prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Vårandel av världsmarknaden för har emellertid också minskat i takt medatt länder med rikare och mera lättillgängliga mineralfyndigheter har ökat sinproduktion. Det sagda gäller framför allt järnmalmen. Från att så sent som på1950-talet ha varit världens främsta leverantör av järnmalm, har nu enmarknadsandel av . Exporten av järnmalm går framför allt till deneuropeiska ståUndu-strin. De stora jämmalmsexportörerna är nu ,(vilkas primära marknader är respektive ) och (somsäljer stora kvantiteter i och vars produktionskapacitet fortsätter attöka kraftigt). Gruvindustrini genomgår f.n. en kraftig strukturförändring. Den tar sig uttryck idels en minskad järnmalmsproduktion, dels en ökad sulfidmalmsproduktion förbasmetallerna koppar, zink och bly. Även för legeringsmetaller, ädelmetalleroch industrimineral föreligger möjligheter till en ytterligare ökad produktion.En mycket långsiktig trend är enligt flera bedömare en successiv minskning avefterfrågan på vissa traditioneUa metaUer tiU förmån för andra material somaluminium, kompositmaterial och keramer, som oftast baserar sig påindustrimineral. Här kan flnnas långsiktiga möjligheter att i Sverigetillgodogöra råvaror som därmed får nya eller bredare användningsområden.Forskning kring olika möjligheter till substitution pågår ibetydande omfattning i liksom om olika återvinningsproblem. Detär enligt min mening angeläget att pröva den långsiktiga affärsverksamheten ien utvidgad produktion i av främst vissa legeringsmetaller. Såväl destrukturella förutsättningarna som de konjunkturellt betingadeprisfluktuationerna på de internationella mineralmarknaderna bör därvid beaktasoch vägas in i förutsättningarna för en lönsam breddning av gruvindustrin iSverige. Sulfidmalmsbrytningenslönsamhet påverkas kraftigt av metallprisernas förändringar på världsmarknaden.Särskilt koppar är föremål för stora prisfluktuationer. Priserna på deviktigaste av de metaller som utvinns av malm från de svenskasulfidmalmsgruvorna bör, enligt flertalet bedömare, Uggapå en sådan nivå att de svenska sulfidmalmsgruvorna erhåller god lönsamhet.Branschen kännetecknas av en pmfattande integratipn framåt i förädlingsledet.Ett företag, , intar en dominerande ställning inomsulfidmalmsindustrin. Desvenska järnmalmsgruvornas konkurrenskraft har successivt försämrats.Orsakerna härtill är flera. Stora dagbrottsgruvor med lägre kostnader Prop.1981/82:99 22 förbrytning och olika transpprter samt större möjligheter att mötakpst-nadsstegringar än de svenska gruvorna har öppnats i andra länder. Sänktasjöfraktskostnader, bl. a. beroende på större tonnage har ytterligare stärktdessa gruvors konkurrenskraft på den västeuropeiska marknaden. Det senaste årethar dock priserna på sjöfrakter ökat. Denna relativa förbättring ikonkurrenskraft för de svenska järnmalmsgruvorna kan dock endast margineUtuppväga det kostnadsgap som föreligger. De svenska järnmalmerna är vidare tillstor del fosforrika. Antalet stålverk som använder sådana har undersenare år minskat, bl. a. beroende på utvecklingen av mindre kostnadskrävandeprocesser för järnframstäUning från icke-fosformalmer. Järnmalmsgruvindustrini karaktäriseras av att ett fåtal stora enheter svarar för huvuddelenav både produktion och antal anställda. Det statliga Luossavaara-KiirunavaaraAB () dominerar helt branschen och har sin verksamhet koncentrerad tillrelativt få men stora gruvor i norra . Problemenför svensk järnmalmsgruvindustri gäller i högsta grad för . Exportav järnmalm till lönsamma priser har ej varit möjlig förde mellansvenska järnmalmsgruvorna. Efterfrågan är till stora delar begränsadtill förbrukare inom . Kvarvarande gruvor i drift ägs av . Detfinns dock, enligt flertalet bedömare, förutsättningar för att sysselsättningenkan öka inom sulfidmalmsgruvindustrin i till följd av att nyafyndigheter har upptäckts. Både staten och gruvindustrin satsar också storabelopp på prospektering efter ytterligare fyndigheter i . Regeringeninrättade en delegation för samråd mellan de i Mellansverigeverksamma gruvföretagen, berörda samhällsorgan och arbetsmarknadens parter ifrågor som skulle beröra den mellansvenska gruvindustrins förhållanden ochutveckling. Arbetet skulle bedrivas i nära samarbete medberörda myndigheter och mineralpolitiska utredningen. Enväsentlig uppgift för delegationen blev att prioritera olika projekt inomgruvnäringen i . Detta innefattade en kartläggning avutvecklingsarbete inriktat mot speciella fyndigheter. Enannan väsentlig uppgift blev att undersöka i vad mån en bättre arrondering avbefintliga utmål kan ge underlag för en utvidgad brytning vid några fyndighetereller nyöppnande av någon gruva. Väsentligt var också att delegationen skuUesöka åstadkomma en samordning av de resurser som finns i förprospektering och fyndighetsundersökning samt verka för att resultaten avdessa undersökningar utnyttjas på ett så rationellt sätt som möjligt. Sommaren1979 fick delegationen i uppdrag av regeringen att granska även vissa förslagbeträffande i . Prop.1981/82:99 23 dragetföranleddes av beslut med anledning av propositionen1978/79:126 om medel för tidigareläggning av vissa investeringar inom , m.m. (NU 1978/79:43, rskr 1978/79:369). Delegationensarbete med att granska den mellansvenska gruvindustrins läge och föreslålämpliga åtgärder ledde bl. a. till att beslöt omsärskilda medel för statens medverkan i ett prospekterings- ochundersökningsprojekt i Stollbergsfältet tillsammans med AB Statsgruvor (prop.1979/80:125 bil. 11, NU 1979/80:71, rskr 1979/80:379). problem inom järnmalmsområdet har behandlats i (prop. 1981/82:56, NU 1981/82:13, rskr 1981/82:82). beslöt därvid bl.a. en omfattande finansiell rekonstruktion av samt en höjning av det egnakapitalet i . Jag går därför inte närmare in på dessa frågor i dettasammanhang. Svenskgruv- och mineraUndustri Uksom gruvutrusningsindustrin har enligt min meningstora förutsättningar att lyckas med export av hela projekt inommineralområdet. Olika myndigheters och andra organs insatser kan härvid varaav stort värde. Kartering, prospektering och projektering är nyckelfaser igruvprojekten, liksom ofta frågor om den infrastruk-turella utbyggnaden. Härfinns goda möjligheter till avsättning för svensk industri samt inte minsttjänsteexport från svenska myndigheter som t. ex. geologiskaundersökning (SGU). Jag återkommer till dessa frågor i det följande. Jagförordar att regeringen bereder fillfälle att ta del av vad jag nuanfört om mineralpolitiken. 2.3Svensk gruv- och mineralindustri MPUhar i sina olika betänkanden och rapporter utförligt redogjort för ochanalyserat gruv- och mineralindustrin samt även belyst förhållanden rörandeenskilda metaller och i form av prognoser och statistik m.m. Jag skalldärför nu endast översiktligt, som en bakgrund till mina överväganden i det följande,redogöra för utvecklingen samt även ge en aktuellbild av den viktigare delen av svensk gruv- och mineralindustri. Malmproduktionenvid de svenska järnmalmsgruvorna har minskat med jämförtmed . Sulfidmalmsproduktionen har emellertid ökat med . Dentotala mängden järnmalmsprodukter och behandlad sulfidmalm var 37,8 milj. ton(1980: 38,8 milj. ton). Under det bästa året, 1974, var mängden 47,3milj. Avövriga producerades ca 14,6 milj. ton råmalm, en ökningmed ca 2,6 milj. ton jämfört med . Densvenska jämmalmsexporten var den lägsta . Orsaken ärden låga produktionsnivån inom EG:s stålindustri, till Prop.1981/82:99 24 vilkenca av de svenska malmleveranserna går. Vid slutet av uppgicklagren till ca 10,7 milj. ton, en ökning med ca 3,1 milj. ton sedan föregåendeårsskifte. Leveranserna av järnmalmsprodukter uppgick till 20,1 milj. ton(1980:24,5 milj. ton). Till hemmamarknaden levererades därav 2,3 milj. ton (3,4milj. ton 1980 och 4,2 milj. ton 1979). Norrbottens-gruvorna svarade år 1981för av exporten och av leveranserna till hemmamarknaden. Motsvarandesiffror för var resp. och för resp. . Avleveranserna från mellansvenska gruvor gick på export (och ). Industrimineralutgör en vid sidan av metaller särskild mineralgrupp. MPU har i sitt betänkande(SOU 1977:75) Industrimineral redogjort för industrimineralsektorn. MPU pekarpå att för denna grupp är avgränsning-arna glidande. Industrimineral kan angesvara alla de , bergarter och jordarter som bryts i annat syfte än försitt metall- eller bränsleinnehålls skull. MPUkonstaterar att industrimineral kan omfatta allt från sådana över-aUtförekommande bulkvaror som grus och sten med ett tonpris på ett par tiotalkronor till diamanter med ett tonpris på ca 350 milj. kr. Denna blandning ärett av de utmärkande kännetecknen för industrimineralsektorn. Ett annat är densynnerligen varierande användningen av dessa inom det modernaindustrisamhället. Järn- och stålindustri, kemikalieindustri, cellulosa- ochpappersindustri, färg- och gummiindustri - för att bara nämna några av deviktigaste - skulle inte kunna fungera utan industrimineral som byggstenar itillverkningen eller som hjälpmedel i processerna. Det moderna jordbruket, somkräver fiUskptt av stpra mängder av de livsuppehållande grundämnena kalium,fosfor och kalcium, är beroende av industrimineral som råvarukäUa för dessaämnen. Hus, vägar och gator samt många av de förbrukningsartiklar som direktomger människan som t. ex. glas och porsUn utgår helt eller delvis frånindustrimineral som basråvara. Föratt kunna ge överblick över de som ingår i denna grupp utgår MPU frånen uppdelning av industrimineral med utgångspunkt från mineralens funktion iden slutliga användningen och drar därför en skiljelinje meUan kemikaliska ochfysikaliska industrimineral. Detta innebär att de kemikaliskaindustrimineralen, som har sin främsta användning inom kemikalie- ochgödselmedelsindustrin, keramisk industri och metallurgisk industri, används försin kemiska sammansättnings skull, alltså som bärare av vissa grundämnen. De fysikaliskaegenskaperna är mindre viktiga, eftersom materialet vanligen undergår kemiskomvandling och inte uppträder i den slutliga produkten i sin ursprungligaform. Defysikaliska industrimineralen däremot, framhåUer MPU, utnyttjas direkt som deär eller ingår som en av flera komponenter i en slutprodukt. Ofta ställsspecifika krav på produkten i fråga om kornstorlek och korn-storleksfördelning,kornform, lyster och andra egenskaper. 1981/82:99 25 förekommerskUda kvaliteter av produkten på marknaden och en anpassning till olikakunders krav sker ofta för att tillfredsställa särskilda behov. Denna form avproduktdifferentiering är inte lika vanlig inom sektorn kemikaliskaindustrimineral, även om det även där förekommer olika sorter av materialen.Ofta handlar det inom gruppen kemikaliemineral om betydandeförbrukningskvantiteter för den enskilda konsumenten, t. ex. en kemiskbasindustri eller ett stålverk, och som en följd därav är integration mellanförbrukare och råvaruled vanlig. Inom sektorn fysikaliska industrimineral, sompräglas av en mycket differentierad avnämarstruktur med förhållandevis småförbrukningskvantiteter för de enskilda förbrukarna, är däremot sådanintegration mindre vanlig. Utredningenmenar att en ofullständig statistik inom detta område omöjliggör en närmareanalys av industrimineralproduktionen med avseende på industristruktur,regional fördelning, sysselsättning osv. Utredningens beräkningar för mittenav pekade dock på att antalet anställda låg meUan 1000 och 1 500personer och att den svenska produkfionen av industrimineral då hade ett värdeom uppskattningsvis . Importen av industrimineral i råvaruformuppgick fill ca 600 milj. kr. och i form av mellanprodukter och färdigproduktertill ca . Exporten av kvalificerade industrimineral, dvs.exklusive baUastmaterial som sten, grus och sand var relativtobetydlig, ca 40 milj. kr. och dominerades av kvarts, kvartsit och kalksten.Exporten av produkter som i huvudsak baserades på industrimineral uppgick tillknappt . Underåren 1978-1980 har importen av oförädlade industrimineral, såvitt kan utläsasav importstatistiken, ökat såväl vad avser kvantitet som värde. Kaolin, koksaltoch kaUumsalter svarar för av denna import som för kanberäknas till en knapp miljard kr. Importen av kaolin som uppgick tillca 150 milj. kr. har värdemässigt i det närmaste fördubblats under dessa årtrots en viktmässigt sett relativt import. Järnmalmsverksamheteninom består av järnmalmsbrytning och förädling vid tre gruvor iNorrbotten, nämUgen Kiirunavaara, och samt avverksamheten vid hamnarna i och . Malmenbryts underjord i Kiirunavaara och i dagbrott i Svappavaara.Produktionskapaciteten i Kiirunavaara ligger på ca 18 milj. ton färdigaprodukter . Malmen är en blandning av låg- och högfosformalmer och har engenomsnittshalt av järn och fosfor. AU råmalm vidareförädlasgenom sovring till styckemalm och mull av hög- och lågfos-forkvalitet. Den malmsom används för pelletstillverkning anrikas före peUetisering, varvidfosforhalten nedbringas till lämplig nivå. Det nya pelletsverket i haren årskapacitet på 3,5 milj. ton pellets. Produktionav apatit har påbörjats sedan en investering i ett nytt apatitverkgenomförts. Denna produktion baseras på det fosforhaltiga avfallet frånanrikningsverket. Järnmalmsgruvor i drift . 2 (Leveäniemi) * Driften avslutas 1 Malmen i har ett djupgående till minst 1 500 meteroch tillgångarna ovan detta djup uppgår tifl ca , vilket vidnuvarande brytningstakt ger fyndigheten en teoretisk återstående livslängd påbetydligt . De totala malmtillgångarna ned till 1000-metersnivån medgerbrytning i ytterligare . I bryts malmen i dagbrott. Årskapaciteten förfärdiga produkter är ca 3 milj. ton, varav ca 2,7 milj. ton pellets. Denåterstående malmreserven uppskattas till ca 150 milj. ton varav ca 100 milj.lon tekniskt kan brytas i dagbrott. Med nuvarande brytningslakt ger detta enteoretisk livslängd för dagbrottsbrytningen. Malmen från levereras över företagets malmhamn iNarvik och exporteras till främst /, och Frankrikesom tillsammans tar av leveranserna. I gruvan i bryts malmen underjord.Malmtillgångarna uppskattas till ca 600 milj. ton. till 815-metersnivånhar malmreserven beräknats till ca 330 milj. ton, varför gruvans teoretiska livslängdtill detta djup uppgår till förutsatt att hela malmareanutnyttjas. I finns malmbehandlingsanläggningar för framställning avslig och pellets. Produktionskapaciteten är ca 7 milj. ton färdiga produkterper år, inkl. en pelletskapacitet på närmare 3 milj. ton. AU malm förädlas tilllågfosfor-sliger.och pellets. Bland lågfosforsligerna ingår specialsliger, somanvänds inom bl. a. järnpulvermetallurgin och den kemiska industrin. Produkterna från levereras både över Luleåmalmhamn och över hamnen i . Malmbergsrörelsens huvudmarknad är ländernakring . Utanför är och Nederiänderna de viktigastekundländerna. Inom sker leveranser till i och samttill . järnmalmskapacitet uppgår sammanlagt till ca 28milj. ton färdiga produkter inkl. pelletskapacitet på drygt 9 milj. ton. Produktionen och leveranserna av järnmalm har under desenaste åren utvecklats enligt följande. Produktion, milj. ton 23,6 24,1 20,6 Leveranser, milj. ton 26,7 21,1 18,2 har under en följd av år försökt bredda sinverksamhet till att omfatta områden även utanför järnmalmsverksamheten. Dessasatsningar, som inneburit betydande insatser på prospektering ochprojektverksamhet, har resulterat i inriktning på annan gruv- ochmineralverksamhet samt satsningar inom energiområdet. 1981/82:99 28 LKABäger samtliga aktier i som bryter sulfidmalm ochvolframmineralet scheelit i Bergslagen samt i AB Forshammars sombryter och förädlar industrimineral (fältspat, kvartsit, kvarts) i Bergslagenoch . Är 1977 bildades som bedriverprospekteringsverksamhet och som bedriver intemationeUkpnsultverksamhet. bildades dotterbolaget som kommeratt svara för verksamheten i den nya kopparmalmsgruvan . LKABär vidare delägare i bl.a. AB Svensk Alunskifferutveckling (). Järnmalmsrörelsenutgör den helt dominerande delen av verksamhet. Företaget anser därföratt det är väsenfiigt att resurser och kapacitet så långt möjligt kankoncentreras på denna verksamhet. LKAB-koncernenhar f. n. ca 7 200 anställda. har personalstyrkaninom jämmalmsrörelsen minskat med ca 1600 personer. Koncernensrörelseintäkter var ca . Resultatet efter finansiellaintäkter och kostnader blev detta år - 352 milj. kr. Bolidenkoncernenår landets ledande industrigrupp när det gäller framställning avicke-järnmetaller pch därmed integrerad kemisk industri. Koncernen bedriversin verksamhet inom fem huvudområden, nämUgen gruv-och metallverksamhet, kemiskindustri, internationell handel och teknikförsäljning. , ,är ledande och samordnande moderbolag i koncernen. Gruv-och metallverksamheten är uppdelad på två företag: , Bplidenpch , SkeUeftehamn. svarar för koncernensgruvverksamhet såväl i som utpmlands, medan Metall i huvudsakomfattar smältverket i . Koncernensolika bolag är starkt integrerade med varandra. Metallinnehållet i desulfidmalmer som bryts i gruvorna utgör huvudråvaror för koncernens smältverk,medan svavelinnehållet i malmerna utgör råvaran för den tillverkning av bl. a.svavelsyra och fosforsyra som sker vid i Helsingborg.Fosforsyran är i sin tur en av huvudråvarorna vid det tidigare delägda SuprastiUverkning av gödselmedel. Inter-trades internationellahandelsverksamhet är baserad på produkter som t. ex. svavelsyra, fosforsyra ochnatronlut, dvs. produkter som har en industriell bakgrund i koncernensverksamhet. BolidenMineral bryter malm i gruvor i norra och . De olikagruvorna är, beroende på läge och storlek, knutna till lokala eUer centralaanrikningsverk. BoUden slutprodukter är kopparslig, zinkslig, blysligoch svavelkisslig som framställs i anrikningsverken. Kop-parsligen innehåller ocksåguld och silver, medan blysligen innehåller silver. Prospektering bedrivskontinuerligt med målet att ständigt hålla malmbas. Prop.1981/82:99 29 Underår 1981 satsade ca 50 milj. kr. på malmletningsaktiviteter i Sverigeoch utomlands. Detta är en 20-procentig ökning jämfört med året innan.Anläggningsinvesteringarna inom koncernen uppgick till ca 500milj. kr., det högsta investeringsbeloppet . Av dessainvesteringar föll drygt hälften på och Metall. Koncernen bedriverutveckUngsarbete som bl. a. syftar till att ta till vara industrimineral somkan utvinnas ur anrikningssand. Underår 1981 var totalt 15 gruvor och 8 anrikningsverk i produktion. Sammanlagtbröts 13,5 milj. ton malm med följande metallinnehåll: BolidenMineral hade ca 3600 anstäUda , vilket är ca 300 fler änföregående år. Koncernensrörelseintäkter var ca . Resultatet efter finansiellaintäkter och kostnader blev detta år närmare -1-430 milj. kr. Övriga företag medgruvdrift är 55AB (två järnmalmsgruvor i ), och VieUle Montagne, Svenska Avdelningen. ./ \. (j)(IVlasugnsbvn) \ Niilivaara (T) j SHit) Hebbersfors JkLängselegruvan !!) Rävlidmyrari"\ , , , ,Kristinebergs- (TiUddengruvan gruvanXi '''i- ,«v,f Längsjökgllen !..-> .-' ®/DÖsmundsberg \ '-P*bJ°WDraggängaVna c m<:knfr/''>\G lanshåmmar ,r'?/?9/Gtf\Hällahröttfi1 Fm<:knn/''>\uiansnammar>'vic u.. T' v[i(?nSftii<,ällabrottetForsbyJ.. Ignäbérga'"""-'" '-%S-®Nirum- Skrombergaw ", / (7SJ)S. Sallerup = kvarts och 1 = talk och tälj Bland större industrimineralföretag förutom den tidigarenämnda kan nämnas , , , och (tidigare ). Lokaler med planerade eller pågående projekt som på siktkan få betydelse för gruvnäringen i . ;.,l "I.\ N Garpcnberg/ /S ,, '. I gruvan»" f~' y '.-j.. ')~ " 1 ', Hakansboda ,_'' /gruvor som är i drift /gruvor som ej är i drift Källa: och delegationen förmellansvensk gruvindustri. 1981/82:99 32 Dettekniskt industriellt inriktade forsknings- och utvecklingsarbetet är av storbetydelse för gruv- och mineralindustrin samt gruvutrustningsindustrin. MPUframhåller att forsknings- och utvecklingsarbetet spelar en mycket betydelsefuUroll vid utformningen av mineralsektorns framtida struktur. Genom en långtdriven teknologi kan svensk gruvindustri i många fall konkurrera med utländskaföretag som bryter rikare och mer lättiU-gängliga fyndigheter än våra. Denframtida internationella konkurrenskraften beror - som jag tidigare i mångaandra sammanhang betonat - i hög utsträckning av den forskning och utveckling(FoU) som bedrivs . Stora satsningar har också gjortspå FoU inom geo- och mineralområdet samt på utrustnings- och materielsidan.Stpra delar av den FoU-verksamhet som bedrivs är upplagd så att den direktskall kunna nyttiggöras av berörda delar av industrin. Jagredogör i det följande för vissa större statliga och enskilda satsningar,framför allt , inom mineralpmrådet. Statenhar i hög grad stött och deltagit i forskningsprogrammen, tiU stor del genomstyrelsen för teknisk utveckling (STU). Det statliga stödet har underlättat enkoncentrering av de resurser som finns inom landet. Genom STU:s kontakter ochsamarbete med internationella och andra utländska organ och myndigheterbefrämjas forskningsutbytet över gränserna. För bevakningen av dentekniskt-industriella utveckhngen i ett antal viktiga länder finns, i form aven stiftelse, en teknisk-vetenskaplig attachéverksamhet (STATT), som delvisfinansieras av STU. Förutom förmedling av information om tekniska nyheter ochteknikpolitik från respektive länder kan dessa attachéers kontaktnät varavärdefulla för etablerande av samarbete mellan svensk och utländskforskningsverksamhet i såväl industriell som statlig regi. Somnågra exempel på den forskning med anknytning tiU mineralområdet som bedrivsgenom STU viU jag nämna att på området materialteknik har STU program förkunskapsutveckling och basforskning. De nya material som studeras ärpulvermetallurgiskt tillverkade metaller, amorfa metaller, kompositer,högtemperaturkeramer och polymera material. Isamarbete med berörda företag har utvecklats metoder för stålframställning urfosforrika . Andra insatsområden rör hydrometallurgi ochgjutjärnsprodukter. Insatserför maringeologi inom ramen för off-shoreteknikprogrammet och ett nytt programför djupprospektering planeras för kommande budgetår. Denav STU stödda kollektiva forskningen år av stor betydelse på geo-ochmineralområdet. STU stöder sålunda forskning bl. a. inom mineralteknik,metallurgi, järn- pch metallfprskning, bergteknik och detonikforsk- 1981/82:99 33 ning.Exempel på detta samarbete mellan STU och berörd industri är organ somStiftelsen (MinFo) och Stiftelsen (BeFo). Genom ForskningsstiftelsenSvensk Gruvteknik finansierar staten driften av den s. "Forskningsgruvan" i den tidigare nedlagda iKiruna. Forskningsverksamheten bedöms vara angelägen för hela den svenskagruvindustrin, men även för gruvutrustningsindustrin. För stiftelsekapitalettill denna forskningsstation anvisades för /80 ettreservationsanslag av 35 milj. kr. 1978/79:127, NU 1978/ 79:42, rskr1978/79: 326). I stiftelsens styrelse finns representanter för STU,branschorgan, högskplan i , fackföreningar pch företag. I den praktiskaförsöksverksamheten bryts malm. Intäkterna av försäljning av denna malm skalltäcka en stor del av kostnaderna för forskningen. Verksamheten startade underår 1979. Forskningsprojekten löper varefter en utvärdering skallgöras. består forskningsarbetet av ett antal delprojekt inomområdena bergmekanik, bergteknik och bergmaskinteknik. I de 13 projekten inomdessa områden undersöks, prövas och utvecklas nya metoder och ny teknik förbrytning och malmuppfordring. I vissa projekt sker ett samarbete med företaginom gruvutrustningsindustrin. Samarbetet är viktigt för överföring averfarenheter mellan gruvindustrin och berörda verkstadsföretag. Storasatsningar har gjorts för att inom högskolans ram i Luleåbredda och stärka forskning och högre utbildning inom geologi, ochmineralteknik samt teknikområden med anknytning tiU mineralutvinning. Forskningoch utbildning i bedrivs vid bl.a. institutionerna för maskinteknik, material-och bearbetningsteknik, gruv- och berganläggningsteknik, anläggningstekniksamt mineral- och prospekteringsteknik. Inom dessa institutioner finnsämnesområden med anknytning till den mineralutvinnande industrin.