prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — Proms är därför en långt mera rättvis finansieringsform änarbetsgivaravgifter för den skatteomläggning från direkt till indirekt skattsom nu förestår. Såsompåpekas i yttrande medför med nödvändighet enskatt som ska träffa hela förädlingsvärdet en hårdare relativ beskattning avkapitalintensiv verksamhet än en skatt som bara träffar arbetsersättningen. Detär just avsikten att skapa större neutralitet mellan valet av människor ellermaskiner. Detär därför också fullt logiskt att investeringarna träffas av proms.Investeringar utgör ingen omedelbar kostnad utan en placering. Kostnadernauppstår i takt med förbrukningen och avskrivningarna är också avdragsgiUa från promsunderlaget. Redani de generösa avskrivningsregler som tUlämpas i den svenska lagstiftningenligger en investeringsstimulans, som också kommer att gälla i förhållande till promsen.Snabbare avskrivningar än förslitning ger ett "förskott" pä avdraget,men i princip inget extra avdrag utöver vad som ändå utgår så småningom.Omedelbart avdrag för hela investeringen i stället för avdrag för avskrivningarskulle alltså i ännu högre grad än avskrivningsreglerna förskottera avdragetoch därmed utgöra en stimulans till ökade investeringar. LOär i nuvarande läge inte främmande för denna konstruktion av promsen. Detär, såsom också påpekar, naturligt att promsensinförande noga följs upp. Därvid bör särskilt uppmärksam- 1981/82:197 237 maseventuella tendenser till "dubbla" kreditmarknader som skulle kunnatänkas uppstå till följd av att bara företag betalar proms pä sina räntebetalningar.Finansföretagen skulle i sämsta fall kunna tänkas få ett intresse av aft riktasin kreditgivning åt andra håll. Detta bör dock vara beroende av övervältringseffektenav promsen. Sammanfattningsvisfinner LO dock att den föreslagna konstmktionen mycket väl bör kunna utgöraunderlag för att införa en proms, som i likhet med alla andra skatter, säsmåningom får justeras och vidareutvecklas. Styrelsenpåvisade produktionsfaktorskattens effekt på den kommunala ekonomin i sUtyttrande över bruttoskattekommitténs delbetänkande (Ds B 1979:3) Bmttoskatter,och framförde att om landsting och kommuner tvingas kompensera sig förinkomstbortfallet genom skattehöjningar skulle det angivna syftet med produkfionsfaktorskattenförfelas. Om produktionsfaktorskatt införs som ett led i en skatteomläggningbör därför landsting och kommuner kompenseras för effekterna på deras ekonomi.Styrelsen står fast vid denna uppfattning. Delegationenhar vid sin tekniska granskning av bmttoskattekommitténs betänkande Allmänproduktionsfaktorskatt (Ds B 1981:15) funnit förslaget behäftat med sådanabrister att dess genomförande har avstyrkts. Redan detta utgör skäl att avvisadenna finansieringsform. Ur lantbmkets synpunkt skall dessutom framhållas attden övervältring bakåt som avses ske med promsen inte är genomförbar utan att lantbmkarnassituation försämras på ett helt oacceptabeU sätt. En sådan förändring skulledessutom stå i strid mot principbeslut om att lantbmkamas ekonomiskasituation skall vara jämförlig med andra gmppers. Eftersom en övervältringbakåt inte kan ske måste en proms på lantbruksprodukter pä ett eller annat sättdrabba konsumenterna. Därtill kommer att promsen i lantbruket i första handdrabbar de nyetablerade lantbrukarna och de som gör större nyinvesteringar. Promskompensationenlär emeUertid svårligen kunna vara öronmärkt varför de hårdast drabbade intekan få full kompensation. Omden föreslagna reformen genomförs och beslut fattas att den skall finansierasgenom höjd arbetsgivaravgift påverkas exportindustrins konkurrensförmåga iförhållande tiU utländska konkurrenter i negativ riktning. Även påhemmamarknaden skulle en höjning av arbetsgivaravgifterna ge till resultat attkonkurrensläget för svenskfiUverkade produkter försämrades i förhällande tiUimporterade. Nyss angivna effekter på både exportmarknaden och hemmamarknadenav höjd arbetsgivaravgift skulle sålunda förta de positiva effekterna av denunder genomförda devalveringen. Omskattereformen likväl kommer att finansieras via höjda arbetsgivaravgifter måsteutrymme tas ur fillgängligt löneutrymme, för att inte kostnaderna skallförsämra näringsUvets konkurrenssituafion. Enarbetsgivaravgiftshöjning drabbar också egenavgifter för rörelseidkare och lantbmkare.En sådan kostnadsbelastning kan inte tolereras med hänsyn fill lantbmketsförsämrade lönsamhet och växande svårigheter att få kompensation för ökadekostnader via höjda Uvsmedelspriser. Ett krav är därför, att ett fribelopp för egenföretagareinförs i likhet med fidigare tillämpad princip. 1981/82:197 238 NSDdiskuterar först effekten av en skatt på arbetsersättning. leder enhöjd löneskatt enligt NSD fill ökade kostnader för företagen. Om inte den höjdalöneskatten relafivt snabbt kompenseras med en dämpad löneutveckling kan manräkna med en rad negativa effekter på ekonomin - störningar iresursallokeringen, svårigheter i den internationella konkurrensen, minskadeinvesteringar. Syftet med Hagaöverenskommelserna var,fortsätter NSD, att genom paketlösningar skapa fömtsättningar för en omedelbaroch snabb övervältring av arbetsgivaravgifterna på lönerna. Enligt NSD:suppfattning visar verkligheten att föreställningen att arbetsgivaravgifternaskulle avräknas frän löneutrymmet var en iUusion. På leder enavgiftshöjning enligt NSD tUl minskade reallöner och lägre produktion. NSDdiskuterar också frågan om skatter och inflafion. Enligt NSD tyderundersökningsresultat på att inkomstskattehöjningar kan verka inflationsdrivandemen att även progressi-vitetssänkningar kombinerade med avtalsregleradesatsningar på låglönegrupper kan få denna effekt. NSD tillägger att enskattefinansiering av inkomstskattereformen i sig kan verka inflationsdrivande.NSD behandlar därefter skatten på kapitalersättning. NSD framhåller att deavkastningskrav som möter företagen är internationeUt bestämda och att detsaknas erfarenheter om hur man via institutionella arrangemang skulle kunnabereda vägen för en bakåtriktad övervältring av en företagsbaserad skatt påkapital. En bakåtriktad övervältring av kapitaldelen ter sig enligt NSD än mer orealisfiskän vad gäller lönedelen. Promsenskapitaldel innebär alltså att kapitalkostnaderna för nyinvesteringar ökar samtidigtsom räntabiliteten efter skatt på fidigare genomförda investeringar sjunker.Företagssparandet och möjUgheterna till internfinansiering av nyinvesteringarreduceras därmed. När vinsterna går ned faller aktiekurserna och möjligheterna fillnyemissioner begränsas. Detta betyder att soliditeten går ned. Detligger i promsens natur att skatt utgår när förädlingsvärdet är positivtoavsett om vinst uppkommer i verksamheten eller ej. En förlust får visserligenavräknas från skatten på räntekostnaderna men skatten pä kapitalersättning blirändå positiv om räntekostnaderna är mer betydande. Detta kan vara ettbesvärande förhällande, särskilt för nyetablerade företag. Iett läge där i jämförelse med utlandet det relativa kostnadsläget är onormalthögt innebär promsen risker att produktionsverksamhet som i en mer balanserad kostnadssituafionskulle vara lönsam kan komma i ett kritiskt läge och t. o. m. riskera att slåsut. Dettaär försvarbart endast om det inom näringslivet finns tillräckligt många företagmed gynnsamma utvecklingsmöjligheter och om det därtill föreligger tUlräcklig röriigheti produktionsfaktorerna. Man kan hysa tvivel om humvida detta är fallet i dag.De potentiellt expansiva företagen är för det första tillbakahåUna av det högarelativa kostnadsläget. För det andra har det ofta påpekats hur de senasteårens ekonomiska politik har motverkat rörligheten på kapital- ocharbetsmarknaderna. Därför innebär ett införande av en proms betydande riskerför att den redan nu otillräckligt Prop.1981/82:197 239 storaindustrisektorn krymper ytterligare liksom att arbetslösheten ytterligareökar. En faktor av storbetydelse för bedömning av promsens långsiktiga effekter är dess verkningar påföretagens kapitalkostnader och därmed på investeringarna. Kapitalkostnaden förett projekt kan definieras som den lägsta internränta som investeringen medhänsyn till olika skatter måste generera för att företaget skall uppfylla detavkastningskrav som riktas mot det av dess finansiärer. Finansiärernasavkastningskrav är beroende av de alternativa placeringsmöjligheter som står fillbuds på inhemska och ufiändska marknader. På grund av kapitalets intemationdlarörlighet kan det hävdas att det reala avkastningskravet efter företagsanknutnaskatter är internafionellt bestämt. I så fall skulle en övervältring bakåt av promsenskapitaldel som tidigare nämnts vara utesluten. Därmed måste man räkna med attskatten driver upp kapitalkostnaden för nyinvesteringar. Följden blir då negafivaeffekter på den produkfiva investeringsverksamheten inom landet. 1 stäUetuppmuntras placeringar i icke-produktiva förmögenhetsobjekt. Promsen gör det ocksämer lönsamt att flytta kapital och produktion utomlands. Troligen reducerasäven ufiandsinvesteringarna i , vUka vi bl. a. av teknologiska skäl harstor anledning att värna om. Detsvenska näringslivet befinner sig nu i en svår lönsamhetskris. Svårigheternaatt undvika en alltför stark minskning av sysselsättningen i näringslivet harvarit och är fortfarande stora. Omfattande offentliga stödåtgärder harframtvingats av omständigheterna. Att i ett sådant läge införa en proms måstebetraktas som helt uteslutet. Återverkningarna på exportens konkurrenskraft,sysselsättningen och välståndsutvecklingen skulle bli förödande. En fömtsättningför att industrin skall kunna möta de krav som riktas mot den från olika hållär att investeringarna ökar kraftigt. Detta borde innebära att alla tänkbaraåtgärder sattes in för att stimulera industrins investeringar. Vatje åtgärd sominnebär ett steg i motsatt riktning måste avvisas. Debetydande konkurrenssnedvridande effekter som skulle följa av enproduktionsfaktorskatt måste anses som mycket allvarliga. Denslutsats vi drar av det anförda är att promsens samhällsekonomiska verkningarter sig mycket ogynnsamma. Denna slutsats understryks ytterUgare av det faktumatt en proms inte används av någon annan nafion trots att dess princip är kändäven utomlands. Promsenseffekter på vår internationella konkurrenskraft, investeringarna ochinflationstakten skulle vara så allvarliga att vi bestämt yrkar att promsen ejinföres. Iöverenskommelsen mellan mittenpartierna och socialdemokraternaanges det att inkomstskattereformen skall finansieras med en skattehöjning.Från näringslivets sida har det vid flera tUlfällen hävdats att enmarginalskattereform till stor del finansierar sig själv - -genom att tillväxten drar upp skatteunderlagen. Det har t. ex. visats attendast relativt måttliga ökningar i den årliga arbetstiden är nödvändiga föratt en marginalskattereform skall vara självfinansierande. Skattedelegationenavstyrker även av detta skäl promsen. 1981/82:197 240 Omdet ändå skulle anses nödvändigt att finansiellt kompensera enmarginalskattereform för det kortsiktiga intäktsbortfallet vore det enligtskattedelegationens mening klokast att minska de offenfiiga utgifterna. Varjeskattehöjning motverkar nämligen de posifiva effekterna av reformen. Omnu en kompenserande skattehöjning blir oundviklig av politiska skäl menardelegationen att momsen borde kunna användas. Momsen är en skatt med i väsenfiigaavseenden bättre egenskaper än proms och arbetsgivaravgifter. Detta gäller t.ex. med avseende på konkurrensneutralitet och investeringsverkningar. Problemetmed momsen anses vara dess framåtriktade övervältring och därmed dess höjandeeffekt på konsumentprisindex. Detta skulle kunna utlösa kompensationskrav avolika slag. Det finns därför skäl att erinra om att pensioner och andrabasbeloppsanknutna transfereringar numera inte automatiskt ökar till följd aven momshöjning. Medhänsyn till aft inkomstskattereformen innebär en köpkraftsförstärkning bordekompensationskrav från löntagarnas sida inte behöva utlösas. Sammanfattningsvisanser således skattedelegationen att, om finansiering är ofrånkomlig, den böråstadkommas i första hand genom utgiftsminskningar och i andra hand genomanvändning av moms. Skåneshandelskammare ifrågasätter starkt om inte en delfinansiering av reformen ärtillräcklig. Skulle produkfionsfaktorskatten inte övervältras bakåt kan,framhåller handelskammaren, resultatet bli bl. a. ökade kostnader förkommunerna som måste täckas genom en höjd kommunalskatt. En sädan höjning skulledrabba näringslivet ytteriigare. Handelskammaren anför vidare bl. a. att detfinns en risk för att en produktionsfaktorskatt kan ge företag anledning attförlägga produktion utomlands som utländska företags investeringar iSverige kan komma att minska. skulle en allmän produktionsfaktorskatt medföra ökadekostnader för företagen och verka inflationsdrivande. Vidare skulle detsvenska näringslivets konkurrenskraft försämras och investeringsviljan hämmas.Föreningen anför: Entotalfinansiering genom höjda arbetsgivaravgifter skulle enligt gjordaberäkningar kräva en höjning av arbetsgivaravgiften om ca 8,under perioden1982-1985 eller per är. Enär företagen som bekant är utomordentligtkostnadskänsliga, skulle en sådan belastning allvariigt försämra lönsamhetenoch därmed även konkurrensförmågan. Möjligheten att övervältra en sådan kostnadpå löntagarna genom avräkning pä eventuella lönekrav vid kommandelöneförhandlingar är enligt föreningens mening prakfiskt taget obefintlig.Erfarenheten visar att sådana avräkningar är utomordentligt svära att genomförai praktiken. Slutsatsen av detta resonemang leder till att föreningen bestämtavvisar vatje form av ytteriigare pålagor pä näringslivet. Därestskattereformen skall genomföras måste således finansieringen ske på annat sätt.Enligt föreningen är enda möjligheten att göra kraftiga nedskärningar i statensutgifter, varvid även sådana områden som sjukförsäkring, pensioner och socialaförmåner måste bli föremål för försämringar. Vidare torde en ökning avmervärdeskatten bli nödvändig. 1981/82:197 241 , som åberopar NSD:s yttrande, understryker att det för densamhällsekonomiska balansen i allmänhet och kreditmarknaden i synnerhet är avutomordentlig vikt att budgetunderskottet utan uppskov kraftigt nedbringas, iförsta hand genom återhållsamhet med de offentliga utgifterna. SFRställer sig helt avvisande tUl en allmän produktionsfaktorskatt. Förbundetanser att det är önsketänkande att räkna med att skatten skall neutraliseras ilöneutvecklingen, att skatten skuUe försvåra konkurrenssituationen i ett lägedär vårt näringsliv har svårigheter att hävda sig på ufiandsmarknaden ochgentemot lågprisimporten, att skatten också för med sig en ökning av andrakostnader som relaterar sig till varans baspris samt att införandet av skattenskulle hämma investeringsutvecklingen, nyföretagandet och forsknings- ochutvecklingsverksamheten. åberopar NSD:s yttrande och konstaterar att enallmän produktionsfaktorskatt skuUe leda till ökade kostnader för bolagensskadehantering och påverka premienivån pä sakförsäkringar om övervältringensker pä annat sätt än kommittén antagit. (majoriteten) framhåller att förslaget medför inkomstbortfallför kommunerna. Förbundet anför vidare: Kommitténfömtsätter i sitt förslag att produkfionsfaktorskatten övervältras bakåt påersättningarna för arbete och kapital. Styrelsen utgår i sin bedömning från atten sådan övervältring kan åstadkommas men vill erinra om vikten av att så sker.Effekten blir eljest prishöjningar som leder till inflation. Kommitténtar i nu föreliggande betänkande ställning fill den tidigare öppna frågan om nettoinvesteringarnaoch förordar att dessa skall ingå i basen för en allmän produktionsfaktorskatt.Styrelsen känner tveksamhet inför detta i ett ekonomiskt läge därinvesteringarna särskilt i den konkurrensutsatta sektorn bör stimuleras. Somstyrelsen framhållit i sitt avgivna yttrande över "Reformeradinkomstbeskattning" (Ds B 1981:16) bör den skattereform som den häraktuella produktionsfaktorskatten eller arbetsgivaravgiften är avsedd attfinansiera leda till positiva effekter för samhällsekonomin. Bl.a. bör denkunna skapa fömtsättningar för en lugnare prisutveckling, vilket får en gynnsaminverkan på den kommunala ekonomin. Styrelsenkan emellertid inte bortse från att övervältringen av produktionsfaktorskattenpå ersättningen för arbete och kapital leder till en långsammare ökning avskatteunderlaget än om skattesänkningen i stället togs ut i form av löneökning.Detta intäktsbortfall torde enligt styrelsens bedömning vara större än denpositiva effekt reformen kan få på kostnadsutvecklingen. Även om kommunernasresurser under den överblickbara framtiden kommer att vara mindre än under1970-talet är det därför nödvändigt att noga beakta effekterna för kommunernaav skattereformens genomförande och finansiering, vilket kan behöva påverka produktionsfaktorskattensstorlek. 16 1981/82. Prop.1981/82:197 242 framhåller betydelsen avfrågan om pro-dukfionsfaktorskattens övervältring. Enligt föreningen tordefrånvaron av gränskorrigering negafivt påverka konkurrensmöjligheterinom det nordiska elkraftutbytet. För att promsen dels inte ska driva pä inflationen, delsinte försämra konkurrenskraften så måste den räknas av vid avtalsförhandlingarna,dvs. Detta gäller dock bara lönedelen av promsen. Kapitalbeskattningarnaska löntagarna självfallet inle betala vid löneförhandlingarna. Ur näringspolitisk synvinkel är det också vikfigt hur promsenpåverkar kapitalanvändningen i handel och fastighetsförvaltning samtfinansföretag. Det är viktigt att dessa företag fär en effektiv beskattning avsitt kapital på motsvarande sätt som skulle belasta kapitalintensivindustri. Det är inte möjligt att nu bedöma om den fastslagna promsen i varjedetalj kommer att vara tillräckligt effekfiv. Skatteomläggningen förutsattes i överenskommelsen totalfinansierasgenom höjda arbetsgivaravgifter eUer genom införandet av en allmän produktionsfaktorskatt.Föreningen vill starkt understryka sin uppfattning att skatteomläggningenspositiva effekter inte urholkas genom att inflafions-drivande störrebudgetunderskott tiUåts. Det skattebortfaU som omläggningen innebär måstekompenseras av nya intäkter och/eller sänkta statliga utgifter genoni fortsattåterhållsam budgetpoUtik. tar inte ställning tillalternativa finansieringsformer men förutsätter att, i det fall en allmänproduktionsfaktorskatt införes, införandet sker i sädana former attnäringslivets konkurrenskraft gentemot utlandet inte försämras. Erfarenheterna från arbetsgivaravgifterna visar att övervältringeninte fungerar effekfivt utan att betydande kostnadsökningar uppstår för näringslivet.Om garantier för övervältringen skall kunna skapas torde krävas kompletterandelagstiftning för arbetsmarknaden och för kapitalmarknaden. Sådan lagstiftningär inte förenlig med svensk rättstradition och skulle dessutom allvarligtpåverka marknadskrafterna. I utredningen finns ingen analys av hur skatten påverkarstatens och medborgarnas ekonomi vid olika utfall. Hit hör också den viktigafrågan hur skatten kan komma att påverka företagens nyinvesteringar. Det förefallerdärför inte väl motiverat att införa en helt ny skatt med okända konsekvenser.Om skattetrycket skall omfördelas måste det enligt samfundets mening varabättre att använda befintliga skatter och avgifter. anför attundersökningar tyder på att av höjningarna avarbetsgivaravgifterna övervältrades bakåt på löntagarna.Enligt förbundet bör en ytterligare 1981/82:197 243 avgiftshöjningi allt fall inte aktualiseras förrän avtalsförhandlingarna har slutförts.Förbundet framhåUer att en skatt på vinster och ränteutgifter skulle höjaföretagens kapitalkostnader och fördyra investeringarna. Enligt förbundetskulle aktiesparandet påverkas negafivt och detta skulle få kompenseras mednya sparsfimulanser, något som kan försvåra återgången till en effektivtfungerande kapitalmarknad. I finansieringsfrågan anför förbundet: Attsom i förslaget utgä ifrån en 100-procentig finansiering av marginalskattesänkningengenom andra skatter eUer avgifter skulle vid en inflation som överstiger 5,5%innebära en betydande överTinansiering av reformen. Ett höjt totalt skattetryckinnebär en utveckling som går sfick i stäv mot statsmakternas fidigare intenfioneratt sfimulera det svenska näringslivet. Det måste för den enskilda människanvara lönsamt att arbeta och att investera. Det kan därför enligt vår meningstarkt ifrågasättas om inte en delfinansiering borde vara tUlräckUg. Sävittavser finansieringsformen är en höjd moms att föredra framför proms och höjdarbetsgivaravgift då momsen inte negativt påverkar industrins internationellakonkurrenskraft och inte heller bör påverka lönebildningen då löntagarna redankompenserats genom lägre direkta skatter. Momsen påverkar till skiUnad från promsenoch arbetsgivaravgifterna inte heller sysselsättningen negativt. Därtill kommerpromsens negativa inverkan på investeringsviljan. SALFdelar uppfattningen att skattereformen skall betalas genom en motsvarandehöjning av andra statsinkomster. Det kan i praktiken bara ske genom en höjningav mervärdeskatten eller arbetsgivaravgiften eller genom att införa enproduktionsfaktorskatt. Enensidig höjning av mervärdeskatten utan kompensafionsåtgärder drabbar särskilthårt utsatta gmpper i samhäUet. Högre mervärdeskatt kan också leda till endämpning av efterfrågan vilket i den svenska ekonomins nuvarande läge vore aUvarligt.Den ekonomiska politiken bör i stället inriktas på att höja efterfrågan, iförsta hand på inhemska produkter. Det är dock svårt att fömtse i hur hög gradefterfrågan kommer att minska vid en eventuell höjning av mervärdeskatteneftersom hushållen genom marginalskattesänkningen samfidigt fär en ökadköpkraft. Till mervärdeskattens fördel hör att den är neutral i konkurrensen påden svenska marknaden mellan inhemska och utländska varor. SALF anser aftskattereformen till en del bör finansieras genom en höjning av mervärdeskatten.Därvid bör bamfamiljer och pensionärer med enbart folkpension kompenseras genomhöjda barnbidrag och högre pensionstillskott. Endifferentiering av mervärdeskatten har diskuterats som en väg att minska de fördelningspolitisktnegativa effekterna av en höjd mervärdeskatt. Eftersom differentierademervärdeskatter inte har prövats i är det inte praktisktmöjligt att använda detta alternativ för att finansiera skattereformen. På siktbör man dock överväga möjligheten aft införa en differentierad mervärdeskatt påt. Såvälhöjda arbetsgivaravgifter som införandet av en produktionsfaktorskatt kommeratt belasta produktionen. Arbetsgivaravgiften beräknas på lönesumman medanproduktionsfaktorskatten läggs på både arbets- 1981/82:197 244 Produktionsfaktorskatten är därmed neutral i förhållandetill produktionsfaktorerna. Arbetsgivaravgiften belastar däremotarbetskraftsintensiva verksamheter särskilt hårt. Delta förhåUande talar till produkfionsfaktorskattensfördel. Enhöjning av arbetsgivaravgiften eller införandet av en produktionsfaktorskattkan leda tUl ökade kostnader för företagen. Till skillnad från mervärdeskattenkan dessa skatter på gmnd av gällande internationeUa bestämmelser inte lyftasav produktionen vid export. Därmed riskerar exportindustrins konkurrenskraftatt försämras. Också när det gäller hemmamarknaden kan den svenska industrinskonkurrenskraft försämras tUl följd av höjda arbetsgivaravgifter eller en nyproduktionsfaktorskatt, eftersom dessa skatter inte belastar importen. Eft högre kostnadsläge förden svenska industrin till följd av högre arbetsgivaravgifter eller införandetav en produktionsfaktorskatt vore i och för sig olyckligt med hänsyn tillindustrins pressade läge. Genom den föreslagna skattereformen kommer huvuddelenav löntagarna att få en väsentligt höjd disponibel inkomst. Det blir därförmöjligt att acceptera lägre löneökningar än vad somannars varit nödvändigt. Härigenom blir ökningen av arbetskraftskostnaderna ochdärmed också de totala produktionskostnaderna inte högre utan snarare lägre änom skatterna i stället tagits ut i form av inkomstskatt.