prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Nya uppgifterom tillgångar av grus och alternativa material insamlas och datalagras isamband med den reguljära karteringsverksamheten vid SGU, Specialkartor, s.k.lemakartor med uppgifter angående grusmaterial utges. Gruskvalitetsregistretvid statens väg- och trafikinstitut förbättras och byggs ut. Regionalainventeringar av naturgrus och alternativa material genomförs i princip enligtnaturvårdskommitténs förslag. Resurskarteringav grus genomförs i de områden, som ej omfattas av naturvårdskpmmitléns förslageller i hela landet om kommitténs förslag ej blir genomfört. De tre inledande momenten kan genomföras genom mindreförstärkning av nuvarande resurser. Regionala inventeringar och resurskarteringinnebär relativt omfattande arbetsinsatser, vilka dock kan finansieras t. ex.genom täktavgifter enligt naturvårdskommitténs förslag. Kommunvisagrusöversikter av enkel typ sammanstäUs för att grusfrågorna skall kunnabeaktas vid fysisk planering på nivå. Regionalagrusförsörjningsplaner upprättas i större tätortsregioner för att möjliggörabättre hushållning med kvalitetsmaterial, klargöra lokali- Prop.1981/82:99 211 seringarav bergtäkter och grusterminaler, genomföra åsvårdsplaner m.m. Länsgrusregister- massdalabanker - sammanställs av befint liga uppgifter om grusproduktion, grustillgångar i befintliga takter, till gängliga volymer av sprängslen, schaktmassor och restprodukter. Förslaget om kommunvisa grusöversikter anknyter till den form av marköversikter,som av föreslås i ny plan- och bygglag, medan förslaget omregionala grusförsörjningsplaner och länsvisa grusregister är en utveckling avidéer och förslag i naturvårdskommitiéns betänkande och rapporten 2. Utvecklingav invenleringsmetodiken, särskilt för alternativa material, samt av metodikenför prospektering i komplexa geologiska bildningar. Förbättringav utvinningstekniken, särskilt under grundvattenytan. Utvecklingav säkrare materialprovningsteknik, särskilt för produktionskontroll. Utvinningoch förbrukning av marint täktmaterial Förbrukningenav marint täktmaterial i har varierat starkt. Dock kanen viss tendens till växande förbrukning spåras. Variationen i förbrukningenberor främst på de över liden ojämna uttagen av fyllnadsmaterial för olikaanläggningsarbeten i ett antal kusttätorter. Den totala produktionen underenskilda år har sällan överstigit 1,5 M ton. uppgick den till ca 0,2 Mton. har den täktverksamheten svarat förmellan några tiondels procent till några procent av landets årliga totalagrusproduktion. Verksamheten har endast bedrivits regelmässigt iÖresund, främst inom grundområdena Disken, Sandflyttan, ochBredgrund. I denna region svarar den utvinningen för en betydande del avförsörjningen med sandmaterial. Fyllnadsmaterialför olika anläggningsarbeten och råvara i vissa industriprocesser har hittillsvarit de huvudsakliga användningsområdena för marint täktmaterial. Störstadelen av uttagen har utnyttjats för fyllnadsän-damål, som framförallthamnutbyggnader i , och samt anläggandet av industrimarki . De mindre kvantiteter industrisand som utvunnits har främst funnitavsättning inom glas- och gjuteriindu-strin. Utvinningen av industrisand harunder haft karaktär av kontinuerlig verksamhet med förhållandevisjämna årliga uttag. I motsats till förhållandena i flera andra länder, bl. a.Danmark och , sker inga uttag av marint material tillbetongballast. 1981/82:99 212 Detär ett fåtal intressenter (ca tio) som svarar för den marinatäktverksamheten i landet. Det är i huvudsak kommuner eller kommuner närståendeorgan som svarar för utvinningen av fyllnadsmaterial medan industrisandutvinns av några privata företag. Då inhemsk utrustning saknas bedrivsverksamheten med hjälp av inhyrda utländska utvinningsfartyg, främst frånDanmark. Utvinningav sand- och grusförekomster pågår även i andra länder, särskilt utanförflera industrUänders kuster. I , , och har dennaverksamhet stor betydelse för den totala försörjningen med grusmaterial. Fleraländer undersöker genom bl.a. kartering och inventering av demarina förekomsterna möjligheterna till havsbaserad eller ökad havsbaseradutvinning. Detta för att kunna trygga försörjningen med grusmalerial. Iglobalt perspektiv kan därför förväntas en betydande ökning av dennautvinning. Denna kommer även i fortsättningen att främst förläggas tillindustriländernas kuster. Sand-och grusförekomsterna på havsbottnen utanför landets kuster är mycket dåligtkända såväl i fråga om deras läge som kvantitet och kvalitet. Med ledning avbl.a. allmänna geologiska kunskaper och de geologiska undersökningar av olikatyp som genomförts inom vissa mindre områden har utvinningsbara förekomster avfrämst sand lokaliserats eller kan förväntas inom delar av följandevattenområden: Kattegalt, , södra , utanför ,och samt . Av dessa områden har hUtillsendast systematiskt undersökts med syfte att fastställa ochkvantiliera sand- och grusförekomsterna. Genom dessa undersökningar har SGUpåvisat sammanlagt ca 380 Mm' utvinningsbart material, som till övervägande delär sand. bedriver SGU även sådana undersökningar utanförGotlands norra kuster. Välutvecklad och prövad teknik flnns tillgängUg för utvinning av sand- ochgrusförekomster. Hydraulisk utvinning med släpsugmudderverk eller stationärasugmudderverk utgör den ekonomiskt mest fördelaktiga metoden. Med i marknadenkonventionella hydrauliska utrustningar begränsas utvinningsdjupet till 30-35m. Det är dock tekniskt sett enkelt att modifiera dessa för att uppnåutvinningsdjup ned till 60-70 m. Kostnaderna för utvinning av marint fyllnadsmaterialfritt hamn med stationärt muddringsverk och rörtransport eller med medelstorkombinerad sugare/ lastare är ungefär lika stora som kostnaderna för utvinningpå land av osorterat fyllnadsgrus vid läkt. 1981/82:99 213 Förmarin täktverksamhet tas generellt sett ytterst begränsade ytor i anspråkjämfört med de flesta andra former för våra omgivande vattenområdensutnyttjande. Detta utesluter givelvis inte att denna verksamhet ibland kankomma i konflikt med andra intressen, som främst fiske, marin natur- ochkulturminnesvård, sjöfart och militär verksamhet. Dessa s. k. motståendeintressens behov av vattenområden begränsar därför i vissa fall möjligheternalUl täktverksamhet. Det nuvarande kunskapsunderlaget är dock otillräckligt föratt bedöma enskilda täktprojekls inverkan på framför allt fiskets ochnaturvårdens intressen på såväl kortare som . En förutsättning förökad marin täktverksamhet i landet är därför att dessa effekter klarläggs genombl. a. allsidiga fältundersökningar. Tillståndsgivningtill utforskning och utvinning av sand, grus och sten på havsbottnen inomallmänt vattenområde och på kontinentalsockeln regleras i första hand genomkontinentalsockellagstiftningen. Denna lagstiftnings bestämmelser medgerenligt utredningens uppfattning i allt väsentligt en från såväl sökande- somsamhällssynpunkt tillfredsställande prövning av täktärenden. Dock harutredningen funnit anledning att överväga vissa frågor med anknytning tilltillståndsprövningen. Detta gäller bl.a. tillståndsmöjlighet,tillståndspliktiga material, täktavgift och tillsyn. Enligtvad som tidigare framhållits är utredningens bedömning av den framtidautvecklingen att den årliga totala grusproduktionen i landet kommer att istort sett bli oförändrad som en förskjutning motökad användning av alternativa material kan förväntas. Denna förskjutning kanfrämst i , , , , och komma attske genom utvinning av grusmaterial från havet. En sådan i och för sig önskvärdutveckling förutsätter dock dels att en planmässig resurskartering av de lösaavlagringarna genomförs inom närliggande havsområden tilldessa tätortsregioner, dels alt denna ger resultat i form av frånbehovssynpunkt lämpliga grusfyndigheter. För de användningsområden för vilkadet i viss utsträckning finns kända fyndigheter, huvudsakligensandförekomster, kan en ökad utvinning från havet förväntas. Behovet av marintfyllnadsmaterial för hamnutbyggnad i främst , och Helsingborgkan uppskattas till totalt 5-6 M ton. Omkolkraft introduceras i landets energiförsörjning kan behovet öka avsevärteftersom detta förutsätter anläggning av elt antal kolhamnar. Det årligabehovet av havssand för avsättning inom industrisektorn för tiden fram till1985 uppskattas till knappt 0,5 M ton pch för tiden därefter till ca 0,6 Mtpn. Prop.1981/82:99 214 Förslag till åtgärder beträffande marin täktverksamhet Utredningen föreslår i fråga pm den marinatäktverksamheten följande åtgärder: Systematisk resurskartering av sand- ochgrusförekomster genomförs utanför de kustnära tätortsregioner där framtida brist på landba serat material förväntas. SGU bör ha ansvaret för karteringen, vilken föreslås bedrivas under till en årskostnad av ca kostnadsläge. Frågan om statligt företagsengagemang avseende sand-och grusutvin ning i havet tas upp till prövning när de närmaste förutsättningarna för ökad sådan verksamhet klarlagts genom främst den av utredningen föreslagna resurskarteringen. Fiskeristyrelsenoch ges i uppdrag att i samråd med berörda intressenterutarbeta principförslag till allsidiga undersökningar för alt klarlägga denhavsbaserade läktverksamhetens inverkan på den miljön. Undersökningarnabör i första hand finansieras med statsanslag. I avvaktan påresultaten från dessa undersökningar tillämpas viss restriktivitet vidtillståndsgivning till täkl inom vattenområden som inte varit föremålför täktverksamhet. Kostnadsansvaretutreds för inventeringar och förundersökningar som ansernödvändiga för att från antikvarisk synpunkt kunna bedöma olika läktprojekt. Marintäktverksamhet bör undvikas i särskilt vikliga områden för andra av havetberoende intressen. Innan åtgärdervidtas som kan påverka möjligheterna till marin täktverksamhet, som t. ex.förordnanden om nya eller förändringar av gränser för beflntligatrålfiskeområden pch avsättning av reservat, förutsätts samråd ske medde myndigheter som företräder mineral-intresset. Den i kungörelsentill kontinentalsockellagen 1975 införda "provisoriska" bestämmelsenom industriverkets underställning av vissa täktärenden tiU regeringensprövning permanentas. Bestämmelseinförs så att förutom sand-, grus- och stentäkt även täkl av övriga jordarteroch av lösa block omfattas av tillståndsplikl. 1981/82:99 215 Täktavgiftenbör även i fortsättningen i huvudsak bestämmas efter affärsmässiga grunder.Avgiften bör dock kunna utnyttjas som instrument för att stimuleraanvändningen av havsmaterial när det från samhällsekonomiska utgångspunkterkan vara motiverat. Täkttillståndbör som regel villkoras av att del efter avslutad läkt utförs översiktligadjupmätningar inom täktomrädet. Dessa skall ombesörjas och bekostas avinnehavaren av täkttillståndet. Iavvaktan på resultaten från resurskarteringen av det svenskakonti-nentalsockelområdet bör från hushällningssynpunkt viss restriktivitettUlämpas vid tillståndsgivning i det fall täktmaterialet avses exporteras. Uppgifterom prpduktipn av täktmaterial i insjöar Pch inom omgivande havsområden börkontinuerligt tillställas . 1981/82:99 216 Sammanställning av remissyttranden över statens industriverksutredning och sand på land och i hav (SIND 1980:1) Efterremiss har yttranden över utredningen avgetts av , statensjärnvägar (SJ), statens vägverk, , meteorologiska ochhydrologiska institut (), statens geotekniska institut, statistiskacentralbyrån (SCB), kammarkollegiet, statskontoret, (),som hört statens , universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ), lantbruksstyrelsen (LBS), skpgsstyrelsen,, (), generaltullstyrelsen,(), arbelar-skyddsstyrelsen, statens planverk,lantmäteriverket, geologiska undersökning (SGU), (), styrelsen för teknisk utveckling (STU), delegationen församordning av havsresursverksamheten (DSH), domänverket, vattenöverdomstolen,forskningsrådsnämnden (FRN), länsstyrelserna i , , ,, , , , , ,, , och , , , ,, , , , , ,och , , , ,, , , och kommuner, Kungl.Vetenskapsakademien, (), . , , , (), Naturvårdssektionen,(/SR), i (LO),, . Vissaremissinstanser har till sina yttranden fogat yttranden från andra instanser.Sålunda har av universitets- och högskoleämbetet bifogats yttranden från geologiskainstitutionen och Askölaboratoriet vid , sektionen förlantmäteri vid tekniska högskolan i , biologisk-geovetenskapligasektionerna vid Lunds och , sektionen för väg- ochvattenbyggnad vid tekniska högskolan i , geologiska institutionen vidChalmers tekniska högskola samt geografiska institutionen vid ,av från fiskeriintenden-ten i det östra och det mellerstadistriktet, av lånsstyrelsen i från fiskenämnden i ,samt chefen för militärkommando, av iBlekinge från fiskenämnden i samt av , av i län från fiskeriintendenten inedre södra distriktet, av i frånvägförvaltningen i Koppar- bergslän, av i från och Jämtlandsläns handelskammare, av i från skogsvårdsstyrelseni och i . Flera länsstyrelser harbifogat yttranden av kommuner. Vidare har i yttrande från . 1 Allmänt om utredningen 1.1Central, regional och lokal styrning och planering huvudmannaskap Beträffandesamhällets styrning av täktverksamheten efteriyser domänverket samhälls- ellerföretagsekonomiska överväganden om vad olika styrningar av branschen innebär.Man anser att utredningens förslag förutom ökad byråkrati innebär attstyrningen kommer att utövas av myndigheter med ringa kunskap och erfarenhetom branschens förutsättningar. Företagen är själva bäst lämpade att tillgodosekonsumenternas efterfrågan. Dessutom kommer marknadskrafterna att fillse alten effekfiv konkurrens upprätthålles, vilket för en riktigprissättning. anser därför att utredningens förslag till åtgärderbör begränsas och i första hand koncentreras till de fåtal geografiska områdendär "grusbristen" ligger närmast i tiden. ,, m.fl. anser däremot att starka skäl talar för alt engrusförsörjningsplanering byggs upp. bör dock detförslag som utredningen lämnar i denna del kompletteras och preciseras på ettantal punkter. För förbundet ter det sig naturligt att även denna speciellaplanering har sin bas i primärkommunernas grundläggande ansvar för den fysiskamiljöns utformning och fysiska planering. kan bedöma liggerförslaget beträffande grusförsörjningsplanering inte i linje med dessagrundläggande principer. kan därför inte tillstyrkautredningens förslag i denna del. I en förnyad prövning bör strävan vara attåstadkomma en planeringsform som tar fasta på förslag ochprimärkommunernas grundläggande ansvar för och centrala ställning vad gällerfysisk planering. anser att ett lämpligt sätt att få med både land- ochhavsbaserade grus- och sandtillgångar i samhällsplaneringen är att föra in demi kommunernas planering. I den marköversikt som föreslås i den nya plan- ochbygglagen kan även frågor om grusförsörjning behandlas och avvägas mot andraintressen, t. ex. naturvården. Något särskilt dokument benämnt grusöversiktbehövs inte. Grusförsörjningen bör bedömas tillsammans med övrigaplaneringsfaktorer i marköversikten. Enviktig förutsättning för att kunna behandla grusförsörjningen i marköversiktenär att kommunerna på ett smidigt sätt får tillgång till resuUaten av degruskarteringar som görs. Prop.1981/82:99 218 Planeringen bör enligt kommunförbundets mening ske isamarbete mellan berörda kommuner efter samråd med andra berörda instanser.Länsstyrelsens roll bör vara att underlätta kommunernas samarbete, t.ex. genomatt verka för att kommunerna har tillgång till samma planeringsunderlag närdet gäller grus- och sandförekomsterna i regionen. kan inte acceptera att en regionalgrusförsörjnings-plan blir ett styrinstrument över markanvändningen vid sidanav den reglering som görs i , vilket skulle bli fallet omutredningens förslag genomförs. i efterlyser ett klarareställningstagande till vem som skall vara regional huvudman förgrusförsörjningsplanering-en, eftersom de regionala grusförsörjningsplanerna iframtiden kan bli ett viktigt instrument för att bemästra en ev. kommandebristsituation. anser att det övergripande regionalaansvaret för grusförsörjningsplaneringen bör ligga hos . Manmotiverar detta med att en framgångsrik resurshushållning med täktmaterial ärberoende av att insamlade uppgifter snabbt och enkelt kan nyttiggöras av deplanerande organen. För grusförsörjningsplanering är riksperspektivet av mindreintresse, eftersom täktmaterial av kostnadsskäl inte tål några längretransporter. En planering på lokal nivå, t. ex. hos de enskilda kommunerna ärenligt knappast tänkbar bl.a. med hänsyn till de storaskillnaderna i fråga om grustillgångar i de olika kommunerna. Därför anser manatt uppgifter som behövs för planeringen primärt bör tillställas . delar utredningens uppfattning attgrusförsörjningsfrå-gorna bör beaktas på nivå och integreras ikommunernas fysiska planering. Verket avråder dock från förslaget att upprättasärskilda kommunvisa grusöversikter som komplement till den föreslagna plan-och bygglagens marköversikt. Däremot är det enligt planverket viktigt attgrusfrågorna inarbetas i kommunöversikt och kommande marköversikt. Dettabör.bäst kunna ske mot bakgrund av regionala grusförsörjningspro-gram som börutarbetas i samverkan mellan kommuner, företag och och utgöraett underlag för den vägning av grusförsörjnings-intresset mot andramarkanvändningsintressen som skall ske i den kommunala fysiska översiktligaplaneringen. i län, m.fl: påpekar allmänt att etthuvudmannaskap i enlighet med utredningens förslag går stick i stäv mot denrådande trenden till ökad decentralisering, och i länfruktar att förslagen kommer att innebära att arbetet medgrustäktsregle-ringen, jämfört med nuvarande förhållanden, successivt kommeratt förskjutas från regional till central nivå. Man efterlyser också ettklargörande av roll när det gäller uppbyggnaden ochmöjligheterna att utnyttja de centrala registren och sambandet meUanlänsregistret och centrala register. anser det också varaviktigt att man i arbetet Prop.1981/82:99 219 med databank noga överväger vilka uppgifter som skallbehandlas och datalagras, så att inle tid och resurser används till mindreväsenfiiga uppgifter. Beträffande huvudmannaskapet för de regionala inventeringarnafinns tre olika förslag i remissvaren, nämligen SGU (som utredningen ocksåföreslår), och länsstyrelserna. SGU framhåller att hos dem finns en betydande kompetens pågrus- och sandområdet samlad, och ett stort faktamaterial i verkets arkiv. Förundersökning tUl havs finns en omfattande och dyrbar instrumentering. Manmenar också att genom att SGU görs till huvudman i dessa frågor så uppnås dennödvändiga harmoniseringen mellan den långsiktiga verksamhet som geologiskkartering innebär och den mer direkt målinriktaderesursinventeringsverksamheten. anser att SGU saknar erforderligkompetens för en värdering av olika områdens betydelse från naturvårdssynpunkl.Därtill saknar SGU kompetens vad gäller tolkning av allsidiga naturvårdsinventeringaroch nödvändig kunskap om tillämpning av NVL. Eftersom det främst är områdenasvärde från naturvårdssynpunkt som är avgörande för takt eller inte är detenligt verkets mening nödvändigt att ges huvudansvar förinventeringarna. Flera länsstyrelser och anseratt en sådan inventering bör bedrivas inom ramen för länsstyrelsernasverksamhet. Detta motiveras med att länsstyrelserna redan bedriver likartadeutredningar av andra sektorer inom samhällsplaneringen och således har långerfarenhet av likartad verksamhet. Dessutom finns bättre möjligheter att iinventeringen väga in andra samhällsintressen såsom regionalekonomiskabedömningar och naturvårdssynpunkter. Vidare har flera länsstyrelser redangenomfört likartade inventeringar för stora delar av sina län. Man framhållerockså att länsstyrelserna genom sina kontakter med förelag som bedrivertäktverksamhet och/eller annan schaktning har god kännedom om branschen såvälvad gäller produktions- som konsumtionssidan. 1.2 Kostnader och finansiering, m. m. , flera länsstyrelser, m.fl. påpekaratt resursförstärkningar behövs för att genomföra flertalet förslag iutredningen. i påpekar att särskilt iuppbyggnadsskedet av planeringen kvalificerad personal måste ställas tilllänsstyrelsens förfogande. i anser attomprioriteringar hos såväl länsstyrelse som kommun sannolikt kommer att krävas.Länsstyrelsen i pekar också på möjligheten att ge kommunerna ökatansvar vad beträffar naturvårdslagens reglering av täktverksamheten, t. ex. såatt tillsynsverksamheten till största delen läggs på kommunen, varigenomresurser hos länsstyrelserna skulle frigöras för arbete i enlighet med utredningensintentioner. Prop.1981/82:99 220 i och IVA understrykervikten av att utredningens förslag kostnadsberäknas. vill ocksånärmare ha belyst den ökning av byråkratin som de framlagda förslagen kan kommaatt medföra. Flera remissinstanser hänvisar till sina remissvar övernaturvärdskommitténs utredning Naturvård och täktverksamhet (SOU 1970:14, 15). 1.3 Sysselsättnings- och arbetsmiljöfrågor Sysselsättningsfrågan behandlas av arbetsmarknadsstyrelsenoch av . finner att de frågorutredningen behandlar väsentligen bör bedömas från andra synpunkter än demstyrelsen har att företräda. Förändringar i och utvidgningar av täktverksamhetenkan dock i vissa fall vara av betydelse ur arbetsmarknads- och regionalpolitisksynpunkt och styrelsen anser det därför angeläget attarbetsmarknadsmyndigheterna i sådana fall ges tillfälle att på ett tidigtstadium framlägga sina synpunkter. anser att man i täktfrågormåste inrikta sig på att väga det samhälleliga utnyttjandet av en ickeförnyelsebar naturresurs, dvs. samhällsnyttan, mot ett skydd av landformer,kulturminnen, grundvattenförekomster etc. och att sysselsättningsfrågor sålundamåste behandlas i särskild ordning och självklart fristående från tillfälligaopinionsyttringar. Man påpekar att frågor om bibehållen sysselsättning föranställda vid täktföretag som presenterar kontroversiella täktplaner harblivit aktuella och att i kommunala och regionala organ sådana situationer kaninverka på tillståndsgivningen. Arbetarskyddsstyrelsen och tar upp frågan om arbetsmiljön. Arbetarskyddsstyrelsenpåpekar att rikfiinjer och anvisningar för de särskilda arbetsmiljöfrågor somkan uppkomma vid marin täktverksamhet till havs helt saknas i utredningen.Styrelsen föreslår att för att underlätta för yrkesinspektionen att få kännedomom var täktverksamhet pågår skulle myndighet som utfärdar täktlillstånd på landoch i hav informera yrkesinspektionen om dessa tillstånd. Enligt Fabriksarbetareförbundetsuppfattning är arbetsmiljöfrågorna lika viktiga som naturmiljöfrågorna. Desärskilda arbetsmiljöproblem som kan följa med marin täktverksamhet bör därförockså karlläggas, anser förbundet. 1.4 Tillståndsprövning och motstående intressen framhåller att olika motstående intressen blirbelysta genom det numera omfattande remissförfarandet i täktärenden, men attdetta har gjort beslutsprocessen komplicerad och i vissa fall mycketlångdragen. En resursförstärkning och prioritering av länsstyrelserna förbehandling av täktärenden och en begränsning av remisstiden för kommunerna ärenligt domänverkets mening nödvändig. 1981/82:99 221 emotatt täktverksamhet ofta betraktas med naturvårdens ögon och påpekar att motdetta bör ställas den viktiga samhällsfunktion som täktverksamheten fyller.Man finner det angeläget och rimligt att både samhälls-och företagsekonomiska aspekterläggs på behovet och kostnaderna för grusmaterial och anser att ett sätt att fådessa synpunkter beaktade i besluten vore att SIND blev remissinstans vidöverklagningsärenden. framhåller alt vid tillståndsgivning för täktverksamhet även allmännaintressen bör vara prövningsgrund. Genom en sådan lagändring ges, enligtplanverket, också bättre förutsättningar för en integrering avgrusförsörjningsfrågorna i den kommunala fysiska planeringen. Mångaremissinstanser har tagU upp olika konfliktfrågor, t. ex. när det gällergrundvatten, natur- och kulturminnesvård. Göteborgskommun anser att det bör övervägas om inte omfattande husbehovstäkt skallinnefattas bland lillståndspliktig täktverksamhet, eftersom avsaknaden avtillgångsprövning innebär risker för allvarliga skador ur natur- ochkulturvårdssynpunkt.