prop · G5031 · 1981-12-31 00:00:00 — Detsamma gäller den som uppsätligeneller av oaktsamhet bryter mot 25 a § andra stvcket. Talan mot polismyndighets beslut enligt denna lag föreshos genom besvär. Talan motlänsstyrelsens beslut enligt 18, 29, 30 eller föres hos regeringen genombesvär. MOl beslut i fråga angående inlösen av skjutvapen ellerammunition föres talan hos kammarrätten genom besvär. Motlänsstyrelsens beslut i annat ärende än som avses i andra stycket får talan ejföras. beslut enligl denna lag får överklagas hoslänsslyrelsen genom besvär. beslut enligt 18 eller 31 § får överklagashos regeringen genom besvär. beslut enligt 29 eller 30 § elleri fråga om inlösen av skjutvapen eller ammunition får överklagas hoskammarrätten genom besvär. Länsstyrelsensbeslut i annat ärende än som avses i andra stycket får ej överklagas. om villkor för tillstånd enligt denna lag meddelas av regeringeneller myndighet som regeringen beslämmer. om de krav ifråga om skjutskicklighel eller utbildning samt devillkor i övrigt som skall vara uppfyllda för tillstånd enligt denna lagmeddelas av regeringen eller myndighel som regeringen beslämmer. Rikspolisstyrelsenmeddelar närmare föreskrifter om 1. vilka luft- och fjädervapen som ej omfattas avundantagsbestämmelsen i 5 § andra slyckel, ' Senaste lydelse 1978:303. ' Senaste lyddse 1978:303. Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmare föreskrifter om 1.vilkaluft-, fjäder-och harpunvapen som ej omfattas av undantagsbestämmelsen i5§ andra stycket. 2. vapenhandlaresoch sammanslutnings förvaring av andra vapen än sådana luft- och fjädervapen,som är avsedda för målskjutning och som har en i förhållande till andraJämförliga skjutvapen begränsad effeki, saml sammanslutnings förvaring avammunition, 3. regislerföringenhos polismyndighel. 2. vapenhandlares, museers och sammanslutningars förvaringav andra vapen än sådana som avses i 5 § andra stycket saml sammanslutningarsförvaring av ammunition. 3. handelmed samt reparation och skrotning av skjutvapen, 4. regislerföringen hos polismyndighel. 1, Denna tag Iräder i kraft, såvitt avser 22 § andraslyckel, 28 b § och 38 a'§ förslå meningen, den dag regeringen beslämmer och i övrigl den , 2, Innehar någonvid lagens ikraftträdande ell skjulvapen eller en del lill ell sådanl vapen,som enligl äldre beslämmelser fick innehas ulan tillstånd men som inte får delenligl de nya bestämmelserna, får han inneha vapnel utan lillslånd,om liden för rätlen all inneha vapnet enligt äldre beslämmelser varilbegränsad, gch annars lill den 1 januari 1984eller, om ansökan om lillslånd har gjorts före sislnämnda lidpunkl, lill dessansökningen har blivii slulligl prövad. 3, Harlänsstyrelse före den nya lagens ikraftträdande meddelat beslut enligl 29 eller30 §, skall äldre beslämrnelser gälla beträffande fullfpljd av talan motbeslulel. Prop.1981/82:1 14 Närvarande: slalsminislem , ordförande, ochstalsråden Ullslen, , , , , , Åsling,Söder, Krönmark, Burenslam , , , , , ,, , , , Lagrådsremiss om ändring i vapenlagen (1973:1176) m. m. Inom har utarbetats en konvention om kontrollav enskildas förvärv och innehav av vapen (vapenkonvenlionen). Konventionenhar till syfte att införa effektiva metoder för kontroll av vapenlrafikenmellan i första hand medlemsstalema. Den öppnades för undertecknande den 28juni 1978. Konventionen i engelsk och fransk originallexl jämle översättningtill svenska bör fogas till protokollet som bilaga I. Föreskrifter om vapen finns i vapenlagen (1973: 1176, VL)och vapenkungörelsen (1974: 123). dessa förfaltningar har varili krafl har del visal sig alt beslämmelserna på en del punkter har fått enutformning som innebär olägenheter i praktiken. Önskemål om författningsändringarhar framställts från olika håll, bl.a. av (),skytleorganisationer och enskilda personer. I en inom juslitiedepartemenlel upprällad promemoria, (DsJu 1979: 17) Ändringar i vapenlagsliftningen, las frågan om en svenskanslulning lill vapenkonvenlionen upp. Vidare görs en översyn av den nuvarandevapen-lagstiftningen. De i promemorian framförda lagförslagen bör fogas tillprolokollel som bilaga 2. Beträffande gällande räll och de närmare överväganden somgörs i promemorian hänvisas till denna. En inom jusliliedeparlemenlel upprällad sammanslällningöver remissyllrandena bör fogas till prolokollel som bilaga 3. 1981/82:1 15 Skjutvapenoch ammunition har i vårt land varit underkastade viss kontroll från delallmännas sida i fråga om förvärv och innehav alltsedan slutet av förstaväridskrigel. ges de gmndläggande bestämmelserna om förvärv, innehav ochinförsel lill riket av skjutvapen och ammunition i vapenlagen, som irädde ikrafl . Närmare beslämmelser finns i vapenkungörelsen och i deföreskrifter och anvisningar rörande lillämpningen av vapenlagen som RPS harutfärdat. Huvudsyftet med den reglering som vapenlagen innehåller är att hindraokonlrollerade vapeninnehav och därmed också stävja användningen av skjulvapeni samband med brott och annal missbmk av sådana vapen. Klartär dock alt skjulvapen, både i vårt land och på andra håll i världen, i ganskastor omfattning används som medel atl begå brolt. Terroristdåd av olika slag,ofta med internationell anknylning, har ökal den oro många känner för attskjulvapen skall komma till brottslig användning. Mol bakgrund härav har inomEuroparådet utarbetats en konvention (vapenkonventionen). Syftet medkonventionen är atl åstadkomma en kontroll av vapentrafiken mellan i förstahand medlemsslaterna. Enannan möjlighet att minska risken för all skjutvapen kommer lill brottsliganvändning är alt upprätthålla en effektiv intern vapenreglering. Vapenlagenoch vapenkungörelsen innebar i förhållande lill äldre bestämmelser på områdeten utökad kontroll av vapenhanteringen här i landei. Som exempel kan nämnas attvissa vapen och vapendelar, som enligl vapenförordning (1949:340)kunde förvärvas fritt, belades med licenstvång. Reglerna om förvaring ochutlåning av vapen skärptes. Föreskrifter gavs om reparation och översyn avvapen. Denya vapenförfattningarna har varil i krafl . Under denna tidhar det visat sig att bestämmelserna har fåll vissa mindre tillfredsställandekonsekvenser i en del hänseenden, och från olika håll har man framställtönskemål om författningsändringar. Somjag nämnde inledningsvis har frågan om en svensk anslulning lillvapenkonventionen och en översyn av gällande reglering på vapenområdet tagitsupp i en inom juslitiedepartemenlel upprällad promemoria, (Ds Ju 1979:17)Ändringar i vapenlagstiftningen. Promemorian har remissbehandlats. Ipromemorian förordas att tillträder vapenkonvenlionen med vissaförbehåll och all de föreskrifter som krävs för alt uppfylla konventionensbestämmelser meddelas. Dessuiom föreslås ändringar i vapenlagen ochvapenkungörelsen. Vidremissbehandlingen har förslaget alt tillträder vapenkonventionengodtagits eller lämnats utan erinran av det övervägande antalet 1981/82:1 16 remissinslanser.Behovel av all gällande vapenlagstiftning ses över har genomgående vitsordats.Flertalet remissinstanser ansluler sig också i alll väsentligt till förslagentill ändringar i vapenlagen och vapenkungörelsen. För egen del anserjag ilikhei med flertalet remissinslanser all promemorieförslagen är väl ägnade allligga lill grund för ett ställningstagande lill en svensk anslulning lillvapenkonvenlionen och för en revidering av nu gällande vapenlagstiflning. I delföljande kommerjag all la upp förslagen huvudsakligen endast i de delar där deavser frågor som skall föreläggas för prövning. För sammanhangelsskull avser jag emellertid också att beröra vissa spörsmål som det ankommer påregeringen all fatta beslut om. 2.2.7Sveriges tillträde till konventionen Bådei vårt land och på andra håll i har man noterat ett stigande antal brollvid vilka vapen kommit lill användning. Det har därvid inte sällan kunnatkonstateras att gärningsmannen helt lagligt förvärvat sina vapen utomlands,Delta har kunnat ske därför all vapenlagstiflningen är mycket varierande iolika länder. Vissa länder har en avsevärt mindre sträng kontroll övervapenhandeln än t. ex. . Det innebär möjligheter för den som villförvärva vapen i brottsligt syfle atl göra del ulan hinder av hemlandetsvapenlagstiftning. Den gradvis minskade gränskontrollen inom bl.a. deneuropeiska gemenskapen torde ha ökal riskerna för ell okontrollerat flöde avvapen i . Regeringarna i flertalet europeiska stater är därför ense omatt man måste bekämpa den ökande våldsbrotls-ligheten bl. a. genom en bättrekontroll av skjutvapen. Motdenna bakgrund tillkallades inom förbrottslighetsfrågor (CDPC) en underkommitlé med uppgifl all utarbetaföreskrifter rörande impPrt och export av skjulvapen. Kommiilén skulle vidarepröva möjligheterna att skärpa de nationella bestämmelserna om vapeninnehav.Den skulle också behandla frågor om illegala vapeninnehav och särskilt dååtgärder mot vapenstölder samt olaglig tillverkning och försäljning avskjulvapen. Sluiligen skulle kommiilén överväga om en strävan tillharmoniserjng av medlemsslalernas regler om försäljning, innehav. Iransportoch användning av skjulvapen skulle kunna vara ell användbart sätl all bekämpavåldsbrolt och om en sådan harmonisering skulle kunna vara genomförbar.Kommitténs arbete har lett fram till en konvention om enskildas förvärv ochinnehav av vapen. Kommittén har även lagt fram ett förslag lill en resolutionorn harmonisering av de oljka medlemsslalernas vapenlagstiflning. Vapenkonventionenomfatlar två olika former av kontrollsystem. Det första innebär i huvudsak attom ett skjulvapen som finns inom en förr dragsslutande stats territorium(värdlandet) överlåts till någon som är 1981/82:1 17 bosattinom en annan fördragsslulande slals lerrilorium (hemlandet), så skall värdlandetunderrätta hemlandet om överiåldsen. En sådan underrättelse skall ocksåskickas, om ett skjutvapen som finns inom en fördragsslutande stalsterritorium utan ägarbyle varaktigt överförs till en annan sådan slalsterritorium, l.ex. i samband med emigration. De underrättelser som det här ärfråga om skall även sändas till sådana fördragsslutande stater genom vilkasterritorium vapen transiteras, om den stal varifrån vapnel har förts bedömerinformationen som användbar. andra, mera utvidgade formen av kontrollsystem innebär samarbetet även enskyldighel för en fördragsslutande stal atl vidla lämpliga åtgärder för atlförsäkra sig om all skjutvapen som finns inom dess territorium inte överlåtstill personer som inle är bosatia där, om inle dessa först har beviljatstillstånd från behöriga myndigheter i värdlandet. Så långl innebärkontrollsystemet inte någon avvikelse från vad som följer redan av gällandesvenska regler. Menkonventionen i denna del innebär vidare atl tillstånd i den akluellasituationen inte får beviljas, om inle myndigheterna först har förvissat sig omatt tillstånd för ifrågavarande transaktion har beviljats av behörigamyndigheter i hemlandet (kravet på dubbelt lillslånd). Vidare gäller all ompersonen i fråga tar skjulvapnet i besittning i den fördragsslulande stal därtransaktionen äger rum (värdlandet), så får lillslånd beviljas endasi på sammagmnder och villkor som i allmänhel gäller för personer bosalla i värdlandet.Utförs skjutvapnel , är värdlandels myndigheter dock endasi skyldigaatt förvissa sig om alt myndigheterna i hemlandet har lämnat tillstånd i detsärskilda fallel lill transaktionen eller till sådana transaktioner iallmänhet. De tillstånd som det här blir fråga om kan ersättas med en internationelllicens. Vapenkonventionen, somträder i kraft efter del atl den har tillträtts av tre stater,öppnades för undertecknande och undertecknades då av ,, och . Man har dock anledningräkna med all del kommer att dröja innan konventionen träder i kraft, eftersomäven de länder som sålunda redan har undertecknat konventionen måste genomföravissa lagändringar innan en ratifikation kan ske. I promemorian uttalas alldet för konventionens praktiska effektivitet är önskvärt alt den får en så bredanslutning som möjligl. bör inle ställa sig utanför detta samarbeteutan ta tillvara de möjligheler som konventionen erbjuder till en samverkanmellan europarådsländerna även i fråga om vapenkontrollen. Anslutning tillkonventionen kan påräknas från dansk och förmodligen också från norsk sida. Ipromemorian föreslås därför att tillträder konventionen och genomförden lagstiftning som behövs för tillträdet. Som närmare skall beröras i avsnilt2.2.2 föreslås dock att vissa förbehåll görs från svensk sida. 2 1981/82. Prop.1981/82:1 18 Förslagel i promemorian atl tillträder deneuropeiska vapenkonvenlionen godtas helt eller lämnas utan erinran av detövervägande antalet remissinstanser. Förslagel tillstyrks uttryckligen av bl.a.justitiekanslern (), , riksåklagaren (), RPS,brottsförebyggande rådet (BRÅ) och förenade fabriksverken. En del inslanser,däribland , , Svenska jägareförbundetoch projektilfabrik, påpekar emellertid all förslaget leder lill vissapraktiska komplikationer och ställer sig iveksamma eller avvisande till tankenpå ett tillträde från svensk sida. Flera instanser ställer sig också tvivlandetill den praktiska nyttan av konventionen. För egen del vill jag först slå fast atl syftet med deneuropeiska vapenkonvenlionen - alt kontrollera vapenlrafiken mellan i förstahand medlemsstaterna lillgodser ell vikligl inlresse. 1 den mån konventionenkan bidra till att minska förekomsten av illegalt disponerade vapen och därigenomreducera riskerna för atl skjulvapen skall ulnyujas i samband med brott slårgivetvis stora fördelar alt vinna. Konventionens praktiska värde från dessasynpunkter skall dock inle överdrivas. Som bl.a. BRÅ har anmärkt underremissbehandlingen torde den som är kapabel atl genomföra exempelvis ettväpnat bankrån eller ett terroristdåd oftast också kunna skaffa de erforderligavapnen utan hinder av vapenkonventionen och de regler som till följd avkonventionen kan komma all införas av europaråds-stalerna. Fiertalel vapen somanvänds i brottsliga sammanhang synesju, som elt par remissinslanser harpåpekat, ha åtkommils på illegal väg. Även om sålunda värdet från brottsförebyggande synpunkt aven svensk anslulning till vapenkonvenlionen måste bedömas med försiktighet,lorde dock konventionen kunna få en kontrollfunktion som inle kan frånkännas enviss betydelse. En svensk anslutning lill konventionen kan också ses som ettled i vår traditionella politik i fråga om europarådels konventioner och deövriga inlemationella överenskommelser som syftar till att motverka terrorism.Jag delar därför liksom flertalet remissinslanser uppfattningen att Sverigeinle bör ställa sig uianför det nu aktuella samarbetet utan ta tillvara demöjligheter som konventionen erbjuder till en samverkan mellaneuroparådsländerna även i fråga om vapenkonlrollen. Jag föreslår alltså attSverige tillträder konventionen. I samband med alt jag i det följande behandlarfrågorna om de förbehåll som bör göras från svensk sida och de regler sombehövs för tillträdet kommerjag atl la upp spörsmålet hur man på elltillfredsställande sätt skall kunna undvika de ölägenheter av närmast praktisknatur som enligt några remissinstanser en svensk anslutning till konventionenskulle kunna föra med sig. Enligl art. 15.1 jämförd med bilaga II lill konventionen har fördragsslulandepart rätt att göra förbehåll helt eller delvis i fråga om systemet med dubblatillstånd och delvis beträffande systemet med underrättelseskyldighet. Rättentill förbehåll är uppbyggd på följande sätt. 1981/82:1 19 Enligtbilaga 1 lill konventionen (paragrafen 1) omfattar konventionen dels vapen sombedömts vara fariiga från brotlssynpunkl, t.ex. automatvapen, pistoler,revolvrar och gevär med undantag av hagelgevär (kategori a-h), dels vissa andravapen (kategori i-n). Undantag görs för varaktigt obmkbara vapen, vissa vapenmed låg effeki och vapen för alarm, signalering, livräddning, slakt,harpunering, industriellt bruk e. Till föremål som fallerunder konventionens bestämmelser hänförs också vissa vapendelar, ammunition,kikarsikte, ljuddämpare och granat, bomb och annan projektil som innehållerexplosivt eller brännbart material (paragraferna 2-6). Fördragsslulandestal kan förbehålla sig rätten all inle tillämpa syslemel med upplysningsplikt(kapitel 11) i fråga om elt eller flera av de föremål som inbegrips i bilaga 1lill konventionen paragraf 1 punkterna i-n eller paragraferna 2, 3, 4, 5 eller6. Vidare kan part som ansluter sig lill konventionen förklara alt denförbehåller sig rätten all inle alls tillämpa syslemel med dubbla tillstånd(kapitel III) eller att - på samma sätl som gäller för upplysningsplikten inte tillämpa systemet i fråga om etl eller flera av de föremål som inbegrips ibilaga 1 paragraf 1 punkterna i-n eller paragraferna 2, 3, 4, 5 och 6. Avstegifrån kapitel III får ocksä göras i fråga om transaktioner mellan handlarebosatta inom två fördragsslutande parters territorier. OmSverige i enlighel med vad jag har förordat tillträder konventionen,innebär detta atl vi minst ålar oss all tillämpa systemet medunderrättelseskyldighet i fråga om vapen som anses vara farliga frånbrottssynpunkt. Det är nämligen inle möjligt att reservera sig beträffandekapitel II såvitt avser vapen som anges i paragrafen 1punkterna a-h i bilaga 1 till konventionen. Frågan är emellertid om börgå längre eller om vi bör förbehålla oss att inte tillämpa övriga beslämmelseri konventionen. 1departementspromemorian framhålls att av de länder som redan har undertecknatvapenkonventionen hälften, däribland , har förklarat sig vilja tiUträdakonventionen endast beträffande de särskilt farliga vapnen. Enligt promemorianär det här som behovel av en kontroll är störst. Vidare måste naturligtvis deförväntade fördelarna av en längre gående uppgiftsskyldighet noga vägas moldärav betingade olägenheter i form av bl.a. administrativt merarbete. Medhänsyn lill vad sålunda anförts förordas i promemorian att även görförbehåll som anges i bilaga IIpunkten a, dvs. ålar sigunderrätlelseskyldighelen endast beträffande de från brottsförebyggandesynpunkler särskilt intressanta vapnen i bilaga 1 paragraf 1 punkterna a-h.Dessutom bör dock underrättelseskyldigheten även omfatta vitala vapendelar(paragraf 2) och ljuddämpare (paragrafs). Det kan i annat fall, sägs det ipromemorian, befaras alt försök görs att i stället för hela vapen överföradelar till sådana. Såvitt gäller vapendelar bör enligt promemorianunderrättelseskyldigheten dock avse endast delar för vilka tillstånd krävsenligt vapenlagen. Prop.1981/82:1 20 Enligtpromemorian kan det finnas skäl alt när systemet har prövats i praktiken pånytl ta upp frågan om underrättelseskyldighetens omfattning med sikte på alllåla rapportsyslemel omfatta även t. ex. ammunition lill de särskilt farligavapnen liksom kikarsiklen. Somframgår av promemorian har genom reservation c i bilaga Il också gjortförbehåll om att tillämpa systemet med dubbelt tillstånd (kapitel III) endasibeträffande de särskill farliga vapnen. Del kan därför synas ligga nära tillhands alt gör samma förbehåll mol kapitel som mol kapitel II. 1 sammanhangel bör emellertid konslaleras all var och en som här ilandet förvärvar ell vapen måsle ha svenskl innehavslillslånd - alldelesoavsett om han är bosatt här i landei eller utomlands - och licensprövningensker då enligl vapenlägen. Några särskilda beslämmelser för personer bosallautomlands finns inle. Detta innebär, framhålls det i promemorian, att vi redanuppfyller huvudkraven i detta kapitel, nämligen art. 10 punkterna I och 3första meningen. Genom kapitel i konventionen tillkommer emellertid ellkrav på lillslånd även från myndigheterna i det land där förvärvaren är bosall.All rutinmässigt skaffa lillslånd av sisl angivet slag innebär enliglpromemorian all en jämförelsevis omfattande administrativ apparat måste byggasupp här i landei, särskill som mtinerna i ärenden om innehavslillslånd skiftaravsevärt mellan de olika länder som kan tänkas lilllräda konventionen. Enliglpromemorian talar detia för att åtminstone i etl inledningsskede hellavslår från alt delta i syslemel med dubbla tillstånd. bör med andraord även göra förbehåll som anges i bilaga 11 punkten b. Ävennär det gäller systemet med dubbelt tillstånd finns det emellertid enligtpromemorian anledning alt följa utvecklingen med uppmärksamhel för att omsystemet visar sig fungera bra i andra länder på nytt ta upp frågan omSverige helt eller delvis bör tillträda syslemel. Promemoriansförslag beträffande förbehållet i fråga om de två kontrollsystemen hargodtagits av så gott som samtliga de remissinslanser som har förordat en svenskanslutning. Även de remissinstanser som ställl sig Iveksamma till en anslulninghar i allmänhet, för det fall alt konventionen skall tillträdas, funnitpromemorians lösning godtagbar. Enligt min mening lalar övervägande skäl förall promemorieförslagel genomförs. Jagföreslår alliså all förbehåller sig rätten all inle tillämpa kapitel II ifråga om de föremål som anges i bilaga I paragaf I punktema i-n ochparagraferna 3, 4 och 6 i samma bilaga, all inte tillämpa kapitel 11 i fråga omsådana föremål som anges i bilaga 1 paragaferna 2 och 5 såvitt avser delar tilleller konslmklioner för föremål som anges i bilaga I paragrafen 1 punkternai-n och slutligen all inle tillämpa kapilel III i konventionen. Genom enförklaring i anslulning till ratifikationen bör lämpligen ge tillkännaatt man trots förbehållet mot kapilel 111 avser att uppfylla huvudkraven ikapitlet från svensk sida. 1981/82:1 21 2.2.3Av konventionen föranledd lagstiftning Etltillträde lill konventionen kräver - som tidigare påpekats - lagstiftning. Idepartementspromemorian förordas all den reglering som behövs vid ett tillträdetill vapenkonventionen tas in i en särskild lag. För en sådan lösning lalarenligt promemorian främst den omständigheten atl vapenlagen och konventionenhar olika tillämpningsområden. Vissa vapenlyper faller sålunda undervapenlagens regelsyslem men inle under konventionens och omvänt. En samladreglering i vapenlagen skulle därför, hävdas det i promemorian, blisvåröverskådlig och bryta vapenlagens systematik. Underremissbehandlingen har promemorieförslagel godtagits av JK och RÅ. Fleraremissinstanser, däribland , anser dock all den erforderligalagstiftningen bör inarbetas i vapenlagen och vapenkungörelsen. Föregen del ser jag del som en fördel om en ny författning på vapenregleringensområde kan avvaras. Det är naturligtvis ägnat att underlätta för myndigheteroch enskilda om de bestämmelser som del här är fråga om arbetas in ivapenlagen. De nackdelar som enligl promemorian lalar mol en sådan lösning ärenligl min mening inle siörre än all de påtagliga fördelar som sålundaföreligger väger över. Jag har därför slannal för en lösning som innebär attregleringen las in i vapenlagen. 1promemorian föreslås en anmälningsskyldighet för den som överlåter ellerupplåter vapen till någon som har silt hemvist i en stal som har lilllräll deneuropeiska vapenkonventionen. Anmälan skall göras lillrikspolisstyrelsen. Även den som varaktigt för ul vapen ur rikel lill en siatsom tillträtt konventionen utan att besittningsrätten till vapnel i sambanddärmed övergår till annan skall enligt promemorian göra anmälan som harsagts. Sådan anmälan behövs dock inle i fråga om obrukbart vapen, som i bmkbartskick skulle räknas som skjulvapen, eller särskild anordning som gör detmöjligt att till skjulvapen använda annan ammunition än vapnel är avsett för,liksom inle heller beiräffande långl slälborrat skjutvapen från vilket endastett skott kan avskjutas utan omladdning samt gas-, luft- eller fjädervapen. Somjag har anfört måste i princip var och en som här i landet innehar ettskjutvapen ha svenskl innehavslillslånd. Detta gäller oavsett om han är bosatthär i landet eller utomlands, och licensprövningen sker enligt vapenlagen.Några särskilda bestämmelser för utlänningar finns sålunda inle. Om någonöverlåter elt skjulvapen till en utlänning som uppehåller sig i men somsaknar licens för vapnel, bryter han mol vapenlagens bestämmelser.