeller som innebär ett bemyndigande för annan att meddela föreskrifter härom.Sådana föreskrifter är enligt den nämnda bestämmelsen bindande för efterlevandemake och bröstarvingar. Slutligen avser straffbestämmelsen även intrång i det s.k. titelskyddet enligt 50 §. Där föreskrivs att litterärt eller konstnärligtverk inte får göras tillgängligt för allmänheten under sådan 1981/82:152 27 titel,pseudonym eller signatur att verket eller dess upphovsman lätt kan förväxlasmed förut offentliggjort verk eller dess upphovsman. I paragrafens andra styckefinns en bestämmelse varigenom första stycket görs tillämpligt på import avexemplar av verk för spridning till allmänheten om exemplaret har framställtsutom riket under sådana omständigheter att en sådan framställning inom riketskulle ha varit straffbar. Påskäl som närmare har utvecklats i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5)föreslås en höjning av straffmaximum till fängelse . Bestämmelsen harutformats i enlighet härmed. Någon anledning att differentiera straffskalanför de olika typer av överträdelser som täcks av straffbestämmelsen har såsomförut anförts inte ansetts föreligga. Den väsentligasteanledningen till den nu föreslagna ändringen är de möjligheter som nyreproduktionsteknik ger att i stor, ofta kommersiell skala mångfaldiga skyddadeverk och därigenom vålla stora skador för upphovsmännen och andra rättighetshavare.En tillämpning av den skärpta straffbestämmelsen och en straffmätning som tarhänsyn till motiven bakom den torde därför ofta bli aktuell i fall avomfattande kommersiella olovliga utnyttjanden av skyddade verk eller andraskyddade prestationer. har sådana utnyttjanden, åtminstone iSkandinavien, främst avsett fonogram, film eller videogram men bestämmelsen kanfå betydelse också på andra områden. Det kan framhållas atthöjningen av straffmaximum även får en del andra betydelsefulla effekter som ärägnade att underlätta samhällets ingripanden mot piratkopiering. En sådaneffekt är att den nuvarande tiden för åtalspreskription föriängs från två årtill (35 kap. 1 § ). Från åklagarhåll har emellanåtframhållits att den nuvarande tiden för sådan preskription är alltför kort medhänsyn bl. a. till de ofta tidsödande och svåra utredningar som det här kanvara fråga om. En straffhöjning av den nu angivna storleken löser åtminstonedelvis dessa svårigheter. Preskriptionstidens förlängning får betydelse även ien del mera komplicerade mål om olovliga offentliga framföranden av musik. Ävenmöjligheterna att tillgripa tvångsmedel blir större om straffmaximum höjs.Sålunda kan häktning komma i fråga i större utsträckning än vad som ärfallet (24 kap. 1 § ). Detta medför även att anhållande kan skei större omfattning än . Dessa möjligheter kan ha en mycket stor betydelse iutredningar om piratkopiering, eftersom det där ibland gäller att kunna handlasnabbt så att inte den misstänkte exempelvis hinner undanröja bevis. På grund av hänvisningentill första stycket får den ändrade straffbestämmelsen tillämpning också på deimportsituationer som beskrivs i andra stycket. Iparagrafens tredje stycke, som saknar motsvarighet i utredningens förslag, hartagits in en bestämmelse om ansvar för försök eller förberedelse till brottsom avses i paragrafens första och andra stycken. Förslaget kommenteras i denallmänna motiveringen (avsnitt 2.8). 1981/82:152 28 Dennya bestämmelsen tar sålunda sikte på ansvar för försök resp. förberedelse itvå olika situationer. Den ena avser de intrångsfall som nämns i paragrafensförsta stycke och de övriga förfaranden som nämns där. Den andra avser deimportsituationer som behandlas i paragrafens andra stycke. Enligtden nya bestämmelsen kan i de situationer som sålunda angetts ansvar inträdaför försök under de förutsättningar som anges i 23 kap. 1 § , dvs.om brottet har påböijats utan att det kommit till fullbordan och faraförelegat att handlingen skulle leda till brottets fullbordan eller sådan faravarit utesluten endast på grund av tillfälliga omständigheter. Så kanexempelvis ansvar för försök till olovlig exemplarframställning inträda redandå framställningsprocessen har påbörjats även om några exemplar inte har hunnitframställas liksom i vissa andra fall då en person har vidtagit så långtframskridna åtgärder för framställning och distribution av piratkopior attförsökspunkten kan anses uppnådd. Som exempel kan nämnas att en person haranskaffat inspelningsapparatur som gör det möjligt att framställa ettstörre antal musikkassetter och dessutom har byggt upp enförsäljningsorganisation eller genom annonsering sökt anskaffa en kundkrets förolovligt framställda kassetter. Vidare kan enligt denföreslagna bestämmelsen ansvar inträda för förberedelse till intrång irättigheter enligt den upphovsrättsliga lagstiftningen och - vilket dock tordevara praktiskt mindre betydelsefullt - i de övriga situationer som omfattas avparagrafens första och andra stycken. En förutsättning är att de i 23 kap. 2§brottsbalken uppställda rekvisiten är uppfyllda. Ansvar enligt dennabestämmelse kan inträda för den som med uppsåt att utföra eller främja brottlämnar eller tar emot pengar eller annat som vederlag eller kostnadstäckning förbrottet. Under samma förutsättningar kan ansvar också inträda för den somanskaffar, förfärdigar, lämnar, mottar, förvarar, fortskaffar eller eljest tarbefattning med vissa typer av hjälpmedel för brottet. Det skall här vara frågaom hjälpmedel som är jämförliga med de i lagrummet nämnda typerna, varvidjämförelsen med förfalskningsverktyg ligger närmast till hands. Det börsärskilt understrykas att endast befattning med sådant som typiskt sett ärhjälpmedel för utförande eller främjande av brott kan medföra ansvar. Sådantansvar kan därför främst komma i fråga vid innehav etc. av sådan egendom somavses i den föreslagna lydelsen av 55 § första stycket, dvs. hjälpmedel som endastkan användas för framställning av olovliga exemplar. Om hjälpmedlet däremotlika väl kan användas för framställning av lovliga exemplar kan typiskt settansvar för förberedelse inte ifrågakomma. Avhänvisningen till 23 kap. följer vidare att bestämmelserna ikapitlets 3 § om frivilligt tillbakaträdande m. m. blir tillämpliga. Omansvar för försök eller förberedelse kan komma i fråga, skall beaktas desärskilda straffmätningsbestämmelserna för försök i 23 kap. I § andra stycketoch för förberedelse i samma kapitels 2 § tredje stycke. 1981/82:152 29 till brott mot den upphovsrättsliga lagstiftningen kommerdå att gälla att straffet skall bestämmas högst till vad som gäller förfullbordat brott. För förberedelse kommer att gälla att straffet skallbestämmas under den högsta gräns som gäller för fullbordat brott. Om faran förbrottets fullbordan var ringa, skall inte dömas till ansvar. Den som vidtager åtgärd som innebär intrång elleröverträdelse varom i 53 § sägs är skyldig att, såvitt det finnes skäligt, motlösen avstå egendom med avseende på vilken intrång eller överträdelseföreligger till upphovsmannen eller hans rättsinnehavare. Detsamma gällerifråga om trycksats, kliché, form och liknande hjälpmedel, som kan användasendast för framställning av egendom som har sagts. Väcks ifråga om egendom som avses i första stycket ej yrkande om tillämpning avbestämmelserna däri, äger rätten efter vad som finnes skäligt föreskriva, attegendomen skall förstöras eller på visst sätt ändras eller att andra åtgärderskall vidtagas med den för att förebygga missbruk. Vad som har sagts gällerdock ej, om förverkande eller åtgärd till förebyggande av missbruk skallbeslutas enligt . Bestämmelserna i första och andra styckena gäller ej motden som i god tro förvärvat egendomen eller särskild rätt till den och ejheller om det olagliga förfarandet bestått i utförande av byggnadsverk. Har annat föremål än som avses i första stycket använtssom hjälpmedel vid sådan framställning av exemplar av verk som utgör brottenligt denna lag, får föremålet eller dess värde förklaras förverkat, om det ärpåkallat till förebyggande av brott eller annars särskilda skäl föreligger. Vadsom nu har sagts skall tillämpas också ifråga omföremål som har använts vidförsök till brott som avses här eller som omfattas av åtgärd som utgörförberedelse till sådant brott. Paragrafen innehåller bestämmelser om åtgärder motolagligt framställda exemplar m.m. Den tar sikte på sådan egendom med avseendepå vilken intrång eller överträdelse föreligger. En domstol kan enligt förstastycket i dess nuvarande lydelse i den omfattning som anses skälig förordna attegendomen skall avstås mot lösen eller att den skall förstöras, ändras osv. Inuvarande andra stycket finns vissa föreskrifter om reglernas tillämpning ifall av godtrosförvärv m. m. Paragrafen har ändrats i enlighet med vad som har anförtsi den allmänna motiveringen (avsnitt 2.9),