prop · G50337 · 1981-12-31 00:00:00 — vid föreslåratt lagtexten begränsas till att omfatta sådana föreskrifter som är specifikajust för ADB-upptagningar, såsom 3, 5-10, 14 och 16 §§ LUA. Nämnden anför tillstöd för sin ståndpunkt: Förslaget till lag om enskilds rätt att ta del avupptagning för automatisk databehandling m.m. innehåller föreskrifter av treslag: Hänvisningartill eUer upprepningar av vad som redan gäller enligt andra författningar,särskilt tryckfrihetsförordningen (TF) och nya sekretesslagen (SekrL). Utläggningar av innebörden i TF:sbestämmelser om sättet för utlämnande av allmänna handlingar. Nya föreskrifter, huvudsakligenbehandlande myndighetemas service vid tillhandahållande av uppgifter urupptagningar för ADB. Föreskrifter av det första slaget finns i 1 § 1 st, 2 §, 4§, 8 § 1 st, 10 § 1 st, 15 § 3 st, 18 § 1 p. och 19 §. Även om sådanahänvisningar eller upprepningar kan sägas tjäna ett visst informationssyfte,kan deras behövlighet ifrågasättas. Utläggningar av bestämmelserna i 2 kap. 12 och 13 §§ TF omsättet för utlämnande av aUmänna handlingar finns i förslagets 11,12,13,15 och17 §§. I denna del ger förslaget anledning till två reflexioner. För det första kan man fråga sig, om en auktoritativtolkning av grundlag genom vanlig lag inte bör förankras i ett bemyndigande igrundlagen. TF skulle kunna införas en föreskrift av innebörden attnärmare bestämmelser om sättet för utlämnande av allmänna handlingar ges ilag. 5 1981/82. 1981/82:37 66 ettsäkrare stöd åt lagbestämmelser, vilkas överensstämmelse med TF kanske annarskunde ifrågasättas. (Jfr bemyndigandet i 2 kap. 15 § 2 st TF, som ger stöd åtbesvärsbestämmelserna i ). Fördet andra har de flesta av de föreslagna paragraferna (dock inte 15 §)betydelse även beträffande allmänna handlingar av annat slag än upptagningarför ADB. Dessa utläggningar av 2 kap 12 § TF borde därför ha sin naturligaplats i 15 kap. SekrL, som ju redan innehåller vissa föreskrifter om utlämnandeav allmänna handlingar. Detsamma gäller föreskrifterna i 9 § om anonymitet m.m.,och i 18 § om avgifter. Betänkandetvisar att offentlighetskravet redan nu är tillgodosett på de allra flesta av depunkter som diskuteras. På punkt efter punkt redovisar kommittén att fråganredan är löst genom befintlig lagstiftning. Även om man inte alltid kan utläsasvaret direkt i lagtexten, t. ex. i tryckfrihetsförordningen ellersekretesslagen, framgår detta ofta av förarbetena. Den nu föreslagna lageninnebär därför huvudsakligen erinringar om den lagstiftning som redan finns ochhänvisningar dit (t. ex. 1, 3, 4, 8 och 10 §§). I andra fall återges redanexisterande bestämmelser, utan hänvisning, mer eller mindre ordagrant (2, 5 och9§§, beträffande 5 § återkommer lantbruksstyrelsen). Flera av de föreslagnaparagraferna innefattar uttolkningar eller förtydliganden av befintliga regler(bl. 11, 12, 13 och 15 §§). Endastpå ett fåtal punkter innehåller betänkandet konkreta förslag som kan ansesinnebära förändringar i förhållande till nuläget. Mot bakgrund av vad som nusagts ifrågasätter lantbruksstyrelsen om det är motiverat att tillskapa ensärskild "lag om enskilds rätt att ta del av upptagning för automatiskdatabehandling m.m.". De nyheter som förslaget innehåUer synes kunnainordnas i redan befintlig lagstiftning, t. ex. datalagen ellerförvaltningslagen. Det var inte utan möda somman lyckades inordna ADB-upptagningar under begreppet allmännahandlingar i tryckfrihetsförordningen. Att nu tillskapa en speciell lag omoffentlighetsprincipen för enbart ADB skulle vara att bryta dessa strävandentill samordning. Fiskeristyrelsenanmärker att lagförslaget innebär dels en kodifiering av de regler som enligtpraxis redan gäller dels hänvisningar till annan lagstiftning. Många somsysslar med ADB-frågor i offentlig förvaltning känner enligt styrelsen säkertett behov av bättre överblick över rättsområdet. äremellertid inte helt övertygad om behovet av den nya lagen. Styrelsen ser istället betänkandet mera som uttalanden som kan bli vägledande vid tolkningenav 2 kap. tryckfrihetsförordningen och sekretesslagstiftningen i detoffentligas ADB-verksamhet. Risken för en, låt vara icke avsedd, restriktivarelagstiftning än den nu gällande kan nämligen inte uteslutas. JOgör ett flertal invändningar; TF har bestämmelser som inte tillhör de allra enklaste att tillämpa -inteens när det gäller vanliga handlingar. Den ökande användningen av ADB inomförvaltningen har följaktligen komplicerat tillvaron i det hänseendet för såvälmyndigheterna som allmänheten. Jag håller därför med 1981/82:37 67 omatt man bör göra vad man kan för att underlätta för myndigheter att tillämpa TFoch för allmänheten att förstå dess innehåll. Vadkan man då göra för att åstadkomma detta? DALK menar att man bör komplettera TFmed en lag med enklare, klarare och mer lättillgängliga bestämmelser. Tittarjag på det lagförslag som presenterats i ljuset av den ambitionen vill jagifrågasätta både metodvalet och det sätt som det genomförts. Och om jag skulleövervinna min tvekan när det gäller metodvalet tycker jag att den utformningsom DALK gett sin lag kan diskuteras på åtskilUga punkter. Jagtycker att metoden med en särskild lag kan ifrågasättas av i huvudsak dessaskäl. Offentlighetsprincipen slås fast i och regleras avTF och andra författningar med anknytning till denna - t. ex. sekretesslagen.Vad en särskild lag om rätten att ta del av ADB-upptagningar kan ge är - ibästa fall -sammanfattningar och förklarande uttolkningar av gällande rätteller - i sämsta fall - kollisioner med eller tolkningsproblem till redanexisterande författningar med högre eller samma valör. Vad det här ytterst ärfråga om är egentligen att informera inte att lagstifta, dvs. att skapa nyaeller ändrade rättsregler. Det går utan tvekan att smidigare och bättre ochsäkert även effektivare tillgodose det informationsbehov som onekligen finns(jfr f. ö. justitieministerns uttalande i prop. 1981/82:100 bil. 5, s. 4). Utvecklingen går fort på ADB-området. Det finns enrisk för att det blir svårare att anpassa tillämpningen till utvecklingen omden förra styrs av en lag och dess förarbeten. Lagtekniskt sett måste en produkt av det slag DALKhar tänkt sig bli ganska oskön med ideliga hänvisningar till andraförfattningar. (Använder man inte hänvisningstekniken blir lagen ohanterligredan genom sin längd.) Men dessa hänvisningar är inte bara ett"estetiskt" problem: de innebär också och framför allt ett sakligtproblem eftersom en ändring i en hänvisningsförfattning kan få betydelse förinnebörden av den lag där hänvisningen görs - och tvinga fram ändringar i den. Jag tycker inte att man skall följa DALK:s förslag och i ensärskild lag reglera rätten att ta del av ADB-upptagningar. Jag tycker att detär en onödig och riskabel lösning. Detfinns andra sätt att se tiU att TF tillämpas så att offentlighetsintressettillgodoses. Den analys av åtgärdsbehovet som DALK gjort (s. 39-41) bildar enförträfflig grund för arbetet när det gäller såväl informationen som sådan somönskvärda kompletteringar i andra författningar - arkivstadgan ochexpeditionskungörelsen för att ta två exempel. Styrelsenifrågasätter lämpligheten av att vid sidan av nuvarande regler i 2 kap.tryckfrihetsförordningen (TF) införa kompletterande författningsbestämmelser iform av en särskild lag av det innehåll som utredningen förordar. Den snabbautvecklingen på dataområdet kräver utan tvekan ökad uppmärksamhet för attförhindra en urholkning av den grundlagsreglerade handlingsoffentligheten.Främst innehållet i de föreslagna lagbestämmelserna gör att styrelsen för sindel ställer sig tveksam till lösningen att för detta ändamål tillskapa en avriksdagen stiftad lag. 1981/82:37 68 framlagda lagförslagen i vissa avseenden en upprepning avoch en hänvisning till de grundläggande regler om allmänna handlingarsoffentlighet, som återfinns i 2 kap. TF och som redan gällerADB-upptagningar. I andra avseenden återger den föreslagna lagtextenbestämmelser, som gäller enligt den nya sekretesslagen eller som eljest framgårav rättspraxis på området eller av annan dokumentation. Ur lagteknisk synpunktframstår det även såsom tveksamt att ur den del av offentlighetsprincipen, somomfattar allmänna handlingars offentlighet, bryta ut ADB-upptagningar och göraallmänna handlingar av detta slag till föremål för särreglering i form av ensärskild lag. Styrelsen ifrågasätter även om inte några av de föreslagnabestämmelserna strider mot 2 kap. TF. Utvecklingen på dataområdet går dessutomså snabbt att flera av de föreslagna lagbestämmelserna riskerar att bliföråldrade. Rättsreglerna om allmänna handlingars offentlighet enligt 2 kap. TFavser även ADB-medierna och i de fall mera detaljerade föreskrifter krävs föratt tillgodose handlingsoffentUgheten bör man enligt styrelsen överväga att iförsta hand utfärda bestämmelser härom i form av tillämpningsföreskrifter tilldessa regler eller råd och anvisningar, som kan tjäna som allmän vägledning förmyndigheterna. Styrelsen avstyrker därför utredningens förslag om att införa ensärskild lag av det innehåll som utredningen förordar. Vissa instansers invändningar mot den av DALK valdatekniken med hänvisningar till andra regler redovisas i avsnitt 3. Någraremissinstanser kritiserar särskilt den modell DALK har valt under åberopandeav att regleringen inom det aktuella området splittras på ännu en lag. ADB-beredningsgruppenifrågasätter om den föreslagna lagen är det bästa sättet att slå vakt omoffentlighetsprincipen vid ADB-användning. Myndigheterna har i sin verksamhet att följa åtskilligalagar och bestämmelser och tillkommande regler medför ofta ett merarbete.Särskilt torde detta vara fallet när en ny lag har nära samband med redanbefintliga lagar och den nya lagen innehåller möjligheter för myndigheterna attsjälv avgöra i vilken utsträckning lagen skall tillämpas. Lagen skulle iolyckliga fall kunna leda till att myndigheternas kunskaper och intressekoncentreras till den nya lagen och att TF och bestämmelserna i denna och andralagar och förordningar kommer i skymundan. I den utsträckning en myndighetfinner att den inte kan följa alla bestämmelser i den nya lagen finns risk föratt den inte uppfattar att bestämmelserna i ändå gäller fullt ut liksomexempelvis det s. k. servicecirkuläret. delar kommitténs uppfattning atttryckfrihetsförordningens relativt knapphändiga reglering i fråga omupptagningar för ADB behöver kompletteras för att underlättarättstillämpningen. DALK:s försök att förbättra överblicken över gällanderegler är i och för sig ambitiöst och välgrundat. Planverketvill dock ifrågasätta lämpligheten av att ytterligare en lag stiftas, vid sidanav den nya sekretesslagen, för att konkretisera handlingsoffentligheten ipraktiska tillämpningsregler för myndigheterna och för 1981/82:37 69 Ett fullständigt genomförande av förslaget pådet sätt som DALK förordar, innebär nämligen att den som skall tillämpa 2 kap.TF har att söka närmare vägledning i såväl sekretesslagen som den nya lagen. Överbefälhavaren anmärker att förslaget i stort är ensammanställning av föreskrifter i TF, sekretesslagen, förvaltningslagen och inågon mån allmänna verksstadgan. Överbefälhavaren förklarar att han visserligenhar förståelse för fördelen för den enskilde att ha dessa regler i ett samlatskick och har i princip intet att erinra däremot. ökas emellertidförfattningarna i detta avseende med ännu en. finner att en särskild lag omoffentlighet och sekretess för ADB skulle innebära en återgång till enspridning av bestämmelserna. Liknande synpunkter förs fram av försvaretscivilförvaltning. 1 avsnitt 2.3.3 redovisas förslag från remissinstanser om attde av DALK föreslagna reglerna skall tas in i andra författningar än LUA. Det finnsockså de remissinstanser som anser att det är tveksamt att på det sätt som DALKhar föreslagit ge ''tillämpningsbestämmelser" till TF. Arbetsgruppen vid datainspektionen ser inte någrapåvisbara fördelar med det framlagda lagförslaget. Gruppen anser att, om TF:snuvarande regler inte kan ges klarare definitioner, bör man än en gång övervägaatt införa särskilda regler för ADB-upptagningar. Snarare är det enligt arbetsgruppennågot oroande att DALK genom lagstiftning av lägre valör synes vilja konfirmeraen tolkning av som ter sig alltmer betänklig. FOA framhåller att stor försiktighet bör iakttas i frågaom utfärdande av normer av lägre statsrättslig valör avsedda att konkretiseragrundlagen eftersom en sådan normgivning förutsätter uttryckligt ellerunderförstått bemyndigande i grundlagen. Om reglerna i TF inte kan anses getillräcklig ledning för myndigheternas tillämpning av offentlighetsprincipen påADB-upptagningar bör sålunda, enligt FOA, i första hand en grundlagsändringövervägas. DAFA tar upp förhållandet till TF från en något annansynpunkt och anför: DALKs författningsförslag har givits karaktären av lag,alltså en författning av digniteten närmast under grundlag. I lag kan anges både rättigheter och skyldigheter församhällets medborgare. Rätten till tillgång till allmänna handUngar regleras i2 kap. tryckfrihetsförordningen (TF). Till denna refereras också ilagförslagets 1 § första stycke. Emellertid anges i 1 § andra stycket samt i änstörre utsträckning i lagförslagets rubrik en självständig rätt för enskild attta del av upptagning för ADB. Alltså en rätt som är grundad på och begränsadtill det faktum att viss information bärs på ett visst medium som - i dettafall - i första hand är konstruerat för att kunna bearbetas och lagras medteknisk utrustning. Det ligger nära till hands - enUgt DAFAs uppfattning - attdet aktuella förslaget kan uppfattas som att det skulle föreligga en särskildrätt att 1981/82:37 70 ta del av allmänna handlingar vid sidan av den som anges i2 kap. TF. DAFA ställer sig kritisk till detta. vid , somi och för sig är positiv till DALK:s lagförslag, uttalar: I ett avseende hyser fakultetsnämnden allvarligabetänkligheter mot förslaget. DALK säger sig för att skapa mera uttömmande ochlätthanterliga förhållningsregler för både myndigheterna och allmänheten vilja"genom tillämpningsföreskrifter i form av lag konkretisera och preciseragrundlagen" (s. 46 m. fl.). Man anser sig därvid inte blott kunnakomplettera 2 kap. TF med bestämmelser i där ofullständigt eller inte allsreglerade ämnen utan "med ledning av praxis" även kunna ge direktaanvisningar om tolkningen av vissa i grundlagen förekommande begrepp - ochdetta utan något som helst stöd i TF (se t. ex. s. 84). Även om de föreslagnabestämmelserna härvidlag knappast kan sägas påtagligt påverka detgrundlagsfästa systemet, beträder man enligt fakultetsnämndens mening med ensådan lagstiftningsteknik en farlig väg. har tidigareuppmärksammats i samband med antagandet av den nya SekrL. Det kan vara befogatatt som jämförelse något beröra relationerna mellan TF och SekrL. Atttillämpningsområdet för TF 2 kap. utan något stöd däri utvidgades genomstadgandet i sekretesslagen 1:8 2 st., som gör offentlighetsprincipentillämplig även på vissa av grundlagsregleringen ej omfattade organ,kritiserades av JK (prop. 1979/80:2 Del B s. 193 f), men DepCh avfärdade heltkort invändningen med att bestämmelsen enligt hans mening var"grundlagsenlig" (a prop. Del A s. 125). Den av DALK föreslagna lageninnehåller ett stadgande (2 §), som utgör en kombination av TF 2:5 och SekrL1:8. Den sedermera i sekretesslagen 15:6 intagna bestämmelsen om attbeslutanderätten beträffande utlämnande av allmän handling i första hand skallåvila viss befattningshavare ansågs av RegR strida mot grundlagsregeln i TF2:14 att blott myndighet kan besluta om sådant utlämnande (a prop. Del B s.499). DepCh invände häremot, att bestämmelsen endast reglerade frågan om veminom en myndighet som primärt skulle pröva utlämnandefrågan, varför den"givetvis" inte innebar, att "grundlagsregeln frångås" (aprop. Del A s. 362). Vad gäller övriga bestämmelser i nyssnämnda sekretesslagen15 kap. må noteras, att 1-2 §§ angående registrering av handUngar avser frågor,som ej beröres av grundlagsregleringen och beträffande vilka kompletterandelagstiftning måste vara möjlig utan särskilt stöd i TF. Detsamma gäller t. ex.reglerna om service i 4 §. Då anbringande av hemligstämpel enligtbestämmelserna i 3 § saknar rättslig betydelse, uppkommc r ej heller här detaktuella problemet; beträffande s. k. kvalificerad hemligstämpling må erinrasom bemyndigandet i TF 2:14 2 st. Stadgandet i 5 § om utlämnande av handling påbegäran av annan myndighet ligger vid sidan av TF 2 kap., som endast gällersvensk medborgares rätt att ta del av allmänna handlingar (jfr TF 14:5 2 st.).Reglerna om besvär i 7-8 §§ innefattar däremot en precisering och kompletteringav de besvärsregler som finns i grundlagen. Det är då att märka, att dessasekretesslagens bestämmelser givits uttryckligt stöd i TF (2:15 2 st.). DALK;sresonemang (s. 100) kring frågan huruvida den nya lagen "behöver"innehålla fullföljdsreg-ler framstår som oegentligt, då grundlagen direktanger, att sådana bestämmelser "skall" finnas i "den i 2 §omnämnda lagen", dvs. 1981/82:37 71 Enligt fakultetsnämndens uppfattning kräver även vissa avde nu föreslagna författningsbestämmelser, som "konkretiserar ochpreciserar grundlagen", uttryckligt stöd i TF. Det gäller t. ex. 12 och 13§§ i den nya lagen, vilka innefattar en "med ledning av praxis"företagen tolkning av de i grundlagen (TF 2:12) fastlagda begreppen"betydande hinder" och "närbelägen myndighet". Även om ensådan grundlagstolkning genom vanlig lag i det aktuella fallet - med denföreslagna innebörden - kanske inte framstår som speciellt äventyrlig, innebärett sådant förfarande accepterandet av en konstitutionellt tvivelaktig princip,som i andra sammanhang allvarligt kan urholka grundlagsregleringen.Fakultetsnämnden förordar därför, att TF 2 kap. kompletteras med en särskildregel om att ytterligare bestämmelser om sättet för tillhandahållande av allmänhandling kan meddelas i lag. Också är kritisk mot tekniken med"tillämpningsföreskrifter" till TF. Styrelsen yttrar: Att i särskild lag närmare utveckla innebörden av vissagrundlagsstadgan-den, i det här fallet 2 kap. tryckfrihetsförordningen, innebärgränsdragningsproblem. Det skapar dessutom oklarhet att ha i sak sammabestämmelser i skilda författningar. Starka skäl talar därför emot denna typ avlagstiftningsteknik. anser att den närmare tillämpningen avtryckfrihetsförordningens regler på ADB-området bör klarläggas med ledning avden fortsatta rättstillämpningen. Enligt kommitténs uppfattning har man anledning att hysatveksamhet inför den lagtekniska metod som DALK föreslår. Lagförslagetinnehåller till stor del föreskrifter som innebär en närmare uttolkning avgrundlagsreglerna i 2 kap. TF på det område som förslaget täcker, dvs.beträffande dataupptagningar. Denna tolkning tillkommer, om grundlagen inteuttryckligen anger att kompletterande föreskrifter skall ges i lag, normalt derättstillämpande myndigheterna. Ett ingripande lagstiftningsvägen på ettdelområde kommer att skapa förutsättningar för rättsUga konflikter, vilketsjälvfallet bör undvikas. Föranleder avancerad teknik av det slag upptagningarför ADB kan sägas exemplifiera behov av särskilda hanteringsregler utöver de i2 kap. TF, bör sådana meddelas med stöd av särskilt bemyndigande i TF. Dekompletterande reglerna kan få karaktär av lag eller av förordning allteftersin vikt. ADBJ yttrar i denna del: Förslaget att knyta en speciallag som LUA tillgrundlagsregleringen av allmänna handlingars offentlighet innebär risker avbåde formell och praktisk natur. I formellt hänseende kommer uppmärksamheten attriktas mot främst förhållandet mellan tryckfrihetsförordningen och sådanaregler på lägre lagnivå som har till syfte att precisera och klargöragrundlagsreglerna. Frågan är både vilket stöd tillvägagångssättet(lagstiftningsmetoden) har i tryckfrihetsförordningen och i vad månpreciseringarna och klargörandena är korrekta. DALK är givetvis medveten omproblemen och uttalar bland annat att "mer konkreta bestämmelser (intefår) rubba innehållet i handlingsoffentligheten sådant detta bestämts genom 2kap. TF" (sid. 77). Från den praktiska rättstillämpningens synpunkttillkommer problemet att 1981/82:37 72 den särskilda lagen, alltså LUA, och uttalanden i dessförarbeten kan styra rättstillämpningen på fel spår. Möjligheter tillutveckling av rättspraxis som borde stå öppna kan stängas och den särskildalagen kan skapa nya oklarheter. En särskild fråga rör urvalet av preciseringaroch klargöranden i den särskilda lagen. LUA är inte komplett. a. en myndighets frihet att genom val av visst sätt att göra upptagningartillgängliga på stället orsaka fördröjning. Den gäller också enskildsmöjligheter att genom att bidra till kostnader undanröja hinder förtillgängliggörande och en myndighets (eventuella) skyldighet att utformadatorprogram så att sekretessbelagda data skyddas (utelämnas) då upptagninggörs tillgänglig. Frågan är med andra ord vilka preciseringar som är såangelägna att de bör komma till direkt uttryck i LUA. Den följande genomgångenoch redovisningen av speciella synpunkter kommer att visa att DALK inte heltframgångsrikt lyckats lösa problemen med förhållandet mellan LUA ochoffentlighetsreglerna i tryckfrihetsförordningen. Framför allt finns detanledning att i detalj granska rätten för enskilda att använda terminaler hosmyndigheterna och kommitténs tolkning av principen att myndigheterna och deninformationssökande allmänheten skall vara "likställda" (14 och 16§§). Ett godtagande av DALK:s förslag innebär att man i denordning som gäller för vanlig lagstiftning, lagstiftar i frågor som regleras igrundlag, utan att uttryckligt stöd härför finns i grundlagen. Enligtsamfundets bedömning är det sålunda klart att förslaget innefattar en närmareuttolkning och alltså en reglering av vad som behandlas i andra kapitlettryckfrihetsförordningen. Enligt samfundets mening bör sådantillämpningslagstiftning inte ifrågakomma utan uttryckligt stöd itryckfrihetsförordningen (2 kap. 3 § 2 st. TF, 4 kap. 4 § TF). Medborgarrättsrörelsen (MRR) yttrar: Lagförslaget avser vissa principfrågor. Den första gällertekniken att i vanlig lag ge bestämmelser, som i sak innebär en närmareuttolkning av grundlagsregler; i detta fall 2 kapitlet tryckfrihetsförordningen(TF). Enligt MRR:s mening kan vägande invändningar anföras häremot. Endast omgrundlagen klart anger att kompletterande föreskrifter skall meddelas i lag,bör i princip denna teknik tillämpas. Datoriseringen leder emellertid tiU enrad speciella problem vad gäller offentlighetsprincipens tillämpning pådatamaterial, vilka icke aUa kan lösas i själva grundlagen. Det skulle därförkunna finnas visst utrymme för den av DALK föreslagna lösningen. Lagförslagetbör dock först underkastas en noggrann översyn till klarläggande av vad sombör stå i grundlag och vilka av de föreslagna reglerna, som lämpligen börutformas som anvisningar om hur grundlagsreglerna skall tillämpas med avseendepå datoriserat material. Den särskilda lagen bör i princip icke innehållastadganden, som blott tolkar grundlagen; något som det rätteligen ankommer påde rättstillämpande myndigheterna att göra. UHÄ ifrågasätter om en tolkning av grundlag genom vanliglag inte bör förankras i ett bemyndigande i grundlagen. UHÄ förordar därför att2 kap. TF kompletteras med en särskild regel om att ytterligare bestämmelser omsättet för tillhandahållande av allmän handling kan meddelas i lag. 1981/82:37 73 Vissa remissinstanser riktar k r i t i k särskilt mot attspeciella regler föreslås för enbart ADB-upptagningar. a. pekas på att dentekniska utvecklingen kan medföra problem vid en sådan lösning. Hovrätten för anför: Handlingsoffentligheten aktualiseras främst med avseendepå myndigheternas administrativa databehandling. På detta område är ADB medupptagning på magnetband och skivminnen samt andra endast maskinellt läsbaralagringsmedier den alltjämt förhärskande tekniken och ADB torde Också vara denmetod som avsetts i direktiven. Den tekniska utvecklingen har emellertid gjortdet allt svårare att avgränsa ADB-teknik från andra tekniska metoder.