prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — senav atl etl fillstånd, medgivande eller dylikt är beroende av att vissförutsättning uppfylls. I åtskilliga sammanhang är villkor liktydigt medbestämmelse eller föreskrift (t. ex. i 3 kap. 11 §, 6 kap. 3 §, 14 kap. 5 §).Användningen av "villkor" med denna innebörd, som synes ha hävd inomvattenräftskipningen, torde kunna godtagas. Såsom villkor blir då atl beteckna även t. ex. vadsom föreskrivs om skadeförebyggande åtgärder. Huruvida i förslaget även bestämmelser om ersättninginbegripes under "villkor" synes inte fullt klart. När i 15 kap. 1 §andra stycket nämns villkor torde emellertid därmed avses även bestämmelser omersättning (jfr 15 kap. 20 §). Enligt lagrådets mening möter inte hinder motatt "villkor", där så är lämpligt, används som en sammanfattning avde olika bestämmelser och föreskrifter som meddelats vid förrättning eller ivattenmål. När i punkt 4 i förevarande paragrafs andra stycketalas om villkor för tillgodoseende av allmän och enskild rätt torde, med hänsyntill vad nu anförts, bestämmelsen omfatta även vad som föreskrivs i vissa av deföljande punkterna. Lagrådet föreslår att punkten 4 flyttas ned och upptasomedelbart före punkten 8 med lydelsen: 7. villkor i övrigt för att tillgodoseallmän och enskild rätt. Punkterna 5-7 i förslaget bör då få numren 4-6. I sista stycket av paragrafen upptas ett stadgandesom innefattar dels en bestämmelse om den tid efter vilken omprövning avbeslutet i visst hänseende kan ske och om skyldighet för förrätlningsmannen attinom angiven tidsram precisera , dels en föreskrift om att den avförrättningsmannen bestämda fiden skall anges i beslutet. Till den delstadgandet gäller bestämmandet av fidpunkten för omprövningen synes det intehöra hemma i förevarande sammanhang utan bör lämpligen upptas i del kapitel somreglerar övriga frågor om omprövning, 15 kap. I förevarande paragraf tordeendast böra föreskrivas att tillståndsbeslutet skall innehålla uppgift om denav förrältningsmannen bestämda liden för omprövning. Lagrådet föreslår att sista stycket i paragrafenfår utgå och att punkten 10 i andra stycket får lydelsen: "tid efter varsutgång omprövning enligt 15 kap. 3 och 14 §§ eller 15 § andra stycket fårske". Om lagrådets förslag till lydelse av 5 kap. 3 §godtas skall vad som stadgas i förevarande paragraf utgå. Enligt gällande rätt skall synesmännen varaverksamma för atl åstadkomma överenskommelser i tvistiga frågor; detta gällerockså ersättningsfrågor. Överenskommelse skall upprättas skriftligen ochvitsordas genom synemännens påskrift. I andra fall än då fråga är om ersättningeller 1981/82:130 328 skadeförebyggandeåtgärder skall överenskommelsen dessutom prövas Lagrådets lämplig av synemännenför att bli gällande (se 10 kap. 57 § VL). Även om någon motsvarighet fill dessa bestämmelserinte upptagits i del remitterade förslaget får det anses följa avförtällningsförfarandets natur att förrättningsmannen är skyldig alt vara aktivockså för lösandel av ersättningsfrågor. Att parterna skall beredas möjlighetatt framställa yrkanden och synpunkter i dessa frågor är självklart. Menförrättningsmannen måste också vara verksam för att aktualiseradeersättningsfrågor blir lösta antingen genom överenskommelse eller genom beslutav förtätlningsmannen. I sistnämnda fall skall avgörandet gmndas på reglerna i9 kap. i förslaget. Innebörden av första stycket i förevarande paragraftorde vara att, om parterna är överens i en ersättningsfråga,förrättningsmannen har att utgå från delta. Han kan alltså inte besluta något idenna fråga som avviker från vad parterna enats om. Som den föreslagnalagtexten är utformad ger den närmast intryck av alt sådana överenskommelseralltid skall tas in i fillståndsbeslutet. Något sådant krav finns det dock inteanledning atl uppställa. Om parterna vill det är förtätlningsmannennaturligtvis oförhindrad att meddela ett beslut i ersättningsfrågan iöverensstämmelse med parternas äsämjande. När det i lagtexten talas om "ersättning"avses synbarligen, i enlighet med terminologin i 9 kap., ersättning i pengar(se 9 kap. 3 §). En överenskommelse om skadeförebyggande åtgärder enligtförevarande stadgande kan avse endast sådana åtgärder som utförs för altkompensera enskilda skadelidande. När det gäller skadeförebyggande åtgärder föralt tillgodose allmänna intressen förehgger i princip en prövningsskyldighetför förrättningsmannen, även om sökandeparten och den myndighet som företräderde berörda intressena är överens om åtgärden. Detta följer av den generella officialprövningsom förrättningsmannen har i fråga om allmänna intressen. En överenskommelse om goltgörelse för skada kanockså tänkas gå ut på att sökanden, i stället för att betala pengar, utgernågon form av realkompensation. Del är lämpligt att överenskommelser av dettaslag jämställs med överenskommelser om konlantersättning eller om skadeförebyggandeåtgärder. Det bör framhållas att överenskommelser enligtförevarande lagrum, till skillnad från vad som gäller, inte behöver avfattasskriftligen. Med hänsyn till det anförda föreslår lagrådetföljande formulering av första stycket: "Om överenskommelse om ersättninghar träffats, får ersättning inte bestämmas annorlunda än som har avtalats.Detta gäller även överenskommelser om atl goltgörelse skall utgå på annal sättän i pengar eller om att skadeförebyggande åtgärder skall utföras." Prop, 1981/82:130 329 Underhänvisning till vad lagrådet anfört under 2 § föreslås att orden yttrande "motförrältningsmän eller god man" i punkt 1 byts ut mot "enligt 7§". I 1 § första stycket av kapitlet bemyndigasregeringen att bestämma vilka tingsrätter som skall vara vattendomstolar. Iförevarande paragraf anges hur gränserna mellan vattendomstolarnas domsområdenskall dras. Lagen synes emellertid också böra ange vilken myndighet som skallsvara för gränsdragningen. Lagrådet föreslår att 7§ inleds med en föreskriftatt regeringen bestämmer vattendomstolarnas domsområden. Av skäl som lagrådet redovisar under 15 kap. 15 §bör punkt 12 i första stycket ges lydelsen "12. omprövning, utan samband med pågåendeansökningsmål eller förrättning, enligt 15 kap. 15 § första stycket elleromprövning enligt 15 kap. 15 § andra stycket." Punkten 14 skall såsom lagrådet anför under 15 kap.17 § utgå om det stadgandet utgår ur förslaget. Såsom anförts under 9 kap. 11 § föranlederlagrådets förslag till ersättningsregel för del fall att en anläggning förbortledande av grundvatten tas ur bmk en ändring av punkt 3 i förevarandeparagraf. En tillämpning av ersättningsregeln kan aktualiseras i detansökningsmål som anhängiggjorts av den som vill ta anläggningen ur bmk (13kap. 13 § 7). För detta fall krävs ingen särskild regel. Men ersättningsfrågankan också tänkas bli aktuell först efter det atl villkoren föranläggningens tagande ur bmk fastställts enligt 14 kap. 5 §. Eftersom reglernaom ofömtsedd skada - till skillnad från vad som gäller t. ex. vid utrivning aven vattenanläggning -inte är tillämpliga i de fall som avses i 14 kap. 5 § börmöjlighet finnas för den skadelidande alt i efterhand väcka talan genomstämning. Vidare bör det finnas möjlighet att väcka talan vid vattendomstol iett fall då anläggningen tagits ur bmk utan föregående prövning; den avlagrådet föreslagna ersättningsregeln täcker ju också denna situation. Ienlighet med det anförda föreslår lagrådet att 13 kap. 14 § 3 utformas på följandesätt; "ersättning för eller ersättning, utan samband med pågåendeansökningsmål, enligt 14 kap. 5§ andra stycket". Beträffande vissa slag av subjekt som berörs av enansökan skall enligt denna paragraf delgivning ske av den kungörelse somutfärdas om ansök- 1981/82:130 330 ningen.Till skillnad från vad som gäller enligt motsvarande bestämmelser i 37 § VL behöver delgivningen inte ske enligl reglerna för delgiv- yttrande ningav stämning i tvistemål. Mot denna ändring synes någon erinran inte kunnariktas. Stadgandet bör dock, i överensstämmelse med 22 § i kapitlet, formulerassä alt delgivningen avser utskrift av kungörelsen. Enligt första stycket andra meningen i förslagetskall delgivning ske med bl. a. styrelse eller förvaltare för samfällighelenligl den nya lagen. Denna regel bör omfatta också molsvarande samfälligheterenligt äldre bestämmelser. Paragrafen synes vinna i överskådlighel om denuppdelas i punkter på förslagsvis följande sätt: "Utskriftav kungörelsen skall delges 1. styrelsen eller någon annan somförvaltar en av ansökningen berörd kanal- eller slussanläggning eller annanallmän faried eller en hamn eller flottled som är allmän, 2. styrelsen för ett avansökningen berört vattenförbund samt styrelsen eller annan som förvaltar enberörd samfällighet enligt denna lag eller motsvarande äldre beslämmelser, 3. ägaren av en anläggning förtillgodogörande av vattenkraft, om med ansökningen avses ianspråktagande av dentillgodogjorda kraften, 4. ägaren av denströmfallsfaslighel från vilken andelskraft tillhandahålls, när fråga är om enansökan enligt 13 § första stycket 6, 5. innehavaren av det tillståndsom avses med en ansökan enligt 13 § första stycket 10 eller 11." I tredje stycket av denna paragraf upptas ettbemyndigande för att förordna en fiskeriljänsteman att istyrelsens ställe avge yttrande till . Bestämmelsen är närmastav den karaktären att den skulle höra hemma i instruktionen för styrelsen. Istyckets fortsättning meddelas emellertid regler som hänför sig tillvattendomstolens handläggning av målet, i det domstolen på styrelsens anmälanunder viss förutsättning skall förordna sakkunnig enligt 32 § i förslaget. Reglerna för hur vattenmål skall tillförasutredning bör enligt lagrådets mening ansluta sig till vad som i allmänhetgäller med endast de avvikelser som påkallas av de särskilda utredningskrav somofficialprövningen ställer. Från den utgångspunkten kan liksom i gällandevattenlag vissa särregler vara motiverade med avseende på fiskeintresset. Ienlighet med det sagda förordar lagrådet att tredje stycket av paragrafen fårföljande lydelse: "skall, om handlingaröversänts till styrelsen enligt 23 §, yttra sig om vatlenföretagets inverkan pådet allmänna fiskeinlresset samt föreslå de bestämmelser som behövs lill skyddför fisket. Om styrelsen finner att yttrande inte kan avges utan undersökningpå platsen skall Prop,1981/82:130 331 styrelsen anmäla detta till , som förordnarom sakkunnig- Lagrådets utredning enligt 32 §." För att underrättelse fill en nysakägare skall kunna underlåtas enligt denna paragraf lorde förutsättas altsakägaren på något sätt framträtt i målet genom atl framställa yrkanden,närvara vid förhandling, undersökning eller dylikt. Detta skulle komma tilltydligare ullryck om man i enlighet med utredningens förslag i stället för det innehållsmässigtdiffusa och stilmässigt olämpliga uttrycket "hört av sig" använder"låtit sig avhöra". En alternativ lokution är "förttalan", varvid detta uttryck tas i den mera vidsträckta betydelse det hari t. ex. 12 kap. 7 och 25§§ (jfr prop. 1969; 128 s. B 212). Paragrafens lydelse torde börajämkas så att det kommer till klart uttryck alt beslut om sådana åtgärder somstadgandet avser får meddelas av ordföranden ensam. Det kan lämpligen ske genomatt orden "utan huvudförhandling" inskjutes mellan"" och "besluta". Ordet "provisoriskt"torde kunna utgå. Att beslutet avser provisoriska åtgärder framgår mederforderlig tydlighet av vad som i övrigt stadgas i paragrafen. Enligt paragrafens andra stycke fårvattendomstolen i stället för all utfärda kungörelse kalla sakägarna lillhuvudförhandlingen. I fråga om delgivning av kallelsen görs den ändringen iförhållande lill vad gäller, atl någon inskränkning i fråga omtillämpningen av 12 § delgivningslagen ej föreskrivs (jfr 33 kap. 6§ andrastycket RB). Någon motivering lill ändringen har inte lämnats. Lagrådetförordar alt nuvarande ordning bibehålles. För alt sakägarna skall beredasskäligt rådmm bör delgivning av kallelser ske senast förehuvudförhandlingen. Detta torde böra komma till klart uttryck i lagtexten. Lagrådet föreslår att andra stycketi paragrafen får följande lydelse: "Om del är lämpligare, fårvattendomstolen kalla sakägarna till huvudförhandlingen i målet. Kallelsernaskall senast före huvudförhandlingen delges sakägarna i den ordningsom gäller för delgivning av stämning i tvistemål." Avsikten med del föreslagnastadgandet i paragrafens sista stycke torde vara att huvudförhandling, liksomför närvarande är fallet, skall kunna Prop, 1981/82:130 332 hållasäven om inte någon part kommer tillstädes. Lagtexten bör jämkas så Lagrådets att stadgandetsinnebörd kommer lill klart ullryck, lämpligen genom att yttrande ordet "någon"får utgå. I specialmotiveringen fill förevarande paragrafuttalas, att huvudförhandling i förenklad form skall kunna hållas även om partuteblir men alt fömtsättningen härför är att den uteblivna parten har kallatslill förhandlingen. Det bör härtill framhållas att även vad i 42 kap. 20 §andra stycket RB sägs angående parternas samtycke är att iakttaga när rättentar ställning lill om huvudförhandlingen skall hållas i förenklad form. I paragrafen anges en frist för framställandet aversättningsyrkanden och av erinringar i anledning av sakkunnigutlåtande. Enligtordalydelsen gäller fristen för ersättningsyrkanden endast när fråga är omersättning till följd av vattenföretag. Sådana yrkanden kan emellertidaktualiseras också i andra ansökningsmål än mål som rör vattenföretag,exempelvis mål om inrättande av en gemensam anläggning för bevattning.Paragrafen bör följaktligen gälla yrkanden om ersättning lill följd av detvattenförelag eller den åtgärd, som avses med ansökningen, samt erinringar ianledning av utlåtande enligt 32 §. Skadefrågor rörande enskilda fastigheter löses oftai vattenmäl genom överenskommelse mellan parterna. En sådan överenskommelse gårvanligen ut på atl sökanden betalar ersättning i pengar men den kan ocksåinnebära att goltgörelse utgår i form av realkompensation av något slag ellerskadeförebyggande åtgärder. I gällande rätt finns vissa inskränkningar iparternas avtalsfrihet, främst med hänsyn till faslighetsborgenärernasintressen. Det remitterade förslaget innebär, vad gäller borgenärsskyddet, enåtergång till det system som gällde före , då nuvarande reglerhärom infördes. skall enligt förslaget inte längre självmantbeakla borgenärsintresset. Av gällande beslämmelser återstår enligl förslagetendast den s.k. likformighetsgrundsatsen, som finns inskriven i 11 kap. 60 §tredje stycket VL och i förslaget kommer till uttryck i första stycket iförevarande paragraf, samt den i andra stycket intagna regeln om verkan avöverenskommelse, motsvarande 11 kap. 60 § fjärde stycket VL. Den utvidgning av avtalsfriheten som förslagetinnebär synes främst vara föranledd av etl praktiskt behov, nämligen attunderlätta för parterna att lösa skadefrågor genom överenskommelser. Detframgår av del material som föreligger i remissärendet att nuvarande reglerför borgenärsskyddet i hög grad försvårat tillkomsten av uppgörelser mellanparterna. Detta i sin lur har gjort domstolsbehandlingen av de störrevattenmålen mera omständlig och tungrodd. Lagrådet har därför ingen anledningtill erinran 1981/82:130 333 motförslaget i denna del. Inte heller de ändringar i övrigt - avseende mera Lagrådets perifera frågor somförslaget innebär möter någon gensaga. Liksom enligt gällande rätt skalllikformighetsgmndsatsen kunna sättas ur spel om parterna träffat ett formligtavtal i ersättningsfrågan. Också här slår alltså intresset av att uppmuntrafrivilliga uppgörelser igenom. Vad nu sagts regleras i andra stycket. Dennaregels innebörd av begränsning i Ukformighetsgmndsatsen skulle enligt lagrådetsmening komma till tydligare uttryck om regeln - i stället för att uttryckas iett särskilt stycke -placeras i omedelbar anslutning lill det föreslagna förstastycket. Därvid bör del mera obestämda uttrycket överenskommelse bytas ut motden term som används i VL, nämligen "särskild uppgörelse".Eftersom Ukformighetsgmndsatsen knappast kan få tillämpning på annat än ersättningi pengar bör andra meningen i andra stycket utgå. Lagrådetföreslår alltså att paragrafen får följande lydelse: "När på Om särskild uppgörelse har träffats mellan parterna, får ersättningdock inte bestämmas annorlunda än som har avtalats." Av skäl som lagrådet anfört vid 12 kap. 31 § lordei paragrafens första stycke punkten 3 flyttas ned och placeras förepunkten 10 med lydelsen; 9. villkor i övrigt för att tillgodose allmän ochenskild rätt. Punkterna 4-9 i förslaget bör då numreras 3-8. Vad lagrådet vid samma paragraf uttalat angåendeplaceringen av bestämmelser om fidpunkten för omprövning gäller även vad somstadgas i förevarande paragrafs sista stycke. Lagrådet föreslår därför, attdetta stycke får utgå och att punkten 11 i andra stycket får lydelsen:"tid efter vars utgång omprövning enligt 15 kap. 3 § eller 15 § andrastycket får ske". Med denna paragraf avses att tillhandahålla enprocessuell bestämmelse som gör det möjligt för att dela uppavgörandet av ett ansökningsmål i flera steg, när sökanden har behov därav.Sålunda skall -utan bundenhet lill annan fömtsättning än att sökanden yrkat det- domstolen kunna döma i fråga om företagets fillåtlighet som ett första steg.I etl andra steg - sedan lillåtlighetsfrågan bedömts positivt och underfömtsättning att företagets snara genomförande är angeläget - skall tillståndkunna meddelas till de arbeten som behöver utföras. Till det slutligaavgörandet av målet återstår härefter övriga frågor såsom fillstånd lill ochvillkor för igångsättandet av driften, kontrollföreskrifter, avgiftsbeslut ochskadereglering i den mån den inte måste ske tidigare i samband med tillståndtill byggnadsarbeten. Den föreslagna lagtexten synes inte med erforderligtydlighet ge vid handen atl en så långtgående uppdelning av ansökningsmålet somnu angivits är medgiven. Lagrådet finner atl lagtexten vinner i klarhet om denges lydelsen: Prop.1981/82:130 334 "På yrkande av sökanden får vallendomstolen isärskild dom avgöra Lagrådets fråganom företagets tillåtlighet. Om domstolen funnit att företagetär fillåtligt och om företagets snara genomförande är angeläget får domstolen isärskild dom meddela tillstånd till de arbeten som behöver utföras." De särskilda domarna i frågan omförelagets tillåtlighet resp. fillstånd till byggnadsarbeten företer vissalikheter med mellandomar enligt 17 kap. 5 § RB. I likhet med vad som är falletenligt detta lagrum bör förevarande paragraf i vattenlagen inrymma en möjlighetför domstolen atl förklara målet i övrigt vilande tills den meddelade domenvunnit laga kraft. Med en sådan befogenhet kan de processekonomiska vinsternaav att dela upp målet i etapper säkras. Lagrådet föreslår att paragrafentillförs ett ytterligare stycke med lydelsen; "Meddelas särskild dom fårvattendomstolen förordna atl målet i övrigt skall vila till dess domen vunnitlaga kraft." Denna paragraf, som innehållerbestämmelser om uppskov under en prövotid med svårbedömda frågor, motsvaras nuav prövotidsreglerna i 11 kap. 66 § 2 mom. VL. I de fall delatupp handläggningen på så sätt att tillstånd först ges till erforderiiga arbetenför företaget är det klart att nuvarande prövolidsregler är tillämpliga även påersättnings- och andra villkorsfrågor som hänger samman med arbetena (se prop.1952:52 s. 48 och 50). Det remitterade förslaget torde inte syfta till någonändring i detta avseende. När det alltså i lagtexten talas om verkningarna avetl vattenföretag avses alltså därmed också verkningarna av sådana arbeten somenligt definitionen i 1 kap. 3§ i sig utgör vattenföretag. Detta får prakfiskbetydelse i de fall meddelar särskilt tillstånd tillbyggnadsarbeten med stöd av 13 kap. 48 § andra meningen i förslaget (andrastycket i lagrådels förslag). Lagrådet vill också förorda altorden "villkoren eller skaderegleringen" i första stycket byts ut mot"ersättning eller andra villkor". Förevarande paragraf gervattendomstolen möjlighet att avgöra stämningsmål utan huvudförhandling ividare omfattning än vad som gäller beträffande tvistemål i allmänhet (42 kap.18 § RB). Enligl paragrafens första stycke skall vid målsavgörande utan huvudförhandling ha den sammansättning som anges i kapitlets 3§ första stycket. Stadgandets avfattning torde leda till alt ordföranden ensaminle kan meddela dom i anledning av medgivna eller eftergivna anspråk, se 2§ iförevarande kapitel. I denna del innebär stadgandet alltså en inskränkning avensamdomarens kompetens i förhållande lill vad som gäller i fråga om tvistemåli allmänhet (1 kap. 3§ tredje stycket RB). Om, såsom mofiven Prop, 1981/82:130 335 synesge vid handen, en sådan inskränkning inte har åsyftats, torde första Lagrådets stycketi paragrafen böra jämkas så alt vad som sägs öm domstolens yttrande sammansättningblir tillämpligt endast i de fall, i vilka mål avgörs utan huvudförhandling utövervad som följer av RB;s bestämmelser. Det kan ske genom att andra meningen fårförslagsvis följande lydelse: "Om målet avgörs utan huvudförhandling iannat fall än som avses i 42 kap. 18 § , skall vattendomstolenha den sammansättning som anges i 3 § första stycket i detta kapitel." Enligt tredje stycket i förevarande paragraf skallbeträffande förelägganden för part atl inställa sig vid huvudförhandling ochparts utevaro vid sådan förhandling gälla rörande en sak, varomförlikning inte är tillåten. Bestämmelserna medför bl. a. att tredskodom inteskall kunna meddelas. Av hänvisningen i förslagets 54 § till 31 § andra stycketföljer atl tredskodom inte heller skall kunna meddelas vid mundig förberedelsei stämningsmål. För kallelse till muntlig förberedelse kan då, när saken ärsådan att förlikning därom är tillåten, vad i RB stadgas om kallelse i sådanamål (42 kap. 10 §) inle tillämpas. För alt svårigheter att genomförarättegången inle skall uppkomma torde med hänsyn lill vad nu anförts böraföreskrivas atl för kallelse till muntlig förberedelse och för utevaro frånförberedelsen skall fillämpas RB;s regler om indisposifiva mål. Det skerlämpligen genom att i tredje stycket orden "vid muntlig förberedelse eller"inskjutes mellan "inställa sig" och "vid". Till denna paragraf har med i huvudsak oförändratinnehåll överförts bestämmelserna i 11 kap. 83 § VL. Beträffande första stycketfinns vissa avvikelser som främst betingas av att några av de mållyper somanges i 11 kap. 83 § VL saknar motsvarighet i del remitterade förslaget.Lagrådet vill i fråga om detta stycke endast föreslå den redaktionellajämkningen, att den avslutande "om"-satsen får lydelsen: "ominte målet med stöd av 13 § andra stycket ändå behandlas som ettstämningsmål". I det nuvarande andra stycket talas om förordnandeav vattendomstol i stämningsmål eller av allmän domstol. Övergångsvis gällerbestämmelsen även förordnande av överexekutor. Detta motsvaras i den föreslagnalydelsen av beslut av "domstol eller annan myndighet". När detgäller domstol torde här knappast annan domstol än vattendomstol komma i fråga.Detta sammanhänger med att de slämningsmål rörande borttagande eller ändring avanläggningar som handläggs av vattendomstol i förslaget (13 kap. 14 § 1) -fillskillnad från vad som gäller (11 kap. I7§23 VL)-inle har begränsats tillvissa anläggningstyper. Någon anledning att räkna med utrivnings- ellerändringsbeslut av allmän domstol finns därför inte längre. Vidare är här attmärka att om etl föreläggande om rivning eller ändring skulle utverkas enligtden nya handräckningslagen del är vattendomstol som har att meddela ett sådantbeslut (se under 21 kap. 2 och 3 §§ i förslaget). Prop, 1981/82:130 336 Medbeslut av "annan myndighet" kan inte avses annat än föreläggande Lagrådets avlänsstyrelsen enligl 21 kap. 2 och 3§§ i förslaget (3§ enligt lagrådets yttrande