prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Denna bestämmelse har inte upptagits i förslaget, men reglernafår anses gälla även utan något uttryckligt stöd av lag. Av 5 § sista stycketframgår för övrigt att lagen fömtsätter att en revisor i mån av behov fåranvända lämpliga medhjälpare. Om ett bolag utses till revisor, kommer den förrevisionen huvudansvarige att kunna utnyttja hos bolaget anställda personersåsom medhjälpare. Inte heller är det uteslutet att en revisor i särskilda fallkan anlita en utomstående expert som rådgivare. Någon motsvarighet till 101 § FRL angående utseendeav ordförande för revisorerna m. m. har inte tagits upp i förslaget. Det fårankomma pä revisorerna själva att bestämma formerna för sitt arbete. 9 §Styrelsen och verkställande direktören skall ge revisor tillfälle att verkställa granskningen i den omfattning som revisorn finner behövlig samt lämna de upplysningar och det bUräde som han begär. Samma skyl dighet åligger styrelsen, verkställande direktören och revisor i ell dotter företag gentemot revisor i moderbolaget. Paragrafen, som i sak överensstämmer med 10 kap. 8§ ABL och motsvaras av 102 § 1 mom. Qärde stycket och 206 § FRL, innehållerbestämmelser om förelagsledningens skyldighet att medverka vid revisionen ochunderiätta den. 10 §Sedan revisor slutfört granskningen, skall han skriva en hänvisning till revisionsberättelsen pä årsredovisningen och i fråga om moderbolag pä koncernredovisningen. Finner revisor att balansräkningen eller resultat räkningen inte bör fastställas, skall han anteckna även detta. I moderbolag gäller detsamma i fråga om koncernbalansräkningen och koncernresultat räkningen. Paragrafen överensstämmer i sak med 10 kap. 9 § ABLsamt motsvaras av 103 § tredje meningen och 206 § FRL. 11 §Revisorerna skall för varje räkenskapsår avge revisionsberättelse till bolagsstämman. Berättelsen skall överlämnas till bolagels styrelse se nast före den ordinarie bolagsstämman. Revisionsberättelsen skall innehålla ett uttalande,humvida årsredovisningen gjorts upp enligt denna lag. 1981/82:180 240 upplysningarsom skall lämnas enligt 11 kap., skall revisorerna ange detta och, om det kanske, lämna behövliga upplysningar i sin berättelse. Har revisorerna vid sin granskning funnit att någonåtgärd eller försummelse, som kan föranleda ersättningsskyldighet, ligger enstyrelseledamot eller verkställande direktören till last eller att enstyrelseledamot eller verkställande direktören på annat sätt handlat i stridmot denna lag eller bolagsordningen, skall det anmärkas i berättelsen.Revisionsberättelsen skall även innehålla ett uttalande i fråga omansvarsfrihet för styrelseledamöterna och verkställande direktören.Revisorerna kan även i övrigt i berättelsen anteckna de upplysningar som deönskar meddela aktieägarna respektive delägarna, de delegerade och garanterna. Revisionsberättelsen skaU innehåUa särskUdauttalanden om fastställande av balansräkningen och resuUaträkningen samt omdet i förvaltningsberättelsen framställda förslaget till dispositionerbeträffande bolagets vinst eller förlust. I moderbolag skall revisorerna avge en särskildrevisionsberättelse beträffande koncernen. Härvid skall första-Qärde styckenatillämpas. Paragrafen, som i huvudsak överensstämmer med 10kap. 10 § ABL samt 103 § första meningen, 104 § och 206 § FRL, innehållerbestämmelser om revisionsberättelsen. Att revisorerna enligt andra stycket skall direktuttala huruvida redovisningen överensstämmer med föreskrifterna iförsåkringsrörelselagen, är en viss skärpning i förhållande till nu gällanderätt. Där föreskrivs endast att uttalande skall ske huruvida anmärkningbeträffande redovisningen föreligger eller inte (104 § 1 mom. första stycketförsta meningen och 206 § FRL). På gmnd av den sålunda föreskrivna skyldighetenför revisor att uttala sig om redovisningens laglighel saknas det behov av attha kvar den nuvarande bestämmelsen i 104 § 1 mom, tredje stycket, enligt vilkenrevisorerna skall göra särskilt uttalande ifall fillgång upptagits till högrevärde än i senast fastställda balansräkning eller tillgäng upptagits till högrevärde än anskaffningskostnaden. Enligt 11 kap. 1 § andra stycket skallbestämmelserna om årsbokslut i bokföringslagen (1976:125) iakttas vidupprättande av årsredovisningen. Revisors uttalande skall alltså göras medbeaktande ocksä av dessa bestämmelser. Bestämmelserna i fiärde stycket har motsvarighet i104 § 1 mom. andra stycket gällande lag. 12 §De erinringar som revisor framstäUl till styrelsen eller verkstäUande direktören skall antecknas i ett protokoll eller någon annan handling som skall överlämnas tiU styrelsen och bevaras av denna på betryggande sätt. Paragrafen överensstämmer i sak med 10 kap. 11 §ABL. Den saknar motsvarighet i gällande lag om försäkringsrörelse. 13 §Revisor har rätt alt närvara vid bolagsstämma. Han är skyldig alt närvara vid stämma, om det med hänsyn till ärendena kan anses påkallat. 1981/82:180 241 Paragrafen överensstämmer med 10kap. 12 § ABL och motsvarar 108 § och 208 § FRL. Liksom enligt gällande lag harvarje revisor rätt att närvara på bolagsstämman. Enligt gällande lag (108 §första meningen och 208 § första meningen FRL) bör minst en av revisorernasåvitt hinder inte möter närvara vid bolagsstämma, där redovisning för bolagetskall behandlas eller eljest ärende förekommer av beskaffenhet att hans närvarokan anses påkallad. Enligt förevarande paragraf skall i överensstämmelse medaktiebolagslagen revisor närvara vid stämma om ärendets beskaffenhet gör detpåkallat. 14 § Revisor fär inte till enskild aktieägare, delägare,delegerad, garant eller utomstående lämna upplysningar om sådanaförsäkringsbolagels angelägenheter som han fått kännedom om vid fullgörandetav sill uppdrag, om det kan vara till förfång för bolaget. Revisor är skyldig att lillbolagsstämman lämna alla upplysningar som bolagsstämman begär, om det inteskulle vara lill väsentligt förfång för bolaget. Revisor är vidare skyldig attlämna medrevisor, ny revisor och, om bolaget har försatts i konkurs,konkursförvaltare erforderliga upplysningar om bolagets angelägenheter. Paragrafen motsvarar 10 kap. 13 §ABL och 327 § 7 FRL. Andra stycket sista meningen saknar dock motsvarighet igällande rätt. I gällande lag kommer revisorernastystnadsplikt till ullryck genom en straffbestämmelse som stadgar straff förrevisorn eller dennes medhjälpare, som trots att han insett eller bort inseatt skada kunde följa därav yppar något om det som vid verkställd granskningkommit till hans kännedom ulan att det med nödvändighet fordras för fullgörandeav hans uppdrag. Förslaget innehåller ingen motsvarande straffsanktion. 1första stycket föreskrivs att revisorerna inte får lämna upplysningar ombolaget, om det kan vara till förfång för bolaget. Tystnadsplikten gäller iprincip även efler det revisorns uppdrag upphört. Åsidosätter en revisor sintystnadsplikt kan han ådra sig skadeståndsansvar (se 16 kap. 2 §). Att tystnadsplikt enligLparagrafenanges endast i förhållande till enskilda aktieägare, delägare, delegeradeeller garanter och utomstående innebär att tystnadsplikten inte gäller iförhållande till bolagsstämman. Andra stycket innehåller tvärtom en bestämmelseom att revisorerna är skyldiga alt till bolagsstämman lämna alla upplysningarsom stämman begär, om det inte skulle vara till väsentligt förfång för bolaget.Självfallet innebär denna bestämmelse inte att revisorerna skall avslöjainnehållet i handlingar som är sekretessbelagda enligt lag eller andraförfattningar och vars yppande skulle ådra revisorn straffansvar. I stycket har också tagits upp enfrån aktiebolagslagen hämtad upplysningsskyldighet även i förhållande tillmedrevisor, ny revisor och, om bolaget försatts i konkurs, konkursförvaltaren.Denna utvidgade upplys- 16 1981/82. Prop.1981/82:180 242 ningsskyldighel begränsas inte av något skaderekvisit.Revisorerna har tystnadsplikt och någon skada för bolaget kan därför inleuppkomma av att de informeras. Även konkursförvaltaren kan informeras utanskada för bolaget. Kapitlets innehåll följer ihuvudsak utredarens förslag; dock har som framgår av den allmänna motiveringenbestämmelserna om helårsprognos ulgält. Även i övrigt föreslås vissa ändringari förhållande till förslaget. Så är t.ex. fallet när det gäller värdering avhuvudkontorsfasligheter i vissa fall. Departementsförslaget utgår fränatt bokföringslagens bestämmelser om redovisning skall ligga lill grund ocksäför försäkringsföretagens redovisning. På grund av försäkringsbranschenssärart mäste emellertid dessa liksom tidigare kompletteras dels av särskildabestämmelser i försäkringsrörelselagen dels av bestämmelser, intagna isärskilda anvisningar. Ytterligare en grundläggande princip har varit att därdet är möjligt anpassa försäkringsrörelselagens bestämmelser till vad somgäller om redovisning enligt aktiebolagslagen. Med anledning av vad vissaremissinstanser anfört vill jag framhålla alt en avvägning har gjorts hurmycket av redovisningsreglerna som måsle behandlas i lagen och vad som kanföras till verkslällighelsföreskrifterna. De av remissinstanserna upptagnaspörsmålen som rör sådant som skall tas upp i verkställighetsföreskrifterna,t.ex. hur säkerhetsfonden och ska-delivränlorna skall redovisas, berörs inle idel följande. Årsredovisning m. m. 1 § Kalenderår utgör räkenskapsår, om inle annat följer av12 § andra stycket bokföringslagen (1976: 125). För varje räkenskapsår skallårsredovisning avges. Denna består av resultaträkning, balansräkning ochförvaltningsberättelse. I resultaträkning skall ingå resultatanalys. I fräga om resultaträkning ochbalansräkning i årsredovisning och i årsbokslut enligt bokföringslagen gäller,förutom bestämmelserna i nämnda lag, föreskrifterna nedan i detta kapitel. Resultatanalysen skall närmare utvisarörelseresultatet för varje verksamhetsgren. Regeringen, eller efler regeringensbemyndigande försäkringsinspektionen, får utfärda närmare föreskrifter omförsäkringsbolagens löpande bokföring, årsbokslut och årsredovisning samtdärvid, om särskilda skäl föreligger, meddela föreskrifter som avviker frånbokföringslagen. Föreskrifterna skall utformas så alt de främjar en klar ochrättvisande översikt av försäkringsbolagels resultat och ställning. Paragrafen klargör vissagrundläggande fakta om årsredovisningens form. I aktiebolagslagen återfinnsmotsvarande bestämmelser i 11 kap. I §, 1981/82:180 243 Den nuvarande försäkringsrörelselagen saknar en samladbestämmelse om grunderna för årsredovisningen. Dessa återfinns i stället på ettflertal olika ställen i 91-95 §§, I första stycket första meningenanges som huvudregel att kalenderår skall utgöra räkenskapsår. Dettaöverensstämmer i princip med gällande rätt (92 § första stycket), som dockmedger undantag härifrån i vissa särskilt angivna fall. Enligt 12 § andrastycket bokföringslagen får räkenskapsåret när bokföringsskyldighet inträdereller upphör vara kortare eller längre än kalenderåret, dock högsl 18 månader.Av hänvisningen i första stycket till denna bestämmelse följer att detta ocksägäller beträffande försäkringsföretagen, I första stycket andra meningenslås fast att en årsredovisning skall avges för vaije räkenskapsår. Dettaöverensstämmer med vad som f, n, gäller (jämför 91 § första stycket).Aktiebolagslagen innehåller en bestämmelse, som helt motsvarar den föreslagna(I I kap, 1 § första stycket ABL), Första stycket tredje meningen iförslaget anger att årsredovisningen skall bestå av resultaträkning med därtillhörande resultatanalys, balansräkning och förvaltningsberättelse. Förslagetskiljer sig i denna del så lill vida från gällande rätt (91 § första stycket)att termen vinst- och förlust-räkning ersatts med resultaträkning. Dettastämmer överens med terminologien i såväl bokföringslagen (11 § första stycketBFL) som aktiebolagslagen (11 kap. 1 § första stycket ABL). Bokföringsnämndenhar påpekat att begreppet resultanalys inte närmare utvecklats i betänkandet.Föreningen auktoriserade revisorer anser det tveksamt om begreppet tjänar någotverkligt behov. har ifrågasatt om det ilagen bör slås fast att resultatanalysen aren del av årsredovisningen. För egendel fär jag anföra följande. Utredarens förslag att införa begreppetresultatanalys i årsredovisningen grundar sig uppenbarligen på vad somföreslagits i Ny försäkringsredovisning. Där konstaterades inledningsvis attresultaträkningen avser ett bolags rörelse i dess helhet. Resultatanalysenskall ge en närmare inblick i bolagets resultat, ge besked om de viktigarefaktorer som varit avgörande för resultatet och redovisa delta med enuppdelning på verksamhetsgrenar samt med en annan indelning av intäkter ochkostnader än resultaträkningens. Ny försäkringsredovisning innehåller ocksåutförliga scheman och anvisningar för hur en resultatanalys skall utformas.Bakom tanken pä indelningen i verksamhetsgrenar ligger bland annat denprincipiella ståndpunkten att olika delar av verksamheten bör bära sina egnakostnader. På grund av den vikt som när det gäller försäkringsföretagen sålundatillmäts uppdelningen pä verksamhels-grenar anser jag att en resultatanalys böringå i årsredovisningen som en del av resultaträkningen. Bestämmelse omresultatanalys bör upptas i lagen. I övrigt bör utredarens förslag genomföras. Den grundläggande regeln attbokföringslagens föreskrifter skall tillämpas i fråga om resultaträkning ochbalansräkning i årsredovisning saml i 1981/82:180 244 årsbokslut finns i andra stycket. Där stadgas också attdärjämte skall gälla de särskilda bestämmelser härom som föreslås i 11 kap. Tredje stycket saknar motsvarighet i utredarens förslag.Det innehåller en definition av begreppet resultatanalys. Innebörden härav harjag berört. Enligt fiärde stycket, som motsvarar tredje stycket iutredarens förslag, får regeringen utfärda närmare föreskrifter omförsäkringsbolagens löpande bokföring, årsbokslut och årsredovisning samtdärvid meddela föreskrifter som avviker från bokföringslagen. Till skillnadfrån utredaren anser jag alt avvikelser från bokföringslagen liksom i gällandelag (se 286 a § FRL) endast bör tillåtas om särskilda skäl föreligger.Stadgandet har ändrats i enlighet härmed. Regeringen får enligt förslaget efterbemyndigande överiåta befogenheten att utfärda föreskrifter åt försäkringsinspeklionen.Föreskrifterna skall utformas så att de främjar en klar och rättvisandeöversikt av försäkringsbolagens ställning. Den i Qärde stycket föreslagnaregleringen har berörts i den allmänna motiveringen. harpåpekat att det bör föreskrivas i lagen alt försäkringsinspektionen har attsamråda med nämnden innan anvisningar som avviker från bokföringslagenutfärdas. Nämnden, som är ett expertorgan pä redovisningsområdet, har i och försig inte kompetens att utfärda anvisningar i branschspecifika frågor men börändå fä tillfälle alt yttra sig över frågor som rör det centralaredovisningsområdet. Detta skulle också ge nämnden en bättre överblick överutvecklingen inom hela redovisningsområdet. För egen del får jag anföraföljande. är en statlig myndighet, som bl.a, skall ge beskedom vad begreppet god redovisningssed innebär. Nämnden skall vidare enligt sininstruktion (1976:377) utarbeta rekommendationer beträffande företagensoffentliga redovisning, följa tillämpningen av utfärdade rekommendationer samlfölja och stödja olika organisationers insatser pä bokförings- och redovisningsområdet.Utredaren har i belänkandet påpekat, att det är naturligt attförsäkringsinspektionen vid utformandet av anvisningar samråder medFörsäkringsbranschens . Det är enligt min mening likasjälvklart att försäkringsinspektionen samråder med bokföringsnämnden när frågauppkommer om avvikelser frän bokföringslagens bestämmelser. Jag anseremellertid inte att någon uttrycklig lagbestämmelse om sådant samråd behöverföras in i lagen. Som hUaga 2:3 lill protokollet harfogats scheman för resultat- och balansräkningen. Dessa är utarbetade avutredaren med ledning av de scheman som ingår i Ny försäkringsredovisning. Debör ses endast som exempel på hur scheman kan utformas och bör Qäna somunderlag ål försäkringsinspektionen vid den slutliga utformningen av scheman. 2 § I årsredovisningen skall återges resultaträkningen ochbalansräkningen för det närmast föregående räkenskapsåret. Prop.1981/82:180 245 sketl nägon ändring i specificeringen av poster iresultaträkningen och balansräkningen skall, om det inle möter särskildahinder, uppgifterna frän den tidigare årsredovisningen sammanställas så attdessa kan jämföras med posterna i den senare årsredovisningen. Årsredovisningen skall skrivas under av samtligastyrelseledamöter samt av verkställande direktören. Har avvikande meningbeträffande årsredovisningen antecknats till styrelsens protokoll, skall denavvikande meningen fogas till redovisningen. Paragrafen stämmer överens med 11kap, 2§ ABL, Första stycket saknar direkt motsvarighet i nuvarandeförsäkringsrörelselag medan bestämmelser m.otsvarande dem i andra stycketfinns i 91 § första stycket andra meningen och andra stycket FRL, I första stycket finns bestämmelser om att enårsredovisning inte blott skall innehålla uppgifter för det aktuellaräkenskapsåret. Den skall dessutom innehålla resultaträkningen ochbalansräkningen för del närmast föregående räkenskapsåret. Bestämmelsen har,liksom motsvarande stadgande i aktiebolagslagen, kommit till för attunderlätta jämförelse med det föregående räkenskapsåret. Närmare bestämmelser om hur uppgifterna frän det tidigareräkenskapsåret skall redovisas finns inle i lagen utan avses ingå iverkslällighelsföreskrifterna. Säväl enligt förslaget som enligt gällande lag skallårsredovisningen skrivas under av styrelsens ledamöter och verkställandedirektören. Vidare skall avvikande mening anges. Motsvarande gäller enligtaktiebolagslagen. Bestämmelserna om underskrifter och, anteckning av avvikandemening finns i andra stycket. Bestämmelserna i denna paragrafgäller i princip också beträffande koncernredovisning. Detta framgår avhänvisningar i 12 § andra stycket och 13 § första stycket, 3 § Minst en månad före den ordinarie bolagsstämman skallårsredovis ningshandlingarna för det förflutna räkenskapsåret avlämnas fill revisorer na. Denna paragraf överensstämmer med11 kap. 3 § första stycket ABL. I gällande rätt motsvaras den av 91 § tredjestycket FRL. Avsikten med den föreskrivna lidsfristen är att revisorerna skallfå tid att genomföra revisionen. Genom en hänvisning i 12 § andra stycketgäller denna bestämmelse också koncernredovisningen. I 11 kap. 3§ andra stycket ABLfinns bestämmelser om insändande av årsredovisning och revisionsberättelse tillregistreringsmyndigheten. Försäkringsbolagens skyldighet att sända inmotsvarande handlingar till försäkringsinspektionen regleras i 19 kap. förslaget. 4 § Med anläggningstillgångarförstås i denna lag 1, maskiner, inventarier och dylikt, Prop.1981/82:180 246 2, kontorsfastighetersom huvudsakligen avses för rörelsen, 3, aktier ochandelar i dotterföretag, 4. andra aktieroch andelar som innehas som ett led i organisationen av bolagelsförsäkringsrörelse och 5. eftermedgivande av försäkringsinspektionen andra tillgångar som är avsedda attstadigvarande brukas eller innehas i rörelsen. I denna paragraf anges vilkatillgångar, som skall anses som anläggningstillgångar enligt förslaget. Dennaindelning är av grundläggande betydelse för värderingen av tUlgångar enligtförslaget. Bestämmelser om värdering av tillgångar finns f. n. i 93 § FRL, I fråga om indelningen ianläggningstUlgångar och övriga tillgångar har utredaren pä grund avförsäkringsbranschens särart inte ansett det lämpligt att direkt föra överbokföringslagens indelning av tillgångar i anläggningstillgångar ochomsättningstillgängär till försäkringsrörelselagen. Inte heller börbokföringslagens värderingsregler tillämpas i oförändrat skick, I stället bör iförsäkringsrörelselagen särskilt anges vilka tillgångar som är anläggningstillgångar.De skall ocksä värderas som sådana. Övriga tillgångar i ett försäkringsbolagskall i princip värderas som omsättningstillgångar, -harpåpekat all det vore önskvärt att särskilt placeringstillgångarna (angåendeinnebörden av begreppet placeringstillgångar se vid 7 §) granskades närmare urklassificerings- och värderingssynpunkl. Detta borde ske genom attförsäkringsverksamhetskommiltén får i uppdrag alt klarlägga vilka konsekvenserdet skulle fä om bokföringslagens klassificerings- och värderingsregler ocksäskulle gälla för försäkringsbolagen, För egen del får jag anföra följande. Igällande försäkringsrörelselag finns över huvud laget inte begreppenanläggnings- och omsättningstillgångar. Utredarens förslag bygger på delösningar som förts fram i Ny försäkringsredovisning. Genom förslaget närmarsig försäkringsrörelselagens bestämmelser delvis bokföringslagens. Enligtutredaren kräver en mer omfattande ändring av värderingsreglerna iförsäkringsrörelselagen ingående överväganden vad gäller såväl soliditets- somskälighetsprinciperna. Frågor rörande dessa principer ligger inom försäkringsverksam-hetskommitténsdirektiv (Dir 1978: 105). Från kommittén har jag under hand inhämtat attkommittén i sitt arbete komrner att la upp värderingsprinciperna tillövervägande. Med hänsyn till vad jag tidigare anfört om viklen av attförsäkringsrörelselagen så långt det är möjligt anpassas fill bokföringslagenanser jag alt den av utredaren föreslagna lösningen bör genomföras. Därigenomslås fast att vissa tillgångar skall behandlas och värderas somanläggningstillgångar enligt försäkringsrörelselagen medan övriga tUlgångar,bl.a. placeringstillgångar, skall värderas som omsättningstillgångar. I övrigtgörs bokföringslagens regler tillämpliga tills vidare med vissa modifikationer.Frågan om vilka klassificerings- och värderingsregler som pä sikt bör gällaför försäkringsrörelser bör emellertid ytterligare övervägas, inte minst medutgångspunkt i soliditets- och skälighetsprin- Prop.1981/82:180 247 ciperna.Jag anser därför att försäkringsverksamhetskommiiténs överväganden böravvaktas innan man lar slutlig ställning i saken. I punkt 2 behandlas kontorsfastigheter. Förnärvarande finns bestämmelser i 93 § 2 mom. FRL om värdering av"fastighet, som är avsedd för inrymmande av bolagels huvudkontor" -huvudkontorsfaslighet. Härmed åsyftas fastighet som huvudsakligen är avsedd fördetta ändamål. Bestämmelsen har därför inte ansetts tillämplig på en fastigheti vilken bolagets huvudkontor endast upptar en mindre del. Utredaren föresläralt huvudkontorsfastigheter skall värderas som anläggningstillgång även ombolagets huvudkontor upptar endast en mindre del av fastigheten. Dessutomföreslås att kontorsfastigheter som huvudsakligen - dvs. till mer än hälften -avses för rörelsen och som även används i denna också skall värderas somanläggningstillgångar. Skälet härtill synes vara att tillgångar som anskaffatsför stadigvarande bruk eller innehav bör värderas enligt bokföringslagensreglerom anläggningstillgångar. - anserdet i och för sig riktigt att kontorsfastigheter som huvudsakligen avses förrörelsen och som används i denna värderas som anläggningstillgångar. Däremot ärdet principiellt tveksamt om en fastighet bör behandlas som anläggningstillgängsåvida den endast till en liten del används som huvudkontor. Detta kan föra medsig problem för mindre försäkringsbolag med små kontor i fastigheter somhuvudsakligen är placeringsfastigheter eller för bolag vars huvudkpntorsorganav organisatoriska skäl är placerade i skilda fastigheter. Dessutom bliravgränsningen mellan vad som kan anses vara huvudkontor och vad som inte kananses vara det allt svårare. Det bästa vore därför att slopa indelningen ihuvudkontorsfastigheter och andra fastigheter. -påpekar att del inteär rimligt att en placeringsfastighet skall övergå lill att betraktas somanläggningstillgång om ett försäkringsbolag pä grund av lokalbrist lar ettsmärre utrymme i placeringsfastighelen i anspråk för att härbärgera en huvudkontorsfunktion. För egen del vill jag först påpeka alt förslaget även i denna del är ettullryck för strävan alt anpassa försäkringsrörelselagens bestämmelser tillbokföringslagen.