prop · G503196 · 1981-12-31 00:00:00 — Handläggningen blir likartad och torde inte behöva fördröjabeslutsprocessen. Kommitténsförslag till reglering omfattar sådan upplåtelse eller överlåtelse som skerfrån den som här i riket tillverkar krigsmateriel. Någraremissinstanser, bland dem patent- och registreringsverket, menar att en sådanbegränsning av tillståndsprövningen knappast förefaller motiverad. Härigenomskulle den som utan att själv tillverka materiel, men likväl innehar entillverkningsrätt, inte komma att omfattas av regleringen. Prop,1981/82:196 19 Samma förhållande skulle bli fallet i fråga om denrättsinnehavare som visserligen tiUverkar materiel men har denna fillverkningförlagd till utlandet. Jag har ioch för sig förståelse för dessa synpunkter. Verkligheten visar emellertid attden upplåtelse eller överlåtelse som oftast förekommer och som framstårsom angelägen att reglera sker från företag inom landet som själva tillverkarkrigsmateriel; Tillverkningen vid sådana företag är -med undantag för kronansfabriker reglerad genom den kontroll som bedrivs med stöd av lagen (1935:395)om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m.m. Det finns enligt minmening inte nägot behov av att knyta den obligatoriska tillståndsprövningentill andra företag än de som har rätt att tillverka krigsmateriel. Isammanhanget kan erinras om ett par närliggande bestämmelser som befäster dennauppfattning, nämligen dels de regler som avser regeringens kontroll över tillhandahållandeav uppfinningar o. d. av viss krigsmateriel och som utövas med stöd avkungörelsen (1949:615) med vissa föreskrifter i anledning av förordningen den20 (nr 395) om kontroll över tillverkningen av krigsmateriel m. m.,dels de regler som med stöd av lagen (1971: 1078) om försvarsuppfinningartillförsäkrar staten inflytande i fråga om rätten till försvarsuppfinningar. Jag anser således att kommitténs förslag bör genomföras. 2.4.2 Militärt inriktad utbildning av utländsk medborgare Kommittén har ocksä som nämnts prövat frågan om militärtinriktad utbildning i av utländska medborgare bör regleras. I sina överväganden framhåller kommittén att i de fallexport av krigsmateriel medges säljs i många fall inte endast viss materielutan ett helt paket i vilket bl.a. utbildning i handhavandet av denna materielingår. Denna utbildning eller instruktion är, beroende av hur teknisktinvecklad materielen är, av mer eller mindre kvalificerad art. Utbildningen äri de flesta fall helt nödvändig för att köparen skall kunna använda maierielenmed förväntat resultat. I detta sammanhang bör erinras om att en noggrannprövning föregår ett tillstånd till försäljning av krigsmateriel. Det kandärför enligt kommitténs uppfattning inte anses stötande eller olämpligt att enköpare av krigsmateriel erhåller den utbildning som erfordras för materielensanvändning. Ej heller bör hinder föreligga för sådan utbildning av en presumtivköpare som behövs för bedömning av materielen. I andra fall, när det är fråga om utbildning med militärinriktning här i riket utan samband med försäljning av krigsmateriel, är detinte lika säkert all sådan utbildning bör tillåtas. Kommittén anser därför -inte minst med hänsyn till den restriktiva hållning som förekommer vidbedömningen av export av krigsmateriel - att utbildning med militär inriktningav utländska medborgare bör regleras. Vid kommitténs principiella ståndpunktstagande attutbildning av militär art för utländska medborgare bör regleras uppstår vissa gränsdragnings- Kartong: S. 20, rad 7 Står: således aktuella Rättat till:således inte aktuella 1981/82:196 20 problem.Det mest angelägna av dessa är hur denna utbildning skall kunna avgränsas motannan oftast önskvärd utbildning. Denutbildning som skulle behöva regleras är enligt kommuténs mening sådan somanordnas för utländska medborgare och har en huvudsaklig militär inriktning.Den skall ha viss omfattning och varaktighet. Enklare förevisningar eller informationsträffarav sådan omfattning som normalt förekommer vid försäljning av krigsmateriel ärsåledes inte aktuella. Det är inte heller fråga om vanlig skolutbildning oaktatde kunskaper som därvid förmedlas kan vara användbara även i militärverksamhet. Medhänsyn till de svårigheter, som kan föreligga att bedöma om en viss utbildningfaller in under regleringen eller ej, bör undantas vissa verksamhetsområden,där antingen tillräckliga möjligheter redan finns för statsmakterna attförhindra icke önskvärd utbildning eller där fullt legitima skäl för utbildningföreligger. Sålunda bör undantas sädan utbildning som står under tillsyn avskolöverstyrelsen eller universitets- och högskoleämbetet och som sker ienlighet med av dessa myndigheter fastställd läro- eller utbildningsplan liksomav staten anordnad utbildning. I detta sammanhang kan nämnas att utbildning avutländsk medborgare vid försvarshögskola fordrar särskilt tUlstånd.Vidare bör undantas sådan utbildning som har eft direkt samband med försäljningav krigsmateriel. Utbildning vid företag av dess egen personal bör inte helleromfattas av tillståndstvånget. Kommittén,som är väl medveten om de svårigheter som en sådan reglering kan medföra, fömtseratt tillämpningen av lagen kan bli aktuell endast i enstaka fall. Vidprövning av tillstånd bör motsvarande överväganden få göras som tfråga omexport av krigsmateriel. Vidremissbehandlingen har kommitténs förslag i sak ifrågasatts endast av Svenska handelskammarförbundetsom inte anser det vara reellt motiverat. Enligt förbundet strider denföreslagna begränsningen också mot beslut om ökade statliga insatserför att stimulera exporten av tjänster. Förslagetligger som jag ser det i förlängningen av kommitténs strävanden att söka ökadkontroll över att export av svensk krigsmateriel och svenskt militärt kunnandesker inom de ramar som riktlinjerna anger. Denna begränsning måste godtas. Jag bUräderdärför kommitténs förslag och ansluter mig till dess överväganden. Ensvårighet är givetvis, som kommittén framhåller, att tillfredsställandekonkretisera vad som avses med militärt inriktad utbildning. Denna synpunkthar vid remissbehandlingen ytterligare betonats av riksåklagaren och Sveahovrätt. Enligt min mening bör aUmänt sett utbildning som avser sådant handhavandeav krigsmateriel som har samband med en möjlig stridsinsats vara att hänföratill detta begrepp. Enligt min uppfattning torde det inte vara förenat med nägrastörre svårigheter att i det enskilda fallet Prop.1981/82:196 21 bedöma humvida viss utbildning är militärt inriktad.Förslaget innefattar en reglering av ett heU nytt område och avser enföreteelse som kan förväntas inträffa endast i enstaka fall. För den händelsetillämpningen visar att det uppställda syftet inte helt kan nås med regleringenutan att den i något hänseende behöver kompletteras får detta tas upp motbakgrund av gjorda erfarenheter. 2.5 Handläggning m. m. har regleringen av exporten av krigsmateriel iförfattningsform kommit till uttryck i den inledningsvis nämnda av regeringenutfärdade kungörelsen. I likhet med kommittén anser jag att de grundläggande bestämmelsernahärom bör vara fastlagda i lag. Enligt gällande kungörelse fattas beslut i ärenden rörandedispens från utförselförbudet av regeringen om ärendet avser utförsel i störreomfattning eller eljest är av större vikt. Chefen för fårmeddela exporttillstånd i ärenden av mer rutinmässig karaktär. Hit hör bl.a.vissa ärenden om utförsel av vapen för privata ändamål och ärenden rörandeutförsel av militära överskottsvapen. Antalet regeringsärenden omfattar enligtde senaste årens statistik värdemässigt av krigsmaterielexporten,medan ärenden som avgörs av chefen för numerärt sett ärde mest frekventa. Jag biträder kommitténs förslag att dennabeslutsfördelning bör bibehållas. Den ordning som tillägger chefen förhandelsdepartementet rätt att besluta i enklare ärenden och som varit rådandeunder en lång följd av år och därvid visat sig vara i hög grad ändamålsenlig ärtill stor del betingad av praktiska skäl. Även tidsmässiga faktorer spelaremellertid in. I många fall fordrar nämligen en dispensansökan i ärenden avnyssnämnt slag omedelbara åtgärder. Det bör här framhållas att år 1977granskat frågan om enskilt statsråds beslutanderätt och därvid särskilt omnämnthandelsministerns beslutanderätt i ärenden som gäller export av krigsmateriel.Utskottet uttalade bl.a. att granskningen inte gett anledning till erinran motde beslut varigenom statsråd bemyndigats avgöra visst ärende eller viss gruppav ärenden (KU 1976/77:44). Jag kan med hänsyn härtill inte se några konstitutionellaskäl mot ett bibehållande av det nuvarande systemet. Kommittén föreslär en motsvarande uppdelning avbeslutsfunktionen i fråga om tillstånd till försäljning av tillverkningsrättoch anordnande av militärt inriktad utbildning. Som framhållits i detföregående kan en tillämpning av bestämmelsen i fråga om tillstånd tillmilitärt inriktad utbildning förväntas bli aktuell endast i enstaka fall.Frågor om tillståndsgivning till licensupplåtelse eller överlåtelse tordeframför allt komma att aktualiseras i samband med varuexport som regeringenbör besluta om, eller i andra 1981/82:196 22 fallsom är av sådan karaktär att beslut i saken bör fattas av regeringen. Någrapraktiska eller tidsmässiga skäl som gör det angeläget att delegerabeslutsfunktionen till chefen för i vissa fall torde i allmänhetinte finnas i fråga om dessa ärenden. Jag förordar därför att beslut i fråga omtillstånd till bedrivande av militärt inriktad utbildning och upplåtelse elleröverlåtelse av tillverkningsrätt uteslutande bör fattas av regeringen. Nuvarandekungörelse upptar en bestämmelse av innebörd att chefen förhandelsdepartementet i brådskande fall fär förordna, att kungörelsen skall tillämpas i fråga om vara som inte är upptagen i krigsmaterielförteckningen,men som kan få militär användning. Kommittén föreslår att en motsvarandebestämmelse tas in i den nya lagen. Enbestämmelse av föreslagen innebörd står enligt min mening i mindre god överenstämmelsemed den nya regeringsformens regler om normgiv-ningsmakten. Jag anser migdärför inte kunna förorda att en sådan bestämmelse tas in i den nya lagen. Debrådskande situationer som kan uppkomma då behov föreligger att utvidgautförselförbudet till att avse annan vara än de som vid ifrågavarande tillfälleär upptagna i då gällande krigsmate-rielförteckning torde enligt min meningkunna bemästras främst genom en snabb regeringshandläggning av ändring i denvid tidpunkten gällande förteckningen. Enligtnuvarande ordning får enskild person för personligt bruk i särskilt angivnafall utföra skjutvapen och fill vapnet hörande ammunifion utan särskilttillstånd. Bestämmelser härom finns i utförselkungörelsen och vapenlagen. Ivissa fall har regeringen bemyndigat viss angiven myndighet att meddelatillstånd eller föreskrifter i fråga om utförsel av vapen och ammunifion ianslutning till jakt, tävling eller övning utom riket. Kommitténföreslår en bestämmelse som ger regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer möjlighet att även fortsättningsvis kunna meddela föreskrifter avberört slag. Jag biträder kommitténs förslag. Enligt min mening bör regeringeneller den myndighet som regeringen bestämmer också få meddela föreskrifter ifråga om annan utförsel av enstaka skjutvapen jämte ammunifion därtill. De falljag har i åtanke är främst utförsel från enskild vapenhandlare av enstakaskjutvapen till privatpersoner eller till annan vapenhandlare i utlandet. Detkan härvid även röra sig om utförsel för utbyte, reparation, översyn o.d. Deskäl som talar för en särreglering av utförsel av angivet slag är framför alltpraktiska. I dessa fall är det inte heller fråga om vapenexport i egentligmening. Kommitténerinrar om att brott mot bestämmelserna om utförsel av krigsmateriel bestraffassom varusmuggling. Kommittén förslår att överträdelse av de bestämmelser somföreskriver Prop.1981/82:196 23 tillstånd till överlåtelse eller upplåtelse avtillverkningsrätt och anordnande av militärt inriktad utbildning skall medförastraffansvar om den sker uppsåtligen eller av grov oaktsamhet. Överträdelse iringa fall skall dock inte leda till ansvar. Kommittén föreslår attstrafflatituden i fråga om grovt oaktsamt brott sätts lägre än motsvarandebrott enligt varusmugglingslagen. Förslaget innehåller inga bestämmelser omansvar för grovt uppsåtligt brott. Kommittén redogör inte närmare för sina överväganden idenna del. Några remissinstanser anser att de föreslagna ansvarsbestämmelsernabör stå i bättre samklang med ansvarsbestämmelserna i varusmugglingslagen.Riksåklagaren menar att brott som innebär olovlig överlåtelse av tillverk-ningsrätfoch olovligt anordnande av militärutbildning kan vara minst lika straffvärdasom olovlig utförsel av krigsmateriel. För egen del kan jag inte finna annat än att kommitténsförslag i och för sig synes innebära en rimlig kriminalisering av brott motifrågavarande bestämmelser. Det kan emellertid inte uteslutas att det i någotfall kan vara påkallat med ett strängare straff när en uppsåtligt begångengärning är att bedöma som grov. Jag förordar därför att kommitténs förslagkompletteras med en bestämmelse som gör detta möjligt. Statistiska uppgifter om den svenska exporten avkrigsmateriel publiceras av enligt principer sombyrån redogör för i sitt remissvar. Statistik förs också av krigsmaterielinspektionen.Den baseras på uppgifter från de exporterande företagen. 1 kommitténsbetänkande redovisas den totala svenska krigsmaterielexporten och dessfördelning på varuslag enligt krigsmaterielinspektörens statistik. Enligt gällande föreskrifter om deklaration av tillverkadoch försåld krigsmateriel kan någon fullständig redovisning inte lämnas annatän årsvis av krigsmaterielinspektionen. Sammanställningen av inkomna exportuppgifterföreligger klar . En preliminärredovisning över exportutvecklingen indikeras dock av de utförseltillstånd sommeddelats . Det sammantagna värdet äv dessa tillstånd redovisas ibudgetpropositionen. Det är självfallet önskvärt att informationen om krigsmaterielexportensomfattning och fördelning ges offentlighet så långt det är möjligt med hänsyn tillutrikespolitiska och kommersiella sekretesskäl. Den lagreglering som föreslås föranleder inte någrakostnader för statsverket. Prop.1981/82:196 24 I enlighet med vad jag nu har anfört har inomhandelsdepartementet upprättals förslag till lag om förbud mot utförsel avkrigsmateriel, m. m. Förslaget bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 5'. Den föreslagna lagen är avsedd att reglera utförsel frånriket av krigsmateriel, upplåtelse eller överlåtelse till utlandet avtillverkningsrätt avseende krigsmateriel samt inom riket anordnad militärtinriktad utbildning av utländsk medborgare. Gemensamt för de här angivnaverksamheterna är att det skall fordras tillstånd innan de får genomföras,såvitt ej annat följer av lagen eller annan författning. Grundreglerna i denföreslagna lagen innebär således förbud mot utförsel av krigsmateriel, motupplåtelse eller överlåtelse till utlandet av s. k. licenstillverkning och motviss militärt inriktad utbildning inom riket. En del av föreskrifterna i den föreslagna lagen grundas påbegreppet krigsmateriel. Det bör ankomma på regeringen att i förordningsformupprätta en förteckning över sådana varor som är krigsmateriel. Krigsmateriel får inte föras ut ur riket utan tillstånd avregeringen, om ej annat följer av denna lag eller annan författning. Paragrafen motsvarar I § första stycket i nuvarandeutförselkungörelse och slår fast att krigsmateriel inte får föras ut från riketutan tillstånd. Tillstånd ges av regeringen, om ej annat följer avbestämmelserna i 4 och 6§§. Vid prövning av framställning om tillstånd till utförselfrån riket av krigsmateriel måste övervägandena ske med utgångspunkt i deriktlinjer som angivits för export av sådan materiel. Den som inom riket tillverkar krigsmateriel får inte utantillstånd av regeringen upplåta eller överlåta rätt att utom riket tillverkasådan materiel. Föreskrifterna riktar sig till den som inom rikettillverkar krigsmateriel. För att få bedriva sådan tillverkning fordras regeringenstillstånd enligt lagen (1935:395) om kontroll över tillverkning avkrigsmateriel m.m. Nämnda lag äger dock inte tillämpning på kronans fabriker,verkstäder eller förråd, I förevarande paragraf förekommer inte dennainskränkning ' Bilagan har uteslutils här. Lagförslaget är likalydandemed del som är fogat vid propositionen. Prop.1981/82:196 25 utan förbudet att till ufiandet upplåta eller överlåta en fillverkningsrätt gäller alla som inom riket tillverkar krigsmateriel. Ett sådantbetraktelsesätt är naturligt eftersom kronan inte är undantagen från förbudetatt utan tillstånd exportera krigsmateriel. Beträffande skyldighet att erbjudastaten rätt till vissa uppfinningar finns särskilda föreskrifter i lagen (1971:1078) om försvarsuppfinningar. tar i sitt remissyttrandeupp frågan om gränsdragningen mellan vad som bör omfattas av regleringen ochvad som faller utanför denna. Enligt patentverkets mening bör entillverkningsrätt falla inom det industriella rättsskyddets ram för attomfattas av regleringen. Med detta synsätt skulle regleringen omfatta enbartsådana rättigheter som i mottagariandet åtnjuter legalt skydd, t. ex. i form avpatent. Bestämmelsen har emellertid en vidare innebörd. Den omfattar inte baraupplåtelse eller överlåtelse av nyssnämnda rättigheter utan även varje sådan licensgivningsom innebär ett tillhandahållande av sådant tekniskt underiag e. d. som utgören förutsättning för mottagaren att starta en egen tillverkning. Med rätt att tillverka krigsmateriel avses sålunda detmedgivande som genom ett avtal eller kontrakt lämnas en motpart att utnyttjaviss rätt eller att i enlighet med av upplåtaren eller överiåtaren tillhandahållnatekniska underlag, säsom ritningar, beskrivningar o. d. tillverka visskrigsmateriel. I de tekniska underlagen kan ingå upplysningar om uppfinningaroch metoder, konstruktions- och verktygsritningar, tillverknings- ochkontrollföreskrifter, beskrivningar av arbetsprocesser m. m. Vid prövningen av en ansökan om tillstånd till upplåtelseeller överiålelse av en tillverkningsrätt bör i princip samma bedömningssätlanvändas som gäller för export av krigsmateriel. Emellertid bör, eftersom detär fråga om atf starta en tillverkning utom riket vilket får till följd ättSverige kan föriora möjligheterna att utöva kontroll över den fortsattaförsäljningen av materielen, särskild vikt tillmätas vad som avtalats omrätten till vidareexport eller vidare upplåtelse eller överlåtelse av entillverkningsrätt mellan säljare och köpare. Ansökningsförfarandet bör ordnas så att inte företagens beslutsmässigheti förhandlingar med andra länder påverkas mer än som ligger i sakens natur. Enförutsättning för detta är att företagen begär besked inom rimlig tid. Iallmänhet måste för prövningen krävas uppgift om vad tillverkningsrättenavser, pris, avtalets giltighet och köparlandets rätt till vidareexport. Militärt inriktad utbildning av utländsk medborgare fårinte bedrivas inom riket utan tillstånd av regeringen. Första stycket gäller inte I. utbildning som står under tillsyn av eller universitets-och högskoleämbetet, om den sker i enlighet med läroplan eller utbildningsplansom har fastsläUts av någon av dessa myndigheter, 1981/82:196 26 2. utbildning somanordnas av staten, 3. utbildning somanordnas i samband med försäljning av krigsmateriel eller med anställning iföretag för tillverkning av sådan materiel. I paragrafens första stycke föreskrivs att militärtinriktad utbildning av utländsk medborgare inte får bedrivas utan tillstånd avregeringen. Som angetts i den allmänna mofiveringen (2.4.2) börallmänt sett utbildning som avser sådant handhävande av krigsmateriel som harsamband med en möjlig stridsinsats vara att hänföra till begreppet militärtinriktad utbildning. Vägledning torde ocksä kunna hämtas genom en jämförelsemed vad som ingår i undervisningen vid en skola av sedvanlig typ och en skolaav militär art. I andra stycket anges att förbudet inte gäller bl.a.utbildning som anordnas av staten. Statliga bolag - som är självständiga juridiskapersoner - är alltså inte undantagna från förbudet. Undantagen innebär att deti stort är utbildning av militär art som anordnas för utländska medborgare avenskild, eller enskilt företag som kommer att omfattas av förbudet. Vidare undantasutbildning som står under tillsyn av eller universitets- ochhögskoleämbetet. Här kan nämnas att folkhögskolor står under tillsyn avskolöverstyrelsen och således undantas från förbudet. Emellertid räcker detinte enbart med att utbildningen står under viss tillsyn. Dessutom skall, ifråga om utbildning under den angivna tillsynen, läro- eller utbildningsplanenvara fastställd av eller universitets- och högskoleämbetetför all undantagsregeln skall gälla. Vid prövning av ansökan om tillstånd att bedriva sådanutbildning som det här är fråga om får stöd hämtas i de riktlinjer som gällerför export av krigsmateriel. Huvudprincipen bör vara den att tillstånd tillmilitärt inriktad undervisning inte bör meddelas om undervisningen riktar sigtill medborgare i land till vilket export av krigsmateriel från ejskulle komma i fråga. I de fall undervisningen riktar sig till medborgare iolika länder måste en sammantagen bedömning göras av lämpligheten av attundervisningen tillåts, I ärenden som inte avser utförsel i större omfattningeller eljest inte är av störte vikt får chefen för meddelatillstånd enligt I §, I avsikt att markera att ärenden som avgörs av chefen förhandelsdepartementet inte utgör regeringsärenden har vissa redaktionellaändringar i jämförelse med kommitténs förslag gjorts i inledningen tillparagrafen. Övriga ändringar har berörts i den allmänna motiveringen (2,5), Regeringen bestämmer vad som skall avses med krigsmaterielenligt denna lag. Prop.1981/82:196 27 Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om utförsel avenstaka skjutvapen och därtill hörande ammunition saml av skjutvapen jämte fiUhörandeammunition för personligt bruk eller för användning vid jakt, tävling ellerövning utom riket. Bestämmelsernai 5 och 6§§ har behandlats i den allmänna motiveringen (2.3 och 2.5). 7 § . ' Omolovlig utförsel av vara och om försök därtill finns bestämmelser i lagen(1960:418) om straff för varusmuggling. Densom bryter mot 2 eller 3 § döms, 1. omgärningen skett uppsåtligen, till böter eller fängelse i högst två är, 2. omgärningen skett av grov oaktsamhet, till böter eller fängelse . Iringa fall skall inte dömas till ansvar. Ärbrott som avses i 8§ första stycket I att anse som grovt, döms till fängelselägst och högst . Vidbedömande om brottet är grovt skall särskilt beaktas om det avsetttillverkningsrätt av betydande värde eller utbildning av betydande omfattningeller varaktighet eller om gärningen eljest varit av särskilt fariig art. I7 § erinras om att överträdelse av utförselförbudet bestraffas enligt bestämmelsernai varusmugglingslagen. Straffbestämmelsernai 8 och 9§§ har berörts i den allmänna motiveringen (2.6). 8§ överensstämmermed kommitténs förslag. Straffskalan för uppsåtligt brott inrymmer böter ellerfängelse i högst tvä år. Det innebär bl.a. att brottet preskriberas efter femår. Vid grov vårdslöshet är straffet böter eller fängelse i högst sex månader.Preskriptionstiden är därmed tvä år. Med hänsyn fill att fängelse sålunda ingåri straffskalan kan bl.a. husrannsakan företas i samband med utredning av brottmot 2 och 3 §§. Straffansvarbör inte utkrävas i ringa fall. En bestämmelse härom har tagits upp i 8 § andrastycket. Somtidigare nämnts bör kommitténs förslag kompletteras med en särskildstraffskala för grova brott. En bestämmelse om detta finns i 9§. Straffskalaninrymmer fängelse lägst och högst .