prop · G50364 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är emellertidtveksamt om så stora ekonomiska fördelar kan erbjudas med naturgasuppvärmningatt denna form väljs spontant i den omfattning som förutsätts i kalkylerna förprojektet. Själva introduktionen av ett nytt värmesystem innebär också i sigatt en tröghetströskel måste bemästras. Utan samhälleliga styrmedel i form avekonomiska fördelar eller tvångsåtgärder kan det ställa sig svårt att förmå fasfighetsägarei för gas avsedda områden till gasuppvärmning. Det gäller speciellt i befintligbebyggelse. Detär emellertid att märka att behovet av styrmedel är olika för olika gmpper avkonsumenter. Fören stor del av industrierna är det rimligt att räkna med att naturgasen har såstora fördelar att valet av energiform ställer sig naturligt. Eftersom industrikundernautgör ett begränsat antal, är det möjligt att genom individuell marknadsföringoch individuella förhandlingar nå en tillfredsställande marknadsandel och ivissa fall skapa avsättning för naturgasöverskottet vid lågbelastning. I defall överenskommelse inte kan nås med tänkbara konsumenter i denna gmppföreligger sannolikt sådana omständigheter att naturgasen inte är lämpHg somenergikälla vid tillverkningen och att en rationell energianvändning fömtsätternågon annan energiform. Prop.1981/82:64 56 knappastheller realistiskt att med statligt stöd subventionera en sådan övergång. Fördenna grupp föreligger därför inget behov av nya styrmedel. Ifråga om den antalsmässigt stora konsumentgmppen, småhusägama, är situationenen annan. Det måste vara vanskligt att inleda individuella förhandlingar ochmarknadsföring för att i geografiskt avgränsade områden längs stamledningenssträckning skapa ett tillräckligt underlag för ett distribuUonsnät. Det är fördenna grupp det behövs styrmedel som snabbt kan åstadkomma en tillräckligt storanslutning. Iviss utsträckning går det säkert att förhandlingsvägen åstadkomma att fastighetsägarenväljer eller går över till gas. Det pris som kan erbjudas är här en avgörandefaktor. Prissättningen är dock osäker, eftersom bl.a. beskattningsfrågan inteär klar. Priset är vidare beroende av oljeprisets utveckling. De leveransavtalför naturgas som har träffats har knutits till de vid varje Ullfällerådande oljepriserna. Gasenskonkurtensförmåga i fråga om uppvärmning av småhus blir givetvis beroende av devillkor som alternativa energislag kan erbjuda. Lättast att jämföra är oljandär importpriset påverkar gaspriset. Som nämnts bygger de ekonomiska fömtsättningarnaför gasintroduktion på att gasen skall användas för att ersätta oljeuppvärmning. framlagda energipropositionen (prop 1980/81:90) föreslås ettprogram för oljeersättning med inriktning på att väsentligt minska Sverigesoljeberoende. Höjningar föreslås av beredskapsavgift och skatt på oljeprodukter(se 5.4.2). En ny lag föreslås om utförande av eldningsanläggningar för fastbränsle, som i realiteten innebär ett krav på kombinationspanna vidoljeeldning i småhus. Kravet på utförande för fastbränsleeldning gäller dockinte vid gaseldning inom områden där naturgas distribueras eller avses blidistribuerad. Fastabränslen kan bli aktuella för uppvärmning av småhus. Här spelar bl.a. krav påfortlöpande tillsyn, miljöfaktorer och pris på råvaran in. Det viktigastealternativa energislaget för de småhus som är aktuella för gasuppvärmning ärelenergi. och bedöms tillgången påelenergi i att vara god. I energipropositionen föreslås (se 5.4.2) atttillgänglig elkapacitet skall användas för att på effektivast möjliga sättersätta olja vid uppvärmning. Den utökade användningen av elenergi måste dockske på ett sådant sätt att det senare är möjligt att övergå till andrauppvärmningsformer, om tillgången på elenergi blir mindre i samband medavvecklandet av kärnkraften. Vissa styrmedel föreslås för att främja övergångfrån olja till el. Här kan nämnas (se 5.4.2) den föreslagna höjningen avberedskapsavgiften och skatten på oljeprodukter bl.a. för att görabeskattningen av olja och av el mera neutral . För att främjaövergång från olja el i små och medelstora pannor föreslås i denproposition (prop. 1980/81: 133) om riktlinjer för energisparverksamheten ibyggnader m. m. som förelagts att ener- Prop.1981/82:64 57 gisparstödskall kunna lämnas bl.a. för åtgärder som föranleds av övergäng från olja tillel (se 5.3.4). När eluppvärmning nufrämjas på olika sätt medför detta också att dess konkurrensförmåga i förhållandetill gas förstärks. Härtill kommer att elenergin produceras inom landet,varigenom möjligheten att kontrollera prisutvecklingen är bättre än i fråga omimportbränsle. För att få till stånd gasuppvärmning i fömtsatt omfattning krävsdärför att gasen klarar särskilt konkurrensen från elsidan. Gasuppvärmningkräver inom sitt område förhållandevis högre anslutningsgrad än elvärme. Vidövergång till elvärme i befintlig bebyggelse är det i stället distribufionsnätenskapacitet som kan bh en kritisk faktor. Det nu sagda innebär attockså eldistributörrerna bör få möjlighet att påverka övergången till elvärme(jfr prop. 1980/81:90 s. 254). 1980/81:133 föreslås att i ärenden om energisparlåntill konvertering från olja till el yttrande skall inhämtas fråneldistributören. Eldistribufionen sker ofta i regi och även om så intesker har kommunerna ett ansvar och inflytande på området. Det är från energipolitisksynpunkt rimligt att kommunerna ges ökade möjligheter att styra användningen avgas och el på ett rationellt sätt. Detta ligger också helt i linje med denökade betydelse som den kommunala energiplaneringen avses få. 1980/81:90understryks särskilt vikten av kommunernas planering för att minskaoljeberoendet. När nu frågan om styrmedel för en viss uppvärmningsform tas uppmåste en väsentlig förutsättning vara att avvägningen mellan olikauppvärmningsformer sker i överensstämmelse med kommunens energiplanering.Kommunernas skyldigheter på området är angivna i lagen (1977:439) om kommunalenergiplanering (jfr 5.3.1). Enligt denna åligger det kommunerna att i sinplanering främja hushållningen med energi och verka för en säker ochtillräcklig energitillförsel. Skyldigheten gäller både ifråga om kommunernasegen energiförbmkning och deras samhällsplanering. Lagen innehåller inga medelför att genomföra den kommunala planeringen men ålägger producenter ochdistributörer av energi hksom större energiförbrukare att på begäran lämnakommunen uppgifter som behövs för planeringen. Särskiltnär det gäller ny bebyggelse har kommunerna redan nu vissa möjligheter attstyra energianvändningen. Kommunerna har vid lokahse-ring av miljöfarlig eller energikrävandeindustri som avses i 136 a § byggnadslagen möjlighet att förhindra etableringav nytillkommen verksamhet. Någon möjlighet att besluta om uppvärmningsform ienskilda fastigheter har kommunerna inte f.n. Kommunen har dock i outbyggdaområden möjlighet att styra bebyggelsens utformning i samband med upprättandeav stads- eller byggnadspian. Planen upprättas i allmänhet inte förrän kommunenträffat exploateringsavtal med byggherren för området. Kommunen kan iexploateringsavtalet ställa villkor om att bebyggelsen i området skall inrättasför en speciell uppvärmningsform, exempelvis naturgasuppvärm- Prop.1981/82:64 58 ning.Frågor som rör exploateringsavtal är, utom för vissa specialområden, intereglerade vilket medför att vanUga civilrättsliga regler gäller för upprättandeav sådana avtal. I samband med att kommunen upplåter mark finns samma möjlighetatt ställa villkor om uppvärmningsform. 1 befintlig bebyggelse saknasmöjligheter att på motsvarande sätt ställa villkor. Sammanfattningsvis kansägas att kommunerna har vissa möjligheter att påverka uppvärmningsformernainom kommunen men att de knappast är tillräckliga för det syfte som här äraktuellt. Det behövs därför ytterligare styrmedel. Somframgår av det fidigare finns stora likheter mellan gasuppvärmning och Qärrvärme.I båda fallen sker uppvärmningen i centraliserade system vars ekonomi ärberoende av hög anslutningsgrad i det aktuella området. En jämförelse med Qärrvärmeområdetligger därför nära till hands när det gäller utformningen av styrmedel. Enmöjlighet är att tillskapa en lag av Qärrvärmelagens modell (se 5.3.2), sommedger tvångsanslutning om värmesystemet allmänförklaras. Det tvång somdrabbar konsumenten balanseras där av rättigheter i förhållande tilldistributören. En allmänförklaring görs av en central statlig myndighet efteren ekonomisk bedömning och innebär a. leveransskyldighetinom a. avgiftsskyldighet verksamhetsområdet för systemet b. självkostnadsprincipi b. möjlighet till fråga om taxor och av- prövning av taxe gifter frågor i va-nämnden c. likställighetsprincip c. insyn i taxe- och för abonnenterna avgiftssystemet Någonallmänförklaring av Qärrvärmesystem har inte skett. Nuvarande Qärrvärmenäthar i stället byggts upp genom avtal mellan distributörer och konsumenter. Attså har kunnat ske beror på Qärrvärmens konkurtenskraft och på att under senare tidhar tillkommit en rad styrmedel som främjar Qärtvärme. De viktigaste av dem är 1. att en konsument i ett områdedär Qärrvärme distribueras eller avses bli distribuerad inte har rätt elför uppvärmning (se 5.3.3). 2. att statliga bostadslån utgårendast om Qärrvärmeanslutning sker i fall där sådan är lämplig och energisparstödkan utgå för Qärrvärmeanslutning (se 5.3,4). Av energisparstödhar utgått omkring 500 milj. kr. för detta ändamål, 3. att distributören genom Qärrvärmelagenhar möjlighet att i sista hand begära allmänförklaring. Denlag om utförande av eldningsanläggningar för fast bränsle som föreslås i prop.1980/81:90 kommer också att få betydelse i och med att enskild oljeeldningförsvåras. Eftersom kravet på utförande för fastbräns- Prop.1981/82:64 59 leeldningockså gäller pannor i Qärrvärmeanläggningar, kan emellertid denna lag innebäraökade kostnader ocksä för Qärrvärmen. Dock torde de fasta bränslena i längdenblir billigare än olja och sammantaget bör övergången till fasta bränslen öka Qärrvärmenskonkurrensförmåga. Ominte allmänförklaring sker finns ingen direkt anpassad offentligrättsligreglering av förhållandet mellan distributören och konsumenten. Allmännaavtalsrättsliga principer gäller och taxor och avgifter bestäms fritt (jfr6.1). Informella förhandlingar mellan hyresgästföreningen, fastighets-ägarföreningenoch värmeverksföreningen har resulterat i en av värmeverksföreningenrekommenderad normaltaxa, som inte är bindande men som har en viss betydelseför taxesättningen. Det skulle inte medföranågra större problem att överföra Qärrvärmelagens regelsystem tillnaturgasområdet. Den modell som Qärrvärmelagen erbjuder kan relativt lättanpassas till naturgasanläggningar. Det framgår redan av omständigheterna kringQärrvärmelagens tillkomst. lämnade i sittbetänkande (SOU 1974:77) Värmeförsörjning enligt värmeplan ett förslag tilllag om allmänna värmesystem, som innefattade lokal distribution för uppvärmningmed Qärrvärme, el eller gas. Med hänsyn till att såväl el som gas harytterligare användningsområden, beträffande gas bl.a. matlagning, lämnades gasoch el utanför regeringens förslag till lag om allmänna Qärrvärmeanläggningar (prop.1975/76:149 s. 45). Några större svårigheter att anpassa modellen till naturgasfinns emellertid inte. Anledning finns knappast att i lag reglera frågan omanvändning av gas för matlagning. Den ytteriigare belastning på ett naturgasnätsom föranleds av efterfrågan på gas för matlagningsändamål får huvudmannen tahänsyn till vid dimensioneringen av nätet. Även om det kan finnas en vissosäkerhet om storleken på denna efterfrågan, bör användningen av naturgas förmatlagning utan olägenheter kunna lösas avtalsvägen. Ocksåde styrmedel som finns för att främja en frivillig övergång till Qärrvärme kanlätt anpassas till naturgas. Den föreslagna fastbränslelagen innehåller somnämnts en särskild bestämmelse om undantag från kravet på möjlighet till fastbränsleeldningvad gäller eldningsanläggning för natur-ga.s i områden där sådan distribueraseller avses bli distribuerad. Somnämnts har Qärrvärmelagen inte tillämpats i praktiken. Om de angivna styrmedlenför Qärrvärme anpassas också till naturgas, är det inte omöjligt att enmotsvarande naturgaslag skulle få spela samma roll, alltså som en sista utvägför distributören. Att lagen inte tillämpas innebär bl. a. att detkonsumentskydd som den innehåller inte heller blir tillämpligt. Om allmänförklaringgjordes obligatorisk, skulle dels denna fråga lösas, dels behovet av andrastyrmedel bli betydligt mindre. Det synes emellertid rimligt att naturgasjämställs med Qärrvärme i fråga om reglerna för allmänförklaring. Enallmänförklaring bör därför vara frivillig i fråga om ett naturgasnät liksomför en Qärrvärmeanläggning. Det kan nämnas att sta- Prop.1981/82:64 60 tensindustriverk i sin senaste anslagsframställning aktualiserat frågan omobligatorisk allmänförklaring av Qärrvärmeanläggning, vilket dock inteföranlett någon åtgärd. Att allmänförklaring görsfrivillig innebär att möjligheten att avtalsvägen bygga upp ett naturgasnäthålls öppen. Därmed bör också motsvarande styrmedel som finns för Qärtvärmetillskapas, alltså undantag från distribu-Uonsskyldigheten för el ochmotsvarande regler i fråga om bostadslån m.m. Dessa styrmedel har varittillräckliga för att bygga upp nuvarande Qärrvärmenät. Möjligheten att i sistahand begära allmänförklaring kan visserligen i sig ha haft viss betydelse. Detavgörande har dock säkerligen varit de ekonomiska fördelar som Qärrvärmen har itätbebyggda områden. En bidragande orsak till att allmänförklaring inte harskett kan också vara att distributören inte har velat ådraga sig deskyldigheter som lagen förutsätter, bl. a. en omedelbar leveransskyldighet tillalla fastigheter inom ett visst område och viss reglering av taxor ochavgifter. Eftersom konsumenterna ipraktiken kan utsättas för visst tvång att använda gas, kan diskuteras attinföra en möjlighet för dem att på motsvarande sätt som på elområdet fåleveransvillkoren prövade i särskild ordning (se 5.3.3). Situationen är dockinte helt jämförbar, eftersom eldistributören som koncessionshavare har etträttsligt monopol på elleveranser inom koncessionsområdet och närmast är attjämställa med innehavaren av en allmänförklarad anläggning. Samma diskussionkan föras på Qärrvärmeområdet och nägot skäl att särbehandla gasen finnsknappast. Att kommunerna regelmässigt själva kommer att svara fördistributionen eller ha ett starkt inflytande över denna innebär också att dehar ett direkt ansvar för att gaskonsumenterna inte missgynnas. Som framgår avavsnitt 5.5 måste kommunala taxor i princip utformas så att avgifterna inteöverstiger kommunens självkostnader. Frågan om taxe- och prissättning inom energiområdetutreds f. n. (se avsnitt 5.5). Sammanfattningsvisföreslås att följande vidtas för att främja gasintroduktionen. - Qärrvärmelagens bestämmelser utvidgastill att avse även naturgasnät - ellagen ändras på så sätt atteldistributören befrias från skyldighet att leverera el för uppvärmning inaturgasområden - reglerna om statligt stöd till energibesparandeåtgärder som gäller Qärrvärme utvidgas till att avse även naturgas. På sammasätt som gäller för Qärrvärme bör anslutning till ett befintligt naturgasnät,om inte särskilda skäl talar däremot, vara villkor för statliga bostadslån. Dennärmare utformningen av de föreslagna styrmedlen behandlas i följande avsnitt. 1981/82:64 61 Föratt säkra att den önskade naturgasanvändningen kommer till stånd bör såledesvidtas åtgärder, varigenom naturgas i vissa hänseenden jämställs med Qärrvärme.Till en del krävs lagstiftning. På samma sätt som enligt Qärrvärmelagen börhuvudmannen för ett naturgasnät ges möjlighet att ansluta fastighetsägare iområden som avses bli försörjda med naturgas. Vidare bör genom ändring i ellageneldistributör befrias från skyldighet att leverera el för uppvärmning inaturgasområden på samma sätt som gäller för Qärrvärmeområden. Slutligen börstatligt stöd i form av lån lämnas vid byte uppvärmning med naturgas elleranslutning av ny bebyggelse till ett naturgassystem och som villkor förstatliga bostadslån gälla att därför lämpliga fastigheter ansluts tillbefintliga naturgasnät. Reglemai lagen om allmänna Qärrvärmeanläggningar har behandlats i avsnitt 6.2 ochfinns utförligt redovisade i avsnitt 5.3.2. Lagen är tillämplig på Qärrvärmeanläggningarsom allmänförklarats. Allmänförklaring görs av statens industriverk på begäranav huvudmannen för anläggningen. I allmänhet drivs Qärrvärmeanläggningar ikommunal regi. skall vid begäran om allmänförklaring pröva omdet finns behov av anläggningen från allmän synpunkt. Inom en allmänförklaradanläggnings verksamhetsområde blir fastighetsägarna skyldiga att betala avgiftfill huvudmannen om fastigheten behöver uppvärmas och uppvärmningen inte med störrefördel kan ske på annat sätt. Å andra sidan uppkommer för sådana fastigheter enrätt att ansluta sig till anläggningen och huvudmannen blir skyldig attleverera Qärrvärme. Särskilda regler till konsumenternas skydd finns om taxoroch avgifter. Vidare finns regler om skyldighet för huvudmannen att anslutaeller inlösa äldre uppvärmningsanordningar vid övergång till Qärtvärme. Fjärrvärmelagensregler kan i stor utsträckning lätt utvidgas till att avse naturgasnät. Vissaprincipiella tekniska skillnader finns dock mellan Qärrvärmesystem ochnaturgassystem som på visst sätt måste avspeglas i lagsystemet. Vid Qärrvärmesker uppvärmning av hetvatten centralt medan naturgas förutsätter en enskild gasbrännarei varje fastighet. Vidare har naturgasen viktiga användningsområden vid sidanav uppvärmning, bl. a. i industriella processer. Iett Qärrvärmesystem utgör hjärtpunkten en eldningsanläggning, där energiomvandlingentill värme sker. Denna anläggning med dithörande distributionsnät utgör ennaturlig enhet. I ett naturgassystem distribueras ett bränsle från eninmatningspunkt och omvandlingen värmeenergi sker på ett stort antalställen vid distributionskedjans slut. Hela det nu planerade naturgasnätet ärhopkopplat och stamledningen är förbunden med ett uUändskt rörsystem. Någranaturliga gränser för nätets delar finns inte även om man i stora drag kanurskilja olika fördelningsystem. Det medför att omfattningen av ett naturgasnätinte kan bestämmas på ett lika enkelt sätt och i viss mån blir godtycklig. 1981/82:64 62 Vidtillämpningen av Qärrvärmelagens regelsystem på ett naturgasnät synesemellertid frågan om teoretisk avgränsning av ett sådant nät sakna praktiskbetydelse. Lagen reglerar förhållandet mellan distributören och fastigheterinom ett bestämt område och det är detta områdes utsträckning som i praktikenär det centrala. Några skillnader i fråga om hur detta område skall bestämmasfinns inte mellan Qärrvärmeanläggningar och naturgasnät. Omfattningen av ett allmänförklaratnaturgasnät bör således bestämmas från praktiska utgångspunkter, t. ex. den delav ett större nät som UtnytQas av en viss distributör. Reglernaför naturgasnät bör kunna byggas upp på följande sätt. I samband medallmänförklaring av ett på lämpligt sätt bestämt naturgasnät bestäms enligt Qärrvärmelagensmodell ett område utöver vilket värmesystemets verksamhetsområde inte fårutsträckas. Något hinder mot att låta området för värmesystemet bestå av flerageografiskt åtskilda områden bör inte finnas under förutsättning att ettgemensamt värmesystem föreligger, där konsumenterna behandlas lika. Omverksamhetsområdets faktiska gränser beslutar huvudmannen. Området kan ipraktiken utgöras av befolkningsöar på rimligt avstånd från stamledningen.Inom området är huvudmannen skyldig att låta fastighetsägaren bruka systemet,dvs. ansluta sig, om fastigheten behöver värmas och behovet inte kan med fördeltillgodoses på annat sätt. Huvudmannen är dock berättigad till visst anståndmen är å andra sidan skyldig att medverka till provisoriska anordningar förfastigheter som kan komma att sakna egen värmeanordning därföratt de har byggts för gasuppvärmning eller en äldre värmeanordning är i sådantskick att den måste bytas. Brukningsrättenkompletteras med en leveransskyldighet för huvudmannen. Om denna inte fullgörsblir huvudmannen skadeståndsskyldig gentemot fastighetsägaren. Vid brist pånaturgas har huvudmannen dock rätt att ersätta denna med annat gasformigtbränsle, t. ex. gasol, utan att skadeståndsskyldighet inträder. Inomverksamhetsområdet uppkommer å andra sidan en avgiftsskyldighet för ägare tillfastigheter, vars värmebehov inte med fördel kan tillgodoses på annat sätt ängenom naturgassystemet. Denna bedömning skall ske efter objektiva grunder ochfastighetsägarnas egen uppfattning saknar självständig betydelse. Att enfastighet redan har en tillfredsställande uppvärmningsanordning har ingenavgörande betydelse, om huvudmannen är villig att utge ersättning för den.Huvudmannen är skyldig att utge skälig ersättning för befintlig anläggning förvärmeförsörjning som blir onyttig till följd av anslutningen till naturgassystemet.Är fastigheten inte inrättad för ett vattenburet system, är i allmänhet enövergång till naturgas så tekniskt och ekonomiskt ofördelaktig att den inte tersig rimlig. Om ett vattenburet system redan finns är kostnaden för en övergångrelativt liten och något hinder för anslutning till naturgassystemet finns iregel inte. Naturgassystemkan vara ekonomiskt intressanta i tätbebyggelse där Prop.1981/82:64 63 Sådana områden är i regel bostadsområden med lokaler förnärservice, såsom skolor, förskolor, butiker och liknande. Även lokaler avsådant slag bör anslutas till systemet om inte särskilda skäl talar däremot. Överhuvudbör liknande överväganden i fråga om brukningsrätt och anslutningsskyldighetgöras som anfördes i förarbetena till Qärrvärmelagen (prop. 1975/76:149 s. 50 ff).Ett skäl för undantag kan vara att alternativet till naturgas är att utforma enbyggnad för ett avancerat tillvaratagande av solvärme eller att utnytQa envärmepump eller spillvärme. Tidigarehar nämnts att inga särskilda styrmedel behövs för naturgasanvändningen iindustrin och trädgårdsnäringen. Förhållandena är här sådana att relationernamellan distributör och konsument bäst bör lösas avtalsvägen. Industri- ochträdgårdsbyggnader bör därför generellt undantas från reglernastillämpningsområde. Naturgasinstallationenomfattar inkommande ledning med avstängningsventiler, säkerhets-, regler- och mätutmstning.Installationen ägs av gasdistributören. Gasen leds i fastigheten genom rör tillförbrukningsstället där gasen förbränns i en speciell gasbrännare. I befintligavärmeanläggningar är det ofta tillräckligt att byta brännare vid övergång Ullnaturgas. 1 fastigheter med befintlig värmeanordning blir som nämntshuvudmannen skyldig att lösa in värmeanordning som blir onyttig till följd avanslutningen till nalurgassystemet. Däremot föreligger ingen skyldighet förhonom att betala för gasbrännare eller gasutmstning i övrigt. Vid anslutningtill naturgassystemet får konsumenten betala en anslutningsavgift som skall täckakostnaderna för servisledning till fastigheten, avstängnings-, regler-, säkerhets-och mätutrustning samt del av det lokala distributionsnätet. Anslutningsavgiftenberäknas blir avsevärt lägre än vid anslutning till Qärrvärmeanläggning.Kunderna får själva svara för kostnaden för pannor, brännare och rökgaskanaler. Förbmkningskostandernaomfattar dels gaskostnaden och dels kostnaden för fördelningsnätet och skallfördelas mellan konsumenterna så att ingen gynnas pä den andras bekostnad.Huvudmannen får la ut så stora avgifter och anpassa taxan så att han kan täcka kostnademaför ledningsnätet och den levererade naturgasen samt åtgärder för belastningsuQäm-ning.Självkostnadsprincipen skall således gälla. Frågorom allmänförklaring av naturgasnätet bör prövas av samma myndighet som prövarallmänförklaring av Qärrvärmeanläggning, dvs. L n. statens industriverk. I prop.1980/81:90 föreslås att industriverkets energienhet och verkets uppgifter påenergiområdet överförs till en ny central myndighet fr.o.m. .