prop · G503139 · 1981-12-31 00:00:00 — Många faktorer talar föratt dessa nya förhållanden kommer att vara bestående . Det är dock fögakänt om och i så fall hur arbetslöshetsersättningens storlek påverkar aretslöshetensomfattning och struktur. Exempelvis finns få uppgifter om hurarbetslöshetsersättningen påverkar de arbetslösas benägenhet att anta arbetserbjudandensom varar kort Ud eller arbetserbjudanden som ligger utanför bostadsorten ochmedför pendling eller flyttning. Vidare saknas kunskap om hur s.k. omvända flyttrörelser,från områden med tillgång på arbetstillfällen till områden med få eller ingasådana, påverkas av arbetslöshetsersättningens storlek. Eftersom kunskapernaom vilka effekter som förslaget får i dessa och andra avseenden saknas, börsamhället enligl RRVs mening inte avhända sig möjligheterna att besluta om storiekenpå arbetslöshetsersättningen. RRV vill i detta sammanhang också påpeka attmarginaleffekter kan uppstå för vissa grupper genom att bostadsbidrag ochbarntillsynskostnader påverkas. Härigenom kan reformens åsyftade effektbegränsas. Styrelsen vill peka på ett par punkter som påverkas av omen sådan möjlighet ges att bygga på dagpenningen utöver den statsbidragsberättigadedelen. Bedömningen av om ett arbete skall anses lämpligt med hänsyn till denlön som erbjudits är bl, a, beroende av nivån på den utgåendearbetslöshetsersättningen. Erbjuden lön anses inte skälig om den väsentligtunderstiger ersättningen. Härav följer att för den som haft en hög inkomst ochdärmed får en hög dagpenning kommer endast arbeten med en relativt god lön attanses lämpliga, medan den som har en lägre dagpenning 6 1981/82. 1981/82:139 70 intekan avvisa arbeten med låg lön. Ju större spännvidden är mellan lägsta ochhögsta dagpenning inom kassakollektivet, ju mer uttalad blir skillnaden iskälig lön. Även om man vid bedömningen av erbjuden lön skulle sätta denna irelation den statsbidragsberättigade dagpenningen, skulle de medlemmar somfår ersättning utöver denna vara ovilliga att anta ett arbete med lön som väsenUigtunderstiger den ersättning de får. Utbildningsbidragenvid arbetsmarknadsutbildning har legat på minst sammanivå som arbetslöshetsersättningen. Detta är väsentligt för att utbildningenskall vara attrakUv. En höjning av dagpenningen för vissa kassamedlemmsirutöver statsbidragsberättigad nivå innebär att dagpenningen för deras delkommer att vara högre än utbildningsbidraget. De blir då obenägna att delta ien arbetsmarknadsutbildning om inte kassan skjuter till ett belopp ellerutbildningsbidraget höjs för deras del. Styrelsenkan inte tillstyrka förslaget om en frivillig påbyggnad på dagpenningen utöverden statsbidragsberättigade nivån såsom förslaget nu föreligger. LOkan inte heller godta den föreslagna konstruktionen om en annan differentieringnämligen att kassorna själva ska kunna bygga på ersättningsbeloppen medfinansiering helt av kassorna själva. Dels strider sådana principer helt motden utjämning i ett stort försäkringskollekUv som bör gälla varjesocialförsäkring, dels finns stora risker att en sådan påbyggnad endast kankomma ifråga föi" grupper med låg arbetslöshetsrisk. Detta senare skullebetyda att arbetslöshetskassor med hög arbetslöshetsrisk -särskilt om detföreslagna statsbidragssystemet skulle genomföras - skulle få öka egenavgifternamycket väsentligt för att bibehålla den nuvarande dagpenningen och helt saknaförutsättningar att ta ut ytterligare avgifter och därmed åstadkomma enpåbyggnad. LOavstyrker därför förslaget om påbyggnadsdel på försäkringen. Dessutomanser /SR i likhet med vad som framfördes i organisations yttrande över KSA-utredningenår att möjligheten att utbetala högre ersättning än det maximibelopp som berätUgarUll statsbidrag bör öppnas. Iförslaget till omkonstruktion av statsbidragsbestämmelserna ligger även attkassorna skall ha möjlighet att höja dagpenningen från 250 , men attmellanskillnaden helt skall betalas av arbetslöshetskassan. Sakläget är att enhöjning av dagpenningen . är mer än befogad med hänsyn deneftersläpning som drabbat ersättningen i arbetslöshets- 1981/82:139 71 försäkringenunder senare år. undanröjer förändringarna i statsbidragsbestämmelserna,så som de redovisas i förslaget, möjligheter för arbetslöshetskassorna att gåupptill . Att räkna med möjlighet att använda dagpenningklass . ärenligt SO:s bedömning helt orealis-Uskt. SALFstöder inte heller förslaget i promemorian att erkänd arbetslöshetskassa påegen bekostnad skall kunna utge en högre dagpenning till den försäkrade. Förarbetslöshetskassornas påbyggnadsdel skall ej utgå statsbidrag. SALF stöder inteförslaget med hänsyn till de olika arbetslöshetskassornas ekonomiskamöjligheter beroende på inom vilket verksamhetsområde kassorna har medlemmar.Arbetslöshetskassor med medlemmar inom branscher med hög arbetslöshet torde hasmå möjligheter att besluta om en påbyggnadsdel utan statsbidrag. Andra kassormed låg arbetslöshet och stora fonder har däremot stora möjligheter attväsentligt bättre kompensera sina arbetslösa medlemmar. De orättvisor som kanuppkomma mellan olika arbetslöshetskassor gör att SALF anser att möjlighetentill en påbyggnadsdel utan statsbidrag ej skall införas. Ibetänkandet uppskattas lämnade förslag medföra en minskning av statens utgiftermed inte fullt . och en inkomstminskning för arbetslöshetskassorna med igenomsnitt ca . per medlem och år. För kassor med hög arbetslöshet tordeminskningen bli större än så. Eninkomstminskning av detta slag måste enligt statskontorets uppfattning ledatill att kassorna tvingas sträva efter största möjliga effektivisering av sinadministration. För många kassor kan den i viss omfattning kompenseras avuttag från fonderna. Det torde dock för vissa kassor med små fonder och storarbetslöshet bland sina medlemmar bli svårt att klara sig utan omfattandehöjningar av redan relativt höga avgifter. RRVställer sig principiellt positivt till att reglerna för statsbidrag till arbetslöshetskassornaförenklas. Det förefaller också rimligt att bidraget varierar med antaletersättningsdagar per medlem samt med dagpenningens storlek. Verket haremellertid svårt att på det underlag som presenterats, bedöma om progressivitetenär rättvis för arbetslöshetskassor med olika antal ersättningsdagar per medlem.Uppgiften om att statens utgifter kommer att minska med 400 milj. kr. omförslaget genomförs går med hänsyn till det underlag som presenterats inteheller att bedöma. 1981/82:139 72 Föratt kunna bedöma de ekonomiska konsekvenserna av förslaget till ändradestatsbidragsregler har styrelsen gjort beräkningar av effekten på medlemsavgifternam. m., dels vid oförändrad dagpenningnivå, dels vid en höjning av dagpenningenmed 20 resp. . Som framgår av beräkningarna skulle kassorna även medoförändrad dagpenningsnivå få kostnadsökningar som krävde betydandeavgiftshöjningar. Det skulle i vissa fall innebära oacceptabla avgifter förarbetslöshetsskyddet. I sammanhanget bör erinras om att den försäkrade vidinträffad arbetslöshet genom karensvillkoret har en hög "självrisk",som i nuvarande högsta dagpenningklass utgör . Det föreslagnastatsbidragssystemet skulle dessutom komma att ytterligare försvaga den redannu otillräckliga riskutjämningen mellan olika grupper. Arbetslöshetskassornahar haft orsak att räkna med att en allmän arbetslöshetsförsäkring - somriksdagen i princip uttalat sig för - skulle bli verklighet. De har därför intehaft anledning vänta sig att en väsentlig försämring av statsbidragssystemet -med åtföljande kraftiga avgiftshöjningar för de försäkrade - skulle bliaktuell . För att förenkla och förbilliga avgiftsuppbörden harflertalet kassor träffat avtal med det närstående fackförbundet som innebär attförbundet åtager sig att sköta avgiftsuppbörden för de försäkrade genom att iförbundsavgiften kalkylera in även kassaavgiften. Avgiften inlevereras sedantill kassan i en klumpsumma som motsvarar kassaavgiften multiplicerad medantalet medlemmar. Redan relativt blygsamma avgiftshöjningar, och i vart fallhöjningar av den storleksordning som förslaget medför, skulle för flertaletkassor och förbund kräva så omfattande organisatoriska arrangemang att deknappast är möjliga att genomföra utan ett avsevärt förberedelsearbete. Omarbetslöshetsförsäkringen skall bestå i sin nuvarande form och det är statsmakternasavsikt att en större del av kostnaderna skall bäras av medlemmarna, vore detskäligt att kassorna finge att anpassa avgiftsuttaget efter dettaförhållande. Med hänsyn härtill och då styrelsen förutsätter att målsättningenfortfarande är att införa en allmän arbetslöshetsförsäkring där kostnaden förarbetslöshetsskyddet täcks på annat sätt än som sker, bör enligt styrelsensmening försilaget till ändring av statsbidragssystemet icke genomföras f. n. LOkan i och för sig ansluta sig till förändringar av bidragssystem om syftet äratt åstadkomma förenklingar i administrativt hänseende. Förslaget innebär dockatt stora ekonomiska svårigheter skulle uppstå för en stor del avarbetslöshetskassorna och därmed också för de försäkrade och arbetslösa. Utanatt gå in i bedömningar och analyser av förslagets tekniska konstruktion harLO från medlemsförbund och därmed också arbetslöshetskassor fått tillräckligtav konkreta bevis för bidrags försämringarnas 1981/82:139 73 innebörd och konsekvenser för att eftertryckligt kunnaavstyrka desamma. Ett enda exempel. Inom Hotell- och Restauranganställdasarbetslöshetskassa är högsta dagpenningen . För att bibehålla dennaersättning skulle det försämrade bidragssystemet erfordra en höjning av medlemsavgiftenmed . Försämringarna skulle sålunda bli förödande för kassanoch sannolikt medföra en sänkning av dagpenningen. Överväganden om höjningarutöver nuvarande dagpenningnivå skulle vara helt otänkbara och en påbyggnadsdelrent utopisk. LO får sålunda helt avstyrka de föreslagna förändringarnai statsbidragssystemet. Av tabellen på s. 10 i den remitterade promemorian framgåratt statsbidragets andel av ersättningarna från arbetslöshetskassorna ökatfrån år för ettvart av . Medlemsavgifternasvarar sålunda numera för en mycket liten del av ersättningarna från arbetslöshetsförsäkringen.För att begränsa försäkringens anspråk på statens budget, anser vi det rimligtatt medlemsavgifternas andel av ersättningarna återställs till den nivå sområdde , dvs. De fackliga organisationerna bedriver ofta uppbörd avkassaavgifterna genom att låta denna utgöra en andel i den fackligamedlemsavgiften. Även i annat fall utgör A-kassaavgiften ochfackföreningsavgiften en sammantagen utgift för medlemmen och dennes betalningsförmåga.Politiska beslut avseende det ekonomiska trygghetssystem somarbetslöshetsförsäkringen utgör får därigenom direkt utslag på de ekonomiskaförutsättningarna för det fackliga arbetet. Risken för arbetslöshet är olikastor inom olika branscher och medlemmarna får därför bära olika storaavgiftskostnader beroende på vilken bransch de är verksamma inom. Desto högrerisk för att bli arbetslös med åtföljande inkomstbortfall, desto högrekassaavgift. Av AMS gjorda beräkningar med anledning av de ipromemorian presenterade förslagen ger underlag för att beräkna attindustritjänstemännen behöver öka avgiftsuttaget med . totalt (95:40 per medl./år, vilket innebär ökning) vid oförändrad dagpenning, Kommunaltjänstemännen10822 . (72:24 permedl./år, ), statstjänstemännen . (64:80per medl./år, ). Avgiftshöjningar i här redovisade storlekar har betydandekonsekvenser för den fackliga verksamheten. Exempelvis kan nämnas att SIF-medlem-marnaskulle få en avgiftsökning motsvarande kostnaden för SIF:s helakansliadministration, eller hela SIF:s förhandlingsverksamhet samt förbundstidningen,eller hela SIF:s internationella verksamhet. Kommunaltjänstemännensavgiftsökning motsvarar kostnaden för av fackliga verksamhet, inkl.avsättningar . 1981/82:139 74 Utöverhär redovisade effekter av minskade statsbidrag kan kalkyleras merkostnader förkassornas administration av det föreslagna systemet, samt minskaderänteinkomster viid ev. minskad fondering. Därtill kommer ocksä att de flestaförbunden måste inkalla extra kongress för att fastställa nya avgifter. Om denya bidragsreglerna fastställs att gälla fr.o.m. 1982-07-01 kommer tiden varaför kort för att nya avgifter skall kunna träda i kraft i anslutning till detnya systemet. De fackliga organisationerna kan komma att åläggas ett ökatekonomiskt ansvar för upprätthållandet av arbetslöshetsförsäkring vilket bliralltmer betungande efter hand som arbetslösheten stiger. /SRavvisar de förslag till förändringar av statsbidrget som föreslås, nämligenatt progressivbidragets fasta del och förvaltningsbidraget slopas och attprogressivbidragets rörliga del uppräknas. I promemorian är de ekonomiskakonsekvenserna av dessa förändringar mycket knapphändigt belysta och /SRifrågasätter om besparingen verkligen blir så stor som promemorian visar. Detär dock helt klart att de kräver stora avgiftshöjningar även vid oförändraddagpenning. /SRhar vid ett flertal tillfällen - i remissvaret på , iarbetsmarknadsprogrammet 1973 och i enskrivelse till inrikesutskottet - krävt att en allmän arbetslöshetsförsäkringinförs. Riksdagenhar uttalat sig positivt till införandet av en allmän arbetslöshetsförsäkring.SACO/SR utgår ifrån att målet fortfarande måste vara införandet av en allmänarbetslöshetsförsäkring bekostad på annat sätt än den nuvarande frivilligaarbetslöshetsförsäkringen. För de fackliga organisationerna ocharbetslöshetskassorna kommer därför förslaget om ändrade statsbidrag och därmedkraftigt höjda medlemsavgifter överraskande. SOkan ansluta sig till en omkonstruktion av statsbidragsbestämmelserna, omavsikten med en förändring endast är att åstadkomma administrativaförenklingar. SO vill emellertid erinra om att de ändringar i statsbidragssystemet,varom beslut fattades senast , har avsett att förbättra bidragenoch utjämna kostnaderna mellan kassorna. Förbättringarna har ansettsnödvändiga, och den ekonomiska situationen hos kassorna har, med hänsyn Ullden ökade arbetslösheten, inte skapat något utrymme för försämringar avstatsbidragen. Förslagetinnebär mycket stora kostnadsökningar för kassorna, som måste kompenseras genommer än fördubblade medlemsavgifter. Förvaltningskostnaderna utgör en mycket liten del av desamlade kostnaderna för arbetslöshetsförsäkringen, men för de enskilda kassornaär de en betydande del i den samlade 1981/82:139 75 budgeten.Bidraget utgjorde i genomsnitt . per medlem i arbetslöshetsförsäkringen.Ett slopande av bidraget ger en mycket blygsam besparing i förhållande Ullden negaUvaekonomiska effekten i många arbetslöshetskassor. Förvaltningsbidraget bördärför ej slopas Kassornasförvaltningskostnader kommer också att öka genom föreslagna förändringar. Deföreslagna nya avstängningsbestämmelserna innebär att avräkning av avstängningsdagarmåste ske mot sammanfallande dagar under vilka den avstängde är anmäld somarbetssökande hos arbetsförmedlingen.Om även differentiering av dagpenningeninnebärande lägre dagpenning skulle genomföras, är det antagligtatt ökningen av kassornas arbetsbörda blir stor. SOavstyrker med hänvisning till det anförda att statsbidragsbestämmelsernaomkonstrueras enligt förslaget. Avgiftsuppbördeninom arbetslöshetskassorna fungerar i regel så, att det fackförbund somrekryterar sina medlemmar inom samma verksamhetsområde som kassan kollektivtbetalar sina medlemmars avgifter till kassan. Som en följd härav inkluderarfackförbundet medlemsavgiften till kassan i förbundsavgiften. Genom dettaarrangemang har kassornas administration av avgiftsuppbörden fungerat bådeenkelt och billigt. Förbundsavgifternafastställs vid kongresser (motsvarande) som hålls med vissa tidsintervaller, iregel vart tredje, vart fjärde eller . Med hänsyn till förväntadeförslag om en allmän arbetslöshetsförsäkring, finansierad utan medlemsavgifter,har arbetslöshetskassorna inte haft anledning att räkna med andra förändringarav sitt kostnadsläge än som betingas av höjd dagpenning och störrearbetslöshet. Anledning har saknats att förvänta försämringar avstatsbidragen. Föreliggande förslag innebär som redovisats mycket storakostnadsökningar som kommer att slå dirkt mot fackförbunden. Dessa har i regelinte organisatoriska möjligheter att genom sina representativa organ fattabeslut om avgiftshöjningar förrän , i många fall . Deekonomiska konsekvenserna av föreslagna försämringar av statsbidragen blirnärmast förödande för många fackförbund, och man kommer att ställas införfrågan om hur kostnadsökningen skall finansieras inom ramen för en för fleraår fastställd budget. Konkret kommer många fackförbund att tvingas till sådanaprioriteringar av sin verksamhet som kan innebära exempelvis nedläggning av förbunds-Udningeneller strypning av studieverksamheten. De som konstruerat förslaget tilländringar av statsbidragen förefaller inte ha insett de ekonomiska verkningarnaav förslaget. Idepartementspromemorian framhålls att nuvarande statsbidragssystem förarbetslöshetsförsäkringen är komplicerad och att det är angeläget att förenklareglerna. SALF delar denna uppfattning. Däremot tar SALF bestämt avstånd frånden försämring av statsbidragen som föreslås i pro- 1981/82:139 76 memorian.SALF har tidigare verkat för och har uppfattningen att en allmänarbetslöshetsförsäkring skall inrättas helt finansierad utan medlemsavgifter.Det är otillfredsställande att medlemmar i olika arbetslöshetskassor medhänsyn arbetslösheten inom verksamhetsområdet skall betala olika avgifter.En finansiering av arbetslöshetsförsäkringen helt utan medlemsavgifter är måletoch SALF tar därför helt avstånd från förslaget i promemorian om försämradestatsbidrag och ökad finansiering med medlemsavgifter. Förslagetom ändrade regler för stasbidrag måste enligt SALF: s uppfattning ändras såatt inte kassor med lägre arbetslöshet drabbas särskilt hårt. Ett nyttprogressivbidrag måste redan vid lägre antal ersättningsdagar per medlem utgåmed så hög procent att bortfallet av den fasta delen i nuvar-nadeprogressivbidrag och bortfall av förvaltningsbidrag helt kompenseras. Detfinns inte skäl att ytteriigare öka de relaUva skillnaderna i statsbidragmellan kassor med lägre arbetslöshet och de med högre arbetslöshet. SHIO-Familjeföretagentillstyrker den föreslagna höjningen av grundbidraget till . Denföreslagna ändringen av progressivbidraget medför behov av höjning avarbetslöshetskassornas medlemsavgifter. Den nödvändiga höjningen synes dockinte orimlig om man beaktar att avgifterna realt sett sjunkit under 1970-talet.SHIO-Familjeföretagen Ullstyrker därför den föreslagna ändringen avprogressivbidraget. Förvaltningsbidragetföreslås bli slopat. Nuvarande bidrag täcker i snitt en fjärdedel av kassornasredovisade förvaltningskostnader. I och med att statsbidrag utgår som täckerövervägande del av utbetalda dagpenningar finner SHIO-Familjeföretagen detnaturligt att ett begränsat statsbidrag även utgår för att täckaadministrationskostnaderna. Bidraget måste dock vara utformat så atteffektiviteten i arbetslöshetskassornas administration sUmuleras. Nuvarandebidragsandel av kassornas administrationskostnader torde innebära att dettakrav är uppfyllt. Mot denna bakgrund avstyrks förslaget om slopande avförvaltningsbidraget. 4 Regler om avstängningstid vid självförvållad arbetslösliet Statskontoretsamtycker till målsättningen med de nya förslagen, dvs.att avstängningen börgöras något längre än f. n. och att regelsystemet bör stimulera den avstängdeatt hålla kontakt med arbetsförmedlingen även . Verketanser dock att det finns oklarheter i frågan om hur reglerna kan tillämpas. 1981/82:139 77 avavstängningstiden endast skall ske när den avstängde upprätthåller kontakt medarbetsförmedlingen . Arbetsförmedlingen bör meddelakassan om arbetssökande inte infunnit sig till avtalat möte eller avböjterbjudet lämpligt arbete. Regelsystemet bör i övrigt utformas så att detpraktiskt blir så enkelt som möjligt att administrera. Denföreslagna konstruktionen av avstängningsreglerna tillstyrks av styrelsen iyttrandet över förslag. Styrelsen ser positivt på att avstängningsreglernautformas så att de utgör ett incitament för den arbetslöse att hålla kontaktmed arbetsförmedlingen och Ullstyrker förslaget i denna del. En förlängning avavstängningsperioden finner styrelsen däremot inte motiverad. Redan nuvaranderegler ger möjlighet en mer kännbar avstängning av sökande som inte villanta lämpligt arbete. Besparingseffektenpå statsutgifterna av en förlängning kan därtill antas bli ringa. Som ledningför en bedömning - vilken är ytterst vansklig att göra om konstruktionen av avstängningsreglernasamtidigt ändras lämnas nedan en uppställning över antalet 4-veckors-avstängningaråren 1980 pga. att arbete avvisats eller sökande vållat att anställninginte kommit till stånd, dvs. enligt 29 § 3 och 4 lagen omarbetslöshetsförsäkring och 26 § 3 och 4 lagen om kontant arbetsmarknadsstöd. 1976 1977 1978 1979 1980 Kostnadseffekternaär beroende av antalet avstängningar samt av huruvida den sökande kommeratt vara arbetslös och ersättningssökande under hela avstängningsperioden. I åtskilligafall torde den som drabbas av en avstängning få ett arbete innan hela avstängningsperiodengått till ända. När det gäller avstängningar enligt punkterna 1 och 2 i denämnda lagrummen, dvs. framförallt s.k. frivilligt slutande, saknas statistik.Beslut om avstängning i sådana fall fattas endast då den sökande gör anspråk påersättning efter arbetets upphörande. Sökes ersättning förstefter blir avstängning inte aktuell. LOkan på samma sätt som i remissyttrandet över tillstyrka attregelsystemet vad gäller avstängningen utformas så att kontakter medarbetsförmedlingen befrämjas. LO kan därför tillstyrka utredningens förslagatt endast sådan dag som den avstängde stått arbetsmarknadens förfogandetillgodoräknas. LO vill såsom metod för sådan 1981/82:139 78 tillgodoräkningförorda att avstängning sker i form av eljest ersättningsberättigade dagar istället för kalenderdagar. Genomden här förordade metoden tillgodoses kraven att den enskilde aktivt verkar föratt begränsa arbetslöshetstiden och att någon skärpning av de nuvarandereglerna härutöver inte kan anses befogad. LO vill därför avstyrka förlängningav avstängningstiden på det sätt utredningen föreslagit. Beträffandeskärpta regler med avstängning vid "frivillig" arbetslöshet har TCO isitt yttrande till betänkandet från arbetslöshetsförsäkringsutredningen varit posiUvUll förändrade regler vid avstängning och också pekat på ett system medutnyttjande av avdrag på annars ersättningsberättigade dagar. TCO vidhållerdenna sin tidigare synpunkt. Förslagets konsekvenser i administrativt merarbeteoch merkostnad för kassorna behöver dock ytteriigare klarläggas i utredning.Förslaget om föriängd avstängningstid kan ej anses motiverat och kan ejbiträdas. /SRanser inte att avstängningsperioden vid självförvållad arbetslöshet skallförlängas . För den arbetslösa som avvisar etterbjudet arbete är de nuvarande reglerna om fyra veckors avstängningtillräckligt kännbara. Departementetsförslag bygger på SO:s liksom vissa övriga remissinstansers förslag rörande avstängningsmetodikenoch på förslag rörande skyldigheten för den som avstängs attvara anmäld hos arbetsförmedlingen. AvstängningsUden föreslås emellertid föriängdfrån . SO finner inga skäl att förlänga avstängningstiden.Bland de som uppbär ersättning hos arbetslöshetskassa och som äranmälda som arbetssökande finns sådana som är arbetsovil-liga, men dessa är fåoch en förlängning av avstängningsfiden torde inte ha någon större inverkan pådessas villighet att ta arbete. Sådana fall måste ändå behandlas på annat sätt.SO vill i anslutning härtill peka på de möjligheter kassa har att avstänga densom visar sig vara uppenbart ovillig att ta arbete till dess denna har utförtförvärvsarbete . Som ett sista medel kan också kassan konstateraatt den försäkrade inte i reell mening står till arbetsmarknadens förfogande.Han mister därigenom sin ersättningsrätt i kassan till dess han på sätt somkassan kan godta styrker att han tillhör arbetsmarknaden och är beredd att talämpligt arbete.