prop · G503151 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1981/82:151 omåtgärder mot försurningen; Regeringen föreslår atl antaga de förslag somhar upplagils i bifogade utdrag av regeringsprotokoll. I propositionen redovisas förslag rill ytterligareinsatser mot försurningen av mark och vatten. Utgångspunkten för förslagen ärbedömningen atl försurningen kan betraktas som del kanske allvarligastemiljöproblemet i . Insatserna syftar såväl lill alt minska utsläppen avförsurande ämnen som till alt begränsa de negativa effekterna av nedfallet avdessa ämnen. De åtgärder som redovisas i propositionen innebär delsriktlinjer för ytterligare begränsningar av svavelutsläppen i , delsekonomiskt stöd till investeringar för rökgasavsvavling m. m., delsintensifierade insatser på det internationella planet för atl få till ståndminskade utsläpp av försurande ämnen i övriga länder i , dels också enökad satsning på kalkning av främst sjöar och vallendrag. Åtgärder för en ökadsamordning av de svenska insatserna, nationellt och internationellt, motförsurningen skall enligt propositionen också vidtas. Enligl propositionen bör möjligheterna att förbättramiljösituationen tas till vara när kol skall introduceras i . Riktlinjerför skärpta reningskrav vid förbränning av fossila bränslen redovisas.Riktlinjerna som i första hand blir aktuella för nya koleldade anläggningarutgår från de generella regler som finns i lagstiftningen om svavelhaltigtbränsle. Dessa regler innebär ett högsta tillåtet svavelulsläpp av 0,24 gsvavel per megajoule bränsle (g/MJ) vilket motsvarar utsläppet från tjockeldningsolja med 1,0 viktprocent svavel. För nya större förbränningsanläggningar bör enliglriktlinjerna i propositionen gälla alt utsläppen inle får överstiga /MJom det årliga totalut-1 1981/82. Prop.1981/82:151 2 släppetfrån anläggningen överstiger svavel. För anläggningar som tas i driftefter utgången av bör detta stränga krav enligt riktlinjerna gälla såsnart en anläggning släpper ut mera än 600 lon svavel per är. Innebörden av deangivna kraven är att nya koleldade anläggningar inle får släppa ut mera än 800resp. svavel ulan rökgasavsvavling eller andra likvärdigaåtgärder. För mindre koleldade anläggningar bör enligt riktlinjerna visstavsteg från nuvarande utsläppsbestämmelser kunna göras t. o. m. medhänsyn till svårighelerna att tillförsäkra landet en försörjning avkol med tillräckligt låg svavelhalt. För alt introduktionen avteknik för rökgasavsvavling m.m. och etl genomförande avoljeersätlningsprogrammel skall kunna underlättas läggs i propositionen framförslag om statligt slöd för uppförande av avsvav-lingsanläggningar eller förandra likvärdiga åtgärder. Stödet föreslås bli finansierat genom en höjning avden särskilda beredskapsavgiften på oljeprodukter. I proposifionen understryksall försurningsproblemen i inle kan lösas om inte också andra länderbegränsar sina utsläpp. Fortsatta och ytterligare intensifierade insatser pådet internationella planet behövs därför. I propositionen förordas bl.a. ökadearbetsinsatser inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskridandeluftföroreningar, ett nära direkt samarbete med länder med molsvarande problemoch en mera akfiv informationsverksamhet kring försurningsproblemen. Ökade insatser förkalkning av sjöar och vattendrag föreslås i proposifionen. Vidare föreslås enförsöksverksamhet med kalkning av mark och grundvatten. Länsstyrelsernaföreslås få huvudansvaret för planeringen av och stödet tillkalkningsverksamheten. föreslås en ram för detstatliga stödet lill kalkning m. m. på sammanlagt 190 milj. kr., varav 40 milj.kr. för /83. Prop.1981/82:151 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Propositionom åtgärder mot försurningen Fiskeristyrelsenoch har i en rapport på regeringens uppdragredovisat försurningsläget och försöksverksamheten med kalkning av sjöar ochvattendrag saml lämnat förslag till utökad kalkningsverksamhel. Rapporten sombör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 1 har remissbehandlats. Enförteckning över remissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandenabör fogas lill protokollet i della ärende som bilaga 2. Regeringen lämnade den 25juni 1981 uppdrag lill dels att redovisa alternativaförslag till miljökrav vid eldning med fossila bränslen, dels till statensvatlenfallsverk atl redovisa de resultat av projektet , som kanha betydelse för ställningstaganden i dessa frågor. Uppdragen har redovisats irapporter . Rapporterna bör fogas till protokollet i dettaärende som bUaga 3 och 4. Vidare har bl. a: oljeersältningsdelegationen (11979:01), . och skrivit till regeringen i dessa frågor. 1981/82:100 (bil.13 s. 140) har regeringen föreslagil att, i avvaktan på särskildproposition i ämnet, till Bidrag fill kalkning av sjöar och vattendrag /83 beräkna etl reservafionsanslag av 23 milj. kr. Jag anhålleratt nu få ta upp denna fråga. Jag kommer i del följande alt förelägga riksdagenförslag i fråga om stöd dels lill fortsatt kalkning m. m. för att motverkaförsurningen, dels till anordningar för att minska svavelutsläppen videldningsanläggningar för kol, m. m. Jag kommer vidare atl redovisa riktlinjerför de åtgärder som bör vidtas för atl ytterligare begränsa de svenskasvavelutsläppen samt för fortsatta insatser Prop.1981/82:151 4 internationelltför atl få lill slånd en minskning av utsläppen i av försurande ämnen.På behövs etl samordnat program för optimering av samtligaåtgärder mot försurningen. Som en bakgrund lämnar jag också en redovisning förförsurningssitualionen, i huvudsak grundad på rapporter i denna fråga frånbl.a. Vid min redovisning behandlar jagfrågor som inte är av den karaktären att de kräver beslul av . Jag haremellerlid ansett det angelägel all i delta sammanhang lämna en samladredovisning för försurningslägel och för de olika insatser som bör göras förall motverka försurningen. Mina förslag och min redovisning läggs fram eftersamråd med bl.a. statsrådet när del gäller frågor som berörenergiområdet. Föredragandensöverväganden 2 Allmänna utgångspunkter Underförsta hälften av 1900-lalel handlade naturvårds- och miljödiskussionen främstom omsorgen om naturområden och om skydd av djur och växtarter. Successivt komockså andra frågor atl tilldra sig intresse - t. ex. utbyggnaden av vattenkraftsom redan tidigt skapade debatt. Med1960-talet ökade insikten om alt det moderna industrisamhället gav upphov tillmiljöproblem, l.ex. stora utsläpp av tungmetaller och andra kemikalier. Kvicksilverutsläppenmedförde att fisk från ell stort antal sjöar måsle förbjudas som föda.Utsläppen ledde också till fågeldöd. Både fåglars och andra djursfortplantningsförmåga stördes, när olika kemikalier började spridas i miljön.Det stod alltmer klart atl våra sjöar och vallendrag allvarligt förorenades avindustri- och lätortsavfall. Under1960-lalet fick en miljölagstiftning och miljöadministration. Olikaåtgärder böljade vidtas för all begränsa miljöproblemen. Också internationelltböljade miljöfrågorna uppmärksammas. höll Förenta Nafionerna sin storakonferens om den mänskliga miljön. Konferensen, som arrangerades i ,innebar etl genombrott för miljöfrågorna både internationellt och i vårt land.Sverige lade på denna konferens bl. a. fram en rapport om försurningsproblemen. Under1970-talet utvecklades i det konkreta miljövårdsarbetet. arbelehar bl.a. inneburil en grovslädning för alt komma till rätta med många av demiljöproblem som följt efter den tidigare induslriexpan-sionen.Föroreningsulsläppen begränsades kraftigt med slöd av miljöskyddslagen och medhjälp av statsbidrag till kommuner och förelag. Miljödebatten under den senaredelen av 1970-talel dominerades av bl.a. energifrågorna och då särskilt kärnkraften.Del gällde här hemma.och i många andra länder. Prop.1981/82:151 5 Parallelltmed energifrågorna började man under i970-lalet, särskilt på internationellnivå, diskutera övergripande handlingsprogram för att kunna hantera de globalanaturresurshushållnings- och miljöproblemen. Det gällde bl.a. försurningen,klimatpåverkan genom t.ex. koloxidulsläpp, risr kerna för nedbrytning avozonskiktet, befolkningsutveckhngen, öknarnas utbredning, överutnyttjandel avskogsresurserna genom l.ex. massavverkningen av de tropiska regnskogarna,bristen på färskvatten i stora delar av världen, jordförstöringen, hoten motden miljön, utbredningen av monokulturer och utrotningen av växt- ochdjurarter. ser vi annorlunda påmiljöproblemen än för bara . Vi har större kunskaper . I dagvet vi mer om hur mycket som finns kvar av de icke förnybara naturresurserna,vi vet mer om hur de biologiska kretsloppen fungerar - och vi vel framför allthur sårbara de är. Det framgår tydligare än någonsin att miljöarbetet måslevara förebyggande, att det snarare måste vara en inriktning pä en effektiv ochvarsam nalurresurshushållning än på en miljövård som slädar efter mänskligamisstag. Detblir också allt klarare för oss att de flesta stora samhälls- ochframtidsproblemen hänger ihop. Det gäller t. ex. utveckling,i-ländernas ekonomi, frågan om krig och fred och över huvud taget omsorgen omnaturresurser och miljö. För den enskilde ärsambandet mellan miljön och den egna hälsan en framtidsfråga av stor vikt. Detfinns mycket som tyder på etl starkt samband mellan olika hälsorisker och vissamiljöföroreningar. Vi står , i början av1980-talet, inför flera internationella miljöproblem som dramafiskt kan kommaatl påverka vår framtid. Många problem hänger samman med åtgärder som människanvidtar och som medför förändringar av lufthavet. En sådan fråga är de storautsläppen av koldioxid från bl. a. förbränning av fossila bränslen. Dessautsläpp kan leda fill ökad koldioxidhalt i atmosfären med en allmäntemperaturhöjning som följd. Beräkningar pekar mot alt en dubblering avkoldioxidhallen i atmosfären skulle kunna leda lill en temperaturökning med 2-3grader, vilket skulle kunna få mycket stora konsekvenser för jordens klimat- ochvärmeförhållanden. Attskydda det livsviktiga ozonskiktet är en annan fråga om internationellt ansvarför miljön. Ozonskiktet skyddar oss mot den energirika och skadligaultravioletta strålningen från solen. Freoner som bl.a. används som drivmedel ivissa sprayflaskor utgör ett hot mol ozonskiktet. Även bl.a. kväveoxider kanpåskynda nedbrytningen av ozonskiktet. Jag vill understryka attbåde koldioxid- och ozonproblemen är viktiga och allvariiga för svensktvidkommande trols all de är globala lill sin karaktär. Såväl solidaritetsskälsom omsorg om den egna miljön ger oss all anledning att aktivt verka förinsatser som kan avvärja dessa framlidshol. har dessa problem delvisen sådan karaktär att del är svårt att bestämt ange vilka åtgärder som ärde riktiga för att angripa problemen. Prop.1981/82:151 6 Iavvaktan på atl vår kunskap ökar måsle vi ändå sträva efter att förhindra enutveckling som innebär all problemen ytterligare förvärras. 1 detta syfteverkar nu aktivt inom ramen för FN:s miljöarbete för bl.a. en globalkonvention för alt begränsa användningen av sådana ämnen som kan skadaozonlagrel. Närdel gäller vissa andra stora internationella miljöproblem har utvecklingenredan gått så långl och våra kunskaper har ökat så mycket att vi både kanprecisera problemen och ange motåtgärderna. Elt sådanl både dramatiskt och akutinternationellt miljöproblem som direkl och särskilt drabbar oss i ärförsurningen. Tyvärr måste jag konslalera alt försurningsproblemen i Sverigetilltagit så att de kanske är vårt allvariigasle miljöproblem.Diskussionerna om sambanden mellan utsläpp av luftföroreningar, transport avluftföroreningar över långa avstånd och negativa miljöeffekter har pågått sedanslutet av 1960-lalet. Tack vare satsningar på forskning och undersökningar velvi nu en hel del om många av försurningens orsaker och effekter. Vi vel altfiskbestånden successivt slås ul i försurade sjöar, all grundvatten försurasoch alt metaller löses ul i sura vatten. Vidare finns nu uppenbara risker förbl.a. lägre tillväxt i skogen. Denökade försurningen beror framför alll på den ökade förbränningen av olja ochkol. Del svavel och kväve som finns i dessa fossila bränslen samt kvävet iförbränningsluflen bildar försurande ämnen som kan transporteras långasträckor genom luften och falla till marken med nederbörden. Även andrafaktorer - t. ex. markanvändningen i skogs- och jordbruk - påverkarförsurningsprocessen i viss utsträckning. Den effektivaste åtgärden motförsurningen är atl minska utsläppen av försurande ämnen till atmosfären. Detekniska möjligheter som finns att åstadkomma utsläppsbegränsningar bör nuutnyttjas så långt möjligt. Runtom i världen råder numera enighet om all luftföroreningar transporteras övernationsgränserna. Endasl av det totala svavelnedfallet vatjeår över kommer från våra egna utsläpp efter de begränsningar avdessa utsläpp som skett. Resten kommer främst från andra länder i menockså fasl i mindre utsträckning från andra kontinenter och naturiiga källor. Förall begränsa nedfallet lill en nivå som miljön tål måsle vi salsa ytterligarebåde på egna nationella åtgärder och på ett intensivt internationelltsamarbete. Här hemma bör vi ytterligare begränsa utsläppen både för atl dereducerar nedfallet och för att en sådan satsning är en förutsättning förSveriges trovärdighet och utsikter lill framgång i internationella förhandlingarom begränsning av svavelutsläppen. 1 måsle utsläppen av försurandeämnen från anläggningar för förbränning av fossila bränslen och från industrierdärför begränsas och minskas så långt det är tekniskt och ekonomisktgenomförbart. En sådan politik har vi bedrivit i under hela 1970-taleloch den ligger också helt i linje med den svenska Prop.1981/82:151 7 energipolitiken.Ett viktigt mål för denna politik är att minska användningen av olja. ske genom ökad användning av kol. Kol, som tillsammans med inhemskaenergikällor skall utnyttjas för all ersätta oljan, måste användas med slorförsiktighet så att de negativa miljöeffekterna begränsas så långt detta ärmöjligt. Vid en övergång lill koleldning bör svavelutsläppen minskasytterligare genom atl lågsvavligt kol används och rökgasavsvavling eller andralikvärdiga åtgärder införs. Del går också alt minska utsläppen av försurandeämnen från processindustrier och biltrafiken. Fortsatta satsningar påinhemska, förnybara energikällor samt hushållning med energi är också vikfigasom etl led i våra ansträngningar att minska de försurande utsläppen i . Kalkningav sjöar och vattendrag är en åtgärd som vi i tvingats börja vidta föratt begränsa vissa negativa effekter av försurningen. Genom denförsöksverksamhet som bedrivits har vi fått en viss erfarenhet av kalkning ochverksamheten bör nu utvidgas. Del är dock viktigt alt framhålla att enbartkalkningen aldrig långsiktigt kan lösa försurningsproblemen, utan att den iförsta hand är ett uppehållande försvar. Begränsning av utsläppen är den endaåtgärd som varaktigt kan lösa försurningsproblemen. Sverigebehöver en samlad naturresurs- och miljöpolitik som spänner både över vårtarbete internationellt och över konkreta åtgärder här hemma. Att utforma enstrategi mot försurningen är en viktig del av en sådan politik. Denna strategibör innehålla riktlinjer för hur de försurande utsläppen av olika slag i vårtland skall kunna begränsas. Vidare behöver inriktningen på det internationellaarbete som måste bedriva på försurningsområdet preciseras.Forskningsinsatser och kalkningsåtgärder behöver intensifieras. Insatser föratl bredda den svenska och internationella medvetenheten om problemen liksomför en ökad samordning av hanterandet av försurningsproblemen behövs också. 3.1Utsläpp av försurande luftföroreningar Försurningenhar på allvar upptäckts och kartlagts , men har trots en radmotåtgärder inte kunnat stoppas. Den fortsätter år , effekterna blirallt tydligare och mer spridda och skadorna blir alltmer svåröverskådliga ochofta svårteparabla. Försurningen kan betraktas som det kanskeallvarligaste miljöproblemet i . Myckelhar hänt då svenska forskare kunde koppla ihop enrad separata data och undersökningsresultat och visa på en kedja av sambandmellan utsläpp och nedfall av svavelföreningar samt skador i miljön i form avförsurning av mark och vatten. har vi belydligt större, om änofullständiga, kunskaper om försurningen som 1981/82:151 8 Vi vel att såväl en rad naturliga processer imiljön som mänskliga aktiviteter påverkar försurningens omfattning ochutveckling. Stora mängder sura svavel- och kväveföreningar släpps ut vidförbränning av fossila bränslen och transporteras långa sträckor via atmosfäreninnan de faller ned över mark och . Syror bildas i marken också genomnaturliga processer och genom olika åtgärder inom jord- och skogsbruk, l.ex.dikning, gödsling, trädplantering och Irädslagsbyle. Tillsammans med detdirekta atmosfäriska nedfallet påverkar försurningen av skogs-och åkermarkförsurningssituationen i sjöar och vattendrag genom utflödet av markvalten tillvattensystemen. Av dominerande betydelse för de ökade försurningsproblemenunder senare år är dock del ökade nedfallet av sura ämnen från atmosfären. Alla fossila bränslen, med undantag av naturgas,innehåller svavel i varierande mängd. Svavelhallen i råolja varierar vanligenmellan några tiondels viktprocent och så myckel som . 1 kol kan hallen varierafrån några tiondelar av I % lill . Vid förbränning av olja och kolbildar svavlet tillsammans med syre gasformig svaveldioxid. Sammanlagt släppsårligen omkring 60 milj. ton svaveldioxid ut från industrier och tätorter iEuropa. Av dessa utsläpp kommer från eldning med olja och fränkoleldning. Därtill kommer knappl från industriella processer. De svenskautsläppen var ca 500000 lon , vilket molsvarar mindre än I % av Europastotala svaveldioxidutsläpp. av de svenska utsläppen härrör frånoljeeldning och från industriprocesser. Bidraget från kolanvändningär ännu obetydligt. har kväveföreningarna alltmer kommit attuppmärksammas vid diskussionerna av försurningsproblemen. Kväveföreningarnahar sill ursprung dels i kvävehaltiga ämnen i de fossila bränslena, dels ioxidation av luflkväve i samband med förbränningen. Utsläppen av kväveföreningarhar ökat snabbare än förbrukningen av fossila bränslen. Dettaberor på att man för alt göra förbränningen effektivare övergått till en högförbränningstemperatur, vilket ökat oxidationen av luflkvävet.Kväveföreningarna släpps ul som gaserna kväveoxid och kvävedioxid. Storlekenpå utsläppen av kväveoxider är betydligt sämre känd än svaveldioxidutsläppen.Det är ocksä osäkert i vilken ulslräckning kväveoxider tillförs luften frånmarken via biologiska processer. Kväveoxidutsläppen i beräknas uppgåtill ca 20 milj. ton , räknat som kvävedioxid. Molsvarande svenskautsläpp av kväveoxider kan beräknas till drygt , varav ca 200000 lonhärrör från Iransportsektorn och alltså främst utgörs av bilavgaser, medanåterstoden kommer från förbränning i fasta anläggningar och frånprocessutsläpp från induslrin. och har i sinredovisning lill regeringen av försurningsläget och av försöksverksamheten medkalkning redovisat utsläppsprognoser för 1980-lalel för såväl svavel- som kväveoxider.Beträffande svaveldioxid beräknas de svenska utsläppen 1981/82:151 9 uppgåtill ca , varav ca skulle härtöra från förbränning och ca100000 ton från industriprocesser. Siffran är baserad påförutsättningarna alt förbrukningen av olja och kol överensstämmer medkonsekvensutredningens referensalternativ, dvs. olja och kol år1990, samt atl det av beslutade programmet för nedtrappningav svavelhalten i olja genomförs. Med ulgångspunkt i befintliga bestämmelser omutsläpp från trafik och energiförbrukning har beräknats i stort settoförändrade kväveoxidutsläpp i . Enligtmolsvarande bedömningar av svavel- och kväveutsläppen för hela kan mandär räkna med i stort sett oförändrade utsläpp av svaveldioxid fram till är1990, medan utsläppen av kväveoxider beräknas öka , dvs.sammanlagt med lill . 3.2Transport och nedfall av försurande luftföroreningar Liksomandra luftföroreningar som släpps ut i atmosfären återbördas svavel- ochkväveoxider förr eller senare lill marken igen. Detta kan ske genom atloxiderna efter hand avsätts på vallenytor, jordar eller vegetation. Dennaprocess kallas torrdeposilion eller torrt nedfall. En betydande del av svavel-och kväveoxiderna hinner emellertid omvandlas i atmosfären. Deomvandlas till svavelsyra resp. salpetersyra. Svavelsyran kan inte existera igasform, ulan förekommer antingen på små partiklar, som ocksä kan avsättas påmarken, eller löst i moln och regndroppar. Den lösta syran når jordytan vianederbörden. Denna process kallas våtdeposifion. Även salpetersyra när markenlill slörsla delen löst i regnvatten. Dock deponeras en del av salpetersyran igasform. Dendel av svavel- och kväveföreningarna som lorrdeponeras i gasforiVi tillbringari medeltal ungefär i atmosfären innan den kommer ned på marken, medanden del som oxideras till syra kan bli kvar där . betyder i sinlur all en väsentlig del av de försurande luftföroreningarna kan transporterasmed vindarna hundratals eller rentav tusentals kilometer från utsläppsområdena.Detta förhållande medför all utsläppen, transporten och nedfallet av suraluftföroreningar i hög grad är ett internationellt problem. Genomfördaundersökningar visar atl luftföroreningar transporteras med luftströmmarnamellan i stort sett alla länder. Sverigeligger i det s. k. västvindsbältet vilket innebär att vinden från västerdominerar särskilt i luftlagren höjd. Även på höjder under 2km där den största delen av de försurande föroreningarna uppehåller sig finnerman en dominans av västliga till sydvästliga vindar. befinner sigsåledes i den förhärskande vindriktningen från de stora industriområdena ochtätorterna på kontinenten och i . Den dominerande delen avnedfallet i släpps ut i dessa områden. 1981/82:151 10 Påsamma sätt kommer en icke oväsentlig del av de svenska utsläppen alt falla nedi och . Sedanbörjan av 1970-lalel har omfattande undersökningar genomförts i internationelltsamarbete för att klarlägga och beskriva spridningen av luftföroreningar iEuropa. Med hjälp av meteorologiska data och en leore-fisk modell av hurföroreningarna transporteras och deponeras kan man beräkna nedfallet av svaveloch kväve i de olika länderna i . Dessa beräkningar visar klart attluftföroreningarna transporteras i atmosfären över långa avstånd och övernationsgränserna. För alla länder i gäller alltså att nedfallet avluftföroreningar inom de egna gränserna mätbart påverkas av utsläppen i andraländer. Enligtgjorda beräkningar härrör av den totala mängden svaveldioxid,drygt , som faller ned över från våra egna utsläpp. Restenkommer framför alll från andra europeiska länder. Den svenska andelen avsvavelnedfallet varierar över från i söder till ibl.a. och Norrlands kustland samt i närheten av några storalokala ulsläppskällor på andra platser. Man kan i stort räkna med attkväveföreningarna sprids på samma sätt som svavelföreningarna. Dåkväveföreningar i allmänhet har en kortare uppehållstid i atmosfären änsvavelföreningar kan den svenska andelen av dessa dock antas vara något störreän molsvarande andel svavel. Mankan vidare jämföra svavlets och kvävets bidrag till nederbördens surhet. Detvisar sig då att svavlets bidrag till surheten i nederbördsvallnet f n. ärungefär dubbelt så stort som kvävets, men atl kvävets betydelse på senare årmarkant ökal. Om trenden av ökande kvävenedfall fortsätter kommer salpetersyraär 1990 att svara för av väldeponerad syra och inom några årtionden nåstorleken . är dock en minskning av svavelutsläppen denviktigaste åtgärden för att begränsa försurningen, men det är av betydelse allockså ökningen av kväveoxidutsläppen avstannar och att en rninskning av dessautsläpp kan åstadkommas.