prop · G503155 · 1981-12-31 00:00:00 — Utredningen skulle främst syfta fill attlösa de tekniska problem som sammanhängde med ett statsbidrag till kvinnoorganisationer.Bidraget borde få formen av ett kontinuerligt verksamhetsstöd förorganisationernas centrala arbete. Utredningen hade att överväga vilka typer avorganisationer som borde komma i fråga för statsbidrag. Utredningen bordeenligt direktiven bedriva sitt arbete i nära samarbete medkvinnoorganisationerna. Utredningen har under utredningsarbetet haftkontakt med ett stort antal kvinnoorganisationer. Som en grund för utredningensarbete har en enkät genomförts hos ett 20-tal organisationer. I dennaefterfrågades bl. a. organisationernas mål, uppbyggnad, storlek, geografiskutbredning, ekonomisk ställning etc. Utredningenlämnar en kortfattad beskrivning av kvinnoorganisationernas framväxt,arbetssätt och betydelse för utveckligen. Även oHka samarbetsformer mellankvinnoorganisationer inom och utom beskrivs i betänkandet. Utredningen visar att de polifiska kvinnoförbundentill stora delar finansierar sin verksamhet med egna avgifter och med bidragfrån sina moderparfier. Övriga kvinnoorganisationer finansierar sin verksamhetfrämst med egna avgifter. Av betänkandet framgår att det bland de nordiskaländerna endast är i som något kontinueriigt stöd utgår tillkvinnoorganisafionerna. Detta stöd är dock begränsat till de partipolitiskakvinnoorganisationerna. Utredningen föreslår att följande krav skallställas för att ett kontinuerligt verksamhetsstöd till kvinnoorganisationernascentrala arbete skall utgå: Organisationen skall som främsta mål ha att verkaför förbättring av kvinnans Prop.1981/82:155 23 ställningi samhället och aktivt arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män.Organisationen skall till sin övervägande del bestå av kvinnor även om män kanvara medlemmar. Organisationen skall vara uppbyggd på individuellt medlemskap,där varje person som delar organisationens mål och stadgar, genom enskiltinitiativ kan bli medlem. Medlemmen skall kunna påverka organisafionensinriktning, verksamhet och uppbyggnad. Organisationen skall ha viss spridningi landet och omfatta ett visst antal betalande medlemmar. Utredningenföreslår ett grundbidrag på för kvinnoorganisafioner med mer än3 000 medlemmar. Härutöver föreslås ett rörligt bidrag med per medlemi intervallet 3 000-40 000 medlemmar och med per medlem för ett medlemstalöver 40 000. För organisationer med ett medlemstal mellan 1 500-3 000medlemmar föreslås halvt grundbidrag. Den rörliga delen av bidraget skall utgåsom för övriga organisationer. Den totala kostnaden för det föreslagna bidragetkan uppskattas till ca . Prop.1981/82:155 24 SAMMANSTÄLLNING AV REMISSYTTRANDEN ÖVER BETÄNKANDET (SOU1980:44) BIDRAG TILL KVINNOORGANISATIONER Efter remiss har yttrande överbetänkandet avgetts av styrelsen för internationell utveckling (SIDA),, , statens arbetsmarknadsnämnd, statenskulturråd, , statens invandrarverk,jämställdhetsombudsmannen, , jämställdhetskommittén, , , Landsorganisafionen i ,. Centralorganisationen /SR, . , lOGT-NTO,. , , , frikyrkoråd, , . Area of , kvinnoförbund.Folkpartiets kvinnoförbund, , Grupp 8,hem och samhälle, Kooperafiva gillesförbundet.Kvinnohusgruppen i , . för invandrarkvinnor, ,. Sällskapet , , samlings kvinnoråd och Vänsterparfietkommunisternas kvinnopolifiska utskott. I utarbetandet av Sverigesfrikyrkoråds yttrande har även deltagit De fria kristna samfundens råd. I rådetfinns förutom samtliga till frikyrkorådet anslutna samfund även ,, i . Utan föregående remiss har Sverigeskyrkliga kvinnoråd avgett yttrande över betänkandet. Fem remissinstanser har skriftligenmeddelat att de avstått från att yttra sig. Utredningens grundläggande uppgifthar varit att föreslå ett kontinuerligt verksamhetsstöd tillkvinnoorganisationernas centrala arbete. En stor majoritet avremissinstanserna har ställt sig positiva till utredningens förslag om ettkontinuerUgt verksamhetsstöd till kvinnoorganisationerna. Man har bl. a.framhållit att kvinnoorganisafionerna varit pådrivande när det Prop.1981/82:155 25 gäller kvinnornas ställning i samhället. Man säger ocksåatt det är kvinnoorganisationerna som har de bästa förutsättningarna attdriva frågan om jämställdhet. Andra remissinstanser framhåller rättvisekravet. Dettainnebär att kvinnoorganisafionerna liksom andra organisationer bör ha statligtstöd för sin verksamhet. Ett fåtal remissinstanser är negativa eller tveksammatill utredningens förslag. Man hänvisar bl. a. till att utredningens förslaginnebär att vissa mindre kvinnoorganisationer inte kommer att erhålla bidrag.Någon remissinstans anser att landets ekonomiska läge inte gör det möjligt attinföra nya typer av bidrag. Styrelsen för internationell utveckling, SIDA framhålleratt det ingår i SIDA:s uppdrag att nå fatfiga och eftersatta grupper i u-land.Kvinnor och barn är talrikt företrädda bland dessa grupper. Att nå fram tillkvinnor i u-land med svenskt stöd har enligt SIDA visat sig svårt. EftersomSIDA har haft och fortfarande har svårt att bistå kvinnor i u-land, har SIDAsett svenska kvinnoorganisafionernas stöd till sina systerorganisationer iu-land som något mycket värdefullt. En av de verkliga flaskhalsarna för attkvinnoorganisationerna ska bli rikfigt effektiva i sin biståndsverksamhet ärenligt SIDA deras dåligt bemannade centrala kanslier. Kvinnoorganisationernahar helt enkelt inte medel att sätta upp kanslier som motsvarar deras behov.SIDA har endast i mycket begränsad utsträckning haft möjlighet att biståorganisafionerna på denna punkt. SIDA hälsar därför med tillfredsställelse attutredningen föreslår generella bidrag fill kvinnoorganisationerna. Dessa bidragbör som utredningen påpekar ge organisationerna möjlighet att ha ett centraltkansli med en eller ett par anställda. framhåller attjämställdhet måste vara en angelägenhet för alla men för dagen är utredningensmening att kvinnoorganisationerna är bäst skickade att följa upp ochvidareutveckla arbetet för jämställdhet helt giltig. Enligt styrelsen är detdärför motiverat att ge ett väl utformat ekonomiskt stöd i form av statsbidragtill de kvinnoorganisafioner, som akfivt arbetar för att förbättra kvinnorsställning i samhället och för jämställdhet mellan kvinnor och män.Skolöverstyrelsen säger att kvinnoorganisationerna har varit pådrivande när detgäller att ställa kvinnors problem i centrum och driva arbetet för ökadjämställdhet. Styrelsen är i huvudsak positiv till utredningens förslag attinrätta ett kontinuerligt verksamhetsstöd till kvinnoorganisationer. Detta börenligt styrelsen innebära att kvinnoorganisationer, som arbetar med attförbättra kvinnans ställning i samhället och med jämställdhet mellan kvinnoroch män, sfimuleras att vidareutveckla sin verksamhet. är positiv till utredningens förslag om ett konfinuerligtverksamhetsstöd till kvinnoorganisationerna. Organisationernas insatser för attfrämja kvinnornas ställning i samhället är av stor betydelse. Genomopinionsbildning och attitydpåverkan inom nämndens verksamhetsområde, denstatliga arbetsmarknaden, kan kvinnoorganisationerna anser nämnden bl, a,medverka fill att förändra de unga flickornas val av utbildningsvägar ochyrkesområden. Prop.1981/82:155 26 anser att införandet av ett nyttstatsbidrag till kvinnoorganisafioner är en posifiv utveckhng som görorganisationerna mindre beroende av projektmedel. Arbetsmarknadsstyrelsenframhåller att kvinnoorganisationernas betydelse som pådrivande i samhällsförändrandeoch opinionsbildande syfte är väl känd. Betydande insatser görs också enligtstyrelsen för att utbilda, stimulera och stödja kvinnor för att aktivt medverkai samhällsutvecklingen. Styrelsen har kontinuerliga kontakter med kvinnoorganisationernabl. a. för informafion om arbetsförmedlingens service och om dearbetsmarknadspolitiska åtgärderna. Ett ömsesidigt utbyte sker också viddeltagande i t. ex. konferenser anordnade av styrelsen resp. kvinnoorganisationerna.Mot bakgrund av ovanstående tillstyrker styrelsen utredningens förslag att deriksomfattande kvinnoorganisafionerna ges ett kontinuerligt statligtverksamhetsbidrag. anser att kvinnoorganisafionernahar en mycket viktig funkfion när det gäller det fortsatta jämställdhetsarbetetinte minst på arbetslivets område. Liksom andra folkrörelser bör de därförenligt ombudsmannen vara berättigade till statligt stöd för sin verksamhet. Föratt organisationerna skall kunna planera arbetet på och för attarbetet skall få en fastare struktur är det, som utredningen funnit, lämpligareatt stödet utgår, inte som i form av projektbidrag, utan som reguljärabidrag. Enligt uträttar kvinnogrupper ochkvinnoorganisationer runt om i vårt land ett ovärderligt arbete för att främjajämställdhet mellan kvinnor och män. De måste därför enligt rådet tillförsäkrasen bastrygghet genom ekonomiskt stöd från kommuner, landsfing och stat. Till destörre kvinnoorganisationerna är det anser rådet motiverat att ge statligt,centralt stöd för att ge dem den planeringstrygghet och möjlighet tillframförhållning som barn- och ung-domsorganisafionerna tillerkänns.Jämställdhetskommittén är positiv till grundtanken att kvinnoorganisationernafår statligt stöd liksom övriga folkrörelser. anser medhänsyn till värdet av arbete för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män attett samhällsstöd till organisationer med denna inriktning är mofiverat.Landstingsförbundet instämmer i utredningens uppfattning om behov av stöd fillkvinnoorganisationernas arbete. Det är enligt förbundet vikfigt ur demokratisksynpunkt att kvinnornas möjligheter och förutsättningar att påverka sinsituation förbättras. I huvudsak liknande synpunkter framförs av Landsorganisationeni . Även ställer sig positiv till ettreguljärt stöd till kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. , ABFinstämmer i utredningens allmänna motiv för ett statligt stöd tillkvinnoorganisafioner. Dessa organisationer har enligt ABF otvivelaktigt storbetydelse för kvinnor i såväl samhällsliv som i debatten om utformningen av detframtida samhället. Till det senare hör framhåller ABF bl. a. frågan om ökadjämställdhet mellan kvinnor och män, en fråga där kvinnoorganisationerna spelaren betydelsefull roll. 1981/82:155 27 ungdomsförbund har i fidigare sammanhang pekat på behovetav ett särskilt stöd fill kvinnoorganisationerna. Förbundet hälsar därför medtillfredsställelse att ett utredningsförslag nu föreligger. delar utredningens mening attkvinnoorganisationerna har bäst möjligheter att påverka arbetet förjämställdhet mellan kvinnor och män. Enligt organisationens mening har depolifiska kvinnoorganisafionernas centrala roll och möjligheter underskattas iutredningen. Medan flertalet organisationer har främst opinionsbildandemöjligheter har framhåller organisationen de politiska organisafionerna ocksåmöjHgheter att direkt påverka den demokratiska beslutsprocessen, vilket ijämställdhetsarbetet är av stor betydelse. Folkparkernas riksorganisationfinner det självklart att kvinnoorganisafionerna skall ha statliga bidrag fillsin verksamhet på samma grunder som andra folkrörelser. Även , , , och är positiva till ett statsbidrag till kvinnoorganisationerna. lOGT-NTO fillstyrker utredningensförslag i sin helhet. Organisationen ser förslaget som en rättvis behandling avkvinnoorganisationerna i förhållande till andra organisationer. anser att rättviseskäl talar för att även kvinnoorganisationer,som uppfyller vissa krav, bör komma i åtnjutande av ett statligt stöd. delaruppfattningen att kvinnoorganisationerna gjort betydande insatser, när detgäller att ställa kvinnornas problem i centrum och att driva arbetet för ökadjämställdhet. Kvinnoorganisationerna har framhåller förbundet på olika sätt ochinom många oUka samhällsområden varit pådrivande, då det gällt att ändra padeförhållanden som kvinnor tidigare levt i. Förbundet ställer sig därförpositiv till utredningens förslag om stöd till kvinnoorganisationerna. framhåller att kvinnogrupper och kvinnoorganisationer runtom i landet uträttar ett ovärderligt arbete för att främja jämställdhet mellankvinnor och män och kämpa för en framtida struktur, där barn och vuxna kan levai samspel med varandra. Mot denna bakgrund instämmer förbundet i detberättigade kravet att organisationer som verkar i denna anda bör tillförsäkrasnågon form av samhällsstöd. Area of med tillfredsställelse förslaget att också kvinnoorganisafionerna skallkomma i åtnjutande av reguljärt statligt bidrag till sin verksamhet. konstaterar med fillfredsställelse att det arbete som förbundetoch andra kvinnoorganisationer har bedrivit för att göra samhället medvetet omkvinnoorganisationernas betydelse nu resulterat i ett konkretutredningsförslag. Det är förbundets förhoppning att utredningens förslag ombidrag till kvinnoorganisationerna kan förverkligas. anser liksom utredningen att staten bör ge stöd även tillkvinnoorganisationerna. Kvinno- och jämställdhetsorganisationerna harframhåller förbundet varit diskrimine- 1981/82:155 28 rade i förhållande till idrotts-, ungdoms- ochnykterhetsorganisafioner som fått kontinuerligt stöd från statsmakterna. framhåller att man i skrivelseroch uppvaktningar ofta påtalat den uppenbara orättvisa, som ställt förbundetsarbete för jämställdhet mellan kvinnor och män - en av demokrafins hörnstenar-utanför samhälleligt stöd. Att hålla kvinnorörelsen utanför bidragssystemetanser förbundet är en öppen diskriminering av det jämställdhetsarbete, somdrivits av framför allt kvinnor i generationer. internationella föreningenför invandrarkvinnor. kommunisternas kvinnopolitiska utskott, och KristenDemokratisk samlings kvinnoråd uttalar sig alla positivt till ett statsbidragtill kvinnoorganisationerna. Några remissinstanser är negativaeller tveksamma till förslaget om statsbidrag till kvinnoorganisationer. Ettpar remissinstanser tar upp frågan utifrån dessa instansers speciellautgångspunkter. Centralorganisationen /SR finner att utredningensförslag är märkligt och bygger på ett något verklighetsfrämmande resonemang.Enligt /SR finns det behov av att erinra utredningen om att jämställdhet ären fråga som angår både kvinnor och män. Utredningen ger enligt /SR inteklara besked huruvida bidrag skall gå till kvinnoorganisationer i allmänheteller fill organisafioner som verkar för att förverkliga jämställdhet mellankvinnor och män. Enligt /SR bör endast den senare gruppen omfattas.Sveriges frikyrkoråd konstaterar att utredningens kartläggning avkvinnoorganisationernas arbete ger en intressant bild av frivilligarbete av ochför kvinnor. Ändå är det uppenbart att utredningen haft kontakt med endast ettbegränsat urval av kvinnoorganisationer. finner det anmärkningsvärtatt utredningen, i total tystnad kunnat förbigå samtliga religiösa grupper.Livakfiga kvinnoorganisationer har framhåller frikyrkorådet inomfrikyrkorörelsen spelat och spelar en viktig roll när det gäller att förstärkakvinnlig indentitet och samhörighet och främja demokratisk träning och socialtoch internationellt engagemang. Mot bakgrund av de ovan påtalade bristerna delsi kartläggningen av kvinnoorganisationerna, dels i definifionen av krav förstatsbidrag anser frikyrkoråd att den föreliggande utredningen intebör läggas till grund för proposition, anser att många av de kvinnoorganisationer som är verksamma idet svenska samhället gör vikfiga insatser för att förbättra kvinnors situationi samhället och för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Många avdessa organisationer har också behov av ett stöd från samhällets sida för attkunna finansiera sin verksamhet. Förbundet anser dock att det förslag tillstatsbidrag som utredningen föreslår inte kan ligga till grund för ettregeringsförslag. Man hänvisar härvid bl. a. till föreslagenbidragskonstruktion samt utredningens förslag om vilka organisationer som 1981/82:155 29 skall vara bidragsberättigade. Även intar en tveksam atfityd till utredningsförslaget. a. att vissa statsbidrag inte skall vara förbehållna ensidigt sammansattaorganisationer där t. ex. könstillhörighet är enda kriterium för medlemskap.Förbundet menar att det föreslagna stödet bör kunna utgå till olikaorganisafioner för vuxna som arbetar för att demokrafisera samhället, somsjälva är demokratiskt uppbyggda och som verkar för ökad jämställdhet mellanmän och kvinnor. Enhgt Grupp 8 gör utredningen ettmisstag när man ser på projektbidragen så ensidigt negativt. Enligt gruppenborde det vara möjligt att vid sidan av de reguljära bidragen skapaprojektbidrag avsedda speciellt för små aktiva organisationer. De små aktivaorganisationerna kan inte fortsätta att vara en opinionsbildande faktor isamhället utan stöd framhåller Grupp 8. Kvinnohusgruppen i ärkrifisk mot förslaget. Enligt gruppen innebär förslaget att anslagen styrs bortifrån den självständiga kvinnorörelsen till förmån för främst de politiskakvinnoförbunden. framhåller attkvinnoorganisafionernas arbete för jämställdhet mellan kvinnor och män är ettviktigt samhällsarbete. Förbundet anser emellerfid att det är principiellt felaktigtatt införa ett helt nytt statsbidrag till kvinnoorganisafioner. Ett sådantbidrag fill de polifiska kvinnoförbunden kan enligt förbundet verka i denriktningen att kvinnoförbunden blir permanenta. har i sittyttrande granskat synpunkter och förslag med utgångspunkt från detintresseområde verket har i detta sammanhang, dvs. invandrarkvinnornasmöjligheter att genom föreningsHvet mer aktivt delta i samhällsarbete. Verketframhåller att många invandrarkvinnor hör till de mest utsatta i samhället. Deär ofta migranter i dubbel bemärkelse. De förflyttas inte bara geografiskt utanockså historiskt-socialt mellan olika roller i familjen, arbetslivet ochsamhället i stort. En stor del av invandrarkvinnorna lever isolerade iförhållande fill det svenska samhället. De har därför anser verket särskiltanledning att gemensamt söka påverka den egna livssituafionen och verka förjämställdhet, även om det måste ske från andra utgångspunkter och på annat sättän bland svenska kvinnor. Invandrarorganisationerna är framhåller verketfortfarande under uppbyggnad. anser att såvälkvinnokommittéer/kvinnosektioner inom de nationella organisationerna somRiksförbundet internationella föreningen för invandrarkvinnor bör få del av detföreslagna statsbidraget. kyrkliga kvinnoråd finner det beklagligt attutredningen utelämnat kvinnoorganisationerna inom ramen för samtäven övriga samfund. Rådets möjligheter fill statsbidrag har därmed ej hellerprövats. 4 1981/82. Prop.1981/82:155 30 Remissinstansernas ställningstagande till olika delfrågor Utredningen anser att följande kravbör ställas på en kvinnoorganisation för att ett kontinuerligt verksamhetsstödskall kunna komma ifråga: Organisationen skall som främstamål ha att verka för en förbättring av kvinnans ställning i samhället ochaktivt arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män. Organisationen skalltill sin övervägande del bestå av kvinnor även om män kan vara medlemmar.Organisationen skall vara uppbyggd på individuellt medlemskap, där varje personsom delar organisationens mål och stadgar, genom enskilt initiativ kan blimedlem. Medlemmen skall kunna påverka organisationens inriktning, verksamhetoch uppbyggnad. Organisafionen skall ha viss spridning i landet och omfatta ettvisst antal betalande medlemmar. Ett drygt 30-tal remissinstanserhar berört kraven för statsbidrag. Remissinstanserna har i allmänhet ställtsig positiva till dessa. Ett 10-tal instanser har emellertid redovisat entveksam eller negativ inställning till kraven. Några instanser som i huvudsakstödjer de uppställda kraven har dock anmält viss tveksamhet i någon del. Styrelsen för internationell utveckling finner dekriterier som utredningen föreslår som helt rimliga. Dock är kravet pämedlemsantal enligt styrelsen högt. finner att de ställdabidragskraven ger en rimlig garanti för att statsbidragen skall få den avseddaeffekten och för att man inom organisationerna arbetar i vedertagnademokratiska arbetsformer. delar utredningensuppfattning beträffande flertalet av de villkor som föreslagits somförutsättning för att en organisation skall kunna komma i fråga för bidrag.Vilket antal medlemmar en organisation skall ha för att vara berättigad fillhelt respektive halvt grundbidrag kan framhåller ombudsmannen givetvisdiskuteras. Utan att närmare redovisa sina överväganden har utredningen föreslagit3 000 medlemmar som minimum för helt grundbidrag och 1 500 medlemmar för halvtbidrag. Måtten förefaller mindre lyckligt valda med hänsyn fill konsekvenserna.Av de i bilaga 4 fill betänkandet angivna 22 organisafionerna skulle sägerombudsmannen med dessa beräkningsgrunder - om övriga villkor vore uppfyllda -endast nio vara berätfigade till fullt grundbidrag och därutöver två till halvtbidrag. Övriga organisationer skulle inte få något stöd alls, Lägges därfillkravet på verksamhet i minst tolv av landets landstingsområden förlorarframhåller ombudsmannen ytterligare några organisationer rätten till bidrag.Jämställdhetsombudsmannen utgår härvid från att samtliga politiska parfierskvinnoorganisationer skulle anses berättigade till bidrag, oavsett metoden förmedlemsanslutning. Slutsatsen blir anser ombudsmannen att stödet med denföreslagna konstruktionen främst kommer att gynna kvinnoorganisafioner somredan är väl tillgodosedda med bidrag, medan små Prop.1981/82:155 31 organisationersom varit initiativtagare i jämställdhetsarbetet blir heltutan stöd. menar att det är riktigt att krav ställs på viss storlek ochgeografisk spridning för att en kvinnoorganisation ska bli bidragsberätfigad.Med tanke på den stora målgrupp som finns för kvinnoorganisationer - allakvinnor - kan enligt förbundet ifrågasättas om inte behovet påmedlemsantal bör ställas högre än 3 000. Detta för att få mera rättvisagentemot ungdomsorganisationerna, som har att arbeta med en betydligt mindremålgrupp . Folkparkernas centralorganisation anser att antalet medlemmarpä många sätt är bästa grunden för statsbidrag. Vad gällerkvinnoorganisafionerna bör emellertid säger organisafionen beaktas att en delpolitiska organisationer automafiskt ansluter alla till partiet anslutnakvinnor till kvinnoorganisationen. Ett bidrag baserat på antalet medlemmar kandärför orsaka att vissa organisationer med ett stort antal medlemmar, varav mångainte är anslutna på eget initiativ, får ett betydligt större stöd än en mindreorganisation med mer aktiva medlemmar. Detta kan anser organisationeneventuellt kompenseras genom projektbidrag fill mindre, men mycket aktivaorganisafioner. Förbundet unga som delar utredningens uppställda krav förbidrag framhåller att det kan bli problem med att avgöra vilket av enorganisations mål som är det främsta och hur man skall kunna definiera"att arbeta för jämställdhet mellan kvinnor och män". Medborgarskolantillstyrker i huvudsak utredningens förslag till bidragskriterier men villifrågasätta, om inte den nedre gränsen 3 000 medlemmar för erhållande avstatsbidrag borde höjas. avstyrker statsbidrag under "ettuppbyggnadsskede" till organisationer med mindre än 3 000. Däremot bordeövervägas att införa samma ingångsregler som gäller för bidragsgivningen fillnya ungdomsorganisafio-ner. finner utredningens uttalande att"Organisationen skall som främsta mål ha att verka för en förbättring avkvinnans ställning i samhället och aktivt arbeta för jämställdhet mellankvinnor och män" alltför snäv och begränsad. Vissa organisationer skulleenligt med en sådan formulering kunna ställas utanförbidragsgivningen. De politiska kvinnoorganisationerna torde exempelvisframhåller ha betydligt större ambitioner och vidare syften,något som rimligen inte kan få negativt påverka deras rätt till statsbidrag.Sveriges frikyrkoråd delar i huvudsak de krav som angetts för statsbidrag.Frikyrkorådet tillägger att man anser att utredningen gjort en alltför snävavgränsning genom kravet att "Organisationen skall som främsta mål ha attverka för en förbättring av kvinnans ställning i samhället och aktivt arbeta förjämställdhet mellan kvinnor och män".