prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Kommittén redovisar därför i detta betänkandehuvudsakligen den organisatoriska uppbyggnaden av konsumentskyddet och gränsdragningen mellan och försäkringsinspektionen.Med detta förbehåll får kommittén härmed överlämna delbe- 31 1981/82. 1981/82:180 Bilagedel 482 tänkandet Handläggningen av konsumentskyddsfrågor inom försäkringsområdet. Ledamoten har reserverat sig mot kommitténs förslag såvitt avser tillsynen över försäkringsföretagens marknadsföring och information. Särskilt yttrande har avgetts av experten . Kommittén avser härefter att behandla frågan om försäkringsverksamhet genom s.k. captiue-bolag. Härvid kommer kommittén in på behovsprincipen och begreppet försäkringsrörelse. Prop.1981/82:180 Bilagedel 483 Konsumentpolitiken har tillmättsen allt större vikt i den allmänna debatten och i statsmaktens handlande. Enomfattande lagstiftning har genomförtsför att ge den enskilda konsumentensamhällets stöd att hävdasin rätt och skyddas mot otillbörliga affärsmetoder,oskäliga avtalsvillkor och andraliknande företeelser. Centrala lagar som tarsikte på att skydda konsumenterna är marknadsföringslagen(1975:1418), vilken bl.a. innehåller generalklausulerom otillbörlig marknadsföring och information i samband med marknadsföring, och lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor (avtalsuillkorslagen), innehållandeen generalklausul om mot konsumenten oskäligaav-avtalsvillkor. Tillsynen över dessalagars tillämpning har anförtrotts /KO och ytterst ,som kan meddela näringsidkare förbud att vidta marknadsföringsåtgärd av visst slag eller att använda visst avtalsvillkor. Näringsidkare kan också med stöd av denna lagstiftning åläggas att lämna viss information. Marknadsföringslagens regler i fråga om information vid kreditgivning har preciseratsi konsumentkreditlagen (1977:981). Tillsynen enligt konsumentkreditlagentillkommer på försäkringsområdet försäkringsinspektionen. /KO ochmarknadsdomstolen kan emellertid ingripa enligt lagen med stöd av marknadsföringslagen. Behov av en aktivering av konsumentpolitiken harframkommit också inom försäkringsområdet, därenskilda försäkringstagare ställs inför frågor avkomplicerad natur som kan få storaekonomiska konsekvenser. Försäkring meddelad av enskilda försäkringsföretagoch understödsföreningar står under en i det närmaste total tillsyn av en särskild tillsynsmyndighet, försäkringsinspektionen.Försäkringsverksamheten regleras ocksåav särskild lagstiftning, främst lagen (1948:433) om försäkringsrörelse, lagen (1950:272) om rätt Prop.1981/82:180 Bilagedel 484 för utländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelsehär i riket och lagen (1972:262) omunderstödsföreningar. Förhållandet mellan försäkringstagarna och försäkringsföretagenregleras främst genom lagen (1927:77) om försäkringsavtal(försäkringsavtalslagen). Beträffandekonsumenternas vanliga sakförsäkringar, hem-, villa-, fritidshus-, rese-,motorfordons- och båtförsäkringar, har från denna lag i huvudsak ersatts aven särskild konsumentförsäkringslag(1980:38). Försäkringslagstiftningen har till främstasyfte att bereda skydd för försäkringstagarna. De främsta exemplen pådetta är bestämmelser som skall trygga att försäkringsföretagen kan infria sina förpliktelser (soliditetsprincipen) och bestämmelser om att bådepremie och övriga villkor skall vara skäliga med hänsyntill det skydd försäkringen är avsedd att ge (skälighetsprincipen). En annan fråga av betydelse i detta fall är principen om försäkringstagarnas inflytande i försäkringsföretagen. Till försäkringstagarnas skydd har vidare tillkommit en mängd olika organ. Magra exempel härpå är försäkringsbolagens egna och branschens gemensammaskadeprövningsnämnder, en särskildavdelning inom som prövarvissa tvister mellan försäkringstagare och försäkringsbolag, trafikskadenämnden som skall verka för en enhetlig och skälig personskadereglering inom trafikförsäkringen samt konsumenternas försäkringsbyrå som skall hjälpaoch vägleda konsumenterna i försäkringsfrågor. Konsumentskyddet inom försäkringsområdethar tidigare, bl.a. i samband med 1958 årsöversyn av lagen om försäkringsrörelse, varit uppe till behandling. Av särskild betydelse från senare tid är betänkandet (SOU 1972:29) Konsumentupplysning om försäkringar. (Ju 1974:09), som skall se över den försäkringslagstiftningsom behandlar förhållandet mellan försäkringstagarna och försäkringsföretagen,skall med förtur behandla sådana all- 1981/82:180 Bilagedel 485 manna regler som direkt avser att stärka konsumentens ställning. En första etapp i detta arbete avsåg förslaget tillkonsumentförsäkringslag (SOU 1977:84). Genom att konsumentskyddet funnits inbyggt i försäkringslagstiftningenhar tillkomsten av den moderna marknadsrättsligalagstiftningen inneburit att tillsynen och lagstiftningen såvitt gällerkonsumentskyddet på försäkringsområdet i vissa fall dubblerats på ett sättsom framstår som orationellt och som medför oklarheter i olika avseenden. Såväl försäkringsinspektionensom /KO och kan således f.n. ingripa mot försäkringsföretagens marknadsföring och information. Huvudansvaret för utgivande av från försäkringsföretagen obunden, kompletterande basinformation tillförsäkringskonsumenterna åvilarkonsumentverket. Det föreligger således behov av ett klarläggande av ansvarsförhållandet för konsumentskyddet inom försäkringsområdet. I försäkringsverksamhetskommitténs direktiv anges att kommittén med förturskall överväga vilken roll inspektionen börha på konsumentområdet och klara ut gränserna mellan inspektionen och på detta område.Vägledande för kommitténsarbete bör enligtdepartementsdepartementschefen bl.a. vara att inspektionens insatser ökas när det gäller åtgärder au mer konsumentinriktat slag. För sina överväganden harkommittén valt följande allmännautgångspunkter. 1 Tillsynsbefogenheternabör koncentreras hos en myndighet 2 Konsumenterna på försäkringsområdetskall inte i något avseende, efter hänsynstagande till försäkringslagstiftningens krav, ha sämre skydd änkonsumenterna på andra områden Prop.1981/82:180 Bilagedel 486 3 En arbets- ochansvarsfördelning mellan inspektionen ochkonsumentuerket skall skapas som förhindrarkompetens- konflikter och unduiker dubbelarbete 4 En specielltillsynsmyndighet på ett uiktigt och teknisktkomplicerat område bör utöva samtliga samhällets kontrollfunktioner inom detta område 5 Tillsynsmyndighetenmåste besitta såväl försäkringssakkunskapsom kunskap inom den särskilda konsumentlagstiftningen. Både inspektionens och erfarenheter bör tas tillvara 6 Rättssäkerheten får inte eftersättas 7 Det måste vara en klar fördel om försäkringsbolagens och konsumenternas kontakter koncentreras till enmyndighet 8 Försäkringstagaresom är konsument och försäkringstagaresom är näringsidkare bör ges en så långt möjligt likformig behandling 9 Tillsynsmyndighetenmåste tillförsäkras tillräckliga resurser Vid en allmän jämförelse mellaninspektionen och har kommittén funnit att en samlad tillsyn beträffandekonsumentskyddet på försäkringsområdet går att genomföra. Kommitténföreslår att tillsynsbefogenheterna anförtrosinspektionen, om inte särskilda skäl finns att påkonsumentskyddets delområden, såsom avtalsvillkor, marknadsföring, information och skadereglering, avvika från denna bedömning.Kommitténs förslag grundas främst på att konsumentskyddet inom försäkringsområdetmåste utformas med hänsyn till såväl den enskilda konsumentens som till hela för-säkringstagarkollektivetsintressen. Skyddet får inte heller utformas så att andra fundamentala samhällsintressen på försäkringsområdet sätts åsido. Prop.1981/82:180 Bilagedel 487 mellan myndigheterna har visat att inspektionen med sinkompetens, sina resurser och sin erfarenhet ärden myndighet som har bästa möjligheten att ha huvudansvaret förkonsumentskyddet inom försäkringsområdet. Enligt kommitténs uppfattning tillgodoses härigenom konsumentskyddet inom försäkringsområdet på ett lämpligare sättän om ansvaret, som , delasmellan inspektionen och . En sådan lösning innebär dessutom en förenkladadministration av konsumentfrågorna ochkan därigenom sägas utgöraett led i strävandena att eliminera krångel och onödigbyråkrati i förvaltningen. Inspektionens granskning av försäkringsföretagens avtals-viUlmr har sin grund i skälighetsprincipen. I försäkringsrörelselagen har denna förtydligats genom tillkomsten av ett nytt tredjemoment till 282 §. Skälighetsprincipen förutsätter en samordnad granskning av premie och övriga villkor föratt öueruaka att dessa är skäliga. Vissuillkorsgranskning har ingått som ett naturligt led i inspektionens allmänna tillsyn överförsäkringsföretagen. Kommittén anser att en och samma myndighet skall tillse såuäl premiesättningen som öurigauillkor och att det inte finns några bärande skäluarför konsumentför-säUringsvillkorenockså skall granskas utifrån avtalsvillkorslagens generalklausul om oskäliga avtalsvillkor. Försäkringsområdet har undantagits från avtalsvillkorslagens tillämpningsområdemed hänsyn till den befogenhet inspektionenhar att granska avtalsvillkoren pågrundval av skälighetsprincipen. Det skälighetskravsom uppställs i försäkringsrörelselagen och understödsföreningslagen beaktar hela försäkringsföretagslagstiftningens regelkomplex, vilket kommittén ser som en viktig del av konsumentskyddet inom försäkringsområdet. Avtalsvillkorslagen uppställer i ställetkravet att ett villkor inte får vara oskäligt och gällertill skillnad från skälighetsprincipen endast avtal som ingås med en- Prop.1981/82:180 Bilagedel 488 Kommittén betonar att det inte gåratt frigöra den rent försäkringsmässigt prägladevillkorskontrollen från den villkorskontroll som påkallas ur övrigasynvinklar. Vid en samlad bedömninghar kommittén inte funnit några skälatt flytta granskningen av försäkringsföretagenskonsumentvillkor från inspektionen tillkonsumentverket. Beträffande försäkringsföretagens aaiHknadsföring är marknadsföringslagen och dess generalklausuler tillämpliga också på försäkringsområdet.Även inspektionen kan med stöd av sin allmännatillsynsplikt ingripa mot företagensmarknadsföring. Enligt kommitténsuppfattning är det vid en bevakning av marknadsföringen viktigast att se till att fel och brister somavser sakinnehållet i försäkringsföretagens information inte förekommer. En utgångspunktbör därför vara att det finns en ingående försäkringssakkunskap hos den myndighet som skall ansvaraför bevakningen av försäkringsföretagens marknadsföring. Självfallet är det'viktigt att också se till att marknadsföringsmetodernaär godtagbara. Inspektionen har genom sin ställning som tillsynsmyndighet befattningmed försäkringsärenden. För konsumentuerket däremot är försäkringsområdet en, i förhållande till andra områden, liten sektor. bör därför ha svårigheter att mer systematisktinrikta sina resurser på försäkringsområdet. Enligt uppgift har inte några direkta kompetensproblem uppstått mellan inspektionen och . kan emellertid kompetenstvister uppstå. Denna risk börenligt kommitténs uppfattning undanröjas. Ges inspektionen huvudansvaret för tillsynen överförsäkringsföretagens marknadsföring erhållsen effektivare och Prop.1981/82:180 Bilagedel 489 rationellare bevakning av försäkringsföretagens marknadsföring till lägre kostnad. Vidare undviksdubbelarbete mellan inspektionen och och undanröjs risk förkompetenstvister. Kommittén finner därför inte helleranledning att i fråga om marknadsföringskontrollen frångå principen att inspektionen skallha huvudansvaret för konsumentskyddet inom försäkringsområdet. Informationsbestämmelsernai konsumentkreditlagen och konsumentförsäkringslagen hörnära samman med marknadsföringslagens regler om otillbörlig marknadsföringoch information. Konsumentkreditlagen innehållerbl.a, regler om information i samband med marknadsföring av kredit. Tillsynen enligtkonsumentkreditlagen vad gäller försäkringsföretagen utövasav försäkringsinspektionen, men kan /KO ochmarknadsdomstolen ingripa med stöd avmarknadsföringslagen. Informationsbestämmelserna i konsumenförsäkringslagen innebär att försäkringsföretagenskall lämna information om och försäkringsvillkorföre köp, information om viktigare begränsningari villkoren sedan köp skett och information, bl.a. uidskadefall om möjligheterna att få ersättningsfrågan pröuad.Konsumentförsäkringslagens regler om informationsplikt har anknutits till marknadsföringslagens påföljds- och kontrollsystem. Den risk förkompetenstuister som finns inbyggd i nuvarande tillsyn enligt de båda lagarna börenligt kommitténs mening undanröjas. Tillsynen över att försäkringsföretagen fullgörsin informationsplikt enligt konsumentförsäkringslagen hörpå ett naturligt sätt samman med inspektionens övriga bevakning av försäkringsföretagen, särskiltavtalsvillkors- och skaderegleringsgranskningen. Beträffande såvälkonsumentkreditlagen som konsumentförsäkringslagen ärdet dessutom fråga om tillämpning av bestämmelsersom mer preciserat än generalkalusulerna om marknadsföring stadgar att företagen är skyldiga att lämna viss infor- 1981/82:180 Bilagedel 490 Det ärnaturligt att inspektionen öuervakar attförsäkringsföretagen uppfyller dessa krav. Kommittén finnerinte heller beträffande konsumentkreditlagen ochkonsumentförsäkringslagen skäl att frångå den bedömning kommitténgjort i fråga om försäkringsföretagens marknadsföring. Härigenom uppnås en mer rationell tillsyn enligt dessa lagar ochtillsynen i detta avseende samordnas med inspektionens övriga bevakning av försäkringsföretagen. En stor del av förscringsföxetagens infonBtion är sådan som lämnas efter köpoch inte används som ett led i marknadsföringen. Tillsynen avser i första hand att fakta -sakinnehållet - ärriktiga. För detta fordras god försäkringssakkunskap,som finns hos inspektionen. Ingripande mot denna typ av information kan f.n, ske avinspektionen, /KO och kan också ingripa närinformationsmaterial som väsentligen är avsett att lämnasefter köp även används vid marknadsföringen. Några skäl att ändrainspektionens ansvar för tillsynen över den information som inte används som ett led i marknadsföringen anser kommittén inte föreligga. Genom att inspektionen föreslås få huvudansvaret ävenför tillsynen över den information som anuänds som ett led i marknadsföringen kommer ansuaret för tillsynen öuerall information att samordnas hos inspektionen. Kommittén föreslår vidare att inspektionen övertar ansvar för utgivandet av den kanpletteraraJebasinfor- nationen till konsumenter. Detta ansvar samordnas medansvaret för den övriga informationstillsynen, varigenom inspektionenfår en bra Överblick överbranschens informationsmaterial och kan avgörainom vilken försäkringsgren eller inom vilket områdedet kan finnas behov för en av myndighet sammanställd basinformation. Prop.1981/82:180 Bilagedel 491 Rädlgivningen till konsumenter skertill den helt övervägande delen av försäkringsföretagen själva. Den icke bolagsstyrda rådgivningen ges i första hand av konsumenternas försäkringsbyrå.Byrån bedrivs på försök under tre år.Försöksperioden utgår . Den stora ärendetillströmningsom byrån haft tyder, enligtkommitténs uppfattning, på att det finns behov av en opartisk, central rådgivningsinstans. Det är emellertid förtidigt att redan nu göra en utvärdering av försöksverksamheten. Inspektionens granskning av försäkringsföretagens skadereglering grundas, i likhet medvillkorsgranskningen, på skälighetsprincipen. Kommitténanser att en systematisk granskning av försäkringsföretagensskaderegleringsmaterial är en viktig del av inspektionenstillsynsverksamhet. Kommittén föreslår attinspektionen även i fortsättningen fårdet odelade ansuaret för denna granskning. Lagtekniskt föreslår kommitténatt försäkringsverksamhet undantas frånmarknadsföringslagens tillämpningsområdeoch att bestämmelser motsvarande marknadsföringslagens generalklausuler om otillbörlig marknadsföringoch information inarbetas i försäkringslagarna. Beträffande understödsföreningar gäller att dessa inte får bedriua affärsmässig uerk-samhet. Någon egentlig marknadsföring från föreningarnassida tillåts därför inte au inspektionen. Medanledning härav föreslås i understödsföreningslagenendast en bestämmelse om information vid antagandeav ny medlem. De hänvisningar i konsumentkreditlagenoch konsumentförsäkringslagen, som f.n. sker till marknadsföringslagen, föreslås i ställetske till försäkringslagarna. Någon hänvisning i konsumentförsäkringslagen till understödsföreningslagenbehöver dock inte ske, eftersom understödsförening intemeddelar sådana försäkringar somomfattas av konsumentförsäkringslagens bestämmelser. Kommittén har övervägt hurbesluten i främst marknadsförings- och avtalsvillkorsfrågor skall fattas. Två modeller har Övervägts, Den ena modellen - inspektionsmodellen - 1981/82:180 Bilagedel 492 innebär att beslut i konsumentärenden behandlas som öuriga tillsynsbeslut, dvs. besluten kan överklagas hos regeringen. Den andra modellen -marknadsdomstolsmodellen - innebär attinspektionen ikläder sig /KO;s roll,med bl.a. rätt att föra talan hos . Vid en samlad bedömning,som främst grundar sig på kommitténssträvan att samla tillsynen och att så långt möjligt fåett enhetligt tillsynssystem inom försäkringsverksamheten, har kommittén förordat attinspektionsmodellen görs tillämplig ävenbeträffande konsumentfrågor. Närett hos regeringen anhängiggjort ärende inrymmer marknadsförings-frågorföreslår kommittén att regeringen inhämtar yttrande. I avvaktan påden översyn av inspektionensorganisation och verksamhet som kommitténsenare i sitt utredningsarbete skall görabör inspektionens ökade resursbehov enligt kommitténs bedömningkunna lösas genom överflyttning av en tjänst från till inspektionenoch genom omfördelning av arbetsuppgifter inominspektionen. erfarenheter och särskilda kunskaper måste enligt kommitténsuppfattning också tas till vara genom ett nära samarbete mellan inspektionen ochkonsumentverket. Samarbetet måste skegenom direkta kontakter mellan befattningshavare på myndigheterna såsomett enkelt och naturligt led i myndigheternas ordinarie arbete. Ett komplementtill de löpande kontakterna utgör det redan existerande kontaktforum för försäkringsfrågor. För att befästa samarbetet mellan inspektionen och konsumentverketföreslår kommittén att inspektionens skyldighet attsamråda med ikonsumentfrågor inskrivs i inspektionensinstruktion. En kort sammanställningav kommitténs förslag finns redovisad i avsnitt 7.9 sid. 206. 1981/82:180 Bilagedel q:?) D Q C > D 03 C O (-1 CO E 00 CO (U c .Q C? (-1 CO (4 .-( :CD (U a|-a d|"d| o\-\ 1981/82:180 Bilagedel CT CD Irt 03 0 ti CD Ji rt ti 0 0 TJ > TI C JD 0 03 C CT O C rt rt 4Jh J .ii 0 :coO. 03 cn ti c :a rt u-03 Dl E ti CD 4-1 Ji CTl :cD »CO 003 ti C2. T3 T3 :o ti 4-1 O 03 03 T3 CD 0 rH E O - XI ti 0 C Irt »CD rt ti 0 Ct- C31 ti CD CD 0 C Irt Irt CD r-t TJ CD 0 .CD 03 t< 0 0 tiTD 03 :ra t< C|- E ra :co C 4J ti 4-> 03 0 4-1 0 T3 0 XI c -ii 3 a Dl 0 CO Dl 0 C ti rt Dl C C 4J :ra 4-1 Irt ro :0 c ti >. ti TJ rt 0 0 O rt E JD 0 0 XI C c rt :ra 0 O CM|:ra| o ti .ii0 :ra XI ti ro :0 r- ::£ 03 »ro :ro Irt 0 Irt 4-1 r c l-rt fn|5 r-i r- J£ U .|:S :ro »ra c ti Ci_ c 1981/82:180 Bilagedel ti ti ro 0 rt ro ra c 0 TD J3 ti :> ti ro :o ti ro 0 Js: ti ti 1981/82:180 Bilagedel rt JD »ro r-t 00 Q. ra:ra - o ra ti ra H a :ra TD CN E ra :o.ii r rt Cl- ti 0 c Ol ro ra C3 TD > o. ro c TD ti O TJ o c :ro ti ra S « E r-lr-t rt £ 0 4J ro c ti 0 Ol ro 4-1 4-1 tu rt 0 rara TJ c c D rt ti rt rt c Q. o c c ti 0 Ol ra 0 E rt rt 0 Ji rt 0 0 ti :ra 4J ti 4-1 :ra rt ti X :ra rt .ii ji 3 tn r di .tjir-t TJ rt Q. ro ra :o £ 0 »ra c 4-1 ro ti 0 Cl- o rt ti 4J ti -rt Cl- 0 ra 3 <* ra 0 ra X rt CTl (Dl ti ti £ .ii ra 0 rt :ra c 0:ra ro rt rt a > TJ ra ro rt ra ta c > c in ra rt ro rt r- :ra cjd ci. fn ro 0 c :ra c 'rt 4-1 CM ti c E ra 4-1 O ra ra 3 :0 > o ora c = > ra ro t) rt ti Cl- OJ C => ro 0 rt 0 ra X :ra ro rt 0 rt :> rt CTl .ii rt Ol £ X3 rt ro rt ti o ti c o ra ra ra fn 0 4-1 c 0 rt ra rt c 4-1 £ 0 TI :o X £ j: o CM o 3 Dl c £ -a- ro ra C rt O - ti 4-1 c ro ro G ra 4J 4-1 ra C -TJ ti ra ">4J c oi c: t-r-t -n ra rt o 3 3 Dl ro c ra [Dl 0 C C C3\ ro o rt (4 0 4J o 0 0 »ra > rt rt O 1 rt ra CTl ti c JD ti E :o C ti fn X (4 ra ra ra G X c -rt c 0 CTl rt ti r-t tn -r-t C 0 :ra o ti 4-1 => 4-1 ti rt 0 .ii :0 ra JD ro c £ ti rt r-t -Ci- ro :ra ra c CJl £ 4-1 ra rt ra ti ti j ti :ro 5 c TJ Cl. ;ra 0 s :o cn E t» :o 0 c T3 TI O 0 ro 4-) rt Dl ra .ii rt 4-1 0 :0 CJl 0 rt ra 0 4-1 Irt L(7) Ol C3..ii :o c ti 3 :ra ro :ra D ti» -rt ti ro E 0 0 o Dl »ro rt rt ra ti ti .ii =. 0 :ra :o o 3 3 ti -4-1 .ii ra c 3 ra c 0 Irt > oro Q ra ra £ -ii 1981/82:180 Bilagedel ' 11 u:» 0 -rt .- 4J 0 :co ti :ra 4-1 4-10 0 0 TJ JD .rt »ra TJ .ra 4-1 Q. :ro e rt rt] ti ti 0 Ol TD C C -rt r-i :ra ro ra :G 0 O :ro :ro (Dl G ra :ro 0 C :ra 0 4-1 4-i| Dl ra 32 1981/82. 1981/82:180 Bilagedel u c 1 0 o o 0 rart c c r 03 C 0 -> c ro £ »ra o E ra TJ C 0 J3 r-t 0 rt ro 0 E -ii 0 3 0 5 ro r-t TJ rt .ii ti 0 ti ra c :ra Ol rt ra e ro Q. 0 :g c 0 t: 4-1 0 4J :ro c 0 -ii ro Cl- 0 rt ta n :» c TD r-t jj 4J ra c ~ - c :ra -ii ra ri tz 0 X rt .ii rt 4J 4-J 0 ra ti ti :ro rt 4-j 0 4-J 0 ra 0 0 rt 4-J c 4.» »ra 4J 0 4J 0 rt rt Q. (Dl c rt 0 :ra ro ro 4-J > ro 0:G 3 c 0rt.ii4JX ti ti c c :ra ti 3 -rt -) c 0 ra E 0 0 ra rt ti :C3 ro X Q. ro 0 1- ro TJ CDIX c 4-J ji 0 c ro 0 (DlCCro 0rt «ti 0 ro £ rt ro c c TJ c ti c 0 0 rl tn tz o> TJ 0 :> 0 0 .ii c 4J rt ti c ro 0 4-1 ti c TD :ro m r-t tn .ii rt rt TJ Cl- :0 « 0 0 0 :ro :ra ro rt :ro s ro 0 Cl. 4-1 ti ti ti 4-1 :> 0 :ra o tn c c c c 4J c 4-) :g => ro 0 0 ra c Cl- ro c ti :o c 0 0 ro ti 0 ro ti rt ti TD 0 4-1 E rt ro P rt TJ rt ta rt r-t ra 4J ,-t . c 0 .ra :o 0 .rt ro ro ra 4J (3. 0 0 TJ £ (DI4J C c 4-1 E P c E -rt 0 0 CLrt C 0 »ro 5 0 ro ra TJ - 0 ra 0 E c rt TJ X rt TJ c c .ii 4J 0 3 c ro > Dl 0 Q. 0 ro e ti -p »ro Cl- ra ex 0 »ra ro c ti > 4-1 rt 4-1 0 :o li_CJlra rt (DlXtiTJ 4-1 ra rt £ 4-1 X Cl. > ra 0 0 ti rt rt ro G ra G ti ti £ c rt ti 0 4-1 ti 3 c Dl G 4J 0 G rt Cl- ro 4-J ro 0.:i4J4J rt 4-J 3Ci- 3 c rt JD TD 4J rt -H c rt JD :ra (Dl- 3 ti -ra rt ra 0 C 0 0 ra rt a ra 0 i3.-:i rt 01 ti :ra 4-J I-l r-l r-i tn tn tn 5 c ra ra e 4J .|:ra 0 |:o c > 0 ti 0 »ra rt 10 rt (Dl c 0 :ra »ra ti ra E iA| ti c :ra rt ra ti ra 4J :ro :ro ra X e ti »ro C »CO c 0 TJ (Dl .ii -n tn :ra c ti ti ti c e ct. :g o 0 ra Q. c II- rt c ra 4-) rt 0 £ o. 0 0 0 'rt TJ :ra ro X ti rt c e ro :ro E 3 -ri tl3 > JJ > .ii X c ra -ii cn ro ti ra ro c :ra ro £ => c c 4-1 t:! C tn tn !z ti c -ii ;> - 0 4J 0 ti TJ ro :ra -r-i E rt 0 1 tn r-i ::> ti :c ra :ra c Cl X :o r -ri (Dl 0 ti rt ro c :o ro >, 0 ci- (Dl rt ra ti 3 4-1 rt ra :ra - c tn c £: -ii '-F :ro -rt Cl- c :ra :ra c CJ. rt c e 0 0 0 ra ti :ra 4-1 ora c - (3. 4-11 0 Cl- 4-1 0 9J "d 1981/82:180 Bilagedel O X O C E E 4J C G C O .ii O ra 0 ra 0 rt -rt ti ra J:i ti ro :ra c 0 ro 4J c rt Q. CJl ra ro ro c c 4-1 CTl c H ro .tJ c: rl ra £ ti ro >v o 4-J - TD rt £ :ro :ro Q. ro ro ra ti (Dl ro ti 4-J 3 »ro :o 0 ti -Cl- ti 0 Cl- 4-) :o TD 0 ro ci- rt -ii o C -rt X 4-J 0 X :G C 4J ra X ro 0 0 (ji 0 c c X c JD rt o E rt ra rt ro c ti Dl 4-J ro 44 :ro c Ji -ii 4J rt 0 ti ro E Ji ro 5 0 ra :ro c JD ro rt ra - ti ra ti c :o 3 0 :o 0 CT1'rt 0 CT C rt ti Ji :rora ti 'O CT Ci- CTl 0 C Q. rt ra ti c C ro :ra Ol 4-1 -rl 0 ti 4-1 Ji C :ra 0 ra £ ti 0 :0 0 r-t U r-l ti E TJ ti ti ra ra c 4-1 0 4-1 4-1 ro Irt Cl- ro c ra c c Irt ro CTl 0 C ra -rt 0 TJ ti -n :o 1 Dl ra ti ti c :0 w c 0 rt CJl ti C Ji rt Prop.1981/82:180 Bilagedel Q..-ro rt :ro 0 0 ro 4J 0 rt Dl 0 E 4-1 rt E TD 0 ti ro rt (D- c ra > ro CT -ri -rt :ra ti d- d -ca c r-t 0 ro 0 c c ti c 0 rt d- rt 4-J Ji Ji Ji rt 0 ra 0 ti Q.TD Q,.ii ro C ro ra c --ca c 03 rt Irt rt ti CJl 3 E d_ rt E ra 3 :ro ro 4-1 0 ro CTl 0 TJ ti oro Ji c :0 ti rt ro O oro I-H cn 0 TD ro ti ro :ro TJ > 0 0 C ro u?j ro c --H cn Irt Irt c rt TD rt 03 d C ra TJ VO X 0 0 Irt 4-1 TD C CJl ti r > C 0 c ra c c ro ra 4JlC ti 4-1 hrt :ro 0 Irt TD 0 ra ro CJl 0 c rt Ji d_' :ra Irt ro rt o ro ti Ji :ro c 0 4-1 0 X £ ro ra Ji ti 0 > 1981/82:180 Bilagedel 0 ti :0 d- ti 3 :o Ji :o ra -H C ro -rt O :ra rt C ro O 0 > ra Q. :a -rt