prop · G503143 · 1981-12-31 00:00:00 — Ombokföring inte kan företes eller om den ger skäl till anmärkning mot tillståndshavarenkan det inverka på tillståndsmyndighetens lämplighetsbedömning av tillståndshavaren.Ytterst kan tillståndet återkallas. Jag anser att de nya bestämmelserna börträda i kraft . I enlighet med vad jag nu har anfört har det inomsocialdepartementet upprättats förslag till lag om ändring i lagen (1977:293)om handel med drycker. Förslaget bör fogas till regeringsprotokollet i dettaärende som bilaga'. Som framgår av den allmänna motiveringen har andra stycketändrats för att det klarare skall framgå att bristande lämplighet hos en tillståndshavarekan utgöra grund för åtgärder enligl första stycket från tillståndsmyndigheten.Ekonomisk misskötsamhet kan alltså föranleda åtgärd även om självaförsäljningen av alkoholdryckerna sköts i enlighet med författningarna ochmeddelade föreskrifter. Detta gäller främst den som har tillstånd fill serveringav alkoholdrycker. Bl.a. av rättssäkerhetsskäl måste emellerfid krävas att misskötsamhetenhar varit betydande. Enbart en eller flera restförda skatte- elleravgiftsskulder får exempelvis inte i sig vara diskvalificerande för tillståndshavaren.Restföring kan bero på affärsmässiga betingelser. Öppna kontakter medkronofogdemyndigheten och en välskött avbetalningsplan tyder på atl företagarenändå är seriös. Tecken på misskötsamhet är å andra sidan exempelvis löpande restföring,brutna avbetalningsplaner, stora slutliga räkningar på grund av uteblivnapreliminära debiteringar, skattebetalningar först vid konkursansökan ellerfortsatt drift av företag i likvidationspliktigt skick. Väsentligast är hurskulden har uppkommit och viljan att betala. Här avses främst att den somsystematiskt missköter skatte- och avgiftsbetalningar eller allvarligtåsidosätter bokförings- eller uppgiftsskyldighel skall anses olämplig attinneha tillstånd att servera alkohol. För att ingripande skall kunna ske krävsinte att misskötsamheten är brottslig eller atl den är uppsåtlig. Ett betydandeåsidosättande av ekonomiska förpliktelser mot samhället genom vårdslöshet kanalltså utgöra grund för ingripande. ' Bilagan har uteslutits här. Förslaget är likalydandemed det som är fogat till propositionen. Prop.1981/82:143 88 När det framkommer uppgifter som tyder på ekonomisk misskölsamhethos en tillståndshavare - det kan exempelvis ske genom en underrättelse frånkronofogdemyndigheten enligt 69 § - skall tillständshavarens lämplighet attdriva rörelsen omprövas. Uppgifterna får därvid naluriigtvis inte automatisktdiskvalificera fillslåndshavaren eller utgöra grund för ingripande. I ställetmåste göras en utredning som läggs till grund för en samlad bedömning. Denbedömning som då görs är av samma art som redan ägt rum vid tillståndsgivningen.Även här gäller naturligtvis förvaltningslagens regler till skydd för tillståndshavarenoch den som drabbas av ett ingripande har rätt att föra talan mot beslutet (68§ LHD). Framhållas bör även den utredningsplikt som åliggertillståndsmyndigheten. Om del anses vara av värde skall kommunens yttrandeinhämtas. Det nya fjärde stycket i paragrafen avser att säkerställainformationsutbytet mellan bl.a. skattemyndigheterna ochtillståndsmyndigheten. Det som främst är av intresse för tillståndsmyndighetenär uppgifter om allvarlig ekonomisk misskötsamhet hos den som söker ellerinnehar tillstånd till servering av starkare alkoholdrycker än öl eller hos densom företräder en sådan rörelse. Uppgifter av det slag som här avses kan finnas hos fleraav de myndigheter som uppbär eller driver in skatter eller avgifter. För atlundvika att uppgifter lämnas om samma sak från flera håll harkronofogdemyndigheten angivits som den primära uppgiftslämnaren som skallunderrätta tillståndsmyndigheten. Skattemyndigheter och andra myndigheter somuppbär eller driver in skatter och avgifter har ålagts skyldighet att lämnauppgifter på begäran, men del är givetvis angelägel från alkoholpolitisksynpunkt att även de självmant underrättar tillståndsmyndigheten när de träffarpå allvarliga fall av misskötsamhet, som inte kan väntas komma fram viakronofogdemyndigheten. I den mån motsvarande uppgifter kan lämnas angåendepersoner som har det bestämmande inflytandet över en juridisk person som driverrestaurangrörelse är del naturligtvis av värde att så sker. De nu införda reglerna om uppgiftslämnandet hindrargivetvis inle att även andra myndigheter lämnar uppgifter. Av 15 kap. 5 §sekretesslagen (1980:100) följer att begäran om uppgifter skall efterkommas iden mån hinder inte möter på grund av bestämmelse om sekretess eller av hänsyn fillarbetets behöriga gång. Som redan nämnts under avsnitt 2.3.2 hindrar normaltinte sekretessen att uppgifter lämnas i nu aktuella fall. Det nya stycket i paragrafen innebär inte något åläggandeatt föra särskilda register eller att göra ingående prövningar hoskronofogdemyndigheterna huruvida uppgifter skall lämnas tilltillståndsmyndigheten. Det har ansetts olämpligt alt av alkoholpoliliska skällägga sådana nya arbetsuppgifter på de redan hårt arbetsbelastademyndigheterna. I stället bör uppgifterna, som Prop.1981/82:143 89 förordats i den allmänna motiveringen, kunna lämnas genomsamrådsförfarande mellan berörda myndigheter. Prövningen om uppgifternainnebär en bristande lämplighet hos tillståndshavaren och bör föranleda återkallelseav tillståndet eller annan åtgärd ankommer odelat på tillståndsmyndigheten. får uppgifter om ekonomisk misskötsamhet kan det således,som när andra anmärkningar konstateras under tillsynsarbetet, medföra atttillståndet omprövas. En sådan omprövning måste naturligtvis göras efter enutredning vid en samlad bedömning. En underrättelse från exempelviskronofogdemyndigheten får alltså inte medföra att tillståndet automatisktåterkallas. Genom den nya meningen anges att tillståndsmyndigheten harrätt att få del av bokföringen. Den nya meningen avser inte endasl bokföringenöver själva alkoholförsäljningen utan även bokföringen i vad den gäller verksamheteni övrigt. För att exempelvis bedöma en tillståndshavares lämplighet att drivarörelse med alkoholservering kan det vara av värde att genom bokföringen kunnakontrollera den ekonomiska skölsamheten. Det kan gälla l.ex. betalning avavgifter och preliminära skatter för anställda. Det bör även erinras om att redan en undermålig bokföringi sig är ett tecken på bristande lämplighet att driva rörelse med försäljningav alkohol. Jag hemställer att lagrådets ytlrande inhämtas överförslaget till lag om ändring i lagen (1977:293) om handel med drycker. Regeringen beslutar i enlighet med föredragandenshemställan. 1981/82:143 90 Utdrag ur protokoll vid regeringssammanträde den 4februari 1982 2 Allmän mofivering..................................................... 2.3.3 Bokföringen......................... .............. 1981/82:143 91 Närvarande: f.d. justitierådet , regeringsrådetDelin, justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för Söder beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag till lag om ändring i lagen (1977:293) om handel meddrycker. Förslagethar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslaget föranleder följande yttrande av lagrådet-Lagrådetlämnar förslaget utan erinran. Lag om ändring i lagen (1977:293) om handel med drycker Härigenomföreskrivs att 64, 69 och 70 §§ lagen (1977:293) om handel med drycker skall hanedan angivna lydelse. Föranledersådan försäljning av alkoholdrycker som äger rum med tillstånd enligt denna lagolägenheter i fråga om ordning, nykterhet och trevnad eller iakttages ejbestämmelserna i denna lag eller med slöd därav meddelade föreskrifter, skalltillståndsmyndigheten återkalla tillståndet eller begränsa det till att avseviss eller vissa drycker. Finns anledning antaga alt tillfredsställandeförhållanden kan åstadkommas utan atl så ingripande åtgärd vidtages, får tillståndshavareni slället meddelas varning eller särskilda föreskrifter. Första stycket äger motsvarande tillämpning om de förutsättningar som gäller för meddelande av fillstånd ej längre föreligger. Första stycket tillämpas även i fall då tillståndshavareninte längre kan anses lämplig att hedriva försäljning av alkoholdrycker ellerannars de förutsättningar som gäller för meddelande av tillstånd ej längre föreligger.I ärende enligt första eller andra stycket kan godkännande av föreståndareeller ersättare för föreståndare återkallas. 69: utövar den cenlrala lag. Det åligger länsstyrelse, socialnämnd och polismyndighet att övervaka efterlevnaden av beslämmelserna i denna lag. och socialnämnd skall underrätta om sådant förhållande som är av betydelse för tillsyn. tillsynen över efterlevnaden av denna Länsstyrelser, socialnämnder och polismyndigheter skallövervaka efterlevnaden av beslämmelserna i lagen. Polismyndigheter och socialnämnder skall underrättalänsstyrelsen om förhållanden som är av betydelse för tillsyn. Kronofogdemyndigheter skall underrätta närden som har tillstånd att servera alkoholdrycker brister i sina åligganden atterlägga skatter eller socialavgifter. På begäran av skallskattemyndigheter och andra myndigheter som uppbär eller driver in skattereller avgifter lämna uppgifter som länssty- Senaste lydelse 1981:20. relsen behöver för tillståndsprövning eller tillsyn enligldenna lag. Bokföringi rörelse som avser försäljning av alkoholdrycker skall vara så utformad attkontroll av verksamheten är möjlig. Den som dfiver sådan rörelse ar därjämteskyldig att lämna statistiska uppgifter i enlighet med de föreskrifter regeringeneller, efter regeringens bestämmande, meddelar. Bokföringi rörelse som avser försäljning av alkoholdrycker skall vara så utformad attkontroll av verksamheten är möjlig. Den som driver rörelsen är skyldig att på anfordranav tillståndsmyndigheten förete bokföringen i rörelsen. Han är dessutom skyldigalt lämna statistiska uppgifter i enlighet med de föreskrifter regeringeneller, efter regeringens bestämmande, meddelar. Denna lag träder i kraft . Prop.1981/82:143 94 SAMMANFATTNING AV FAMILJEVÅRDSUTREDNINGENS BETÄNKANDE 1 detta belänkande behandlas möjligheterna att användavård i annal enskilt hem än det egna - familjevård - som etlbehandlingsalternativ för vuxna alkohol- och narkotikamissbrukare. Betänkandetinnehåller förslag på hur sådan vård kan organiseras. En utgångspunkt iförslagen är atl familjehemmen kan göras mindre sårbara om etl samarbeteorganiseras mellan ett mindre antal familjehem. Utredningen föreslår också atlstatsbidragen till vård i enskilt hem av missbrukare förändras. 1 betänkandetbehandlas vidare metodfrågor, ansvarsfrågor och olika juridiska frågor. träder en ny lagstiftning inomsocialvårdens område i kraft. Den nya lagen-socialtjänstlagen-betonar bl.a. attvård i annat enskilt hem skall ulgöra en viktig resurs för kommunernassocialtjänst. Benämningen på sådan vård skall enligt socialtjänstlagen varavård i familjehem. Vård i familjehem skall användas för både minderåriga ochvuxna som inte kan få den omvårdnad de behöver i sitt eget hem. Vårdformens möjligheter inom missbrukarvårdenuppmärksammades bl.a. av den s.k. ledningsgruppen för narkolikafrågor. I sinredovisning "Åtgärder mot narkotikamissbruk" (Ds S 1978:2) beskrevledningsgruppen det ökade intresset för familjevård. Ledningsgruppen framhöllockså atl vårdformen behöver utvecklas och förstärkas om den, utan risk förolika negativa effekter, skall kunna utgöra etl behandlingsalternativ för vuxnamissbrukare. Mot denna bakgrund fick dåvarande socialministern i juni1978 regeringens bemyndigande att tillkalla en särskild utredare för att"initiera, samordna och utvärdera viss försöksverksamhet samt att med ulgångspunkthäri utreda frågor rörande vård i familjehem av missbrukare". Utredningens arbete var inledningsvis starkt knutet lillfyra tidsbegränsade försöksprojekt i olika delar av landet. I försöken prövadesolika sätt att organisera familjevård för vuxna missbrukare. Ett projekt ingicksom en integrerad del i en öppenvårdsmotlagning för narkotikamissbrukare. Deövriga tre hade en mer fristående ställning. Samtliga projekt verkadehuvudsakligen inom resp. län. Gemensamt för projekten var också attheltidsanställda projektledare arbetade med rekrytering av familjehem, med stödoch handledning till dem samt med information om familjevård till olikamyndigheter. När det gäller utformningen av stödet till familjehemmen harprojekten skilt sig ål. 1981/82:143 95 Erfarenheter från försöksprojekten och från familjevårdsom bedrivs på andra håll ligger till grund för utredningens överväganden ochförslag. Utredningen anser alt vård i familjehem under vissaförutsättningar kan bli ett viktigt behandlingsalternativ för vuxnamissbrukare. Missbrukarvård är en krävande uppgift. Vid familjevård tarenskilda familjer emot missbrukare i sina hem. När man bedömer familjevårdensmöjligheter måste man därför utgå från familjens förutsättningar. Ettfamiljehems möjligheter att klara av svåra uppgifter ökas med ett lämpligtstöd. Stödet måsle dock ges i sådana former och på sådana villkor alt bådefamiljens självständighet och dess engagemang bevaras. Vård i familjehem bör för vuxna missbrukare vara entidsbegränsad åtgärd. Utredningen rekommenderarar elt år som lämpligplaceringstid. Under vistelsen bör den placerade - gästen - så långt sommöjligt ingå som en fullvärdig medlem i värdfamiljen. Det innebär bl.a. attgästen deltar i de arbetsuppgifter och den övriga verksamhet som förekommer ifamiljehemmet och alt givetvis också fritiden är gemensam. En nymedlem medför alltid förändringar i en familj. Hemmet påverkars på olika sättnär man tar emot en vuxen missbrukare för familjevård. Det är påfrestande attdygnet runt leva nära personer med svåra problem. kan det leda posifiv ulveckling för familjemedlemmarna. Erfarenheterfrån fosterbarnsvården visar bl .a. att familjehemmen mycket ofta engagerar sigdjupt i sin uppgift. En starkt känslomässig kontakt uppkommer mellan gästen ochvärdfamiljen. För en del familjehem blir dock uppgiften alltför svår. De kanbli isolerade, få svårigheter med myndighetskontakterna och ibland uppstårockså relationsstörningar i familjen. Liknande erfarenheter finns fränfamiljevård av vuxna. Det ärnödvändigt att värdfamiljen är engagerad i sin uppgift för att familjevårdenskall bli framgångsrik. Men det är inte tillräckligt att enbart förlita sig pådetta engagemang och gemenskapen i familjehemmet. Värdfamiljen måste garanterasett fortlöpande stöd och en kvalificerad handledning. Familjehemmen är sårbara.Följderna av ett misslyckande eller en felbedömning kan därför bli mycketstörre vid familjevård än vid l.ex. Familjevårdger samhället en möjlighet att lösa vård- och behandlings-uppgifter genom attta tillvara enskilda människors intresse och engagemang. Myndigheterna hardärmed också skyldighet att svara för ett lämpligt stöd, som är utformat så attfamiljehemmen ges möjlighet atl klara av sin uppgift och bibehållasin självständighet. Försöker man utifrån på etl okänsligt sätt ge anvisningarom hur vården skall bedrivas finns risk att detta skadar familjehemmet ochfamiljevården mer än det hjälper. Utredningens förslag syftar till att ge familjevården förvuxna missbrukare Prop.1981/82:143 96 en sådan form att det enskilda initiativet ochansvarstagandet stimuleras som samhällets övergripande ansvar förvården bibehålls och i vissa avseenden stärks. Familjevård utgör ett exempel påen känslig kombination av offentligt vårdansvar och enskilt engagemang. Om detoffentliga ansvaret och inflytandet blir dominerande, riskerar familjevårdenatt förlora sin karaktär. Den kan då bli en form av "decentraliseradinstitutionsvård". Om samhället inte tar tillräckligt stort ansvar förfamiljevården, finns å andra sidan risken att familjehemmen överbelastas ochinte orkar med sin uppgift. I båda fallen riskeras att familjevårdstraditionengår förlorad. Familjehemmen skall ha ersältning för sina kostnader ochett arvode, som ger ett tillskott till värdfamiljens ekonomi. Familjevård ärdock inte endast ell avlönat uppdrag från samhället. Det är också ett sätt atli praktisk handling visa solidaritet med utslagna och skadade människor.Familjevård bör bedrivas så att familjehemmen inte behöver bli yrkesmässigtverksamma med vårduppgiften. Det är viktigt alt familjevård inte blir en nyform av institutionsliknande vård. En placering i familjevård innebär för gästen att han heltoch hållet byter miljö för en . Familjevård bör användas förvuxna framför allt då det av olika anledningar är angeläget att missbrukarenhelt måste förändra sin livssituation. Vårdformen är ett viktigt alternativ dåstöd och insatser i missbrukarens vanliga miljö inte är möjliga. Utredningens bedömning är att familjevård kan användas bl.a.för den växande grupp av unga missbrukare som inte har fungerande och positivarelationer till sin familj eller andra nära vänner och som saknar både arbeteoch arbetslivserfarenhet. Med ett sammanfattande ord skulle man kunna kallapersoner i denna grupp för "utanförstående". Många kommuner har svårt att finna lämpliga familjehem.Stor konkurrens råder därför om de familjer som är villiga att engagera sig ifamiljevård. Försöksprojekten har visat att det är möjligt att finna nya vägaratt rekrytera lämpliga familjer. Utredningen föreslår att familjevård för vuxna missbrukareföreträdesvis skall organiseras genom att speciella enheter för familjevårdinrättas. 1 en sådan familjevårdsenhet ingår en eller elt par grupper avfamiljehem. Varje grupp består av 5-15 familjer. De bör bo relafivt näravarandra och helst inom samma län för att kunna träffas regelbundet. Varje grupp av familjehem skall ha minst en handledare -familjekonsulent. Familjekonsulentens uppgifter är att rekrytera familjehem,svara för löpande stöd och handledning samt bistå dem så alt deras kontaktermed myndigheterna fungerar smidigt. En familjevårdsenhet bör ha ett organiserat samarbete medolika ideella och fackliga organisationer. Kontakten med sådana organisationer under- 1981/82:143 97 lättar gästens anknytning till samhällslivet. De kan ocksåbidra till alt andra än de familjer som är direkt engagerade som familjehemblir delaktiga i verksamheten. Därigenom kan erfarenheter från familjevårdenföras ul till större grupper. Familjevård handlar mycket om samlevnad underkomplicerade förhållanden. Sådan kunskap är värdefull för alla. Varje familjevårdsenhet bör ha en styrelse. 1 styrelsenskall ingå företrädare för de fill enheten anslutna familjehemmen, berördamyndigheter och olika ideella och fackliga organisationer. Styrelsen skall bl.a.svara för verksamhetens allmänna inriktning. Ansvaret för de placeringar somgörs i familjehemmen åvilar den vårdansvariga myndigheten i varje enskilt fall. En familjevårdsenhet kan organiseras på olika sätt. Ettgrundläggande krav är dock all enheten har lokal förankring i den region därfamiljehemmen finns. Minst en familjekonsulenl skall vara stationerad inärheten av familjehemmen. Enheten kan organiseras av en socialnämnd, en ellerflera myndigheter i samarbete eller av en ideell förening eller särskildstiftelse. För att slimulera bildandel av familjevårdsenheterföreslår ulredningen att de skall vara berättigade till statsbidrag. Bidragskall kunna utgå med upp lill av enheternas kostnader förfamiljekonsulenterna, familjernas gemensamma träffar och annat slöd lillfamiljehemmen. Inledningsvis kan detta nya statsbidrag finansieras genomatt del nuvarande bidraget till vård i familjehem av missbrukare upphör.Nuvarande statsbidrag innebär atl den kommun, som placerar ennarkotikamissbrukare i familjevård kan erhålla per vårddag. Ansvaret för vården av missbrukare åvilar huvudsakligenkommunernas socialnämnder. 1 socialtjänstlagen anges atl den som behöver vårdoch inte kan få det i sitt eget hem skall tas emot i ett familjehem eller inågon annan form av heldygnsvård. När en socialnämnd har fattat beslut om att placera enmissbrukare i enskilt hem har nämnden också skyldighet alt stödja den placeradeoch familjehemmet på lämpligt sätt. 1 kommunens skyldigheter ingår också etttillsynsansvar. Stödet och tillsynen bör enligt utredningens mening utformas såatt myndighetskonlaklerna inte får en dominerande roll varken för klienteneller familjehemmets övriga medlemmar. Genom en familjevårdsenhet kan dettaarrangeras på elt smidigt sätt. Vård som ges med slöd av bestämmelserna isocialtjänstlagen avser endast frivilhga åtgärder. Familjevård för vuxna är enliglutredningens bedömning en vårdform som förutsätter atl klienten själv har valldenna åtgärd. Klienten skall ha rätl och möjlighet att avbryta vistelsen ifamiljehemmet. Familjevårdkan dock i vissa speciella situationer äga rum då klienten är föremål för ettformellt tvång. En person som är intagen på kriminalvårdsanstalt kan underviss del av strafftiden få möjlighet fill vård utom anstalten, 7 1981/82. Prop.1981/82:143 98 t.ex. i ett familjehem, enligt 34 § lagen om kriminalvårdi anstalt. Regeringen har lagt fram ett förslagom lag om vårdav missbrukare i vissa fall (LVM). Enligt förslaget skall en missbrukare undervissa omständigheter kunna ges vård oberoende av samtycke. Under vården, somskall ske på institutioner särskilt avsedda för sådan vård, skall den intagnepå försök kunna skrivas ul till bl.a. familjehem. Även i dessa fall skall klienten själv välja familjevårdoch ha rätt atl avbryta vistelsen. Konsekvensen av att klienten befinner sigunder formellt tvång är att han får återgå till en sluten vårdform om hanavbryter familjevården. Själva vistelsen i familjehemmet sker dock i övriglunder samma förutsättningar som då det är fråga om en helt frivillig placering. en person får vård i enskilt hem enligt34 § lagen om kriminalvård i anstalt har kriminalvården vård- ochkostnadsansvaret för åtgärden. Även kan ibland ha ansvaret för vård avmissbrukare i familjehem. Del är aktuellt då har tagit initiativtill sådan vård som etl led i behandlingen av en psykisk sjukdom. Ulredningenanser att ansvaret för vården skall kunna flyttas över till socialnämnden iklientens hemkommun, om denna godkänner en sådan överflyttning. Utredningen betonar starkt att samråd skall ske då fleramyndigheter eller flera kommuner är berörda i ett enskilt vårdärende.Möjligheterna till elt sådant samråd ökar om familjevården organiseras ifamiljevårdsenheter. Det är nödvändigt att ge familjehemmen ett skydd förekonomiska skador som de kan råka ut för genom sitt vårdåtagande. Gästen kanvålla skada hos grannar eller andra personer som värdfamiljen har kontakt med.Klienten är i sådana fall juridiskt ansvarig att själv ersätta dessa skador.Klienten saknar dock i allmänhet tillgångar och kan därför inte utge någonersättning. Erfarenheten visar atl skador relativt sällan inträffar vid vård ifamiljehem. Men för familjehemmen är del väsentligt atl de inte själva behöverstå för den ekonomiska risken. Huvudmannen för vården - den vårdansvarigamyndigheten - bör enligt utredningen la på sig ansvaret för att ersättaeventuella skador. Primärkommunerna och landstingen har möjlighet alt tecknaförsäkringar, som ger värdfamiljerna ett gott grundskydd. I de fallhuvudmannen ej tecknar någon sådan försäkring bör myndigheten göra ettmotsvarande ansvarsåtagande. I de fall placeringar sker genom kriminalvården finns etlnågot mer begränsat skydd genom brottsskadelagen. Utredningen föreslår attkriminalvårdens myndigheter skall ges möjlighet att ersätta eventuella skadorenligt samma regler som kommunerna. För att komplettera det grundskydd som huvudmännensförsäkringar 1981/82:143 99 och/eller ansvarsåtaganden ger behöver värdfamiljen ocksåha ett gott eget försäkringsskydd. Försäkrings- och ansvarsfrågorna är oftasvåra atl sätta sig in i för familjehemmen. Utredningen föreslår därför atthuvudmännen utarbetar en informationsskrift om vilka försäkringsbestämmelsersom nu gäller vid familjevård. Informationen skall ges till samtliga familjehemav resp. huvudman.