prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Utredningen var enig i att allakonsumenter borde ha samma möjlighet attfå ett ärende prövat i en nämnd med konsumentrepresentanter. Däremot råddeoenighet om lösningen skulle vara att samtligabolag hade skadeprövningsnämnder med konsumentrepresentanter eller om en särskild försäkringsavdelning skulle inrättas vid allmännareklamationsnämnden. Till utredningens förslagom översyn av försäkringsinspektionensskaderegleringsgranskning ställde sig deremissinstanser, däribland inspektionen, som yttradesig över förslaget i allmänhet positiva. Den övervägande delenav dessa instanser ansåg att en sådan översyn bordeske genom att inspektionen i samrådmed branschen och sågöver den nuvarande verksamheten. Departementschefen (statsverksprop. Bilaga 12 sid. 49 f.) förutsatte att inspektionen i samråd med genomförde en översynav sin skaderegleringsgranskning. Beträffandenämndförfarandet ansåg departementschefen attkonsumenter, oberoende av i vilket bolag försäkring tecknats, borde ha möjlighet att fåett ärende prövat i en nämndmed konsumentrepresentanter. En neutral, frånbolagen skild, nämnd borde därför finnas. tog i sin tidigare nämnda revisionsrapport upp bl.a. inspektionensskaderegleringsgranskning. ansåg att försäkringsbranschen utmärktes av att produkterna inte var enhetliga vare sig över tiden eller mellan olika producenter.Skaderegleringsprinciperna var svårbedömda och/eller okändaför konsumenterna. Detta tillsammansmed den invecklade prissättningsmekanismen ansåg verket motivera en betydligt mer inträngande skälighetskontroll,innebärande bl.a,skaderegleringsgranskning, än dengranskning som då utfördes. Insatserna för en sådan kvalita- Prop.1981/82:180 Bilagedel 615 tiv utökad kontrollfick vägas mot den kvantitativa omfattningen.Enligt borde arbetet med den påbörjade översynen av skaderegleringsgranskningen intensifieras. bemötte i sinredogörelse i anledning avriksrevisionsverkets rapport de i rapporten framlagda synpunkterna.Inspektionen framhöll att kontakt etablerats medkonsumentverket och att enstudie gjordes av försäkringsbolagens beviskrav vid stöldi låst bostad. Vidare hänvisade inspektionen till den inrättade försäkringsavdelningen inom , i vilken inspektionen utser en sakkunnig och där erfarenheterna av försäkringsbolagens skaderegleringskvalitetmåste sägas vara goda. Den skaderegleringsgranskning som med begränsade resurser ägderum hade enligt inspektionens mening ett betydande värde, inte minst psykologiskt, och inspektionen såg här positivt på konsumentverkskontakten. Inspektionen pekadeslutligen på att en utvidgning avtillsynsarbetet på de av riksrevisionsverketexemplifierade områdena skulle kräva stora personalförstärkningar. Efter det att den systematiska skaderegleringsgranskningenunder en följd av år legat nere - enligt inspektionen en konsekvens avnödvändig uppgiftsprioritering inom ämbetsverketoch av personalomsättning - återupptogs granskningen sedan inspektionenrekryterat en tjänsteman med huvudsaklig inriktningpå denna uppgift. Härigenom skapades möjligheter att tillgodose ekonomiministerns uttalande ibudgetpropositionen 1978/79:100 (bilaga 10 sid. 53) att det skulle vara av viktatt inspektionen redan inom ramen förnu gällande tillsynsregler ägnade ökaduppmärksamhet åt försäkringsbolagens hantering av skaderegleringsfrågor. ifrågavarandegranskning tog sin början och bestämdes avse personskaderegleringen i trafikförsäkring.Urvalet gjordes med tillämpning av statistisk metodik och hänförde sig till1977 års skador. Ännu har endast ett för- Prop.1981/82:180 Bilagedel 616 säkringsbolag studerats färdigt, men avsikten är att studien skall omfatta ett störreantal bolag. Efter diverse kontakter mellan inspektionen och konsumentverketmed anledning av uttalandet i statsverkspropositionen 1974 och efter dentidigare nämnda nyrekryteringen 1979,beslutades vid sammanträde med företrädare för de bådaverken tillsättandet av en arbetsgrupp.Arbetsgruppens uppgift var att detaljutforma riktlinjer för skaderegleringsgranskningen. Arbetsgruppen framlade sin rapport angående översyn av försäkringsinspektionensskaderegleringsgranskning. Gruppen ansåg attsystematisk granskning av försäkringsbolagens skaderegleringsmaterial utgjorde ettmycket viktigt moment av försäkringsinspektionens tillsynsarbete. En sådan verksamhet innebar en ökadrättssäkerhet för konsumenterna genom att ge försäkringsinspektionenunderlag för eventuella ingrepp motobserverade brister på ett för konsumenterna betydelsefullt område. Enligt gruppens mening hade de resurser som ståtttill förfogande för nu ifrågavarandearbetsuppgift varit otillräckliga. Först nu hade en sådanresurstilldelning kommit till stånd (= en årsarbetskraft) att ett meningsfullt minimum kundeanses garanterat. Det borde emellertid ävenövervägas om inte skadegranskningsfunktionen skulle tillföras en mera rutinbetonad arbetskraft vid sidan omden kvalificerade tjänsteman, som ensam utförde granskningsarbetet. De intill 1979 årsundersökning tillämpade metoderna förurval och granskningsteknik, liksom arbetets intensitet, hade enligt gruppen möjligen under tidigare perioder kunnat ansesacceptabla, med hänsyn till den relativt ringa viktsom under dessa perioder tillmätts den nuaktuella tillsyns- Prop.1981/82:180 Bilagedel 617 Med dagens ambitionsnivå måste kravenställas betydligt högre. Insatserna måstevara fortlöpande och inte bara sporadiska. att försäkringsinspektionen framgent genomförsystematisk granskning av försäkringsbolagens skaderegleringsmaterial att därvid den metodik igranskningsarbetet skall tillämpas sominleddes med undersökning och med beaktande av vad arbetsgruppen i det föregående anfört att granskningen av ett målområde (t.ex. personskador i trafikförsäkring) föregås avnoggrann bestämning av studieområdena (t.ex. inkomstbortfallsberäkningen), som böri möjligaste mån utgöras avobjektivt mätbara variabler att målområdena fortlöpande bestäms av försäkringsinspektionen, varvid förslag frånkonsumentverket bör beaktas att granskningsrapporterna införlivas med försäkringsinspektionens arkiv och delges det granskadeförsäkringsbolaget, medan generella iakttagelser av betydelse för hela branschens skadehantering fortlöpande offentliggörs,t.ex. i inspektionens publikation Enskilda försäkringsanstalter att försäkringsinspektionen tillförsför verksamheten erforderlig resursförstärkning Inspektionen har anslutit sig till arbetsgruppens förslag och beslutat att i avvaktan på försäkringsverksamhetskom-mitténs ställningstagandebedriva skaderegleringsgranskningen i enlighet med förslaget. har främstunder 1978 och 1979 i skrivelser gjort vissa enskilda och generella uttalandenangående försäkringsbolagensskaderegleringspraxis (se t.ex. inspektionens Dnr H 17/78, H 702/78, 782/78 H925/78). 1981/82:180 Bilagedel 618 6 DE ÖVRIGANORDISKA LÄNDERNA Den offentliga kontrollen över försäkringsväsendet grundas i på de regler som återfinnsi "lov av nr 1 om forsikringsselskaper". Kontrollen tarsig i första hand uttryck i kravet på att envar som vill driva försäkringsverksamheti landet måste erhålla koncession. En annan sida av kontrollen är den kontinuerliga tillsyn som bolagen är föremål för och somhuvudsakligen utövas med stöd av forsikringsselskapsloven. Inom skadeförsäkringen ärkontrollen starkt begränsad. Förutom kontroll överatt bolagen inte driver annan verksamhet änförsäkring består tillsynen på detta områdeendast av en rent räkenskapsmässig kontroll.Tillsynsmyndigheten,"",har vid skadeförsäkring inte någon befogenhet att kontrolleravare sig att premienivån är försvarlig med hänsyn till den risk bolaget åtagit sig att bäraeller att villkoren i övrigt är skäliga. Någon löpandetillsyn över bolagens skadereglering skerinte. Vid livförsäkring ärtillsynen åtskilligt mer omfattande. Utöver den rent räkenskapsmässiga kontrollen och kontrollen över att bolagen iakttar förbudet mot att bedriva annan försäkring än livförsäkring utövastillsyn över att bolagenskapitalplaceringar står i överensstämmelse med lagens detaljerade krav.Inom detta område företas också viss granskning av den egentligavillkorsutformningen och det tillses att premiesättningen grundas på en riktiganvändning av tillgänglig dödsfallsstatistik.Någon löpande tillsyn över bolagens rutiner för skadeutbetalningar sker dock inte. Försäkringsbolagens marknadsföringstår författningsmässigt under tillsyn av"" med "" som överinstans.Till följd av den allmänna tillsynsfunktionen övervakar emellertid även bolagens marknadsföringsaktiviteter. Vid behov har rådet ingripit mot annonstexter som enligt rådets uppfattning varit missvisande eller på andra sättolämpliga. Prop.1981/82:180 Bilagedel 619 Uid sidan av forsikringsselskapsloven finns det generellabestämmelser i "lov om priser,utbytte og konkurrenseforhold av nr 4 (prisloven)", som också är tillämpliga påförsäkring. Denna lags allmänna förbud mot oskäligapriser och oskäliga villkor gäller därför ocksåför försäkringsbolagens premieberäkning och utformning av försäkringsvillkor.Dessa regler har emellertid i praktiken aldrig kommit till användning inom försäkring. Det finns ocksåen rad andra organ och institutioner som inverkar på försäkringsbolagens verksamhet. Från konsumentskyddssynpunkt kan särskilt nämnasdels "Forbrukernes for-sikringskontor", dels"Forsikringsskadenevnden". Bådadessa organ har sin grundval i ett avtal som 1970 träffades mellan "", närmastmotsvarigheten till , och "", det norska försäkringsväsendets branschorganisation. Kontorets uppgift är att hjälpaoch vägleda den enskilde konsumenten när han stårinför att en försäkringsskadaskall regleras av försäkringsbolaget. Kontorets service ärkostnadsfri, "Forsikringsskadenevnden" är en reklamationsnämnd som avger utlåtanden i anledning av tvister omden rätta tolkningen av försäkringsvillkoreller tillämplig lagstiftning. Nämndens utlåtandenär inte bindande. Kostnaderna förforsikringskontoret och forsikringsskadenevnden bestrids av ochförsäkringsväsendets branschorganisation med hälften vardera. Bolagen är allenarådande vad gällerinformation och något offentligt organ som informerarom försäkringsverksamhet och försäkring finns inte. Denna fråga skall behandlas av forsikringslovutvalget.Branschorganet "Opplysningskontoret for forsikring" har upprättats av och har till uppgift att informera allmänheten om vad försäkring betyder församhället och for enskilda medborgare.Kontoret fullgör sin informationsverksamhet genompressartiklar, filmer, radio och TU, föreningaroch skolor. 1981/82:180 Bilagedel 620 I en proposition föreslås att efter mönsterav den svenska avtalsvillkorslagen, den norske KO (forbrukerombudsmannen),skall utöva tillsyn över avtalsvillkor. Genom förhandlingar med näringsidkareeller deras organisationer skall övervakasatt standardvillkor som används motkonsumenter inte är oskäliga. Försäkringsavtal har inte undantagits frånforbru-kerombudsmannens tillsynsområde. Frågan om forsikringsrådets möjlighetatt granska skadeförsäkringsvillkor kommer ocksåatt behandlas i forsikringslovutvalget, som skall försöka göra en avgränsningmellan forsikringsrådets tillsyn ochforbrukerombudsmannens verksamhet pådetta område. Den offentliga tillsynen över försäkringsbolagen regleras i genom Lag om försäkringsbolag.Tillsynen över försäkringsbolag ankommer på en avdelning inom social- och hälsovårdsministeriet(försäkringsavdelningen), som ägerbefogenhet att när som helst granska bolagens rörelse och verksamhet. Konsumentinflytandet vid försäkring har i liksom i övriga nordiska länderunder breddats åtskilligt. Detta har skett genomfrivilliga överenskommelser mellanmyndigheterna och den finska branschorganisationen inom försäkringsväsendet. Samarbetet med försäkringstagar-sidanhar tagit sig institutionella former genom att särskilda centrala organ med konsumentrepresentanter har bildats. träddeen konsumentskyddslagstiftning i kraft i . Lagstiftningen omfattar femlagar. - konsumentskyddslagen(38/78) - lagen omanordnande av konsumentrådgivning i kommun (39/78) - lagen omkonsumentombudsmannen (40/78) - lagenom (41/78) - lagenom konsumentklagonämnden (42/78) Prop.1981/82:180 Bilagedel 621 Lagarna berör försäkringsverksamheteni frågor om marknadsföring, avtalsvillkor och jämkning av avtal. Den arbetsgrupp-inomjustitieministeriet som 1975.framlade betänkandei denna fråga föreslog att försäkrings- och bankområdena, inteskulle omfattas av den avtalsvillkorsreglering som ingick i lagförslaget. Detta motiverades bl.a. med att försäkringsverksamhetenredan stod under statsmakternas tillsyn och att de nuvarandetillsynsfullmakterna medgav hänsynstagandetill konsumentskyddssynpunkter i tillsynen. Enligt arbetsgruppen kunde mangenom att på försäkringsområdet exkludera villkorsreglering urkonsumentskyddslagstiftningen försäkra sig om att hänsynstagandetill konsumentskyddssynpunkter inte råkadei konflikt med andra tillsynsmålsättningar, såsomövervakning av försäkringsbolagssoliditet. I regeringens proposition angående konsumentskyddslagstiftning (Rd, 1977 N:o 8)undantogs varken bank- eller försäkringsverksamhet. I propositionen framhölls emellertid att det senare kunde bli aktuellt attbegränsa reglernas tillämpningsområde,i den mån konsumentskyddet på olika områdenutvecklades genom speciallagstiftning. I den slutligt antagna lagstiftningengjordes undantag endast för lagstadgade försäkringar ocharbetstagarnas grupplivförsäkringar o.dyl. gäller iFinland således att konsumentombudsmannen ochytterst övervakar försäkringsbolagensmarknadsföring och avtalsvillkor vad gäller konsumentförsäkringar, varfören viss dubblering av konsumentombudsmannens och försäkringsinspektionens,dvs. social- och hälsovårdsministeriets försäkringsavdelning, uppgifter förekommer. Bl.a. har försäkringsbolagslagen 31 § tolkats såatt försäkringsavdelningen i sin tillsyn av efterlevnaden av s.k. "god försäkringssed"även kan och bör beakta konsumentskyddssynpunkter. Någon skälighetsprincipfinns däremot inte inskriven i lagen vad gäller skadeförsäkring, medan livförsäkringsverksamheten skall bedrivas enligt grundersom fastställs av försäkringsavdelningen. Prop.1981/82:180 Bilagedel 622 I har, som tidigare framhållits, en kraftig utveckling av frivilligakonsumentskyddsanordningar skett påförsäkringsområdet. Försäkringsbranschens konsumentdelegation har till uppgift att som ett rådplägande och rådgivande organ befrämja konsumentskydd, konsumentrådgivningoch konsumentservice i försäkringsfrågor. Delegationen består av 13 ledamöteroch lika många personliga suppleanter. Sexledamöter representerar - de finska bolagensbranschorganisation - och fyra ledamöterolika fackliga eller konsumentpolitiska organisationer. Av resterande tre ledamöter representerar en oavhängig sakkunskap i konsumentfrågor, en näringsstyrelsenoch en social- och hälsovårdsministeriet. Delegationen läggerfram sin syn i principiellt eller eljest viktiga frågor rörande försäkring som är av betydelse frånkonsumentsynpunkt. Den tar också initiativsom syftar till utvecklande av försäkringsväsendet,därpå tillämplig lagstiftning och försäkringspraxis.Särskilt beaktas därvid sådanafrån konsumentskyddssynpunkt angelägna frågorsom försäkringsformer, tariffernas struktur och ersättningspraxis. ,som inrättade 1971 genom ett avtal mellanstatsmakten och , vägleder och hjälperkonsumenter i försäkringsfrågor och verkar även som ett jämkningsorgani enskilda tvister. Byråns tjänster kan utnyttjas kostnadsfritt. , som bildats genom sammaavtal mellan statsmakten och , skall avge motiverade utlåtanden i ärendensom rör menings-skiljaktigheter angående försäkringsvillkors tillämpning och tolkning. Konsumentklagonämndenhar till uppgift att avge rekomendatio-ner rörandeklagomål som framställs av konsumenter i enskilda tvistefrågor mellan näringsidkareoch konsument. Prop.1981/82:180 Bilagedel 623 har även vissa rådgivningsuppgifter. Dess kompetens i försäkringsärenden innebäratt den kan avge rekommendationer i frågorsom rör försäkringsvillkorens tolkning. Nämndens avgörandenär inte bindande för parterna. Behovet av sakkännedom i försäkringsfrågorhar beaktats såtillvida att nämnden har en särskildförsäkringssektion. I Otaimarfc regleras tillsynen över försäkringsverksamheten i "lov nr. 147 af 13 maj1959 om forsikringsvirksomhed". Tillsynen handhas av ett s.k,"forsikringsråd", vilket lyder underindustriministeriet, Forsikringsrådetskall godkänna försäkringsvillkor som används inom livförsäkring och byggnadsbrandförsäkring. I övrigt krävsinte något godkännande av försäkringsvillkor. Om forsikringsrådeterhåller klagomål från försäkringstagarebrukar rådet normalt anmoda det berörda försäkringsbolaget att yttra sig. Beroende på bolagets svar behandlas ärendet i fortsättningpå olika sätt. Om ärendetrör en fråga som inte kan hänföras under lov om forsikringsvirksomhed hänvisas försäkringstagaren till den s.k. "Ankenaevnet forForsikring". En fråga som hänför sig tilllov om forsikringsvirksomhed kan föreläggas industriministeriet, liksom frågan kan föreläggas ombudsmand. Särskilt rörande livförsäkring gårforsikringsrådet ofta i samband med klagomål från försäkringstagarnaigenom premieberäkningarna för att kontrollera att dessa stämmer överens medde för bolaget godkända tekniska grunderna. En ny tillsynslag har antagits av . Enligt den nyalagen kommer det nuvarande forsikringsrådetatt bestå av ett råd och ett direktöret.I rådet kommer försäkringstagarna,försäkringsbolagen och pensionskassorna att bli representerade. Bland övriga nyheter börnämnas att de bolagsrättsliga reglerna i forsikringsloven anpassas tillaktieselskabslovens bestämmelser, att Europeiska 1981/82:180 Bilagedel 624 Gemenskapens (EG:s) 2. bolagsdirektiv är inarbetade i lagförslaget, att EG:s 1. livförsäkringsdirektiv också är inarbetade i lagen samt att detinförs en bestämmelse om att försäkringsverksamhet skall bedrivas i överensstärnmelsemed "reder, lig forretningsskik og god forsikringspraksis". Den tidigare näranda"Ankenaevn for Forsikring" har sin grund i "lov omforbrugerklagenaevnet", vilken träddei kraft . Nämnden kan sägas vara en motsvarighet till den svenska allmänna reklamationsnämnden.Nämnden skall behandla klagomål från försäkringstagarenär det gäller privatförsäkringar och sådanaförsäkringar för näringsidkare som inte i väsentligmån skiljer sig från privatförsäkringar. I denna nämnd finns representanter förförsäkringsbranschen och konsumenterna. Nämndens avgörande är inte bindande förförsäkringsbolaget om detta meddelar nämnden att bolaget inte önskar vara bundet av nämndens beslut. Konsumenten ärinte bunden av nämndens beslut utan kan vända sig till domstol. Enligt "lov nr. 297 af ommarkedsfJring" får i förvärvsverksamhet inte företas handlingar som strider mot "godmarkedfringsskik". Med stöd av dennabestämmelse kan"forbrugerombudsmanden" (motsvarigheten till den svenska KO) påtala bl.a. vad han bedömer vara otillbörliga avtalsvillkor eller otillbörligt förfarandevid ingående av avtal. Prövningen kan ta sikte på såväl enstaka kontrakt som standardkontrakt. Försäkringsavtal är inte undantagna från hans kompetensområde. Om detvisar sig nödvändigt kan forbrugerombudsmanden dra saken inför domstol i avsikt att få förbud fastställt mot fortsatt användning av de påtalade affärsmetoderna eller villkoren. "",som är sammansatt av 24 organisationer,skall ta tillvara konsumenternas intressen och föra en aktiv konsumentpolitik. Oetta sker bl.a, genom att rådet lämnarkonsumentsynpunkter till myndigheter m.m. har haft kontakt med forbrugerrådet vid frågorom premie- Prop.1981/82:180 Bilagedel 625 för motorfordonsförsäkringar och hem- och villaförsäkringar.Kontakterna har lett till att undersökningar har igångsatts och att riktlinjer församarbetet mellan forsikringsrådet och forbrugerombudsmanden har kommit till stånd. 40 1981/82. 1 saml Nr 180. 1981/82:180Bilagedel 626 7.1 Inledande översikt över dagens konsumentskydd inom försäkringsområdet Undersenare år har konsumentpolitiken tillmätts en allt större vikt både i den allmänna debatten och i statsmaktens handlande. Flera åtgärder harvidtagits för att stödja konsumenterna och förbättraderas ställning. Med begreppet konsument åsyftas då närmastenskilda personer som för eget bruk köper varor eller beställer tjänstereller andra nyttigheter av näringsidkare. Åtgärderna skall ses mot bakgrund av de förändringarsom under ägt rum på marknaden. Utbudet av varor och tjänster harökatmycket kraftigt. Nya produkter tillkommer i snabb takt och konsumentens möjlighetatt bedöma det stora urvalet produkter försvåras. Företagen utnyttjar i större utsträckningreklam och andra marknadsföringsåtgärder för att styra konsumenternas val. Bruket avstandardavtal har också blivit allt vanligare. Denna utveckling har medfört attkonsumenterna i allt större utsträckning har behov av information och vägledning. Dethar också ansetts att den enskilde konsumenten i mångasituationer behöver samhällets stöd för att hävda sin rätt och skyddas mot otillbörliga affärsmetoder,oskäliga avtalsvillkor och andra liknande företeelser. En omfattande lagstiftninghar också genomförts. Avtalsvillkorslagen och marknadsföringslagenträdde båda i kraft och har därefter fåttutvidgade tillämpningsområden. De centrala bestämmelserna i bådalagarna är utformade som generalklausuler, iavtalsvillkorslagen om mot konsumenten oskäliga avtalsvillkor och i marknadsföringslagenom otillbörlig marknadsföring, information och produktsäkerhet. Tillsynenöverlagarnas tillämpning har anförtrotts /KO och ytterstmarknadsdomstolen. Marknadsföringslagens regler har i fråga ominformation vid kreditgivning preciserats i konsumentkreditlagen som trädde ikraft . 1981/82:180 Bilagedel 627 Behov av en aktiv konsumentpolitik finns också inom försäkringsområdet.Försäkringsbolagen använder sig liksom andra näringsidkare av reklam och andra marknadsföringsåtgärder samt standardavtal. Genom sin ställning har försäkringsbolagen ett faktiskt övertag gentemot den enskilde försäkringstagaren.Uidare är försäkringsvillkor och andra frågor som enskilda försäkringstagare ställs införmånga gånger av komplicerad natur och kan fåstora framtida ekonomiska konsekvenser. Stora krav måste därför ställas på det sättpå vilket försäkringsbolagenmarknadsför sina försäkringar, lämnar information till sina försäkringstagareoch utformar sina villkor. Ett annat förförsäkringstagarna viktigt områdeär försäkringsbolagens skadehantering. Försäkring meddelad av enskilda försäkringsanstalter och understödsföreningarregleras av särskild lagstiftning ochverksamheten står under en i det närmaste total tillsyn av en särskild tillsynsmyndighet, försäkringsinspektionen.Tillsyn på försäkringsområdet utövasi vissa hänseenden också av datainspektionen, /KO och . Försäkringslagstiftningen har till främstasyfte att bereda skydd för försäkringstagarna. Behovet av sådant skydd har sin speciella bakgrund i försäkringensgrundtanke och den däri liggande komplexiteten, innebärande att de mångasom hotas av skada slår sig samman och lämnar bidrag ur vilken de få som drabbas av skada erhåller ersättning.Delvis motiverar också försäkringens sociala betydelse ett i jämförelse med många andra avtalstyper förstärktkonsumentskydd. Därtill kommer allmänt konsumentpolitiska strävanden att stärkade enskilda försäkringstagarnas ställning på ett områdesom för lekmannen rymmer komplicerade ochsvåröverskådliga problem. Tillsynslagstiftningen på försäkringsområdet, främst lagen om försäkringsrörelse,har till uppgift att reglera de enskilda försäkringsbolagens verksamhet. 1981/82:180 Bilagedel 628 lagen har till yttersta syfte att skydda försäkringstagarna.De främsta exemplen på detta ärsoliditets- och skälighetsprinciperna. Soliditetsprijncipen innebär att försäkringsverksamheten skall drivas såatt det finns trygghet för att försäkringsutfästelserna skall kunna infrias. I lagen har kravet på soliditet kommit till uttryck på olika sätt,t.ex. i reglerna om fondbildning och om placering av tillgångar.