prop · G503100 · 1981-12-31 00:00:00 — skulle utgiftsexpansionen komma ner till en nivå somunderstiger tillväxten i ekonomin under goda år. Jag har också räknat medatt den statliga konsumtionen skall minska med och att den kommunalakonsumtionens ökningstakt skall minska från 3,1981 tUl drygt 1,1982(tabell 7). De kommunala investeringarna beräknas minska . Den offentliga sektornstransfereringsutgifter beräknas efter den kraftiga ökningen 1981 pä återöka långsammare. Ökningstakten har beräknats tUl . Räknat exkl.räntor sjunker ökningstakten från ca 3,till . Sänkningen avspeglarbesparingsansträngningarna och berör såväl statens egna utgifter somsocialförsäkringssystemet. Trots dämpningen av denstafiiga utgiftsexpansionen fortsätter statens budgetsaido att försämras frånca . 1981 till ca . På är detnödvändigt att finanspolitiken inriktas pä att hålla den offentligautgiftsexpansionen vid per är. Ytterligare besparingsåtgärder blirdärför nödvändiga . Den kommunala konsumtionens ökningstaktmåste ner fiU . De åtgärder som jag denna dag kommer att föreslåför att begränsa kommunernas inkomster spelar i det sammanhanget encentral roll. Utgiftstrenden vad gällersåväl den totala offentliga sektorn som staten har brutits. Trots dettafortsätter budgetunderskotten att växa. Denna utveckling har ett par viktigaförklaringar. För det första hartillväxten i skatteunderlaget varit mycket svag, vilket medfört att budgetensintäktssida stagnerat. Delvis avspeglar detta en svag konjunkturutveckling. Deinbyggda stabilisatorerna i budgeten verkar automatiskt för ett ökatunderskott i en lågkonjunktur. Därtill avspeglarutvecklingen ett dilemma som är förenat med själva ansträngningen att minskaunderskotten. Den åtstramning i finanspolitiken som är nödvändig för att minskaunderskotten verkar på kort sikt neddragande pä aktivitetsnivån och därmedockså pä skatteunderlagets tillväxt. Detta medför att den kortsiktigabudgeteffekten av en besparing blir starkt reducerad i förhällande tillbesparingen. I en studie som genomförts av har manför de sju stora funnit att denna reduktion, vid oförändradpolitik i övrigt kan överstiga hälften av den ursprungliga besparingen. Det andra huvudskälettill att budgetunderskottet fortsätter att växa trots de senaste årensbesparingar är den snabba tillväxten i statens rän- 1981/82:100 Bilaga 1 30 De höga tillväxttalen för dennautgiftspost avspeglar dels de senaste årens sfigande ränteläge, men tillstörsta delen är de en effekt av den snabba skuldökning som de senaste årensnettoutgiftsöverskott fört med sig. Situationen belyses av nedanstående tablå. - 5 420' 3712- - 1708 -10484 - 2646 -25179 - 8 800' 4163' - 4637 -38678 -14 500' - 9730 -50863 -23 750' -17 862 -59951 -20550 -78 200 Enligt riksrevisionsverket.Enligt nationalräkenskaperna. Eftersom såväl den högainflationstakten, via ökade räntebetalningar, som den låga tillväxten bidrartill ett växande budgetunderskott, så har man på vissa håll dragit slutsatsenatt vi tills vidare måste bortse från budgetunderskotten och till priset av enfortsatt ökning inrikta oss på att fä upp tillväxten och få nedinflationstakten. När politiken lyckats på dessa punkter skulle det vara dagsatt ta itu med underskottet, vilket för övrigt nu skulle tendera att minskaautomatiskt. Den låga inflationen sänker vid given realränta räntebetalningarnaoch den goda tillväxten ökar automatiskt budgetens intäktssida. För att detta skall varaen hållbar strategi krävs att stora och snabbväxande budgetunderskott inteutgör ett avgörande hinder för att få igång en process med god tillväxt och låginflation. Såväl teori som erfarenhet tyder emellertid på att ett växandebudgetunderskott har starkt negativa effekter just på tillväxt ochinflationstakt. Växande underskott innebär en snabb potentielllikviditetsökning. Om denna realiseras leder detta till valutautflödeoch/eller ökad inflationstakt. Vill man i stället begränsa likviditetsökningen,dvs. hålla nere ökningen i penningmängden, skärps kraven på kreditpolitiken,vilket tar sig uttryck i stigande räntor och/eller kvantitativa restriktioner.Detta verkar i sin tur neddragande pä investeringar och aktivitetsnivå iekonomin. I detta sammanhang kanfrågan ställas i vilken mån problembilden ändras av att ökningen ibudgetunderskottet till stor del kan hänföras till snabbt ökanderäntebetalningar. Denna fräga kan analyseras genom att ur några olika aspekterstudera effekterna av ökade räntebetalningar över budgeten. a) Effekter påkreditmarknaden. Hela budgetunderskottet måste finansieras. Urkredilmarknadssynpunkt är det ingen skillnad på den upplåning som täckerränteutgifter och den som täcker andra utgifter. 1981/82:100 Bilagal 31 Räntorna skulle ä andrasidan inta en särställning om de till skillnad frän andra utgifter skapade sitteget låneutrymme genom exempelvis ökad placeringskapacitet vad gällerlångfristiga placeringar. Studerar man den finansiella utvecklingen i Sverigeunder kan det förefalla som om just detta vore fallet.Sparandet i finansiella företag, i första hand försäkringsbolag, finansbolagoch banker har stigit kraftigt till följd av ökade ränteintäkter från bl.a.staten. har statens upplåning i banker och försäkringsbolag ocksåökat påtagligt. Man kan emellertid inte av detta dra slutsatsen att statensökade ränteutgifter är en affär mellan staten och de finansiella företagen somhar små effekter på övriga delar av ekonomin. Bakom den beskrivnautvecklingen ligger nämligen ett mönster där visserligen de finansiellaföretagens sparande ökat men där bruttosparandet i andra delar avden svenska ekonomin minskat. Uppgången i statsskuldsräntorna har således intemedfört en kompenserande uppgång i bruttosparandet i övriga delar av ekonomin.Problemet är således att även om en del av tillväxten i budgetunderskottet kanhänföras fill ökade statsskuldsräntor tar finansieringen av detta underskottlikväl i anspråk en växande del av kreditmarknadens kapacitet. Det kan tilläggas attslutsatsen blir densamma för den ökning i budgetunderskottet som kan hänförastill en försvagning av skatteunderiaget. b) Finanspolitiskaeffekter. Utgiftsbenägenheten hos de institutioner som erhåller de ökade statsskuldräntorna är relativt låg. Därigenom blir den direkta expansiva effekten av växande ränteutgifter begränsad. Om det sker en åtstramning i övriga delar av budgeten, där inkomst poster och utgiftsposter är förknippade med högre utgiftsbenägenheter är det möjligt att den finanspolitiska effekten av budgeten blir åtstramande trots att budgetunderskottet ökar. c) Skuldtjänstkvoten.Eftersom statsskulden ökar måste amorteringar på existerande lån omsättas med nya lån. Bruttobetalningarna på statsskulden ett givet är är alltså betydligt större än den ökade nettoskuldsättning som motsvaras av budgetunderskottet. För att dessa omsättningar skall löpa störningsfritt krävs en väl fungerande kreditmarknad såväl i som internationellt. Om det skulle inträffa någon störning i upplåningsverksam heten måste staten sköta skuldtjänsten över de löpande inkomsterna. En uppfattning om vilkenpåfrestning detta skulle kunna innebära får man genom att studera den s.k.skuldtjänstkvoten, dvs. kvoten mellan bruttoamorteringar och räntor och totalainkomsten. Detta mätt används ofta vid kreditvärdighetsbedömning iinternationella sammanhang. Ökad inflationstakt och ökade nominella räntorinnebär i detta sammanhang ett problem. Omsättningshastigheten på länen drivsju upp och bruttobetalningarna ökar och därmed stiger också skuldtjänstkvoten. Överslagsmässiga kalkylervisar att även vid oförändrat underskott exkl räntor, kan stiganderäntebetalningar snabbt driva upp skuldtjänstkvoten till oroväckande höga tal. 1981/82:100 Bilaga 1 32 d) Det långsiktigaåterbetalningsperspektivet. Sett ur förmögenhetssynpunkt utgör enbetydande del av statens räntebetalningar ersättning till längivarnaför deras inflationsförluster. Ur långsiktig äterbetalningssyn-punkt kan detdärför sägas vara relevant att endast beakta den del av budgetunderskottet somgenererar en real skuldökning. Den del av underskottet som svarar mot värdeminskningen av statsskulden ett givet ärökar inte den reala skuldbördan. Det bör också observeras att f.n. har vi även med ett realt synsätt ettstort och växande underskott i budgeten. Åven ur denna synpunkt blir alltsåslutsatsen att budgetunderskottet måste nedbringas. Sammanfattningsvisfinns det anledning att skilja ut ränteposten i en ekonomisk analys avbudgetunderskotten. Noga uttryckt bör också räntorna delas upp i en realdeloch en infiationsdel. Vilken vikt man skall tillmäta räntebetalningarna beror på urvilken aspekt man vill analysera underskottet. Ur kreditpolitisksynpunkt är det inte möjligt att bortse frän statsskuldsräntornas ökning. Deskärper de kreditpolitiska och penningpolitiska problemen pä sammasätt som övriga utgiftsökningar som ej finansieras med skattehöjningar.Eftersom likviditetsökningen måste begränsas tvingar de växande underskottenfram en kreditpolitisk åtstramning. Å andra sidan är den finanspolitiskaeffekten av ökade statsskuldsräntor relativt begränsad. Slutresultatet avdetta kan bli en situation med både kreditpolitisk och finanspolitiskåtstramning som budgetunderskotten växer. Budgetsituationenär därför destabiliserande och utgör en riskfaktor när det gäller våramöjligheter att nå balans genom god tillväxt vid låg inflation. Den nuvarandebudgetsituationen har uppnätts genom att tidigare underskott har lett snabb skuldökning och därmed en snabb tillväxt i räntorna. Det vore ytterstkortsiktigt att försöka lösa det budgetpolitiska dilemmat genom en ny expansion. Svårigheterna kommer då snart tillbaka med än större kraft. Slutsatsen är i stället attbesparingsarbetet även fortsättningsvis måste bedrivas med stor kraft säatt vi därigenom får möjlighet att snabbtkomma ur den nuvarande budgetsituationen. Det växandeunderskottet i statsbudgeten fortsatte att sätta sin prägel påkreditmarknaden. Trots att statsskuldspolitiken inriktades på att öka upplåningenfrån allmänheten kunde en fortsatt kraftig likvidisering av banksystemet inteförhindras. Denna likviditetsökning fick dock inte något genomslag päbankernas kreditgivning till allmänheten. Affärsbankernas s. k. övrigutlåning i svensk valuta ökadeunder perioden januari till 1981/82:100 Bilaga 1 33 oktober endast med . Detta sammanhängde med attkreditefterfrågan var låg och i stor utsträckning inriktades på krediterrefinansierade i utlandet, vilka ligger utanför direktakreditpolitiska styrning. Åvenkreditefterfrågan på den s. k. grå marknaden utvecklades svagt. Finansbolagensutestående krediter minskade under de tre första kvartalen. Bankernas totalainlåningsökning pä ca . kom därigenom attmotsvaras av ökade fordringar på staten på ca . och ett ökatbostadsobligationsinnehav på ca . En mycket stor del avinlåningsökningen motsvarades således av en ökning av de prioriterade placeringarna. Under de tre förstakvartalen ökade bankernas övrigutlåning till hushållen med och tUlkommunerna med . Trots detta ökadebankernas övrigutlåning i svensk valuta som nämnts endast med , vilket sammanhänger med att utlåningen tillföretagen i svensk valuta minskade. Genom en mycket kraftig ökning av denkreditgivning som refinansieras iutlandet ökade bankernas övrigullåning till företagen ändå med . Dettamotsvarar en ökning pä efter justering för valutakursförändringar. Den starka ökningsom skedde i den privata sektorns utlandsupplåning bl.a. via bankernamedförde i kombination med förbättringen av bytesbalansen att statenkunde minska sin utlandsupplåning mycket kraffigt, frän ca 22 miljarder kr.1980 fill ca . Denna dämpning i den statligautlandsupplåningen var nödvändig efter den mycket omfattande upplåningen under1980. Omsvängningen i den privata sektorns kapitaltransaktioner medutlandet från ett utflöde på ca . till ett uppskattatinflöde 1981 på ca . beror till största delen på förändringar i ränteläget i och i omvärlden. En stor del avinflödet sammanhänger med den kortfristiga upplåning som sker via bankerna för finansiering av krediter i samband med export- ochimportaffärer. De korta räntorna,som höjts mycket kraftigt i samband med valutaoron kunde under vårenåter sänkas. Bankernas kostnader för upplåning i , som i storutsträckning styr ränteutvecklingen på den korta marknaden, sänktes i två stegfrån till . Det stora stafiiga budgetunderskottet, den höga inflationstakten ochvalutaläget medgav emellertid intemotsvarande sänkningar i det allmänna ränteläget. Efter devalveringeni september förbättrades möjligheterna att utan risk för negativavalutaeffekter sänka det svenska diskontot. Dä ränteläget visat ensjunkande tendens pä de internationella kreditmarknaderna blev det ioktober möjligt att sänka diskontot frän 12 tUl . Till detta bidrog ävenförbättringen av bytesbalansen och sänkningen av den svenska inflafionstakten. Efter neddragningenav de korta räntorna och sänkningen av diskontot 3 1981182. Bilaga 1 och 2 1981/82:100 Bilaga 1 Diskonto i resp. vägt genomsnitt för valutakorgens länder 1978-1981 1--------- 1 .... ........... vardet också möjligt att sänka den långa räntan pästatsobligationer från 13,5 till 12,. Den nedåtriktadetrenden i fräga om penningmarknadsräntorna bestod . Inovember låg räntesatserna pä jämfört med . Därigenomminskar företagens avkastningpå finansiella placeringar, vilket bör ge en positiv effekt pä viljan attinvestera i produktionskapital. Det centralaproblemet vid utformningen av kreditpolitiken kommer att vara hurdet svenska ränteläget bör avvägas i förhällande fill det internationella.Vid ett relativt högt svenskt ränteläge finns det anledning att räkna medett fortsatt privat kapitalinflöde, vilket minskar behovet av statligutlandsupplåning. Eftersom företagen då i betydande utsträckning fär sittkreditbehov tillgodosett genom fortsatt utlandsupplåning kan bankernaskreditgivning till allmänheten i svensk valuta hållas på en mycket lågnivå. Vid ett något lägre svenskt ränteläge kan det privata kapitalinflödet bli mindre och statens utlandsupplåningbehöver ökas i motsvarande mån.Bankernas inhemska kreditgivning får då tillåtas expandera något mera. Den närmare avvägningen av det svenskaränteläget måste självfallet ske löpande motbakgrund av den ekonomiska utvecklingen . Ett mål bör emellertid enligt min mening vara attkreditpolitiken utformas sä att den privata sektorns kapitaltransaktioner medutlandet är i balans och helst ger upphov fill ett visst kapitalinflöde.Statens utlandsupplåning 1981/82:100 Bilaga 1 35 skulle då kunna hållas på en nivä som något understigerbytesbalansunderskottet. Kreditpolitikenmåste vidare utformas så att det stora underskottet i statsbudgeten kanfinansieras pä ett sätt som begränsar likviditetstillväxten i ekonomin. Avcentral betydelse är därvid att öka den inhemska stalsupplåningen utanför bankerna.Statens upplåning i AP-fonden och hos kapitalmarknadsinstituten har ökatkraftigt bl. a. genom att placeringskrav införts. Denna upplåning torde nuendast kunna ökas i takt med den ökning som sker i institutensplaceringskapacitet, om inte näringslivets möjligheter till långfristig finansieringallvarligt skall försvåras. Den ökadeupplåningen utanför bankerna måste således i första hand ske från företag ochhushåll. kommer försök att göras att öka bankernasincitament att medverka till en ökad statsupplåning utanför banksystemet. Ett steg idenna riktning har redan tagits i samband med emissionen av sparobligationslånet idecember 1981. En ökad statsupplåning hos allmänheten minskar något kravet på bankernaatt förvärva statsobligationer vilket begränsar påfrestningen pä bankernasbalansräkningar av den ökade stalsupplåningen. En nödvändig förutsättning föratt upplåningen direkt frän allmänheten skall kunna ökas är att ränteläget hållspä en attraktiv nivå i förhållande till alternativa placeringar. Jag anser det rimligt att långfristiga obligationsplaceringarsett över ger en positiv realavkastning. Åven om upplåningenfrån allmänheten skulle kunna ökas relativt kraftigt kommer kraven påbankerna att förvärva statsobligationer likväl att vara stora. Fortsatta höjningar avlikviditetskraven pä bankerna tordedärför bli nödvändiga. Som jag tidigare påpekat kommer bankernaskreditgivning i svensk valuta att fåanpassas bl. a. med hänsyn till hur stor företagens utlandsupplåning blir. Jag räknar med att bankernas s. k.övrigullåning i svensk valuta skall komma att öka med . Hushållens ochkommunernas kreditefterfrågan kan väntas bli relativt svag. När det gällerhushållen kan man räkna med att den träffadeskatteöverenskommelsen mellan regeringspartierna och socialdemokraterna kommer att medföra en ökadräntekänslighet som tillsammans medden svaga realinkomstutvecklingen verkar återhållande pä kreditefterfrågan. I syfte att dämpaexpansionen av kontokortskrediterna åtog sig branschen efter förhandlingarmed ekonomidepartementet att tillämpa s.k.fördröjd kontantinsats vid kontokortsköp.Detta i förening med förändringar i hushållens attityder med utgångspunkt iinkomstskatteförslaget medförde attden åsyftade åtstramningen på kontokortsområdet kom till stånd; i själva verket inträffade under de treförsta kvartalen 1981 en kreditminskningi nominella termer på . Åven om en säsongmässig ökning kanförväntas torde den totala ökningen i konto- 1 verksamheten vid , reservationsanslag Statliga skolor för vuxna: 2 Utbildningskostnader,/ör5/flgjfl/)5/fl 3 Undervisningsmaterielm.m., reservationsanslag 4 BidragtiU vuxenutbildning m. m., förslagsanslag 5 Bidragtill folkbildning,/öri/ag4Yjn5/ag 6 Undervisningför invandrare i svenska språket m. m., förslagsanslag 7 Bidragtill driften av folkhögskolor m. m., förslagsanslag 8 Låntill byggnadsarbeten vid folkhögskolor, reservationsanslag 9 Bidragfill viss central kursverksamhet 10 Bidrag tillkontakttolkutbildning,/ör.s/flgiflni/flg G Studiestöd m. m. 1 m. m., förslagsanslag 2 Ersättningtill postverket och för deras handläggning avstudiesocialt stöd, förslagsanslag m., förslagsanslag 4 Studiemedelm.m., förslagsanslag m., reservationsanslag 6 Timersättningvid grundutbUdning för vuxna, förslagsanslag 7 Kostnaderför avskrivning av vissa studielän med statlig kreditgaranti,/öri/agsans/ag 8 Bidragtill hälso- och sjukvård för studerande, förslagsanslag Vissa gemensamma frågor Kulturellt utbyte medutlandet 1 Kulturelltutbyte med utlandet, reservationsanslag 2 Kostnaderför medlemskap i m. m., förslagsanslag 3 BidragtUl internafionella kongresser m. m. i , reservationsanslag 4 BidragtUl i utlandet 5 kulturbudget, förslagsanslag 6 BUaterahnordiskt kultursamarbete m.m., reservationsanslag 1981/82:100 Bilaga 1 37 Ett av de viktigastekraven på den ekonomiska politiken är att åstadkomma en förbättring i bytesbalansen.Med den internationella utveckling som kan förutses sker en förbättring avdenna realt sett. Utvecklingenframgår av följande tablå: Bidrag till BNP-förändring 1980-1982 Inhemsk efterfrågan 2,6 Netloefterfrågan frän utlandet -0.8 BNP-förändring 1,8 -2,8 -0,8 -1.0 2,0 1.0 Den kraftigainhemska efterfrågeökningen 1980 ledde till en försämrad bytesbalans. De åtgärder som regeringen vidtog med böijan medförde att den inhemska efterfrågan dämpadeskraftigt och den realautrikesbalansen förbättrades, i första hand genom lägre import. kanen expansion av utländsk nettoefterfrågan ske genom att exporten ökarbetydligt snabbare än importen. Vi har under 1981genomfört den fas där en vändning till det bättre påbörjats medan effekterna blir klartsynliga först . När det gällermöjligheterna att uppnå en sådan förbättring ger en jämförelse med utvecklingen och 1978 en viss belysning.BNP-tillväxten i OECD-omrädet varklart högre 1978 än den beräknas bH 1982. Skillnaden i marknadstillväxt för våra bearbetade industrivarorär dock ringa vilket förklaras av exportens ländersammansättning. Marknadstillväxtenvar 1978 och beräknas bli 1982. Om företagen utnyttjar devalveringsutrymmet isamma grad som efter den förra devalveringen skuUe det medge en andelsvinst på 4%.Exporten av bearbetade varor skuUe öka och den totala exporten . När det gällermöjligheterna att uppnå en sådan med 1978 likartad utveckling börobserveras att företagens vinstläge är bättre och att möjligheterna förföretagen att sänka sina relativa priser är större. Den inhemskaefterfrågan för konsumtion och investering är också mera dämpad än 1978. Det börvidare beaktas att den kommunala sektorns behov av arbetskraft nu ärlägre, vilket är av betydelse för industrins rekryterings-möjligheter allteftersom behovet att öka kapaciteten visar sig. Jag räknar med attimporten kommer att öka obetydligt i volym 1982, . Bidragande härtill äratt konsumtion och investeringar faller, medan export och lagerinvesteringar drar upp importen. Vi har ingentidigare erfarenhet av hur importen utvecklas i ett läge där privat konsumtionoch investeringar minskar två är i rad som sker 1981 och 1982. Vi vet dock atti ett läge med låg aktivitet på hemmamarknaden ökar 1981/82:100 Bilaga 1 38 företagensbenägenhet att finna nya marknader. Denna strävan tar sig .uttryck dels i attansträngningarna att öka marknadsandelarna på gamla och nya exportmarknader intensifieras, dels i att benägenheten attförsöka vinna andelar pä hemmamarknaden ökar. Detta skulle i och för sig kunna ge anledning räkna med något högre export ochlägre import än vad jag gjort i föreliggande beräkning. Volymmässigtförbättras utrikeshandeln kraftigt även 1982, . räknat i1981 års prisnivå. Eftersom importen, till följd av devalveringen, stiger snabbare i prisän exporten stannar handelsbalansens förbättring i löpande priser vid2,. Oljehandelns nettoförsämras, eftersom den ökade aktiviteten i landet kommer att medföraen ökad oljeimport. Till detta kommer att företagen sannolikt behöver bygga uppoljelagren något . När det gällertjänstenettot anger statistik att tjänsteexporten ökat från drygt11 miljarder kr. Med allsannolikhet innebär detta en underskattning av tjänsteexporten. Deenkätundersökningar som utförts av på uppdrag av betalningsbalansdelegationentyder på att tjänsteexporten, inklvissa transfereringar, skulle vara underskattad med 12 miljarder kr.1980 varav knappt 9 avser tjänster och resten transfereringar. För 1981 och 1982har delegafionen gjort en prognos för korrigeringsposten där hänsyn bl.a.tagits till en trolig utveckling avtjänsteexporten. Prognosen som givetvis måste anges med betydandeosäkerhetsmarginaler - innebär att tjänsteexporten volymmässigt skulleöka med 1981 och 1982. Jag vill i dettasammanhang framhålla att tillräcklig erfarenhet av enkätmetoden nu vunnitsoch att ärliga enkäter fortsättningsvis börkunna läggas till grund för denna del av bytesbalansstati-sfiken. kr., löpande priser Export av varor Import av varor 144 100 144 500 Övriga tjänster, netto - 5422 8 825 - 6200 10 300 Bytesbalans för varor och tjänster Bytesbalans för varor, tjänster och transfereringar Prop.1981/82:100 Bilaga 1 39 Sammantaget innebärprognoserna att bytesbalansen i löpande priser inte förbättras nämnvärt 1982,trots den starka förbättringen av den reala utrikesbalansen. Det är flerafaktorer som förklarar detta. För det första leder en devalvering till en fördyring av importen. För detandra har här antagits att exportföretagen håller tillbaka sina prisökningar.De intäktsförbättringar genom ökad exportvolym som detta leder till sprids överflera år och uppträder därför inte med full kraft . För det tredjemedför vår ökande utlandsskuld att räntebetalningarna kontinuerligt försämrarbytesbalansen. beräknas denna försämring bli ca . En mera påtagligförbättring av bytesbalansen i löpande priser kan påräknas först . Den andra viktigabalansbristen i ekonomin utgörs av budgetutvecklingen och den offentligasektorns tillväxt. Jag kommer senare att mera i detalj redogöra för budgetenoch det i den ingående besparingsprogrammet. Åven 1982 försämras budgetsaldot,från . 1981 till ca . Försämringen beror tillstor del av den långsamma inkomstutvecklingen som i sin tur är en följd av denlåga aktiviteten i ekonomin.