prop · G503123 · 1981-12-31 00:00:00 — Även dessa problem är gemensamma för de flesta OECD-länder.Dessutom har den allmänna ekonomiska tillväxten försvagats. har medhjälp av arbetsmarknadspolitiska insatser lyckats förhindra att dessaförhållanden behövt leda till arbetslöshet i samma utsträckning som i vissaländer.. Som jag anförde i årets budgetproposition (prop. 1981/82: 100, bil.15) väntas en internationell konjunkturförbättring gradvis komma att förbättraarbetsmarknadssituationen i och under år 1983.Skulle emellertid denna förbättring utebli kan läget bli allvarligt. Jaghar tidigare skisserat uppläggningen och syftet med de kalkyler som. nyligenutförts inom ekonomidepartementet. De belyser tre alternativa utvecklingsvägarför svensk ekonomi 1981 -1985. Särskilt intressant i detta sammanhang ärkalkylernas sysselsättningskonsekvenser och betydelsen av tröghelstendensernapå den svenska arbetsmarknaden. AlternativI visar ett utvecklingsförlopp där det är möjligt att komma till rätta medbalansbristerna. Resursanvändningen måste styras från privat 1981/82:123 Bilaga 4 30 ochoffentlig konsumtipn till industrins investeringar och export. Industrin måsteges möjlighet att expandera och arbetskraft måste överföras från andrakrympande sektorer (särskilt byggnadsverksamhet) samt genom nytillträdande påarbetsmarknaden. Därmed uppnås full sysselsättning och industrisysselsältningenökar med i genomsnitt 19000 personer . AlternativII visar vilka svårigheter som uppstår påarbetsmarknaden när industrins investeringar och export inte kommer till ståndsamtidigt som det sker en åtstramning av privat och offentlig konsumtion.Resultatet blir svag fillväxt, ökade bytesbalans- och budgetunderskott, enminskning av sysselsättningen i det privata näringslivet med drygt 40000personer Pch en arbetslöshet på 300000 personer eller avarbetskraften . Ialternativ III stimuleras den offentliga sektorns konsumtion, investeringaroch transfereringsutgifter. Därmed kan full sysselsättning upprätthållas i ettläge då den konkurrensutsatta sektorn inte förmår expandera mer än i alternativII. Sysselsättningen i näringslivet faller med totalt80000 personer medan den stiger med 240000 personer i den offentliga sektorn(kommunerna). försämras bytesbalans- och budgetunderskotten kraftigtoch inflationslakten höjs. Som jag tidigare redpvisat anser långtidsutredningenatl de förvärrade obalanserna tvingar fram en snar omläggning av den ekonomiskapolitiken, som medför att den fulla sysselsättningen inte blir möjlig attupprätthålla. Enligtmin mening måste arbetsmarknadspolitiken i första hand inriktas pä åtgärder somkan tillgodose de krav på en flexibel arbetsmarknad som det industriexpansivautvecklingsförioppet i alternativ I förutsätter. I detta perspektiv kommer dendatatekniska utvecklingen inkl. de arbetskraftsbe-sparande konsekvenserna avden datorisering inom tjänstesektorn som kan förutses under 1980-talels förstahälft, inte att utgöra något hot mot sysselsättningen. Istället medför fortsattdatorisering en stigande produktivitet, förbättrad konkurrenskraft, höjdareallöner, etc. I en stagnerande ekonomi kan datoriseringens negativasysselsättningseffekt däremot inte kompenseras av en tillräckligt storsysselsättningsexpansion inom andra delar av ekonomin. Ett sådant bortfall avsysselsättningstillfällen synes dock marginellt inför det allvarligaarbetslöshetshot som enligt den senaste långtidsutredningen kan bli verklighetom inte den svenska ekonomin styrs in på exportledd industriell expansionsväg. Dataeffektutredningenhar i sitt betänkande (SOU 1981: 17) om industrins datorisering medinstämmande av flera remissinstanser- ansett sig inte kunna utesluta risken fören sämre allmänekonomisk utveckling än vad som LU 80 bedömde. Utredningen harvidare funnit vissa omständigheter tala för atl industrins datorisering kankomma att fortskrida i ungefär samma takt oavsett hur konjunkturiägetutvecklas. I sin rapport (DsA 1981:16) om kontorens datorisering harutredningen framhållit att fortsatta krav på besparingar kan komma alt prägla myndigheternasansträngningar 1981/82:123 Bilaga 4 31 attrationalisera sin verksamhet. Spm utredningen likspm statskpntoret har påpekatkan datatekniken dock inte ens under sådana förhållanden betraktas som någonhuvudorsak till ökande arbetslöshet. Besparingsmålen är dock inte det endamotivet för myndigheters införande av kontorsautomation; den offentligasysselsättningen bestäms av statens resp. kommunernas sammanvägda ambitioner ifråga om utbud av tjänster å ena sidan samt effektivitet och besparingar åandra sidan. Näringslivets sysselsättning styrs främst av efterfrågan påprodukterna. Enligt de bedömningar som jag har redovisat, framstår de tänkbararationaliseringseffekterna av just datatekniken som begränsade i jämförelsemed den samlade sysselsättningsutvecklingen inom industriproduktipnen ochkontorssektorn. De har enligt min mening samma omfattning oavsett hur detekonomiska lägel i stort utvecklas, även om de totalarationaliseringseffekterna naturligtvis påverkar sysselsättningen olikaberoende av hur efterfrågan utvecklas. LOoch TCO har i sina yttranden hävdat att staten bör se lill att derationaliseringsvinster som datatekniken ger upphov till används för atl skapanya arbetstillfällen. Enligt TCO bör detta ske genom arbeten i den offentligatjänstesektorn. Jag uppfattar dessa uttalanden som ullryck förorganisationernas höga prioritering av den ekonomiska politikens sysselsättningsmål,något som jag helt instämmer i. Jag vill emellertid framhålla att alla åtgärderfrån statens sida som syftar till att hävda sysselsättningsmålet, om de skallvara effektiva, måste utformas inom ramen för vårt marknadsekönomiska systemoch med beaktande av de risker för sysselsättningen som är förenade med enbristande samhällsekonomisk balans. Behoven av ytterligare samhällsinsatser ärstora. Därför är det i nuvarande samhällsekonomiska läge särskilt viktigt attta till vara de möjligheter till rationalisering som finns i den offentligasektorn. Vi har förutsättningar för att gradvis återställa balansen isamhällsekonomin. Som chefen för budget- och ekonomidepartementet anförde iårets finansplan (prop. 1981/82: 100, bil. 1) har devalveringen av kronan ihöstas och därmed sammanhängande åtgärder gett goda förutsättningarför att successivt förbättra sin ekonomi och sysselsättning. För att dennaförbättring inte skall äventyras är det nödvändigt att besparingsarbetet i denoffentliga sektorn drivs vidare och att de resurser som behövs för investeringari näringslivet och för förstärkning av bytesbalansen inte tas i anspråk förandra ändamål. Pålängre sikt kan de rationaliseringsvinster som datatekniken ger upphov tillockså utnyttjas för att möjliggöra angelägna förkortningar av arbetstiden. Denmöjligheten har utnyttjats i liten utsträckning och främst på sä sättatt behovet av överudsarbete har kunnat minskas med hjälp av t. ex. NC-maskineroch kontorsautomation. I vissa andra länder har också allmänna förkortningar avarbetstiden använts som medel för att reglera sysselsättningsnivän. Någotsådant är enligt min mening f.n. inte aktuellt här i landet. 1981/82:123 Bilaga 4 32 Dataeffektutredningenhar också behandlat behovet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder med anledningav datateknikens införande. Utredningens ställningstaganden härvidlag har tillövervägande del karaktär av allmänna värderingar och rekommendationer snarareän av utarbetade förslag. Anledningen härtill är att utredningen intefunnit behov av att föreslå några särskilda åtgärder utan att datpriseringenenligt utredningen snarare förstärker behovet av ökade arbetsmarknadspolitiskainsatser inom den åtgärdsarsenal som redan finns. Flertalet av de åtgärder som-utredningen diskuterar faller inom områdena utbildning, arbetsmiljö ochmedbestämmande, vilka jag strax skall ta upp i särskilda avsnill. Utredningenhar alltså förordat att den allmänna arbetsmarknadspolitiska beredskapen skallförstärkas genom dels ytterligare resurser till arbetsförmedlingen och delsinförande av planeringsträffar i länsarbetsnämndernas regi med företrädareförarbelsmarknadsparterna i resp. län. Remissinstanserna har i betydandeutsträckning ställt sig positiva till dessa båda förslag. har dock tagit avstånd från bedömningen att datateknikensinförande motiverar att arbetsförmedlingen tillförs ökade resurser. Fråganom arbetsförmedlingens resurser behandlades av regeringen senast i åretsbudgetproposition, vari jag bl. a. anmälde förslag av AMS om avsevärdatillskott av främst personal till arbetsförmedlingen. Som jag då anförde medgerinte del statsfinansiella läget någon fortsatt kraftig ökning avarbetsförmedlingens personalresurser, även om jag delar bedömningen alt ensådan i och för sig skulle vara värdefull. Verkel föreslogs genomomprioritering få tillföra förmedlingen 60 tjänster utöver budgetens huvudförslag.Jag är inte beredd alt frångå mitt i budgetpropositionen redovisade förstag ifråga om arbetsförmedlingens resurser. Jag är inte heller beredd att tillstyrkautredningsförslaget om planeringsträffar i länsarbetsnämndernas regi i den mändessa träffar har avsetts fä en formaliserad karaktär. Förutsättningarna förförtroendefulla samtal om eventuella framtida förändringar på olikaarbetsplatser, vilka kanske ännu inte har beslutats av resp. företag, tordeofta vara större om sådana kontakter tas informellt. 1 den mån som frågor avdetta slag behöver behandlas i formella sammanträden i länen bör detta medhänsyn till länsarbetsnämndernas eller länsstyrelsernas sammansättning kunnaske i deras ordinarie verksamhet. Jag vill erinra om att regeringen ipropositionen om regionalpolitik (prop. 1981/82:113) efter föredragning avchefen för industridepartementet har föreslagit att länsstyrelserna skall svaraför viss planeringsverksamhet som delvis fyller det behov somdataeffektutredningen har pekat på. Dataeffektutredningenhar vidare förordat att regeringen skall ta upp överläggningar medarbetsmarknadens parter i syfte atl främja en sådan teknikanvändning att inte denytillträdandes möjligheter att finna arbete försämras. Förslaget torde habetydelse särskilt för de nytillträdande och då främst de unga kvinnprna somhar dålig utbildning och liten yrkeserfa- 1981/82:123 Bilaga 4 33 renhet.Efter det att utredningen lade fram sin interimsrapport har regeringen efteröverläggningar med arbetsmarknadens parter utfärdat en särskild förordning(SFS 1982:20) om ungdomsplatser. Däri ges möjligheter förarbetsmarknadsparterna att på särskilda villkor under återstoden av dettabudgetår ordna beredskapsarbeten för 16-och 17-åringar som inte går igymnasieskolan. Bestämmelserna är så utformade atl de stimulerar parterna atlundersöka möjligheterna att ordna särskilda arbetstillfällen som passar dennagrupp av arbetslösa. Parterna har visat stort intresse för dessa frågor, ochjag avser att ta upp överläggningar med dem om hur verksamhetenskall organiseras i fortsättningen. Jag kommer i det sammanhanget att särskiltla upp hur de unga kvinnornas arbetslöshetsproblem skall angripas. Isammanhanget vill jag också nämna de möjligheter som det s.k.jämslälldhelsbidraget kan erbjuda vid ur könsrollssynpunkt otraditionellrekrytering. Dataeffektutredningenhar vidare förprdal åtgärder för att öka tillgången på statistisktfaktamaterial om datateknikens användning. SCB har i sitt yttrande instämt idelta och yrkat att regeringen skall ge SCB i uppdrag att utarbeta förslag ifråga om förbättringar av den löpande statistiken på dataområdet. SCB anser sigvidare ha goda förutsättningar för att utföra specialundersökningar som kanbehövas för att komplettera den löpande statistiken. Dataeffektutredningenhar också förordat ökade forskningsinsatser på främst arbelsmiljöområdelrörande datateknikens användning. I regeringens proposition (1981/82:106) omforskning m.m. som jag refererat till slås fast att forskningkring arbetslivets villkor utgör en viktig del i det prioriteradeproblemområdet. Det faller bl. a. inom arbetarskyddsfondens verksamhetsområdeatt finansiera sådan forskning och jag skall i ett senare avsnitt ta upp fråganom fondens insatser på delta område. Därutöver finns del emellertid behov avall stimulera mindre forsknings-och utredningsprojekt som kan ge regeringenbeslutsunderlag i frågor med anknytning till effekterna av teknisk utveckling.Jag är beredd att efter ansökan från SCB positivt pröva atl medel förutvecklingsarbete beviljas i syfte att få till stånd förbättringar av denlöpande statistiken för att bättre kunna belysa datoriseringens effekter påarbetsmarknaden. Vidare är jag beredd all särskilt stödja projektverksamhet sombelyser hur arbetsmarknadspolitiken bäst bör anpassas lill de allt större kravpå omställningar som kan förväntas. Jag beräknar att kostnaderna härför kanrymmas inom de medel under anslaget A2. Kommittéer m.m. som jag förordade iårets budgetproposition. 14 1981/82. 1981/82:123 Bilaga 4 34 Enfortsatt strukturomvandling innebär krav på yrkesmässig rörlighet. Många kanförutses behöva byta yrke en eller under sin yrkesverksamma tid.Datoriseringen kan som nämnts dessutom bidra till att förstärka deutvecklingstendenser som har varit rådande under 1970-ta-let. Detta kaninnebära ökade sysselsättningssvårigheter för nytillträdande, handikappade ochandra personer som har begränsningar i sitt arbetsutbud, t. ex. de personer somsaknar eller har bristande yrkesutbildning. Datatekniken bidrar inom bådeindustrin och kontorsomrädet till att minska omfattningen av det okvalificeraderufinarbetet. Tekniken är en av många samverkande faktorer som kan förutsesmedföra allt större krav pä utbildning. Jag vill i detta sammanhang hänvisatill vad chefen för och statsrådet haranfört i fråga pm pågående och planerade förändringar inom det reguljäraskolväsendet och lärarutbildningen till följd av datateknikens införande inomarbetslivet. Övergångtill datateknik inom olika arbetsområden ställer dessutom krav pä återkommandefortbildning och vidareutbildning för både beslutsfattare och personer som haratt använda de nya hjälpmedlen. Även specialister som utvecklar och infördatatekniska hjälpmedel behöver fortlöpande bygga upp sin kompetens och - inteminst - bredda sina kunskaper inom andra ämnesområden för att bättre kunnaförslå teknikens funktion i en ofta komplicerad arbetsorganisation. Utbildningav redan anställda för nya arbetsuppgifter i samband med införande avdatateknik och därmed hörande organisationsförändringar faller somdataeffektutredningen anför huvudsakligen inom arbetsgivarens ansvarsområde.Det gäller såväl fortbildning av beslutsfattare och utvecklingspersonal somanvändarnas behov av kunskaper. För att fortbildningen inte skall bli alltförsnäv bör företagen dock kunna utnyttja den utbildning som samhällettillhandahåller på olika nivåer. I delbelänkandet (SOU 1981:17) Industrinsdatorisering anser dataeffektutredningen att fortbildningsbehov för redananställda inom industrin bör kunna lösas dels genom vuxenutbildning(komvux) och dels genom att företagen skall kunna köpa utbildningskapacitetfrån AMU. Vad gäller AMU: s möjligheter till försäljning av kurser bedömer AMSi sitt remissyttrande att det i vissa lägen kan finnas förutsättningar fördetta, särskilt när kapacitetsutnyttjandet är lågt. torde det dockinte vara aktuellt i så stor utsträckning, eftersom NC-maskiner och annanutrustning bara finns vid ett fåtal AMU-center i landet. Å andra sidan finnsdet kontorsdatorer på samtliga AMU-center där det bedrivs kontorsutbildning. Utredningenframhåller att det är angeläget att de redan anställda i sin fortbildning inteendast ges en teknisk påbyggnad utan även garanteras bredare kunskaper om t.ex. datoriseringens effekter på arbetsorganisation och arbetsmiljö. Utredningenmenar i rapporten (Ds A 1981: 16) Kontorens 1981/82:123 Bilaga 4 35 datoriseringatt en god och allsidig fortbildning av redan anställda skulle kunnasäkerställas genom att AMS och SÖ i samarbete med arbetsmarknadens parterutarbetar mallar för företagens interna fortbildning. LO har i sittremissyttrande över delbelänkandet Industrins datorisering framhållit vikten aven bredare fortbildning än den som ges av konsulter och dataleverantörer.LO föreslär likaledes att AMS och SÖ ges i uppdrag att tillsammans med deavtalsslulande parterna utarbeta mallar för hur fortbildningen bör ske förolika yrkesgrupper. å andra sidan framhåller att förslagetär oklart och atl de anställdas fortbildning i huvudsak är en angelägenhet förarbetsgivaren. För egen del anser jag deav utredningen och LO framförda synpunkterna i fråga om förbättringar av deredan anställdas fortbildning i samband med datorisering vara värdefulla. Detbör dock överlåtas pä arbetsmarknadens parter att själva utforma riktlinjeroch mallar för den företagsinterna fort- och vidareutbildningen. Jag menar attden kompetens och de erfarenheter som de avtalsslutande parterna har byggt uppi fråga om läroplansutformning m.m. genom medverkan i bl.a. partssammansattaorgan för arbetsmarknadsutbildningen kan utgöra en god grund vid utformningenav sådana riktlinjer för företagens fortbildning av anställda inom resp. yrkesområde. Fortbildningav yrkesverksamma vuxna kan också anordnas inom ramen för komvux. Där bedrivsutbildningen enligt kursplaner som fastställs av SÖ efter samråd medarbetsmarknadens parter. Komvux utnyttjar för sådan utbildning ofta lokaler ochutrustning i företag, men utbildningen står öppen även för andra deltagare änföretagets anställda. Jag vill i detta sammanhang erinra om atlkomvux-utredningen (U 1978:04) bl. a. har i uppdrag att uppmärksamma problembeträffande gränsdragningar mot sådan utbildning som bör bedrivas av företag.Komvux-utredningen skall föreslå en gränsdragning mellan arbetsmarknadsinriktadkommunal vuxenutbildning och företagsintern utbildning samt anger i vilkaavseenden ett samarbete bör förekomma. Dataeffektutredningenhar diskuterat möjligheten att inrätta särskilda företagsanknutnautbildningsfonder för omskolning och fortbildning av redan anställda till nyayrkesroller bl. a. till följd av datorisering eller för annan utbildning inomdatorområdet. TCO stöder utredningens förslag men anser att de mindre företagensutbildningsbehov måste tillgodoses genom andra lösningar. Kommittén (A 1980:02)för arbetsmarknadsutbildning och företagsutbildning (KAFU) har itilläggsdirektiv (Dir. 1980:65) fält i uppdrag att pröva frågan omutbildningsfonder i företag i syfte alt utnyttja konjunkturnedgångar förutbildning av personal som alternativ till permittering eller uppsägning. I denmån KAFU finner sädana utbildningsfonder möjliga bör självfallet ävenutbildning i dalateknik och därmed sammanhängande ämnen kunna ges. Den avchefen för industridepartementet tillsatta kommittén (I 1981:03) av vissafrågor rörande trygghets- 1981/82:123 Bilaga 4 36 fonderhar i uppgift alt utreda ett system med frivilliga trygghetsfonder. Syftet äratt göra det möjligt för förelag att reservera medel för framlida utgifter isamband med driftinskränkningar eller övergång till annan verksamhet. Jag villi delta sammanhang även erinra om beslut (prop. 1978/79:210. SkU1978/79:57, rskr 1978/79:389) aU allmän investeringsfond i företag spmbedriver industriell fillverkning får tas i anspråk bl. a. för utbildning. Som jag harframhållit ligger ansvaret för utbildning av redan yrkesverksamma som berörs avomställningar i första hand på resp. arbetsgivare. Erfarenheterna visar attstörre företag liksom offentliga arbetsgivare har förutsättningar att ordnasådan utbildning pä ett tillfredsställande sätt. Jag har iarbetsmarlnadsdepartementets bilaga till propositionen om småföretag (prop.1981/82: 118, bil. 3) konstaterat att de mindre och medelstora företagen harsvårare att finna lämpliga utbildningsformer och också svårare attavvara personal eller anställa ersättare. Det kan därför inte uteslutas.attmindre och i viss mån medelstora företag har så bristfälliga kunskaper ellerresurser för utbildning att en annars möjlig produktivitetsökning inte kommertill stånd. Jag bedömer att datatekniken medför så stora fördelar för samhälletsom helhet att staten under en övergångstid bör vara beredd att med ettekonomiskt stöd stimulera sådan utbildning som är ägnad att underlätta endatorisering av mindre och medelstpra företag. Bidraget bör avse utbildning somdirekt motiveras av att anställda får ändrat yrkesinnehåll till följd avdatatekniken och därmed sammanhängande ändringar av arbetsorganisationen. Detbör syfta till att dels motverka uppkomst av flaskhalsproblem i företagen somföljd av bristande kunskaper och dels stödja personer vilkas sysselsättning kanvara i fara. AMS bör bemyndigas att betala ett bidrag av . perutbildningstimme för högst 180 timmars utbildning av varje anställd i företagmed högst 200 anställda. Bidragsvillkoren bör i övrigt vara desamma som förandra former av arbetsmarknadsutbildning i företag. Bidraget bör få lämnas underde närmaste tre budgetåren. Jag beräknar atl kostnaderna härför kan rymmas inomde medel under anslaget B 2. Arbetsmarknadsutbildning som jag förordade iårets budgetproposition. Arbetsmarknadsutbildningenär vid sidan av platsförmedlingen det viktigaste medlet för atl underlättaomställningar i arbetslivet. Den måste som dataeffektutredningen och ettflertal remissinstanser framhåller, hälla en hög beredskap och snabbt kunnaanpassas till ändrade behov. AMS framhåller i sitt remissvar att arbetsmarknadsutbildningensflexibilitet prövas fortlöpande och alt det införda budgetsystemet ökarmöjligheterna all planera ulbildningen. framhåller iinterimsrapporten att flexibiliteten i AMU skulle öka genom en utökadsamverkan med företag. Jag vill erinra om vad jag har anfört i dennafråga i propositionen (1980/81: 126, AU 1980/81:404, rskr 1980/81:21) om arbetsmarknadspolitikensframtida inriktning och i budgetpropositionen 1982. 1981/82:123 Bilaga 4 37 Dataeffektutredningenframhåller också att flexibiliteten i arbetsmarknadsutbildningen skulle kunnaöka genom samverkan med andra utbildningsanordnare. Utredningen anför vidareatt en decentralisering av beslut om läroplanernas utformning skulle kunna ledatill en snabbare anpassning av utbildning till arbetsmarknadens behov. I dessafrågor vill jag avvakta förslag från bl. a. KAFU som har i uppgift att medsärskilt beaktande av flexibilitetsaspekter pröva såväl frågan om samordningmellan samhällets olika utbildningsanordnare som möjligheterna altdecentralisera befogenheter och ansvar för verksamheten. Jag vill i dettasammanhang även erinra om vad statsrådet anfört i budgetpropositionen(prop. 1981/82:100, bil. 12 s. 227) om samordningsfrågor mellan gymnasieskolan,vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning samt om att en särskildarbetsgrupp skall analysera olika alternativ. Jaginstämmer i vad utredningen anför om bristyrkesutbildningens betydelse förredan anställda som vill förbättra sina möjligheter att behälla eller bytaarbete. Eftersom bristyrkesulbildningen står öppen även för perspner som haranställning menar utredningen all ett lämpligt utbud av sådan utbildning påorter med sysselsättningsproblem skulle kunna medverka till alt öka såväl dengeografiska som den yrkesmässiga rörligheten. Utredningen föreslär attbristyrkesutbildning i större utsträckning får bestämmas lokalt ellerregionalt. AMS ger i sitt remissvar stöd för denna uppfattning och framhålleratt en sådan möjlighet redan finns. Utvecklingen torde också enligt utredningenställa krav på en nivåhöjning av arbetsmarknadsutbildningen för att underlättade kontorsanställdas övergång till andra befattningar och andra yrkesområden.Det bör ankomma på AMS att i samråd med arbetsmarknadens parter planera ochbesluta om arbetsmarknadsutbildningens inriktning och att vidta de åtgärdersom bedöms nödvändiga med hänsyn till läget på arbetsmarknaden. Kursernasinnehåll måste fortlöpande anpassas till datatekniken och annan tekniskutbildning, vilket innebär stora krav pä flexibilitet iarbetsmarknadsutbildningen.