prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Effekterna av ettundanröjande av en konkurrensbegränsning är regelmässigt mer ingripande ochsvårbedömda än följderna av en marknadsföringsåtgärds eliminerande.OåterkalleUga följder uppkommer i praktiken förhållandevis läti, uUalar LRF. Ifråga om både förbud och åläggande kan interimistiska beslut medföra betydandeolägenheter, anför . Besluten kan t. o. m. föregripadel definitiva ställningstagandet på sådant sätt att ett efter en relativtsnabb och därför mindre grundlig utredning fattat interimistiskt beslut irealiteten blir slutgiltigt. Det kan av praktiska och andra skäl vara omöjligtatt efter upphävandet av ett interimistiskt förbud eller åläggande återgå tilldet läge som rådde före del interimistiska beslutet. Effekten av detta blirdärför bestående, menar . MDanser det vara välbetänkt att en möjlighet att meddela interimistiskt förbudinförs i en ny konkurrensbegränsningslag. Till samma slutsats kommer KOV somsärskilt pekar på bestämmelsernas syfte all få till stånd en snabbarehandläggning av konkurrensbegränsningsärenden. NOframhåller att möjligheten till interimistiska beslut i flera fall torde kunnaspela en väsentlig roll. Främst torde den enligt NO bli aktuell när enkonkurrensbegränsning hotar medföra väsentliga ölägenheter och del är angelägetmed ett snabbt beslut. Genom denna möjlighet ges utrymme för ett direkt ochsnabbt ingripande mot skadliga konkurrensbegränsningar. Härigenom ökargenomslagskraften för de bedömningar som görs av de konkurrensvårdandemyndigheterna. NO anser sammanfattningsvis bestämmelsen om interimistiskabeslut välgrundad. Jagvill för egen del uttala följande. Fråganhuravida del är sakligt motiverat samt lämpligt all införa en möjlighet tillinterimistiska beslut på konkurrensområdet skall givetvis bedömassjälvständigt. Något önskemål i sig att få en parallell till marknadsföringsområdetföreligger inle från min sida. Däremot kan jag se flera fördelar med denföreslagna ordningen. synes det mig möjligt alt undvika olägenheterav det slag som några remissinstanser har pekat på. Frånrättstillämpningen är känt att det förekommer fall av exempelvis 1981/82:165 218 repressivabeteenden där skadlighelsbedömningen kan vara ganska given, kanske mot bakgrundav marknadssituationen. a. kan det röra sig om säljvägran ellerprisdiskriminering från ett marknadsdominerande företags sida. Det kan ocksåförekomma mer uppenbara fall av skadligt samarbete mellan konkurrenter.Exempelvis kan det röra sig om situationer som MD har prövat i andra sammanhangoch då har funnit fog att beteckna som skadliga. Jagfäster stor vikt vid att det allmännas organ i fall av sådan eller liknande artsnabbi kan ingripa. Det är en olämplig ordning att man i avvaktan på en kansketidskrävande handläggning i MD skall från NO:s sida vara hänvisad tUlövertalningsförsök i dessa mer klara fall. En möjlighet tiU interimistiskabeslut som förbehålls domstolen kan bli ett värdefullt medel på detta områdeoch kan höja effektiviteten i systemet påtagligt. Behovet av detta medel äralltså klarlagt. Närdet sedan gäller tillämpningen av en sådan bestämmelse är det givet att MD börutnyttja en befogenhet av delta slag med beaktande av de ingripandekonsekvenser av ekonomisk eller annan art som ett interimistiskt beslut kanfå. Att beslut av denna art i princip bör reserveras för mer uppenbara fall harjag redan berört. Är processföremålet svårbedömbart måste det finnas alldelesspeciella skäl för ett interimisfiskt beslut. 1 bedömningen får ingå ocksåfrågan om humvida det konkurrensbegränsande förfarandet innebär, eller hotaratt föra med sig, negativa följder för exempelvis det företag som är föremålför ett i ett ärende aktueUt repressivt förfarande, följder som då bör vara avklart väsentlig beskaffenhet. Vidare får uppmärksammas huruvida det föreliggerfara i ett sådant dröjsmål som det innebär att avvakta tidpunkten då MD kanfatta den slutliga ståndpunkten i ärendet. Somett praktiskt exempel kan tas att en grossist strax före högsäsong för enprodukt avslängs från leverans och därmed saknar möjlighet att försedetaljisterna med produkten. Delta kan leda tiU stora omedelbara ekonomiskaförluster för i första hand grossisten. kan detaljisterna tvingasatt gå över tiU en annan grossist. Därmed kan uppstå beslående förändringarför grossisten i fråga om kunder. Någotkrav på att situationen skall vara så drastisk för alt ett interimistisktbeslut skall få meddelas ligger givetvis inte till grand för mitt förslag.Exemplet har lämnats endast för all visa vilka snabba och omfaftande ekonomiskakonsekvenser företagens beslut kan få för andra företag liksom förkonsumenterna. Vadjag nu har uttalat tar sikte på de fall av konkurrensbegränsande beteenden somnuvarande konkurrenslagstiftning främst är inriktad på, såsom samverkan mellankonkurrenter eller repressiva förfaranden. Jag förordar att därvidlag får gällaen bestämmelse av den art som utredningen föreslår. Bestämmelsen är intagen i18 § lagförslaget. Ocksånär det gäller prövning av företagsförvärv bör det finnas en Prop.1981/82:165 219 möjlighet till interimistiska beslut medan prövningenpågår. Sakens beskaffenhet gör del dock påkallat med särskild försiktighet ochstark återhållsamhet i fråga om fullbordade förvärv. Om synnerliga skälföreligger, bör MD kunna förbjuda en näringsidkare att fullfölja ettföretagsförvärv under ärendets handläggning. I vissa fall kan nämligen ettfullföljande i praktiken komma att leda till en så långt gående integrering iförvärvarens organisation all ett annars befogat förbud skulle leda tillekonomiska konsekvenser av en art som gör ett förbud opraktiskt. Ett sådantförbud bör gäUa intill dess ärendet har slutligt handlagts. Självfallet skallannorlunda förordnas så snart omständigheterna motiverar detta. Ocksåregeringen bör ha en motsvarande befogenhet, när MD har undersläUt regeringenför prövning ett beslut om förbud mot ett förelagsförvärv. Bestämmelsen inrymsi 21 §. Jagförordar alltså en sådan ordning när del gäller förelagsförvärv och återkommertill dessa frågor i specialmotiveringen där jag också tar upp frågan om dengrad av restriktivitet som bör iakttas i olika situationer. Särskild prövning av frågan om skadlig verkan Institutet mdlandom (jfr 17 kap. 5§ ) är inteberört såvitt gäller den lagstiftning som reglerar MD:s verksamhet. 1 principbedöms dock regler vara analogi tillämpliga ulan attdomstolen kan anses bunden vid dessa eller ha praktisk möjlighet att i allalägen ge en motsvarande tillämpning. Detta har jag berörttidigare. Utredningen bedömer det vara värdefullt att MD gesuttrycklig rätt all besluta särskUt i frågan huravida en näringsidkareföranleder skadlig verkan av viss konkurrensbegränsning. Vidare uttalar utredningenföljande: Ofta torde det nämligen förhålla sig så att det är endast denrättsliga ovissheten i frågan huravida skadlig verkan föreligger som avhålleren näringsidkare från att frivilligt göra en för NO godtagbar ändring i visstbeteende. Klarläggs det väl all skadlig verkan finns enligt MD:s bedömning,blir i sådana faU frågan om sanktion kanske inaktuell. Erfarenheterna av detnuvarande systemet talar starkt för att situationen ofta kan bli av denna art.I I5§ lagförslaget avseende MDL föreskrivs mot denna bakgrand att MD i ettärende enligt 2 kap. I § KBL kan, om part begär det, ta upp tUl särskUdprövning frågan huruvida näringsidkare föranleder skadlig verkan avkonkurrensbegränsning. Jag StäUer mig i det väsentliga positiv tUl utredningens förslag.På sätt som jag har anfört bör dock de ändringar i MDL som den nyakonkurrenslagen föranleder anmälas för regeringen särskilt. Bevisningen och domstolens avgörande Detaljerade regler saknas f. n. i fråga om bevisningen iprocessen vid MD. Prop.1981/82:165 220 Defrågor som blir aktuella rör bl. a. bevisföring, bevisvärdering, bevisbördaoch bevisningens styrka. På denna punkt har i doktrinen skett en värderingsåvitt gäller förfarandet i marknadsföringsärenden.' Vad som därvid har anförtssynes tillämpligt också i konkurrensärenden, ullalar utredningen. Fastän det f. n. börlämnas åt domstolen att själv utforma de närmare principerna kan därför sägasföljande, anför utredningen vidare. I allmänhet synes 35 kap. 1 §rättegångsbalken kunna tillämpas analogt. Denna bestämmelse innehåller atträtlen skall efter samvetsgrann prövning av allt som förekommit avgöra, vad imålet är bevisat. Men också vad som sägs i 2, 4, 6 och 7§§ samma kapitel synesvägledande för MD. Där anges bl. a. följande. För omständighet som är allmäntvelerlig krävs inle bevis. Inte heller fordras bevis om vad lag stadgar.Underlåter part bl. a. att fullgöra något i räftegången prövar rätlen medhänsyn till allt som har förekommh vilken verkan som bevis som må tillkommapartens förhållande. Det ankommer på parterna alt sörja för bevisningen. Menrätlen äger också, om del finnes erforderligt, självmant föranstalta ombevisning. Rätten kan besluta att inle fillåta viss bevisning eller alt avvisaden, under närmare angivna omständigheter. Mot bakgrand bl. a. av detanförda kan sägas att fri bevisprövning gäller i MD, anför utredningen ochfortsätter: Av delta följer dels ati alla kun-skapskäUor får användas för atifå fram sanningen (fri bevisföring), dels att domstolen obundet bestämmerbevisvärdet av den framlagda bevisningen (fri be vis värdering). Alt prövningendock är begränsad till vad som är processmaterial eller som eljest analogi fårbeaktas enligt de återgivna reglerna, följer av 35 kap. 1 § . 1 fråga om de krav som börställas på bevisningens styrka gäller inga formella regler för MD. bedömning bör del anförtros åt domstolen alt liksom självutforma principerna för delta. Utredningen anför vidareföljande: På en viktig punkt finns dock anledning tUl ett uttalande. Detgäller de ibland förekommande fallen att en näringsidkare, mot vilkeningripande med slöd av generalklausulen sker, är obenägen att medverka tillutredningen. Det kan härvid, som har berörts tidigare, gälla exempelvismaterial som i ett diskrimineringsfall gör del möjligt alt bedöma huravidaleveransvillkor är prestationsanpassade eller inte. En Underlätelse på dennapunkt får tolkas med vägledning bl. a. av vad föreskriver ommotsvarande situation. Enligt utredningens bedömning måste därvidunderlåteisen anses tala med styrka för att sådant missgynnande verkligenföreligger som NO har gjort gällande i ett ärende. Annars skulle orimliga kravställas på NO medan den part som inle lämnar ut det material som visar vad somhar förekommit bereder sig en skyddad ställning. Det bör dock framhållas all ensådan bevisvärdering 'Se , , Mallmén, Otillböriig marknadsföring, 1971, s. 1981/82:165 221 naturligtvisinte avser följdfrågan, nämligen huruvida näringsidkaren föranleder skadligverkan av det i ärendet påtalade konkurrensbegränsande förfarandet. TUldel anförda kan läggas vissa uttalanden som utredningen gör i samband med sinaöverväganden rörande ett priskartellförbud. Jag har tidigare (3.3.2.2 och3.4.4) redovisat att utredningen i detta förbud inte vUl inbegripa horisontellacirkapriser. I fråga om tillämpningen av missbruksprincipen i dessa faU anförutredningen följande: Mot bakgrund av utredningens ställningstaganden tillpriskarteller och liknande samarbetsformer bör beaktas följande. En situationdär påtaglig fara för negativa effekter oftast föreligger är när de samverkandeföretagen tillsammans har en dominerande ställning på marknaden. Del kan exempelvisröra sig om prisledare. Här bör bedömningen av horisontell prissamverkan mergenereUt kunna ta detta förhållande till utgångspunkt. Mer omfattande undersökningarav prisföljsamhet och prisernas relationer till kostnaderna bör kunnaförbehåUas särskilt svårbedömbara fall. Redan det förhållandel att faran ärpåtaglig för ati negativa effekter skall uppstå av den art somskadlighetsbegreppet innesluter gör det i princip påkallat all det framgår avdet material som föreligger i ärendet att samverkan ger vinster eller besparingarsom är av vikt och som på något sätt kommer konsumenterna till godo. Därefterfår den totala avvägningen ske i skadlighetsfrågan. Förenklade prisjämförelserför köparna kan normall inle utgöra tillräckliga skäl för att godtagasamarbetet mellan de marknadsdominerande. Detsamma gäller bl. a. i fråga omkostnadsbesparingar avseende kalkylering. NOtar upp bevisvärderingsaspekter i fråga om cirkaprissällning och uttalar bl. a.följande: Ett påtagligt problem är svårigheterna att visa all ett vägledandesamarbete medför skadlig verkan. Dessa svårigheter är i huvudsak avutredningsteknisk art och gäller frågan huravida prisrekommendationerna verkarprishöjande eller åtminstone motverkar prissänkningar. Ett sätt alt visa deltaär all bestämma graden av prisföljsamhet till rekommendationen. Av intresse ärdärvid i huvudsak två frågor, säger . Den första frågan gäller "denstatiska situationen" vid något eller några bestämda tillfällen. Hurligger de faktiska priserna i förhållande till den rekommenderade prisnivån?Den andra frågan gäller "den dynamiska aspekten". Hur förändras denfaktiska prisnivån när rekommendationen ändras? Motverkar rekommendationenprissänkningar som i och för sig motiveras av förändringar i marknadssituationen? Denstörsta svårigheten i detta sammanhang uppkommer när man skall klariägga denfaktiska prisnivån, uttalar NO och fortsätter: Om man skall skaffa sig entillförlitlig - och därmed oantastiig - bild av den faktiska prisutvecklingenmåste man i praktiken gå till de särskilda fakturorna. Detta gör att detinnebär ett stort arbete att redan hos en enda näringsidkare utreda denfaktiska prisnivån vid ett visst bestämt tillfäUe. Skall man studera en helbransch och dessutom klarlägga förändringar över tiden blir Prop.1981/82:165 222 I praktiken har uppgtften visat sig vara såarbetskrävande att det finns uppenbar risk för alt utredningsresultatet närdet väl är färdigt framstår som föråldrat. Det finns anledning att särskiltbetona svårigheten att visa all priset kommit att ligga högre än det skulle halegat om rekommendationen inte funnits. Ett alternativ till de beviskrav somställs med nuvarande lagstiftning är enligt NO:s uppfattning att MD får bedömadessa branschomfattande konkurrensbegränsningar på huvudsakligen principiellagrunder. Del torde närmast vara så utredningen har tänkt sig tiUämpningen ifortsättningen, anför NO. Ett betydligt effektivare sätt att handlägga sådanavittomfattande prissamarbeten skulle dock vara att inbegripa dem under delföreslagna priskartellförbudet och låta eventueUt samhällsnyttiga undanlag fådispens. Ett prissyslem skulle då inle år kunna undandra sigmyndighetemas bedömning t. ex. genom att del förklaras att i och för sigkanske från företagssynpunkl välgrundade ändringar planeras. Företagen harockså oftast den bästa tillgången tUl material om praktiska effekter av ettsamarbete och får genom tiUståndskravet ökat incitament att ta framerforderligt material. Föregen del vill jag uttala följande. Jaganser del vara naturligt att MD tillmäter det betydelse om svaranden ärobenägen att lämna sådana uppgifter om egna förhåUanden som är av vikt förbedömningen i ärendet. Ocksåjag har den uppfattningen att påtagliga risker kan vara förenade med vissaformer av branschtäckande samverkan mellan konkurrenter. Åtminstone f. n. synesdel mig dock kunna diskuteras om man bör på de av utredningen anförda grundernaförorda ett sådant bedömningssätl som utredningen föreslår när del gällerfrågan om prisföljsamhet. Jag åsyftar då uttalandet att mer omfattandeundersökningar av prisföljsamhet bör kunna förbehållas särskilt svårbedömbarafall av samverkan mellan dem som tillsammans har en dominerande ställning påmarknaden. Min tveksamhet på dennapunkt vill jag sammanfatta sålunda. Det är svårt att generellt förorda enbegränsning i fråga om utredningsverksamheten avseende prisföljsamhet när maninte kan ange vad begränsningen skulle gå ut på. Något underlag härvidlag harutredningen inte lämnat. Fastän utredningen inte föreslår en legalpresumtionbeträffande skadlig verkan av en branschövergripande samverkan synes dessförslag i sak närma sig en sådan presumtion, låt vara att motbevisningen inleskall gå ut på frånvaro av relevanta negativa effekter utan närvaro av visssamhällsnytta. Likväl ställer utredningen sig i ett annat sammanhang avvisandetill en presumtionslanke. Enligtmin uppfattning kan det vara naturligt för MD all i första hand utgå frånkonkreta företeelser, alltså ådagalagda förfaranden. Om en cirkaprislislafinns på en viss marknad men materialet i ärendet närmast ger vid handen attföljsamhelen är låg synes slutsatsen kunna bli att konkurrensen fungerar ochall listan saknar betydelse i praktiken, om man inle lar in 1981/82:165 223 andraaspekter i bilden. Sådana omständigheter kan då bl. a. vara att prislistangenom sin förekomst och andra omständigheter får bedömas utgöra en påtagligriskfaktor i riktning mot en försvagning av konkurrensen meUan företagen. Jaganser att det bör lämnas ål MD all själv utforma de närmare principerna ifråga om bevisningen. Att bevisföringen bör vara fri är dock självklart.Delsamma gäller bevisvärderingen. JagviU också peka på skillnaden mellan alt visa förekomsten av denkonkurrensbegränsning vars verkningar skall prövas i målet och självaverkningarna. I begreppet skadlig verkan ingår redan fara för att de relevantanegativa effekterna skaU uppträda på ett sätt som är otillbörligt från allmänsynpunkt. Effekterna behöver alltså inte ha hunnit inträda förMD:s prövning. Däremot torde det i allmänhet ligga i sakens natur att självaden konkurrensbegränsning som utgör grunden för processen förekommer, om manbortser från situationen med planerade företagsförvärv. Detta gäller i sådantfall oavsett om begränsningen utgörs av ett strakturförhållande - exempelvis endominerande ställning - eller ett konkurrensbegränsande förfarande, t. ex.säljvägran. Det nu anförda utesluter dock inte att domstolen, sedan den slagitfast förekomsten av en viss konkurrensbegränsning med skadlig verkan, kan viljala upp förhandling också mot tänkbara framtida följdbeteenden, i syfte attminska denna verkan. Ifråga om bevisningen pekar utredningen på en regel intagen i 25 § KBL. Däranges att NO liksom även MD kan av myndighet, som avses i lagen (1956:245) omuppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden, påkalla biträdeför utredning i fråga som kan vara av betydelse för förhandhng enligt KBL.Utredningen finner det vara av ett visst värde all i den nya KBL en liknanderegel ställs upp som också avser vad förhandling kan täcka , alltsåkonkurrensbegränsningar enligt 2 kap. i utrednings-försläget. Aspekter som härberörs är enligt utredningen bl. a. framväxten av de skilda myndigheterna påpris- och konkurrensområdena samt den åtskillnad som därvid av tradition görsmellan utredande verksamhet respektive bedömning i ärenden enligt KBL. 1fråga om MD:s slutliga avgörande föreslår utredningen inle någon ändring iförhåUande till nuläget. I 19 § utredningens lagförslag avseende MDL reglerassåledes Uksom nu vad beslutet skall innehålla. Bestämmelsen har därtill byggtsut till alt gälla beslut med anledning av särskild prövning avskadlighetsfrågan. Jag delar utredningensuppfattning all NO och MD alltjämt bör kunna påkalla sådant biträde medutredningsverksamhet. En regel om detta får tas in i 33 § i lagförslaget.Frågan om utformningen av MDL kommer, som jag förut har nämnt, att anmälassärskilt för regeringen. 1981/82:165 224 Endasti fråga om återkallelse av en meddelad dispens finns del i KBL regler somrör rättskraften av ett slutligt beslut. 1 12 § marknadsföringslagen(1975:1418, MFL) anges däremot all beslut i fråga om förbud eller åläggandeenligt 2-4 § MFL inte utgör hinder alt samma fråga prövas på nytt, när ändradeförhållanden eller annat särskilt skäl föranleder del. Alt motsvarande regelsaknas i fråga om KBL torde förklaras av alt del nuvarande systemet i börjanbyggde på en ren förhandlingsverksamhel. Utredningen uttalar bl. Det föreslagna systemet innebär att MD:s beslut också i framlidenomedelbart vinner laga kraft och endast resningsvägen kan överprövas. Däremotbör besluten inte ha s. k. negaliv rättskraft. Därför är del lämpligt att detuttryckligen anges all MD får ompröva ett tidigare meddelat beslut. Detta sägsi 2 kap. 13 § lagförslaget avseende KBL. Ett krav på relativ rättskraft bördock gälla. På den punkten har utredningen funnit anledning att utforma regelni överensstämmelse med 12 § MFL. Det fordras alltså särskilda skäl för attomprövning skall få ske. Innebörden av delta utvecklas närmare i specialmotiveringentill 2 kap. 13 § lagförslaget avseende KBL. Lagförslaget bygger inle på tanken attfrikännande dom i brottmål i fråga om ett KBL-förbud utgör rättegångshinder motalt lalan därefter väcks vid MD om ingripande mot den prövade åtgärden med slödav generalklausulen i 2 kap. 1 §, ullalar utredningen. Remissinstanserna riktar iallmänhet inle någon erinran mot vad utredningen anför på dessa punkter.Advokatsamfundet framför dock den uppfattningen att det frånrättssäkerhetssynpunkt är önskvärt att MD:s beslut skall kunna prövas av högstadomstolen. diskuterar behovet av en inslansordningoch anför: Överhuvudtaget framstår det som i hög grad otillfredsställande, allde viktiga frågor som rör konkurrensförhållandena inom näringslivet inte kanfå en från rättssäkerhetssynpunkt lika betryggande handläggning som ärendenoch tvister som kan underställas ända till tre instanser. Ofta är sistnämndatvister och ärenden av mindre betydelse än konkurrensfrågorna. Med denutvidgning och skärpning av konkurrensbegränsningslagen som föreslås, är detännu mer angelägel än tidigare, all det även på delta område i rättssäkerhetensintresse skapas en tillfredsställande inslansordning. Detta kan exempelvis skeantingen genom en underinstans under MD eller genom en överinstans över denna.Den starkaste invändning som kan anföras mot delta förslag torde vara riskenför en föriängning av tiden för ärendenas behandling. Man behöver dock inleräkna med all ett större antal ärenden skulle komma att behandlas av tvåinstanser. Också näringsidkarna är angelägna om att det slutliga avgörandetinle onödigtvis fördröjes. Ett överklagande torde komma all ske endast isärskilt betydelsefulla ärenden, då del även ur allmän synpunkt måste varavärdefuUt alt få den dubbla prövning som två instanser möjliggör. Genom denförsta instansens beslut och molive- 1981/82:165 225 ringenför detta klarlägges vad som bedömes vara mest relevant i ett ärende, vilketunderlättar ställningstagandet till ett eventuellt överklagande ochutformningen av detta. Förfarandet i den första instansen bör dessutom kunnabli snabbare med vetskap om att del kan vara möjligt att gå till en högreinstans. Köpmannaförbundethemställer all frågan om en särskild inslansordning övervägs i samband med denfortsatta behandlingen av konkurrensulredningens betänkande. En praktisklösning kunde vara tillskapandet av en första instans - "Handelsrätt"på tingsrällsnivå - med nuvarande MD som överinstans. Jagansluter mig i princip till vad utredningen ullalar. I fråga om förbud motföretagsförvärv bör gälla särskilda regler som jag återkommer till ispecialmotiveringen till 24 och 25 §§. I de särskUda frågor somremissinstanserna har tagit upp vill jag först erinra om alt mitt förslagsåvitt avser förbud mot företagsförvärv innebär att MD:s beslut underställsregeringens prövning. När det sedan gällerkonkurrensområdet i övrigt är enligt min uppfattning erfarenheterna av denf.n. tillämpade ordningen goda. måste en rad invändningar avprincipiell och praktisk art riktas mot de genomgripande förändringar somnämnda två remissinstanser föreslår skall övervägas. Jag erinrar om attriksdagen ingående granskat (NU 1978/ 79:27, rskr 217) dessa frågor. Jag kaninle finna alt skäl förebragts att frångå den nuvarande ordningen. 3.7.3Överväganden och förslag ifråga om ombudsmannen m.m. 3.7.3.1 Ämbetsuppgiflerna Utredningensbeskrivning av NO:s ämbetsuppgifter är träffande i fråga om NO-ämbetetsfunktion också med den utformning av konkurrenslagen som jag föreslår.