prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Det lorde t. ex. vara möjligt alt i RSV:s KU-beslånd identifiera depersoner som är mantalsskrivna inom den aktuella regio-nen. 2.4Sektoriell och geografisk avgränsning Beträffandeden sektoriella avgränsningen av en eventuell avgiftsnedsättning, som enligtutredningens förslag skulle omfatta aUa arbetsgivare utom StatUg och kommunalförvaUning anser det vara ur debiteringssynpunklangelägel alt så få avgiftsnivåer som möjligt införs. "Vidavgifisdebileringen går del som framhålls i betänkandet all med ledning avtilldelade organisationsnummer särskilja statliga organ och kommunalaförvaltning (samt allmänna försäkringskassor) från övriga arbetsgivare." KonjunkturinstUutetmenar alt "det finns goda skäl att överväga en avgränsning avavgiftsnedsättningen fill den sektor som "exporterar" varor tiUövriga delar av landet eller tiU utlandet, dvs. i huvudsak industrin (gravoroch tillverkningsindustri)." Även anser att enavgtftsnedsättning bör begränsas fill industrin. Statskontoretanser att en sänkning av arbetsgivaravgifteraa borde begränsas tiU "vissautsatta industribranscher". RRVanser att det ytterligare bör övervägas om det utöver en geografiskdifferentiering även borde göras en dtfferentiering mellan branscher ellernäringsgrenar. RRV tfrågasätter vidare om de statliga affärsdrivande verkenbör omfattas av en avgiftsnedsättning. Riksskatteverketär "berett instämma i utredningens invändningar mol differentieringgrandad på näringsgrensindelning. Det skulle troligen leda 1981/82:113 BUagedel 309 tilldålig kvaUtet i redovisningen och vara svår att kontrollera". Organisationsnummerär en användbar differenlieringsgrand, som i vissa sammanhang lUlämpats, l.ex.vid uttaget av förhöjd avgift liU arbetarskyddet (arbetsmiljöförbätlringar)och 1979. Denna förhöjning gällde inte kommuner och landsting, vilkamaskinellt kunde särskiljas genom unUca organisationsnummerserier. Frånadministrativ synpunkt är en sådan grand för differenfiering lätt allkontrollera. Del förutsätter emellerfid att arbetsgivaren i sin lönebokföringsärredovisar arbete som utförts inom det med avgtftssänkningen avsedda området.Utredningen har avvisat en sådan systemutformning bland annat med hänsyn fillall kontrollen starkt skulle begränsas på grand av att någon motsvarandedelaljeringsgrand inle finns i käUskatteredovisningen." Umeåuniversitet anser att "det är angeläget att understryka alt differentieringenav arbetsgivaravgifter bör vara generell och ej inriktas mol någon särskildsektor, så länge inte klara hanterbara och icke-manipulerbara indelningsgrandergår att ange." Därför menar all den offentliga sektora ejbör undantagas från differentieringen. Denna uppfattning delas av Vilhelminakommun. anser däremot alt en avgränsning bör göras tillindustrin. Denlikabehandling av olika verksamheter som utredningen förordar är enligl ERU:smening "principiellt värdefull, om man vill pröva en ickemarginellstödform, där en grandtanke är att utnyttja möjligheter fill decentraliseringvia marknaderaa snarare än bedömningar på central nivå av vad som är lämpligastödobjekt. Utredaren föreslår dock ell avsteg från principen genom alt frånreformen utesluta produktion i statlig och regi. Detta kan i en delfall ge incitament till statliga och kommunala förvaltningar att köpa tjänsterfrån privata företag i stället för att bedriva de arbetskraftsintensivaverksamheterna i egen regi. Då denna stimulans inle grandas isamhällsekonomiska kostnadsfördelar, måste även detta betraktas som icke avseddbieffekt av reformen". Ett likarlat påpekande görs av iKopparbergs län. För att uppnå störstaeffekt till lägsta kostnad borde enligl i "nedsättningen av arbetsgivaravgiften i första hand ges till sådanaföretag som kan lägga produktionen i valfri region. Med hänsyn tiU de positivaskäl som utredaren anför för en bred användning och de tekniska komplikationersom skulle inträda vid en snävare avgränsning tiUstyrker emellertidlänsstyrelsen förslaget att samfiiga arbetsgivare, exkl. stat och kommun,ontfattas av det genereUa stödet". Länsstyrelseni anför att dess främsta invändning mol utredningsförslaget äratt en differentiering av arbetsgivaravgifterna avses omfatta aU privatverksamhet. "Det bör såvitt kan bedöma vara praktisktmöjligt att begränsa åtgärden tUl vissa delar av näringslivet. EventueUt kanett administrafivt system som liknar det som används för utbetalning avsysselsättningsstöd vara användbart, dvs. 1981/82:113 Bilagedel 310 Det borde inte heller med tanke på volymen av länets näringsliv varanågon olösbar uppgift alt i speciell ordning förteckna och sedan äjourhålla enförteckning över de företag som kan komma ifråga för en nedsattarbetsgivaravgift." SAFoch anser att sänkning av arbetsgivaravgifterna börgöras för aU verksamhet utom offentlig. En sänkning för andra näringar änindustri skapar, enligt organisationerna, föratsättningar för en önskvärdutbyggnad inom turism och servicenäringar. framhåUer att "all näringsverksamhet är givetvis likabetydelsefull när del gäller att skapa ekonomisk akfivitet och sysselsättning ien region. Därtill kommer att det i många fall är svårt att dra en gräns mellanproduktion och serviceverksamhet med hänsyn tiU den integration som oftaförekommer inom förelagen. Det finns därför ingen anledning att göra någonannan sektoriell avgränsning av de differentierade arbetsgivaravgifterna än attden offentliga sektorn bör undantas. 1 det senare fallet är gällande regler förskatteutjämning tUlräckliga som stödåtgärd." Deflesta remissinstanser som behandlat frågan om den geografiska avgränsningenanser att en sänkning bör omfatta stödområde 6. i länanser att åtgärden borde omfatta endast kommuner i som fillhörstödområde 6. En likartad avgränsning förordas av Svenska bankföreningen.SHIO-Familjeföretagen anser att de kommuner som tillhör stödområde 6 iNorrbollens län borde få en större ökning och kommuner tillhörande 4 och 5 ennågot lägre. Högskolani anför att en regional differentiering av arbetsgivaravgifter endast ärmeningsfuU i det fall avgifterna helt slopas. Högskolan menar alt det finns engrandmurad föreställning om att företagande i möter en radproblem. "För att slå igenom den vaUen, som i icke obetydlig utsträckningbestår av felaktiga informationer och fördomar, måste en chockartad förändringkomma tiU stånd." Att helt ta bort arbetsgivaravgifterna borde kunnaåstadkomma en sådan chock enligt högskolans mening. SAFoch framhåller att intäkterna av vissaarbetsgivaravgifter utnyttjas som ett allmänt bidrag liU finansieringen avstafiig verksamhet. Dessa avgtfter är mer än övriga av utpräglad fiskalkaraktär och kan liknas vid en löneskatt. Folkpensions-, barnomsorgs-,arbetsmarknads- och vuxenutbildningsavgifter samt del av arbetarskydds-avgtftentUlhör denna typ av avgifter. F. n. uppgår de nämnda avgiftema till sammanlagt11,. anser "att en avgiftssänkning måste vara av en vissstorlek för att få effekt men inte så stor att gränsdragningsproble- 1981/82:113 Bilagedel 311 menoch de problem som kan väntas i vissa branscher blir ohanterliga. Med hänsyntiU den osäkerhet som råder beträffande möjligheterna att undvika enlöneglidning, som omintetgör effekterna, bör dock avgiftssänkningen varabegränsad tiUs störte klarhet nåtts." Organisationerna anser att hela dendel av arbetsgivaravgifterna som kan anses vara fiskal, fillsammans 11,726procent, bör tas bort i berörda regioner. Beträffande avgtfts-sänkningensstorlek ansluter sig SIHÖ-Familjeföretagen till den uppfattning som redovisasav SAF och industrtförbundet. anser all "sänkningen av arbetsgivaravgtfter böravvägas så att en påtagUg effekt kan avläsas, men sänkningen bör inte göras förstor med tanke på riskerna för alltför besvärande konkurrensförskjutningar. Ensänkning på torde liUgodose dessa krav".Västernorrlands och läns handelskammare samt Västerbottenshandelskammare anser att en sänkning av arbetsgivaravgifterna borde uppgå tiUminst . Att helt slopaarbetsgivaravgifterna kan enligt "ge vissa negafivaeffekter. Framförallt snedvrids konkurrensen mellan företag inom och straxutanför berört område. föreslår därför att minskningen avarbetsgivaravgiften begränsas till högst hälften av denna." Deav utredningen beräknade kostnaderna för en differentiering av arbetsgivaravgifternai form av minskningar av sociatförsäkringssektorns och statens inkomster är såvilt har kunnat bedöma i stort sett kortekta. I fråga omfinansieringen av nedsatta eller slopade arbetsgivaravgtfter vUlriksförsäkringsverket "från sina utgångspunkter understryka att bortfalletav i varie fall de avgifter, som las ut för särskilda socialförsäkringsändamåloch som i allmänhet förs fill särskilda fonder, blir totalfinansierat. Deavgtfter det här är fråga om är sjukförsäkringsavgiften,lilläggspensionsavgiften, delpensionsavgtflen och sjömans-pensionsavgtften''. Riksförsäkringsverketanför vidare att utredningens förslag innebär "att ett belopp som svararmot de sänkta arbetsgivaravgifterna skall redovisas på budgetens utgiftssidaunder särskilt anslag i anslutning lill övriga regionalpoUliska stöd.Budgetens inkomstsida skulle beräknas som om någon nedsättning intehade ägt ram. Såvitt kan finna torde den föreslagnametoden kunna tillämpas endast i fråga om de avgtfter som förs liU staten, dvs.folkpensionsavgiflen, barnomsorgsavgtf-ten, arbetsmarknadsavgiften ochvuxenulbildningsavgtften." RRV framhåller att i"beräkningen av det finansiella utrymmet för förslaget enligthuvudalternativet inbegriper utredningen icke-permanenta stödinsatser".RRV anser, i Ukhet med vad som anförts i del särskUda 1981/82:113 BUagedel 312 yttrandesom fogats till betänkandet, "det vara principieUt felaktigt att intecknastödinsatser som ännu inle beslutats". Utredningenanser att om en omprövning av arbelsmarknadspolifiska åtgärder och deticke-permanenta företagsstödet inte kan komma till stånd bör en sänkning avarbetsgivaravgifterna i vissa regioner motsvaras av en ökning avarbetsgivaravgifteraa antingen i eller för den kommunålasekiorn i hela landet. RRV "konstaterar att utredningen inte diskuterarmöjligheterna att inbegripa även andra delar av landet i en avgtftshöjning. RRVstäUer sig tveksamt till att genom stattiga ingripanden öka kommunernasutgtfter i övriga delar av landet." Riksskatteverketframhåller alt "förslaget all differentiera arbetsgivaravgtfleraa och egenföretagarnassocialavgifter kommer för skatteadministrationen att innebära ökadresursåtgång vad avser registrering och kontroU. Någon beräkning av dessamerkostnader har utredningen inle företagit." Verket framhåller vidareatt för att kunna utnyttja de uppgifter som finns tillgängliga inomskatteadministrationen för kontroll av uppgifter som skall ligga till grand förhantering av arbetsgivaravgifter måste ett maskinellt system tiUskapas vid enmer allmän tillämpning av den föreslagna differentieringen. "Kostnadernaför detla har utredningen inte beräknat. Det bör påpekas att ett sådant systeminte ryms inom RSVs nuvarande resurser. RSV kan inte biträda utredningensuppfattning att den administrativa kostnaden för nödvändiga åtgärder är mycketlåg." Högskolani menar all en sänkning av arbetsgivaravgifterna i "skuUe minska statens kostnader för förluster i och . Vidareminskar kostnaderna för arbetslöshetsstöd, arbels-marknadsbidrag ochberedskapsarbeten då den eftersträvade ökningen i sysselsättningen inträffar.Statens inkomster ökar genom att den högre ekonomiska aktiviteten tillförstaten inkomster som den i annat fall inle skuUe ha erhållit". Högskolanmenar all effekter inte bara kan avläsas beräffande den statligainkomstskatten. Även kommunernas skatteinkomster stiger. Därmed minskarkommunernas behov av del kommunala skatteuljämningsbidragel. Vidare ökarstatens inkomster genom ökade momsinläkler. Slutligen bör det regionalpolitiskautbildnings- ocb sysselsättningsstödet tas bort om arbetsgivaravgifterna heltslopas. Skulle inle dessa besparingar resp. ökningar av skatteinkomsterna varatillräckliga anser högskolan att det bör övervägas att ta ut en särskild avgiftpå den elkraft som levereras från Nortbollens län lill övriga landet. SINDanser i princip att en finansiering av en sänkning av arbetsgivaravgtften iNortbottens län bör ske genom alt annat företagsstöd till länet tas bort. Omstatsmakterna beslutar genomföra en sänkning av arbetsgivaravgtfterna är detverkels uppfattning alt sänkningen inte får finansieras genom höjdaarbetsgivaravgifter i andra delar av landet. Även i Jönköpingslän anser att en sänkning inte kan finansieras med en höjning i andra delar avlandet. 1981/82:113 Bilagedel 313 utredningeninte några klara förslag till hur en avgiftssänkning skaU finansierasgenom besparingar och omprioriteringar inom utredningsområdet. Länsstyrelseni betonar all en sänkning av arbetsgivaravgtfleraa"inte under några som helst omständigheter får drabba övriga skogslän.Sålunda avvisar bestämt de förslag som framförs av reservantenom finansiering genom en allmän sänkning av del selektiva regionalpolitiskastödet. I den mån det blir nödvändigt måste omprioriteringar av den karaktärenske helt inom försöksområdet. Inle heller kan acceptera enfinansiering som sker genom kommunala avgiftshöjningar i hela landet. Enhöjning av arbetsgivaravgifterna begränsad tiU enbart storstadsområdena ärdäremot länkbar." Gällivarekommun anser alt en sänkning inte bör finansieras med en höjning av avgtfternaför den kommunala sektora. Kirunakommun anför att de befinfiiga avskrivningslånen och lokaliseringslånen liksomockså glesbygdsstödet bör bibehållas om inte en differentiering "kanantas vara snabbverkande för nyetableringar". Ett ytterligare villkor äratt vid behov föriusltäckningsbidrag kommer alt beviljas . Landstingsförbundetanser all finansieringen inle bör ske genom en avveckling av nuvaranderegionalpolitiska stöd. motsätter sig bestämt altkommunerna skulle erlägga högre avgifter för att finansiera sänkningar i vissaregioner. LRFstäUer sig tveksam lill utredningens förslag till finansiering avavgtftssänkningen. "Det är inte troligt alt slopandet av alla andra stödformerär möjligt, i vatje fall inle i initialskedet av den nya stödformen. Skogslänenproducerar en slor mängd råvaror och energi som ger sysselsättning och välfärdi stora delar av vårt samhälle varför det inte kan anses orättvist attsamhället återför så slor del av denna välfärd att nöjaktig balans avsysselsättning och levnadsstandard kan tUlförsäkras skogslänen. Alteraativetatt öka arbetsgivaravgifterna i andra områden torde inte varamöjligt. Den konlraklion eller slagnafion som råder inom svenskt näringsUv göratt en avgiftshöjning skulle leda liU ytterligare problem." KFframhåller att del kan vara "motiverat alt öka omfattningen av vissaselektiva insatser, då förutsättningarna ökar för att de ska bli effektiva. Omresultatet blir en högre sysselsältningsnivå inom stödområdet, torde ändå densamlade regionalpolitiska insatsen bli samhällsekonomisk - och kanske ocksåstatsfinansiellt - lönsam". SAFoch har ingenting all erinra mol utredningens förslagatt ta bort sysselsättnings- och utbildningsstöd i län.Organisationerna motsätter sig däremot tanken all intäklsbortfallel i Nortbottenvid en avgiftssänkning skulle finansieras genom en höjning avarbetsgivaravgtfterna i andra delar av landet eller i särskilda branscher. 1981/82:113 Bilagedel 314 Vidareanser SAF och att transportstödet etablerat vissakonkurtensförhållanden som svårligen kan rabbas ulan att del fårsysselsältningsmässiga konsekvenser. "Om transporlslödel elimineras vid ensänkning av arbetsgivaravgiften, är det därför väsentligt att avtrappningensker i former som inle motverkar syftet med regionalpolitiken och skadarföretag som för sin verksamhet är beroende av denna stödform. Utredarenhar föreslagit all avskrivningslånen behålls även i fortsättningen, eftersomde fungerar som en viktig källa tiU nödvändigt riskkapital. Organisationernadelar denna uppfattning." SHIÖ-Familjeföretagensäger sig dela utredningens uppfattning alt arbetsmarknadspolitiskl slöd ochicke-permanenl företagsstöd gradvis bör avskaffas vid ett införande avdifferentierade arbetsgivaravgifter. Denna uppfattning har även som vidare framhåller all ett av de finansieringsalternativ somutredningen behandlar - en höjning av arbetsgivaravgtfterna för verksamheter iStorstockholm - skulle få olyckliga konsekvenser. Även Svenska sparbanksföreningenoch handelskammare anser att någon ökning av avgifterna i andradelar av landet inle bör genomföras. anser all finansieringenbör ske genom omprioriteringar. Västernorrlandsoch läns handelskammare anser all sänkta arbetsgivaravgifter inle fårbetraktas som ell alternativ tiU övriga regionalpoUliska åtgärder. I valet attbibehålla utbUdnings- och sysselsätlningsstöd som ett alternativ fill ensänkning av arbetsgivaravgifterna förordar handelskammaren det . Däremotkan handelskammaren inte godta att transportstödet avvecklas som ell led ifinansieringen av arbetsgivaravgiften. Även handelskammare anseralt transportstödet inte bör reduceras. StatskontoretframhåUer all en uppföljning av löneutvecklingen lorde föratsätta en bådeomfattande och effektiv kontroll. "Det är möjligt att de arbetsplatser somomfattas av centrala avtal kan kontrolleras, men utredningens förslag avserhela näringsUvet och delar av den offentliga sekiorn. Snabb kontroU och snabbamotåtgärder torde därför bli myckel svåra all åstadkomma om det skulle visa signödvändigt". RRV anser att utredningeninte lillräckligl belyst vare sig hur en försöksverksamhel skall utvärderas ellervUka praktiska konsekvenser den får. "Eftersom en slor del av den tänktareformens effekter kan förväntas uppstå på kan det te sig motiveratatt genomföra utvärderingen . Därmed kan emellertid problemuppstå att särskilja reformens effekter från andra påverkande faktorer".RRV framhåller vidare alt "det kan vara problemafiskt att faststäUa hurstora löneökningar som bör föranleda att reformen avbryts. lorde delvara nödvändigt att fasta regler för detla fastställs". 1981/82:113 Bilagedel 315 "EnligtRRVs mening skulle del förhåUandel, all differentieringen införs som enförsöksverksamhet som kan avbrytas, kunna medföra en hämmande inverkan påföretagens benägenhet all fillvarata fördelarna med de lägre lönekostnadernagenom att expandera. RRV ser det också som en allvarlig nackdel att en återgångliU det nuvarande stödsystemet vid ell avbrytande av försöksverksamhetensannolikt skulle ske vid en betydligt högre lönekostnadsnivå än den som skulleha rått utan försöksverksamheten. Del är slutligen också möjligt att i eltsådant fall såväl övergången från ell selektivt system som övergången tUlbakafrån ett system med differentierad arbetsgivaravgift kan innebära besvärandeövergångsproblem för de företag som gjort sig i hög grad beroende av den enaeUer andra formen av regionalpolitiskt stöd. En försöksverksamhet kan i sådanafaU fä icke önskvärda effekter." Ibetänkandet föreslås att SIND skall ges i uppdrag all följa löneutvecklingeninom de regioner där arbetsgivaravgifterna sänks. SIND ställer sig posifivt tiUen sådan uppföljning om statsmakterna beslutar genomföra en avgtftssänkning. "Det föratsätter naturligtvis att verket ges möjlighet att via enkätereller andra stafistiska insamlingsmetoder kontinuerligt följa företagens löne-och vinstutveckling." SAFoch anser inte all utredningens förslag om att ge SINDi uppdrag att följa löneutvecklingen i den region som skall omfattas av ensänkning av arbetsgivaravgifterna är "en tillräcklig garanti för att inleden tidigare lönepressen skall fortsätta och omintetgöra de regionalpolitiskaeffekterna. Elt krav från näringslivets sida är att åtgärden medger ett rimligtplaneringsperspekliv för företagen. Ett företag som gör en investering skaUkunna räkna med alt förhållandena inte radikalt ändras inom en rimlig tidsrymd.SkaU åtgärderna ha någon effekt behövs en garanti för att förhållandena bestårunder en tioårsperiod". 1981/82:113 Bilagedel 317 Sammanfattning av och remissyttranden över en arbetsgruppsinom industridepartementet rapport (Ds I 1981:28) Översyn av detregionalpolitiska stödet till näringslivet 1 Sammanfattningav rapporten ............................. 317 1.1................................................................ Inledning 318 1.2................................................................ Nuvaranderegionalpolitiska medel 318 1.2.1.......................................................... Stödfill näringslivet 318 1.2.1.1 Stödberättigad verksamhet och aUmänna villkor förstöd 318 1.2.1.2 Stödområden ............................. 319 1.2.1.3 Lokaliseringsstöd ........................ 319 1.2.1.4 Ulbildningsslöd ........................... 323 1.2.1.5 Sysselsätlningsstöd ...................... 323 1.2.1.6 Offertslöd ................................. 323 1.2.1.7 Flyttningsstöd ........................... 324 1.2.1.8 Sltflelsen Industricentra ................ 324 1.2.1.9 Regionala utvecklingsbolag ............ 324 1.2.1.10 Centrala utrednings- och konsulfinsatser 325 1.2.2 Glesbygdsstöd .................................... 325 1.2.3 Åtgärder i anslutning liU länsplaneringen ... 326 1.3 Regionalt nyförelagande ................................ 326 1.4 Översyn av det regionalpoUliska stödet tillnäringslivet 327 1.4.1.1 Avskrivningslån ............................ 327 1.4.1.2 Lokaliseringslån .......................... 331 1.4.1.3 Säkerheter för lokaliseringsstöd ..... 332 1.4.1.4 Lokaliseringsstöd lill företag inom turistnäringen 334 1.4.1.5 LokaUseringsstöd fill fastbränsleframstäUning . 1.4.1.6 Lokaliseringsstöd fill lokaler för uthyrning ... 336 1.5.1 Ulbildningsslöd ..................................... 341 1.5.2 Sysselsättningsstöd ............................... 343 1.5.3 Offertslöd .......................................... 344 1.6Utökad decentralisering av beslut om regionalpolifiskt stöd lill 1.6.1 Nuvarande handläggnings- och beslutsordning förlokaliseringsstöd 345 1.6.2 Möjligheter till ytterUgare decentralisering .. 346 1.6.3 ModeU för decentraliserat system för beslut omlokaliseringsstöd 347 1.6.4 Organisation och ansvarsfördelning på central nivå .... 350 1.6.5 Möjligheter tUl ökad samordning avutvecklingsfondernas kreditstödsverksamhet 351 1.6.6 Möjligheter tiU ökat ansvar för bankerna iregionalpolitiken 351 2 Remissyttranden ............................................ 353 2.1 Inledning ............................................. 354 2.2 Regionalt nyförelagande .......................... 355 2.3 Lokaliseringsstödets utformning ............. ,. 1981/82:113 Bilagedel 318 1 Sammanfattning av betänkandet Genomriksdagens beslut (prop. 1978/79:112, AU 1978/79:34, rskr1978/79:435) antogs nya riktlinjer för det regionalpolifiska stödet lillnäringslivet. Isamband med sitl beslut angav vissa önskemål om fortsattaöverväganden beträffande bl.a. effekterna av ränlebefrielsens avskaffande isamband med införande av nya avskrivningslån, en vidgad användning avoffertstödet saml en ökad påverkan på den privata ijänste-och servicesektornsom elt medel inom regionalpolitiken. I beslut omregionalpolitiken (AU 1980/81:23, rskr 1980/81:233) angesytterligare önskemål om överväganden beträffande de regionalpolitiskastödformerna. De borde omfatta bl.a. behovel av ett ökat ansvar förregionalpolitiken på länsnivå saml de konsekvenser detta kan medförabeträffande medlens utformning och handhavande, UtbUdningens roU för attpåverka industrins utbyggnad i industriellt mindre utvecklade områden, stödettill turistnäringen samt stöd till industrilokaler för uthyrning inom bl. a.Stiftelsen Industricentra och kommunala industrilokaler. krav på översyn av vissa stödmedel, en rad utredningar omregionalpolitiken som presenterats saml de erfarenheter somvunnits beträffande de regionalpolitiska stödmedlens effekfivitet sedan år1979, har en arbelsgrapp inom industridepartementet sett över delregionalpolitiska stödet liU näringslivet. Arbetsgrappen ansvarar ensam förslutsatser och förslag i rapporten. 1.2.1.1Stödberättigad verksamhet och allmänna villkor för stöd