prop · G503100 · 1981-12-31 00:00:00 — Prop.1981/82:100 Bilaga 12 207 styrelsen beslutar i huvudsak om tillvalets utformning påhögstadiet. Del-ningslalen styr /79 endast basresursernasanlal, däremot inle klassorganisationen. Genom dessa åtgärder har förutsättningar skapats dels för enbetydligt mer flexibel skolorganisation än tidigare, delsför att pröva frågan om skolanläggningarnas storlek från något annorlundautgångspunkter . En sådan prövning, som också bör omfattamöjligheter aft föriägga gymnasieskolutbUdning på fler orter, bör enligt minmening utgöra ett viktigt led i skolans framlida utveckling. Jag avser att återkommai frågan i samband med ställningslagande lill ulred-ningspromemorian(DsU 1981:7) En flexiblare skolplanering, vilken f.n. remissbehandlas. Genom de åtgärder som jag har redogjortför kan skolans arbete i betydande utsträckningeffektiviseras. Detta kan enligl min mening också ske genom en bättre planeringav läsåret. I en motion tUl1980/ifrågasattes systemet med lärarfortbildning undersärskilda studiedagar, då undervisningen ställs in och eleverna, enligtmotionärerna, får fill synes onödig ledighet (motion 1980/ 81:1684). Utbildningsutskottetuttalade i anledning av motionen bl.a. följande (UbU 1980/81: 37 s. 13). Utskottet ulgår från aftskolförfallningsulredning-en (U1979:12) ser över de bestämmelser som reglerar läsårsplaneringen, dvs. termins början och slut och antaletundervisningsdagar . Del är, enligt utskottet, för skolans syfteangeläget alt man i skolförordningen slår fasl alt eleverna har rätt tiU ell bestämt anlal dagar då undervisningenskaU pågå (verkligaundervisningsdagar) under ett läsår. Delta anlal dagar bör enligl utskottetinle kunna minskas genom all olika slag av verksamhet anordnas för personalen eller genom all elevernamedges deUa i akfiviteler som inle ärelt naturligt led i undervisningen och som kräver ledighet (t. ex. insamlingsverksamhet). Enligt vad jag harerfarit kan skolförfallningsutredningen knappast komma med några förslagi denna fråga förrän . Jag har därför funnit del lämpligt all laupp frågan i detta sammanhang. Nuvarandebestämmelser i skolförordningen (1971:235) om läsårets omfattning ochplanering grundar sig på beslut med anledning av proposition(prop. 1968:64) om skolans arbetstider. Dessa bestämmelser innebär i korthet följande. Med läsår avses dendel () av ett redovisningsår - tiden fr. o. m. den 1 juUett år t. o. m. påföljande år -under vilken undervisning skaU meddelas.Läsåret skall fördelas på en hösttermin och en vårtermin. Läsåret skall börja och sluta senast . Dag förtermins början och slut fastställs av skolstyrelsen. Under läsåret skalleleverna få lov . VidareskaU del vanliga skolarbetet ersättas med idrott och friluftsverksamhetunder () varje läsår, s.k. friluftsdagar. Skolstyrelsen bestämmer antalet med hänsyn liU möjligheten all effektivt Prop.1981/82:100 Bilaga 12 208 Friluftsdagarna skall bedrivas under lärares ledning., Under varje läsår får högst las ianspråk för att tillsammans medhelgdagar, och lovdagar bereda eleverna en längre sammanhängande ledighet. Undervisningen får inställasunder lid motsvarande högst 5 dagarför planering av skolarbetet och fortbildning av lärare, s. k. studiedagar. Beroende på bl. a.del antal friluftsdagar som tas i anspråk kommer det lägsta antalet vardagar då undervisning iskolan skall pågå att kunna variera mellan172 och 176. Del finns f.n. ingen bestämmelse som tillförsäkrar eleverna rätt lill ell minsta anlalfaktiska undervisningsdagar. Det uttalande avulbildningsulskollel somjag återgav stöds av vad dåvarandedepartementschefen anförde proposition, nämligen all man vid bestämmandeav skolans arbetstider i bl.a. och gymnasieskolan i förstahand skall la hänsyn till elevernas bästa (prop. 1968:64 s. 58). Skolstyrelsen lärnästan alltid utnyttja sin rätt att lägga ul som faktiskalovdagar. EnUgt min mening bör antalet friluftsdagar och lovdagar under läsåret nu anpassas till detta. Antalet friluftsdagar bör därför minskas från högst 8 lill högst 6 ochantalet lovdagar ökas från 10 lill 12. De beslut somfattades av riksdag om skolans arbetstider och vad jag harföreslagit innebär alt läsåret skulle innehålla . Med skoldagaravser jag då både egentliga undervisningsdagar och friluftsdagar. Delbör enligl min uppfattning i fortsättningen vara en skyldighet förskolstyrelserna all planera läsåret i och gymnasieskolan så atteleverna har rätt lill minst , varav minst 4 och utgör lärarieddafriluftsdagar. Vissa kommuner har planerat läsåret påell sådant sätt all en termin börjat eller slutat eller söndag. Ensådan läsårsplanering innebär att man ökardel totala antalet och under läsaret och därmed minskar antalet skoldagar. Jag anserdärför all man vid läsårsplaneringenför och gymnasieskolan inle skall kunna börja eller sluta termin med lovdag eller på lördageller sön- och helgdag. Mina förslag avsergrundskolan och gymnasieskolan. Del bör få ankomma på regeringen att avgöra ommotsvarande skall gälla för andra skolformer vilka följer samma bestämmelser somgrundskolan och gymnasieskolani fråga om läsårsplanering. Vad jag nu har anfört bör gälla fr. o. m. läsåret1983/84. Jag övergår nu lillall beröra återverkningarna på skolan av den ekonomiska situationen ilandet. De besparingar på skolområdet som harbeslutat om och som påverkar statsbudgeten budgetåret1982/83 uppgår till ca 640 milj. kr. På har de organisatoriskaåtgärder, som leder till besparingarna, redan trätt i kraft /82men på grund av bidragels konstruktion påverkas statsbudgeten med fördröjning. ' 1981/82:100 Bilaga 12 209 Kostnaderna iförhållande lill ell läge där inga besparingsåtgärder hade vidtagits har förgrundskolans del minskal med sammanlagt 354 milj. kr. budgetåren 1981/82och 1982/83. Åtgärderna har dels inneburit alt basre-sursmedellalel påmellanstadiet återställts till nivå, dels all vissa av deresursökningar som beslutade om (prop. 1978/ 79: 180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422) inleverkställs. Jag föreslår i detföljande all en viss del av den ökning av förslärkningsresursen som enligl läroplansbeslul skulle hainträffat /83 inle heller genomförs. Detta påverkarstatsbudgeten först från / 84. I övrigt bör beslut om resurslillskoll och omfördelningmellan bas- och förstärkningsresurser genomföras. Chefen förbudgetdepartementet anförde, efter samråd med min företrädare, ikompletteringspropositionen (prop. 1980/81:150 bil. 2, FiU 1980/ 81:40, rskr 1980/81:420) att skolan åren myckettung post i kommunernas budgetar.Vissa åtgärder behövde därför vidtas för alt hålla tillbaka volymutvecklingen. Bl.a. borde hemkunskap enligl den nya läroplanen införas på låg- ochmellanstadierna endast om det kunde ske inom ramen för befinfiiga resurser. genomförande av densamlade skoldagen kunde accepterasendast under förutsättning att del totalt sett inte innebar någon ökad resursanvändning. Redan i propositionen(prop. 1978/79: 180) om läroplan förgrundskolan m. m. anförde föredraganden alt de hemkun-skapsmomenl som förläggslill orienteringsämnen på lågstadiet inle skall kräva någon omfattandeutrustning. Del är också möjligt all arbeta i små grupper. Olika slag av lokaler kan då användasförutom de traditionella klass- ochgrupprummen, även om huvuddelen av undervisningen naturligtvis kan äga rum där. Vid skolor med låg-,mellan- och högstadier torde befintligainslilutionslokaler i viss utsträckning kunna användas. Även skolmatsalar bör enligt läroplansproposilionenutgöra värdefulla lokalresurser i detta sammanhang. Jag vUl erinra omall skolstyrelsen enligl föreskrifter för timplanerna kan besluta om jämkningav antalet veckolimmar i ett ämne mellan stadierna. Skolstyrelsen kansåledes besluta all hemkunskap på mellanstadiet skall flyttas lill högstadiet,såvida detta skulle innebära lägre kostnader för kommunen. Skolstyrelsen har däremothitfills inle kunnat besluta om att moment inom elt ämnes kursplan skallförläggas lill ell annat stadium. Av de 24 momenten i kursplanen i hemkunskapför låg- och mellanstadierna innehåller endast ett krav på matlagning och förutsätterdärigenom särskild utrustning. Regeringen har i särskilt beslut medgett allskolstyrelserna får besluta att föra detta moment lill högstadiet om definner all del behövs för allundvika kostnadshöjningar. Efter förslag avskoldelegationen (U 1979:11) har i skolförordningen förts införeskrifter om samlad skoldag som bättre än tidigare bestämmelser uttryckerde tankegångar som framfördes av SIA-ulredningen. Därigenom ställs betydligtmindre krav på samordnade lider än vad i många fall 14 1981182. 1981/82:100 Bilaga 12 210 Behovet av samordning skall sesfrån den enskilda elevensoch förälderns synpunkt. Lgr80 anger också en inriktning av de fria aktiviteterna som i väsentliga avseenden ären annan än den som har tillämpatstidigare. Tre synpunkter är av särskild vikt: all fria aktiviteter måstege utrymme för elevernas eget ansvar för delar av arbetet inom skolan, all akliviteterna ulgår från frågor somhar sift ursprung i lektionernasarbetsområden eUer i teman och fillvalskurser saml all arbetsenheten är den naturliga enheten för att planera friaakfiviteler. Genom det senare undvikerman dels en omfattande och kostnadskrävande administration, dels att aktiviteterna framstår som en verksamhetvid sidan av del övriga skolarbetet.Det finns därför enligt min mening goda möjligheter för kommunerna altförverkliga den samlade skoldagen ulan all del totalt sett innebär ökade kostnader. Framför allt gällerdetta om kommunerna effektivt samordnar resurser inom skolan och andrasektorer inom den kommunala förvaltningen. För hemspråksklasser används f. n. dereguljära resurserna i form av bas- och förstärkningsresurser. Dessutom ulgårextra hemspråksresurser för de elever sombefinner sig i dessa klasser. Jag föreslår i del följande all denna dubbelfinansiering inle längre skall blimöjlig. Åtgärden leder fill en /84 i storleksordningen 73 milj. kr. Vidare föreslår jag i del följande en viss förändring avberäkningen av statsbidraget lill hemspråksundervisningenfr.o.m. , vilket innebär en minskad utgift för staten /84 med ca 45 milj. kr. Denna senare förändring leder inte liU någon minskningav undervisningsvolymen avseende hemspråksundervisning. Regeringen har ipropositionen (prop. 1981/82:14) om förändringar av gymnasieskolansutformning m. m. föreslagit hur tidigare beslut om besparingar igymnasieskolan skall genomföras. En viss del av gymnasieskolan harlandstingskommunerna som huvudmän. Främst gäller detta vårdlinjen ocholika specialkurser som anknyter lill denna. Jag föreslår i del följande attstatsbidraget till landstingskommunerna i vad avser inbyggd utbildning inom vårdområdet skall dras in.Jag föreslår också all statsbidragfill landstingskommunerna för lönekostnader och sociala avgifter m. m. för utbildning inom vårdområdet fr.o. m. skall utgå med80% av bidragsunderiagel. Dessa besparingar uppgår lill sammanlagt ca70milj. Som kommer altframgå av redovisningen i del följande ändras stalsbidragsgivningen lillkommunerna för syo fr. o. m. /83. Delta kommer att innebäraen minskning av statens utgifter under /83 med 66milj.kr. Under anslaget Bidrag lill byggnadsarbeten inom skolväsendet m. m. föreslårjag all bidraget lill kommunerna för anskaffande eller förhyrande av lokaler förelevhem upphör. Omorganisationen av SÖinnebär även en besparing. har, som jag redan nämnt, tidigare beslutat om vissa bespaiingar sompåverkar statsbudgeten fr. o. m. Prop.1981/82:100 Bilaga 12 211 Inberäknal dessa besparingar uppgårskolväsendels andel avregeringens besparingspaket för /83 till ca 770 milj. kr. De betydande besparingar som hargenomförts gör detsärskill angeläget all tillgängliga resurser utnyttjas effektivt och för prioriterade områden. Mina förslag ulgår fråndenna princip. Genom omprioriteringarkan således vissa förstärkningar genomföras, bl. a. för handikappade elever, läromedel för invandrarelever ochskolledarålgärder. Vid sidan av de statliga besparingarna påskolområdet har del också gjorts kommunalabesparingar. Regeringen har i budgetpropositionen 1981 och i den s. k. besparingsproposilionen 1980(prop. 1980/81:20, UbU 1980/ 81: 12 och 15, rskr 1980/81: 120) framhållit aftbesparingar måste genomföras så allde grundläggande målen för skolans arbete inte rubbas. Min företrädare har bl. pekat pä det angelägna iall elevernas insatser tas till vara.Besparingar måste givelvis också följa del regelsystem som gäller. Jag vill med anledning av den debatt om olikabesparingar som har förekommit framhålla följande. Beslut all inlesälta in vikarier för tillfälligt Ijänsfiediga lärare kan endast fallas efter enbedömning i det enskilda fallet att undervisningen ändå kan upprätthållas, ej aven skolstyrelse generellt för ell helt läsår och för hela kommunen. Del ärinle möjligt all på den vägen åstadkomma kommunala besparingar annat än ibegränsad omfattning och i de fall där vikariekoslna-den inle ärslalsbidragsgrundande. I övriga fall reduceras i princip statsbidraget med deninbesparade vikariekoslnaden. För beräknas statsbidraget förvikariekoslnader inom ramen för lilläggsbidragel, nämligen efterkommunernas sammanlagda faktiska kostnader för vikarier. Del är enligt gällanderegler inle heller möjligt att åstadkomma kommunala besparingar genom att intelägga ul samtliga limmar i basresurser eller förslärkningsresursen. En besparing påden vägen innebär all statsbidrag skulle utgå för en prestation som ej utförs. Bas- ochförslärkningsresursens storlek definierar den volym av aktiviteter - lektionereller annan verksamhet - som skall förekomma i alla kommuner för all en likvärdig utbildningsmiljö skallkunna upprätthållas i hela landet. Kommunen är alltså skyldig all lägga ul samtliga dessalimmar. Jag föreslår i delföljande vissa omdisponeringar inom grundskolansla-gel. Kostnaderna förvikarier läcks, somjag anförde, f. n. i huvudsak av staten genom dels. k. lilläggsbidragel på så säll att statistik över vikariekoslnaderna,i de delar dessa är slalsbidragsberätligande, ligger till grund för beräkningav bidragels storiek. Enligt min mening är det inte väl använda resurser allsälta in kortlidsvikarier omgående och i alla situationer och på alla stadier. Om i ställetförstärkningsresursens undervisningsbundna del ökas får skolstyrelsenoch skolorna en personalresurs som ärtillräckligt stor för alt man skall kunna svara för undervisningen även vid kortare ledigheier. TUläggsbidragetminskas därvid i motsvarande 1981/82:100 Bilaga 12 212 Jag återkommer lill dessa frågor under anslagetBidrag till driften av grundskolor m.m. Beträffande kortlidsvikarier i gymnasieskolan får jag erinra om beslut med anledning avpropositionen om förändringar av gymnasieskolans utformning m. m. En livlig debatt har uppstått kringfrågan om det är möjligt all ta ul avgifteri skolan. (U 1979:12) har tagit upp denna fråga isill belänkande (DsU 1981:4) Skollagen. Utredningens analys avnuvarande bestämmelser innebär följande. Enligl skollagen haralla barn och ungdomar, som är bosalla i , i princip rätt att fåundervisning i och i mån av plats i gymnasieskolan. Mol den enskildesrätt till undervisning svarar enligl skollagen en skyldighet för kommunerna aft slå för kostnaderna förundervisningen. Vissa barn och ungdomar får gå i skolan i en annan kommun änden där de är bosatta. Särskilda regler finns därför om kostnadsfördelningenmellan kommunerna. En kommunsmedelsbehov skall i allmänhet täckas genom kommunalskall i den månbehovet inle läcks på annat säll, t. ex. genom statsbidrag. Det som enligt en speeialförfattning, idetta fall skollagen, åligger en kommun allfullgöra får finansieras genom avgifter endast med slöd av uttryckliga bestämmelser. Någon sådan bestämmelsefinns inte i skollagen. Däremot finns elluttryckligt förbud mot all la ut avgifter för undervisningen i grundskolanoch gymnasieskolan. Enligt vad som har uttalats i förarbetena tilldenna bestämmelse lar förbudet visserligen sikte endast på inskrivnings- och terminsavgifter men däremotinle på kostnader för undervisningsmateriel.Emellertid är kommunerna, som angavs, skyldiga all bekosta undervisningen i både och gymnasieskolan.Avgifter bör inle få tas ut för nägol som omfattas av skollagens undervisningsbegrepp. Ordet"undervisning" i skollagen har en vidsträckt innebörd. Som undervisning anses-förutom lärarledd leklionsundervisning- praktisk arbelslivsorienlering,studie- och yrkesorientering, fria aktiviteter, studiebesök, morgonsamling,vissa självstudier m.fl. verksamhetsformer. Skolförfallningsutredningenföreslår därför för den nya skollagen alt ordet "utbildning" skallanvändas i stället för undervisning som samlingsbeteckning för olika verksamhetsformer i skolan. Det finns ensärskild bestämmelse i skolförordningen enligl vilken eleverna i grundskolanskall tillhandahållas nödvändiga läromedel. Motsvarande bestämmelse finns inte förgymnasieskolan. I allmänhet kannågon meningsfull undervisning inle bedrivas ulan all man har tillgångtill vissa hjälpmedel. Enligt skolförfattningsulredningens uppfattning skullerätten lill kostnadsfri undervisning kunna urholkas på ett betänkligt sätt, om denna rätt inteskulle omfatta också tillgång lill 1981/82:100 Bilaga 12 213 Såsom skollagens bestämmelser f.n. är utformade synes därför eleverna både i och gymnasieskolan ha rätt att gratis få tillgånglill - dock inle nödvändigtvis som gåva - alla hjälpmedel som är nödvändiga för undervisningen. Nuvarandebestämmelser har emellertid i allmänhet tolkals så att kommunerna inleanses vara skyldiga all bekosta vissa nödvändiga läroböcker och andra hjälpmedel för elevernai gymnasieskolan. Del gäller l.ex. läroböckeroch skrivmateriel som används för elevernas eget bruk. Skolförfallningsutredningenföreslår därför att en särskild bestämmelse försin i den nya skollagen. I denna bör, enligl utredningens förslag, anges all kommunerna får besluta all eleverna igymnasieskolan själva skall bekosta sådana läroböcker och andrahjälpmedel, som de använder för eget bruk. Om en kommunbeslutar all eleverna i gymnasieskolan helt eller delvis skall bekostaläromedel, som används för elevernas eget bruk, måste det slå varje elev frittall själv anskaffa dessa läromedel på det säll han eller hon själv önskar.Någon allmän avgift för läromedel bör således inle kunna las ut. En annan sak är alt del ärnaturligt all kommunen anskaffar läromedlenbl. a. för all minska kostnaderna för eleverna. Som jag redovisar i del följande avser jag att pågrundval av utredningens betänkande återkomma till regeringen medförslag som kan föreläggas . (UbU1981/82:8, rskr 1981/82:127) har i samband med behandUngen av propositionen (1981/82:51)om vissa läromedelsfrågor bl.a. behandlat frågan om avgifter förläromedel. Som chefen förekonomi- och budgetdepartemenlen har anfört fidigare denna dag har iregeringskansliet genomförts en översyn av de ulbetalningsregler somgäller för olika statsbidrag i syfte att minska påfrestningen på statenslikviditet. Jag kommer senare all föreslå regeringen ändringar av utbelalningsreglernaför vissa bidrag på skolområdet. Ändringarna innebär i dessa fall främst allbidragen betalas ul i slällel för som med helabeloppet i början av redovisningsårel. Vid eventuella kommandeförändringar av statsbidragssystem bör giyelvis liknande ulbetalningsregler eftersträvas. I likhet med vadchefen för ekonomi- och budgetdepartemenlen har gjort tidigare denna dagvill jag anmäla, att statskontoret kommer all få i uppdrag alt i samrådmed SÖ finna grunder för ett schabloniserat system för bidrag till gymnasieskolan. Jag övergår nu lillall beröra ungdomsarbetslösheten och gymnasieskolansdimensionering. varantalet öppet arbetslösa i 128000.1 var 28000eller ca 12,arbetslösa, varav 12000 pojkar och 16000 flickor. Den grupp av 16-, 17- och 18-åringar som söker arbete harpå senare år Prop.1981/82:100 Bilaga 12 214 mött allt större svårigheter. Det har under hela1970-talet varit svårare för ungdomar än för andra åldersgrupper att få plats påarbetsmarknaden. Arbetslöshetenbland dem är större än för någon annan åldersgrupp i . Särskilt svår är situationen för invandrarungdomar ochflickor. Ungdomarnassvårigheter kan i huvudsak tillskrivas tre företeelser: konjunkturutvecklingenoch den därmed sammanhörande arbetslösheten, strukturella förändringar på arbetsmarknaden och brist påyrkesutbildning. Minskning avantalet arbetslillfällen drabbar i första hand ungdomar och andra med kortanställningslid. Konkurrensen hårdnar bland de arbetssökande vad beträffarolika typer av arbete inom servicesektorn. Inom vårdområdet anställs numera i principinle ungdomar för någon typ av arbete. Den offentliga sektorn, som fidigare harvarit stabilisatorn vid lågkonjunktur, visar även utanför vårdområdet storreslriklivilel, och detta drabbar i första hand flickorna. Situationen är ocksåsvår för ungdomar på ortermed elt ensidigt näringsliv. De strukturellaförändringarna torde förklara den trendmässiga ökningen avungdomsarbetslösheten under 1970-lalel. Dessa förändringar har elimineral mångasådana arbeten som förr fungerade som inkörsport lill arbetslivet. Andraarbeten har visserligen kommit i stället, men för alt få dem måste manuppfylla andra villkor. Arbetsgivarna har i den rådande arbetsmarknadssituationenkunnat skärpa kraven på utbildning och arbels-och/eUer yrkeserfarenhet även förvad som normall betecknas som enkla ingångsjobb. Undersökningar har visat alldel är relativt fä arbeten som verkligen är öppna för ungdomar mellan 16 och 18 år.Älderskrav, krav på arbetslivserfarenhet och på körkort finns bland hindrenför unga arbetssökande. Efterfrågan påarbetskraft gäller till övervägande del personer med yrkesutbildning. Inomindustrisektorn är det framför allt verkstadsindustrin som behöver fleryrkesulbildade, Verksladsleknisk linje har intill haft en myckel storandel outnyttjade elevplalser. Den ökning av antalet sökande som harskett har dock uteslutande gällt pojkar. För att stödja ungdomar somefter avslutad grundskola varken genomgårutbildning eller har arbete skall enligl 2 kap. 4§ skolförordningen (1971:235) kommunernas skolstyrelserbedriva uppföljande studie- och yrkesorientering i syfte att ge dessaungdomar möjlighet lill arbete, praktikeller utbildning. Detta är vad som brukar kallas skolstyrelsernasuppföljningsansvar. Sedan läsåret1977/78 har skolstyrelserna haft möjlighet att erbjuda ungdomar som inte börjat pågymnasieskolans linjer eller specialkurser s.k. kortkurser på mellan två och lio veckor. I syfte all stödja dem som slutargrundskolan har också anordnats särskilda introduktionskurser på femveckor. ungdomar uppfattar gymnasieskolan som alltför teoretisk. Prop.1981/82:100 Bilaga 12 215 den bakgrunden beslutade om försök medindividualiserad gymnasial utbildning för vissa ungdomar. I dessa försökkombinerades korta kurser och beredskapsarbete i syfte all ge yrkesutbildning. De tre slag av kurser som här har nämntsavlöstes i princip fr.o.m. /81av inlrodukfionsprogram för utbildning och yrkesinlroduk-fion. Fiertalel eleverfår sin yrkesutbildning i skoUnstitulioner. beslöt ombättre ekonomiska villkor för inbyggd utbildning inom industri ochhantverk samt handel och för lärlingsutbildning för all ge ell ökat anlal eleveren viss del av sin utbildning i företag. Del nya statsbidraget ulgår perindivid, vilket ger stor frihet i resursanvändningen. Genom all utbildningenförläggs delvis lill skolinslilulion och delvis lill företag ges eleverna en bredareutbildning och ökad arbetslivserfarenhet. Härigenom frigörs ocksåulbUdningsresurser i skolan som kan användas för all öka yrkesutbildningen igymnasieskolan. Man kan därigenom erbjuda fler ungdomar utbildning ulan allkommunerna tvingas lill kostsamma investeringar i lokaler och utrustning. En annan viktigföljd av dessa åtgärder är att gymnasieskolan härigenom kan erbjuda dels varierat utbud, dels en annan form av utbildning som därmed kanantas bli mer attraktiv för de ungdomar som inle söker sig lillgymnasieskolan. Dessa ungdomar synes i första hand vilja ha ell arbete, någotsom alltså ofta är svårt att finna för dem som saknar yrkesutbildning.