prop · G503106 · 1981-12-31 00:00:00 — har forskningssystemen i mångaländer byggts upp på ett likartat sätt, vilket medför att gemensammaforskningsproblem uppträder och all gemensamma drag i forskningspolitiken kanurskiljas. Det är omöjligt att i detta sammanhang ge en heltäckandebild av FoU-systemen och forskningspolitiken i många andra länder. Ett urvalhar därför gjorts. Del består av , , , ,, , och . Urvalet av länder har gjorts 1981/82:106 255 såatt del skaU utgöra en relevant jämförelse med FoU-insalserna i . Följandepresentation av forskningspolitik och forskningssystem i de utvalda länderna harsjälvfallet blivit beroende av de uppgifter som har varit tillgängliga.Material har inhämtats via de svenska ambassaderna i resp. land. I vissa fallhar UNESCO-publikalioner, OECD-malerial och statistik utgjort huvudkällan förframställningen. Delnorska FoU-syslemel uppvisar mänga likheter med del svenska. ,det norska parlamentet, fastlägger de allmänna forskningspoliliskariktlinjerna och anslår medel till breda forskningsområden. Forskningsfrågorbehandlas av olika utskott i . Regeringenansvarar för den nödvändiga koordineringen av de forskningsaktiviteter somföreslås för . Regeringens forskningsulvalg (RFU) är ell permanentorgan inom regeringen som har fill uppgift all förbereda forskningsfrågor somskall behandlas i regeringen och koordinera forskningsfrågor som angår fleradepartement. RFU inrättades men blev omorganiserat efter denforskningsproposition som regeringen lade fram . RFU beslår avkulturministern, som är ordförande, finansministern, industriministern,miljövårdsminis-lern och jordbruksministern. RFU sammanträder regelbundet.Bland allmänna forskningsfrågor som RFU behandlat kan nämnas grundforskningensvillkor i , organisationsfrågor i samband med uppdragsforskning,Ijänstemannalagens och arbelsmiljölagens konsekvenser förforskningsak-fiviteterna. har RFU tagit initiativ lill störreforskningsprogram avseende de samhälleliga konsekvenserna av oljeverksamhetenoch av dalaleknologins inverkan på arbele och arbetsmiljö.Kultuidepartemen-tels forskningsavdelning fungerar som sekretariat för RFU. Fackdepartementenhar ansvar för forskning på sina resp. områden men måste la upp frågor i RFU avmer genereU karaktär, t. ex. etablering eller nedläggning avforskningsinstitutioner, forskningsråd m.fl. Kulturministern har ansvar förallmänna forskningsfrågor som inle kräver behandling på regeringsplanet. Sedanär 1978 finns även en ämbetsmannakommitté för forskningsfrågor, som har lilluppgift all bistå RFU och dess sekretariat med forsknings-polUisk samordning pådepartementsnivå. Underkulturministern sorlerar den s.k. för norsk forskning. Det ärett rådgivande organ till regeringen och RFU. Kommittén har 16 ledamöter vilkarepresenterar olika forskningsområden, organisationer och näringslivet. Huvudkommitténarbetar främst med långsikfig planering bl.a. vad beträffar beslutsmekanismer,forskningseliska frågor, grundforskningens betydelse och vUlkor etc.Kommitténs uppgifter kommer troligen all utvidgas Prop.1981/82:106 256 såalt den blir rådgivande även i det löpande forskningspoliliska arbetet. Undervissa departement finns forskningsråd. Departement som inte har forskningsrådhar ofta etablerat särskilda rådgivande organ i forskningsfrågor. Exempelhärpå år kommunal- og arbeidsdepartmentets arbelsmiljöråd och olje- ochenergidepartementets rådgivande kommitté för energiforskning. Forskningsrådensuppgifter är alt utreda, prioritera, igångsatta, organisera och finansiera forskninginom sina arbetsområden. har man i upprättat fyraforskningsråd; teknisk-naturvetenskapliga forskningsråd (NTNF), Norgesallmänvelenskapliga forskningsråd (NAVF), lanlbruksvelenskapligaforskningsråd (NLVF) och fiskeriforskningsråd (NFFR). NTNFfungerar pä många sätt som samarbetsorgan mellan forskningen, näringslivet ochde statliga myndighelerna. NLVF och NFFR har elt nära samarbete medlandbmksdeparlementel resp. fiskeridepartementel och fungerar i hög grad somdessa departements rådgivare. NAVF är i motsats tiU övriga forskningsråd inleknutet fill någon bestämd näring, men har särskill ansvar att främja forskninginom humaniora, medicin, naturvetenskap och samhällsvetenskap. Sedan år 1978har NÄVF dessutom ansvar för forskning avseende samhällsplanering genom altRådet för forskning i samhällsplanering (RFSP) har knutits lill NAVF. RFSP harsärskilt ansvar för tvärvetenskaplig forskning, forskning avseende svagagmpper, sektorsövergripande forskning och forskning av intresse för kommuneroch landstingskommuner. Under NAVF:s anslag specificeras de resurser som skallstå lill RFSP:s förfogande. Somsamarbetsorgan mellan forskningsråden etablerades Forskningsrådenssamarbetsulvalg (FSU). Bland FSU:s uppgifter ingår att utarbeta FoU-stafistik,vilken grundar sig på uppgifter från mer än 2000 enheter, bl.a. omkring 500utuversilels- och högskoleinstitutioner och 1 200 industriföretag. Prioriteringarav forskningsområden är främst en uppgift för forskarna själva eller för deolika fackdepartementen. Forskningsråden bislår båda parter ipriorileringsarbetet. När det gäller all identifiera forskningsuppgifter somberör flera departement har Rådet för forskning och samhällsplanering enviktig uppgift. Samma problemområden behandlas av RFU. FoUförekommer i inom elt stort anlal enheter, stora och små, frislåendeeller som delar av en större institution. Finansieringen kommer frän elt stortanlal källor och sker genom skilda kanaler. av norskt FoU bedrivsinom sektorer som har FoU som en av flera uppgifter. De totala FoU-ulgtfterna iNorge uppskattas är 1979 lill 3 239 milj. Nkr. vUket är 1,av BNP. Hälftenav FoU-insatserna utförs inom förelagssektorn, inom universitet ochhögskolor och inom den offentliga sekiorn. utförs i privat,icke kommersieU regi. av forskningsinsatsen inom humaniora,samhällsvetenskap. 1981/82:106 257 matematik/naturvetenskap,medicin, veterinärmedicin och lanlbrukslek-nologi utförs vid universitet ochhögskolor eller andra offentliga forskningsinstitutioner. Däremot bedrivs 80%av teknologiskt FoU inom förelagen. Överhälften av FoU-medlen tillfaller teknologisk forskning. Finansieringenav norskt FoU sker till stor del genom anslag frän offentliga myndigheter(). Forskningsrådensandel av de totala offentliga FoU-utgiflerna uppgår lill . De totala FoU-utgifternaräknat i procent av BNP ökade från 1,är 1970 fill 1,. Efter är1977 har utgifterna vuxit i långsammare takt än BNP och utgjorde 1,39%av BNP. Allaforskningsområden har vuxit i omfattning . Från år 1977fill har forskningsanslagen till humaniora, medicin och lilljordbmksforskning minskal i reala termer. Anslagentill utvecklingsarbete och tillämpad forskning har ökat i omfattning underhela 1970-talel. Däremot har anslagen lill grundforskningen minskal undersenare delen av 1970-talel. Bl.a. mol denna bakgmnd fiUsalle den norskaregeringen ell "ulvalg" med uppgift att se övergrundforskningens villkor och lägga fram förslag lill organisatoriska ochfinansiella älgärder. Norgeanslog 179 milj. Nkr. till FoU i ufiandet, vilket utgör 5,av detotala FoU-ulgifterna. INorge har en doktorsgrad traditionellt betraktats som ett kriterium på alt enforskare nått en hög kompetensnivå. Detta har vanligtvis krävt mänga års arbeteefter avlagd gmndexamen. Först under senare är har del emellertid i vissutsträckning öppnats möjligheter lill en organiserad och handleddforskamlbildning. Forskamlbildning bedrivs i huvudsak genom"utbildningstjänster" vid universiteten och de vetenskapligahögskolorna, och knyts därmed ofta samman med rekrytering till forskaryrkel.Sammanlagt finns närmare 1 700 "utbildningstjänster", vilka utgör ca30% av del tolala antalet forskartjänster vid universitet, högskolor,distriktshögskolor och fristående institut. ' INorge lades den första forskningspoliliska propositionen i november 1975.Tillsammans med den efterföljande debatten i har den bildatunderiagel för de riktlinjer som gäller för forskning och forskningspolitik.Våren 1981 kom den andra forskningspropositionen, vars syfte främst var att orienteraStortinget om utvecklingen . Regeringen föreslår alt enforskningspolitisk proposition utarbetas under varje mandatperiod. 1981/82:106 258 Detforskningspolitiska systemet i präglas av att landet är enförbundsstat. I princip utövas stadiga befogenheter och skyldigheter avdelstaterna. Detta gäller l.ex. universiteten vilka till största delen finansierasav delstaterna och vilka är de största mottagarna av delstaternas anslag lillforskning och utveckling. Igmndlagen definieras vissa för förbundsstaten och delstaterna gemensammauppgifter på FoU-områdel. Del gäller t. ex. utbyggnad och nybyggnad avvetenskapliga högskolor saml förbättring av regional näringslivs-slmktur. Eltramavtal mellan förbundsslaten och länderna utgör basen för samarbetet.Avtalet omfattar tre områden: främjande av forskningsinstitutioner ochforskningsprojekt, samarbete i forskningsplanering och avstämning avforskningspolitiken samt ett omfattande ömsesidigt utbyte av information. Kostnadernaför de gemensamma FoU-uppgiflerna delas i regel lika mellan förbundsslaten ochdelstaterna. När del gäller s.k. "Grossfor-schung", dvs. storaforskningspirojekt, svarar förbundsslaten i regel för en större andel. Ettviktigt fomm för gemensamma FoU-frågor är Vetenskapsrådel. Del beslår av 39ledamöter av vilka förbundspresidenlen utser 22 och förbundsslaten ochdelstaterna 17. utfärdar rekommendationer vad beträffarutbyggnad och driften av högskolor, inrättande av forskningsinstitut,kvalitetsfrågor i forskningen m. m. Genomförbundsdagens och delslatsparlamentens ansvar för resp. årliga budget har destora möjligheter att päverka forskningspolitikens inriktning. I förbundsdagenfinns ett särskill utskott för forskning och teknologi. Utskottet behandlarbudgetförslaget frän del särskilda departementet för forskningsfrågor,Bundesministerium fiir Forschung und Technologie (BMFT). Forskningspolifiskafrägor behandlas för det mesta iförbundsdagen. En särskild forskningsproposUion,"Bundes-forschungsberichl", läggs fram i förbundsdagen vart fjärdeår. görs en uppdatering av de faktauppgifter som ingår ipropositionen. Detotala nafionella utgifterna i miljarder för forskning ochutveckling framgår av följande uppstäUning. 1,1 5,3 0,2 0,4 Prop.1981/82:106 259 Avuppställningen framgår bl. a. all främst finansierarforskningen i frän universiteten fristående forskningsinrättningar och inäringslivet. av forskningen i förelagen finansieras av förbundsregeringenvarav ca hälften går lill forskning för mUitära ändamål. Näringslivetfinansierar främst den egna forskningen och utvecklingsarbetet. avaU FoU i bedrivs inom näringslivet. Detotala FoU-ulgtfternas andel av BNP var är 1977 . BMFT ansvarar inomförbundsregeringen för forskningspolitiken. Departementets uppgifter är altkoordinera statliga forsknings- och teknologi-frågor saml att definieraprioriteringsområden när del gäller icke-mililär forskning genom egna anslag.Under BMFT sorterar en stor del av forskningsinrättningarna utanföruniversitet och högskolor, t. ex. "Max-Planck-Gesellschafl" med 49institut, 13 s.k. "Grossforschungsinrichlungen"(forskningsinrättningar som sysslar med myckel resurskrävande forskning),"Fraunhofer-Gesellschafl" med 25 institut. Totalt ansvarar BMFT förinstUut och inrättningar med ca 30000 medarbetare, vilket utgör av dentotala stafiiga forskningskapaciteten, universitet och högskolor undantagna.BMFT företräder regeringen i alla internationella forskningsorganisationer ochforskningssammanhang. Vid 120universitet och högskolor bedrivs såväl undervisning som forskning. Ca entredjedel av deras budget om tolaU 15,5 miljarder går tillforskningsändamål. Den kraftiga utbyggnaden av universiteten och högskolorna ibörjan av 1970-talel medförde en ökning av FoU-personalen från 1969tiU 1975, mätt i antalet heltidsarbetande. Den största ökningenskedde inom humaniora och samhällsvetenskap; den minsta inom naturvetenskap. Finansieringenav högskoleforskningen sker på följande säll. Forskartjänster, basresurser ochden största delen av de allmänna driflkoslna-dema bekostas av delstaterna.Anslagen räcker i allmänhet endast lill mindre forskningsprojekt. För störreforskningsprojekt får forskarna söka bidrag utifrån. "DeutscheForschungsgemeinschafl" (DEG) har en central roll när del gäller finansieringenav forskningsprojekt inom högskolan. DEGhar lill uppgift att främja forskning genom finansiellt slöd lillforskningsprojekt, genom samarbete mellan forskare och genom all säkerställaden "vetenskapliga ålerväxten". DEG hade ca 710 milj. Därav gick lill enskilda forskningsprojekt, lillforskning inom särskill prioriterade områden (Schwerpunklprogrammen) och 32%fill särskilda forskningsområden inom vilka en eller flera högskolorprofilerar sig ("Sonderforschungsbereiche"). De senare kan pä siktutvecklas tiU prioriterade forskningsområden. Som regel delas bidragen till DEGlika meUan förbundsslaten och delstaterna. Når det gäller anslagen lill"Sonderforschungsbereiche" är andel . Förvissa särskiU resurskrävande forskningsområden vilka dessutom krävertvärvetenskapligt samarbete har särskilda forsk- 1981/82:106 260 ningsinrällningarskapats (s.k. "Grossforschungseinrichtungen"). Del finns f.n. 13sädana inrättningar. De bedriver såväl gmndforskning som tillämpad forskninginom bl.a. kärnfysik, plasmafysik, biologi, medicin, luft- och rymdfart,miljöfrågor, matematik och databearbetning. Forskningsinrättningarna ärsammanslutna i en "arbetsgemenskap" ("Arbeits-gemeinschafl derGrossforschungseinrichtungen", ). Iregel bestrids kostnaderna för inrättningarna till av förbundsregeringenoch återstående av den delstat, där inrättningen är belägen. BMFT:s anslagför dessa centra har stigit frän ca 500 milj. Totalt förbmkas 1 800 milj. De sysselsätter omkring18000 personer varav ungefär 4200 är forskare. En annan slorforskningsorganisation är Max-Planck-samfundel, vilket omfattar 49forskningsinstitut och sysselsätter ca 6500 personer. Insfitulen ägnar sigfrämst ål grundforskning inom naturvetenskap och humaniora. Tyngdpunkten liggerpå kemisk-fysikalisk-leknisk, biologisk-medicinsk ochhumanistisk-samhällsvelenskaplig forskning. Instituten har kunnat rekryteraframstående forskare. Inte mindre än 20 vid instituten verksamma forskare harfåll . Iregel delas kostnaderna for institutens verksamhet lika mellan förbundsregeringenoch delstaterna. Tillämpad forskning avleknisk och naturvetenskaplig art bedrivs bl.a. inom ramen för"Fraunhofer-Gesellschafl" och dess 25 forskningsinsfilul. Institutenhar en sammanlagd budget på 200 milj. av kostnaderna går lilluppdragsforskning, drygl lill försvarsforskning och till service somavser dokumentation, information och patent. Del västtyskanäringslivets insatser på FoU-områdel är betydande. Som tidigare framhållitsutförs av FoU i näringslivet. Detta sysselsätter ocksä av landelsforskningspersonal (forskare, tekniker och övriga). FoUkoncentreras tiU främst tre branscher: kemisk industri, stål-, maskin- ochtransportindustrin samt elektroteknik, finmekanik och optik. Dessa använde år1975 totalt av de industriella FoU-ulgifterna. Dessa branscher är de mestexportinlensiva och de som växer mest. förekomknappast något stafiigt slöd lill FoU i förelagen. Förelagens egenfinansiering av FoU har sjunkit från är 1962 lill år1978. Medelstora och små företag har ofta inte möjlighet att vidmaklhåUa enkontinuerlig FoU-kapacitet. Endasi av de induslrieUa FoU-ulgiflerna kom år1975 frän företag med mindre än 1000 anställda. säll all tillgodose derasbehov har varit inrättandet av kollektiva forskningsföreningar/sliftelser ellerinstitut. Dessa ägnar sig anfingen själva åt alt lösa FoU-problem eller läggerul forskningsuppdrag. Branschorganisationernahar sammanslulil sig i en organisation för forskning och utveckling"ArbeUsgemeinschafl Induslrieller Forschungs-vereinigungen" (AIF).Sedan tillkomsten har AIF avslutat närmare Prop.1981/82:106 261 av AlF:s forskningsmedel kommer från BMFT;resten frän industrin och andra statliga organ. Detförekommer ell relativt omfattande FoU-samarbele mellan näringsUv, statligaorgan och högskolor/universUel även om de tekniska högskolomas ochfakulteternas samarbete med industrin synes ha minskal i betydelse under desenaste årtiondena. Tekniska högskolan i har t. ex. i slor utsträckningmedverkat i utvecklingsarbetet av den moderna västtyska verkstadsindustrin.Fler och fler högskolor inrättar elt för alla fackområden gemensamtkontaklsekrelarial. Forskningsminislerninrättade ett lill sig knutet FoU-råd, vilket beslår av företrädare förindustrin, arbelstagarorganisalionerna och forskarna. Rådet kallas"Technologiepolitischen Dialog" (TPD). Förbundsregeringenhar prioriterat vissa FoU-områden. Hit hör bl.a. grundforskning om kärnkraften,informationsteknologi och leknisk kommunikation, elektronik, energiforskning,havsforskning, råvaruforskning, rymdforskning, hålsovårdsforskning, forskningom arbetslivet samt transport- och kommunikationsforskning. IStorbritannien etablerades, fidigare än i något annat västerländskt land, ellrådgivande organ för civil forskning och utveckling. Rådet förvetenskapspolilik, "" utgavrapporter . Rapporterna var relafivtblygsamma till formatet, men de utgjorde ändå en referensram för bedömning avFoU-poliliken. I rapporterna diskuterades budgetfrågor, sysselsättningsfrågorsamt andra frågor av centralt forskningspoliliskl intresse. De rekommendationersom rådet utfärdade i dessa rapporter ledde, enligl en brittisk forskare, tillåtgärder frän regeringens sida i ungefär hälften av fallen. Denbrittiska forskningspolitiken reformerades som ett resultat av två vikligapolicydokumenl vilka publicerades resp. . Det första dokumentetdiskuterade hur regeringen skulle fä underlag för forskningsprioriteringar ien situation då de offentliga investeringarna i teknik och vetenskap kraftigtökade. nytt råd för vetenskapspolifik inrättades vilket fick till uppgiftatt ge regeringen synpunkter bl. a. på allokeringen av forskningsresurser lillde olika forskningsråden. År1971 inrättades en enhet för strategisk planering inom premiärministernskansli, "Slaff'. Enheten består av elt tjugotalpersoner och har lill uppgift all bl.a. se över regeringspolitiken på olikaområden genom "policy analysis", all genomföra större utredningarinom utvalda områden. Den har varit det centrala rådgivandeorganet till kabinettet i velenskapsfrågor. Gmppensförsta chef var vilken som en av sina första uppgifterutarbetade en rapport rörande organisation och administration av regeringensFoU-politik. En av Rotschilds rekommendationer innebar att 1981/82:106 262 varjedepartement skulle ges ansvar för omfattning och inriktning av den tillämpadeforskning som bedömdes behövUg för utvecklingen av verksamheten inom det egnaområdet och därför skulle ha egna medel för sådan forskning(sektorsforskningsprincipen salt i syslem på departementsnivå; Storbritannienhar inga centrala ämbetsverk). Vidare innebar denna s.k. Rotschildprincip, somregeringen antog, att seklorsforskningen skall bedrivas enligl"cuslomer-conlraclor"-principen, vilket innebär åtskiUnad mellanbestäUare och utförare av forskning. Departementen har en besläUar-roll ochväljer var de vUl ha forskningen utförd vid universiteten, forskningsrådeneller vid forskningsinstitut. Isamband med att Rolschildprincipen infördes fick departementen en förstärkningav sin vetenskapliga och forskningsplanerande kompelens med "ChiefScienlisl's Organisation". Vidare överfördes en del av forskningsanslagenfrån vissa forskningsråd med omfattande fillämpad forskning (jordbmk, medicinoch "natural environment") till berörda departement för att användasför beställningar av forskning hos de berörda forskningsråden. Vidare skapadestvå nya samarbelsorgan pä nationell nivä. Del ena gäller forskningsrådensverksamhet - där även ChiefScientisfs frän departement med omfattande sektorsforskning ingår. Det andraavser sektorsforskningen -andDevelopment (ACARD). BrittiskFoU finansieras fill största delen av staten och näringslivet. Andrafinansiärer är privata stiftelser, statliga förelag (public corporations) ochakademier. FoU utförs inom en rad olika instUutioner, l. ex. universitet ochtekniska högskolor (polylechnics), privata förelag, kolleklivaforskningsinstitut (research associations), uppdragsforskningsinslilul (contraclresearch organisations), statliga forskningslaboratorier, sjukhus och statligaförelag. Ansvaretför den civila forskningen ligger hos ministern för utbildning och forskning.Rådgivande fill ministern är "". I rådet ingår bl. a. ordförande från de fem forskningsråden,ordförande i "", forskare från vissadepartement, universitetsförelrädare och industrirepresentanter. Utbildnings-och forskningsdepartemenlel (DES) anslår medel fill forskningen på främst tvåsätl: genom anslag dels till "" som i sintur fördelar anslagen lill universiteten, dels liU forskningsråden. Dessutom ärDES ansvarigt för anslagen lill Brilish Museum och till "the RoyalSociely" (ung. Delfmns fem forskningsråd inom följande områden: jordbruksforskning, medicin,miljöforskning, social forskning och naturvetenskap/ingenjörs vetenskap.Gemensamt för forskningsråden är att de dels utför forskning inom de egna enheternaeller forskningsinstituten, dels fördelar forskningsanslag fill universiteteUer andra forskningsinstitut som en del av deras budget går tillstipendier, utbildningsbidrag etc. Råden beviljar Prop.1981/82:106 263 ävenanslag liU inlernalionella forskningsprojekt. Medicinska forskningsrådetinrättades , jordbmksforskningsrådet medan övrigaetablerades . DESanslog /77 215 milj. pund fiU forskningsråden. avanslaget gick tUl naturvetenskapliga/ingenjörsvetenskapliga forskningsrådet.Näst störst var anslaget fill medicinska forskningsrådet (). Andradepartement bidrog samma är med 44,6 milj. pund till forskningsrådensverksamhet enligl "customer-contractor"-principen. Universitetensoch andra högskolors främsta uppgifter inom forskningen är att bedrivagmndforskning saml anordna forskamlbildning. Av högskolornas totala kostnaderför forskning /76 (mer än 207 milj. pund) härrörde ca 125 milj.pund frän "". Ansvaretför teknologisk forskning och utveckling åvilar industridepartementet. Underdepartementet finns sex forskningslaboratorier. Dessa laboratorier utför bl.a.forskningsuppdrag för den brittiska industrin och utländska företag. Industridepartementetfinansierar forskning inom industrin, universiteten och forskningsinstitut.Departementet administrerar elt antal s. k. "re-quiremenls boards"som skall avgöra syfte med och balans mellan särskilda forskningsområden ochprogram. Styrelserna skall vidare främja den praktiska fillämpningen avteknologiska framsteg samt ha en rådgivande funktion på resp. område. Det finnsrequirements boards för bl. a. marinteknologi, verkstads- och maskinindustri,data och elektronik, kemikalier och mineraler, meteorologi ochbeklädnadsindustri. Detenskilda näringslivet använde /76 1,185 milj. pund för forskningoch utveckling. NäringsUvets del av finansieringen uppgick till 782 milj. pundoch statens till 403 milj. pund. Enungefärlig motsvarighet tUl de svenska kolleklivforskningsinsfilulen (researchassociations) började inrättas . De finansierades under lång lidgemensamt av industrin och staten, där det statliga bidraget stod i relationtill storleken av industrins eget bidrag. finansieras en slor del avinsfilulens forskning genom kontrakt med departementen, framför alllindustridepartementet. Ca 30 forskningsinstitut arbetar inom forskningsområdensom berör industridepartementet. Därutöver finns nägra verksamma inom områdenav intresse för och departementet för jordbruk, fiske ochlivsmedel. Någraav de statliga industriföretagen har egna forskningsorganisationer, särskiltinom energi-, stål- och transportområdena. Dessa organisationer stöder ävenforskning som utförs annorstädes. Energi-,miljö-, jordbruks- och försvarsdepartementen har betydande forskningsresurserlill sitt förfogande. Ser man till de totala statliga FoU-ulgiflerna /80 låg de i pä 2 103 milj. pund(OECD-stalisfik).