prop · G503154 · 1981-12-31 00:00:00 — avgift enligt lagen (1976:666) ompåföljder och ingripanden vid olovligt byggande m.m.; avgift enligt 26 § arbetstidslagen(1982:000): belopp, för vilket arbetsgivare äransvarig enligt 75 § uppbördslagen (1953:272); avgift enligt lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift; överförbrukningsavgift enligtransoneringslagen (1978:268); ränta på lånat kapital till den delräntan täcks av sådant stafiigt bidrag som avses i punkt 7 av anvisningarnatill 24 §; kapitalförlust m.m. i vidare mån änsom får ske enligt 36 §. Denna lag träder i kraft . 1981/82:154 13 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , Åsling, Söder, , , ,, , , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Proposition om ny arbetstidslag m. m. Den nu gällande allmännaarbetstidslagen (1970:103) trädde i kraft och har i huvudsakbehållits oförändrad . Vissa smärre ändringar, bl.a. avseendeövertidsberäkningen, genomfördes dock . Utredningen av vissaarbetsfidsfrågor' har lagt fram betänkandet (SOU 1981:5) Nyarbetstidslag. Utredningen föreslår en rad ändringar av gällande bestämmelserom arbetstiden samt förordar att de bestämmelser i arbetsmiljölagen(1977:1160) som rör arbetstid sammanförs med arbetsfidslagens bestämmelser fillen ny arbetstidslag. Till protokollet i detta ärende bör fogas utredningenssammanfattning av betänkandet som bilaga I och det förslag fill nyarbetstidslag som lades fram i betänkandet som bilaga 2. gällandearbetstidslag fogas som bilaga 3. Beträffande gällande rätt och utredningensnärmare överväganden hänvisas till betänkandet. Efter remiss har yttranden överbetänkandet avgetts av riksåklagaren (), , överbefälhavaren (),, statskontoret, (), statensarbetsgivarverk (SAV), arbetsdomstolen (AD), (),arbetarskyddsstyrelsen, statens arbetsmarknadsnämnd, styrelsen förarbetarskyddsfonden, länsstyrelserna i och ,jämställdhetskommittén (Ju ' Särskild utredare: Hans Gullberg.Sakkunniga: Direktörerna , ombudsmännen , förste sekreteraren ,förbundsordföranden , förhandlingsdirektören ,ombudsmannen , sekreteraren och byråchefen . Prop.1981/82:154 14 1976:08),utredningen (S 1980:08) för översyn av föräldraförsäkringen m.m.,, . , (), , SHIO-Familjeföretagen,Kooperationens förhandhngsorganisation (KFO), (), schaktentreprenörers riksförbund.Lantbrukarnas riksförbund (), i (LO),(), Centralorganisationen /SR ochSveriges arbetsledareförbund (SALF). Yttranden har överlämnats av RÅ frånlänsåklagarmyndigheten i , av arbetarskyddsstyrelsen frän 18yrkesinspektionsdistrikt samt av LO från 16 medlemsförbund. Ensammanställning av yttrandena bör bifogas protokollet som bilaga 4. Den nu gällande allmänna arbetsfidslagen trädde ikraft . Till skillnad från tidigare arbetstidslagstiftninggäller lagen för hela arbetsmarknaden. En sådan utvidgning av arbetstidslagensfillämpnings-område blev möjlig genom att bestämmelserna i lagen blev meraallmänt hållna än i tidigare lagstiftning. Lagens främsta uppgift blev att angenormer som borde gälla för arbetstiden. Arbetstidslagen ersätts och kompletterasi stor utsträckning av bestämmelser i kollektivavtal. Allmänna arbetstidslagen har i allt väsentligtförblivit oförändrad sedan ikraftträdandet. Vissa betydelsefulla ändringar iövertidsbestämmelserna genomfördes emellertid (prop.1975/76:179). De hade bl.a. sin bakgrund i det förhållandet att den allmännaarbetstidslagens övertidsregler anknöt till det legala mättet för den ordinariearbetstiden. Genom ändringar genomfördes vissa begränsningar av deövertidsuttag som medges i arbetstidslagen. Som övertid i lagens mening ansesnumera inte bara den arbetstid som överstiger de i lagen angivna måtten förordinarie arbetstid och jourtid utan även arbetstid som överstiger sådankortare arbetsfid som enligt centralt slutna kollektivavtal gäller i fråga omheltidsarbete. Vidare infördes en bestämmelse som i ett visst fall hindrar attarbete utanför den normala arbetstiden kvittas mot ledighet. Det får nämligeninte ske om ledigheten beror på en infallande arbetsfri helgdag. I ställetminskas i sådant fall det ordinarie arbetstidsmåttet enligt lagen i motsvarandemån. Även vissa andra ändringar i fråga om övertiden genomfördes vid dettatillfälle. Bestämmelser om arbetstiden finns förutom iallmänna arbetstidslagen i 4 kap. arbetsmiljölagen (1977:1160). Utredningenhar enligt sina direktiv utrett frågorna om en samordning av 1981/82:154 15 arbetstidsreglernai allmänna arbetstidslagen och arbetsmiljölagen samt om införande avbestämmelser som begränsar den sammanlagda dygnsarbetstiden. Allmännaarbetstidslagen innehåller en särskild övertidsform för förberedelse- ochavslutningsarbete. Utredningen har undersökt vilka möj-hgheter som finns aUinom olika branscher föra in sådana arbeten inom ramen för den ordinariearbetstiden samt övervägt hur olika former av ledighet skall beaktas vidregistrering av övertid. Särskild uppmärksamhet har ägnats frågan ombegränsning av arbetstidsuttaget för deltidsanställda. Detsamma gäller frågorsom rör arbetstidens förläggning, beslut rörande arbetstiden, handläggningen avdispensärenden samt sankfionssystemet. I fråga om möjligheterna att införagenerella regler om maximering av dygnsarbetsfiden anför utredningen, motbakgrund av en omfattande undersökning (s. 49-70 i betänkandet), att det intefinns tillräcklig grund att i arbetstidslagstiftningen införa preciseradebestämmelser i detta hänseende. Utredningen föreslår att bestämmelserna i allmännaarbetstidslagen och 4 kap. arbetsmiljölagen förs samman i en ny arbetstidslag.I det framlagda förslaget till en sådan lag ingår nu gällande bestämmelser omordinarie arbetsfid, jourfid, nattvila, veckovila, raster och pauser i stortsett oförändrade. Däremot föreslås att övertidsreglerna ändras i väsentligadelar. Även sankfionssystemet ändras. Bestämmelser föreslås som innebär att enarbetsgivare skall kunna åläggas straffavgifter vid åsidosättande avöver-fidsreglerna. Vidare ingår i förslaget nya bestämmelser om begränsning avmertid vid deltidsanställning och om besked till arbetstagarna rörandearbetstidens förläggning. Förslaget ger vidare vissa möjligheter att träffaöverenskommelser om avvikelse från lagen genom lokala kollektivavtal.Utredningen föreslår en omläggning av den ordning som har tillämpatsvid myndighetshandläggning av dispenser m.m. i arbetstidsärenden. Bl.a.förordar utredningen att handläggningen av dispens frän bestämmelserna omminderårigas arbetstid helt övertas av yrkesinspektionen. Slutligen föreslärutredningen att arbetstidsreglerna för minderåriga får stå kvar iarbetsmiljölagen och att dessa regler utformas som ett bemyndigande förarbetarskyddsstyrelsen att meddela föreskrifter. Det stora flertalet remissinstanser har tillstyrktförslaget fill ny arbetstidslag. Krifik har emellertid från främstarbetsgivarhåll riktats mot bl.a. bestämmelserna om beräkningen av övertid ochom s.k. merfid för deltidsanställda samt mot de föreslagna straffavgifterna.Viss kritik har även riktats mot den lagtekniska lösning som kommittén harvalt. Samtliga remissinstanser har godtagit utredningens ståndpunkt attsärskilda dygns-vileregler inte bör tas in i lagen. Även jag anser huvuddelen av de framförda förslagenvälmotiverade och ägnade att läggas till grund för ett förslag om nyarbetstidslag. Innan jag övergår till att närmare beröra de av utredningenföreslagna huvudpunkterna i den nya lagstiftningen, vill jag allmänt framhållaföljande. Prop.1981/82:154 16 Genom den allmänna arbetstidslagenuppnåddes ett länge eftersträvat mål för stora grupper av arbetstagare,nämligen 40-timmars arbetsvecka. De lagstadgade arbetstidsförkortningar somtidigare hade genomförts hade medfört minskade skillnader iarbetstid mellan olika samhällsgrupper. Allteftersom en förkortning avarbetstiden har genomförts, har det ursprungliga skyddsmotivet bakomarbetstidslagstiftningen fått mindre betydelse. I stället har andra välfärdsmålkommit i förgrunden som t.ex. en utökad fritid. Förkortad arbetstid framstårför många också som ett alternativ till löneökningar. Under mitten av 1970-taletaktualiserades frågan om fortsatta generella arbetstidsförkortningar på nytt.Delegationen för arbetstidsfrågor (DELFA) tillsattes efteröverläggningar mellan den dåvarande regeringen och löntagarorganisationerna. IDELFA:s uppgifter ingår bl.a. att göra analyser av arbetstidsförkortningarseffekter på ekonomi, sysselsättning, deltidsarbete, familjeförhållanden ochfritidsvanor. har DELFA publicerat två rapporter. (SOU 1976:34) och Arbetstiderna inför 80-talet (SOU 1979:48). Jag har tidigare (prop.1980/81:126) behandlat frågan om en förkortning av arbetstiden mot bakgrupd avDELFA:s rapporter och då instämt i uppfattningen att det samhällsekonomiskaläget för överskådlig tid inte ger utrymme för någon generellarbetstidsförkortning (prop.s, 148). Detta uttalande står jag fortfarande fastvid. De förhoppningar som fanns om en relativt snabbnedgång till sex timmars arbetsdag kan med andra ord inte infrias förnärvarande. vill jag starkt understryka vikten av att målsättriingenom sex timmars arbetsdag trots detta hålls levande i den fackliga och politiskadebatten. Särskilt viktigt är det enligt min mening att uppmärksammaarbetstidsfrågorna ur jämställdhetssynpunkt. Krav på förändringar i fråga omsystematiken när det gäller arbetstidsregleringen har tidigare avvisats iavvaktan på utredningsresultat i frågan om en förkortning av arbetstiden. Motden bakgrund som jag här har redovisat är det nu tid att genomföra nödvändigaförändringar i de materiella reglerna dock utan att frågan om arbetstidenslängd därför berörs. Kvinnornas inträde påarbetsmarknaden har förändrat arbetsfördelningen i hemmen, vilket bl.a. harmedfört en rad nya problerri som gäller användningen av tiden. Den ökadeförvärvsintensiteten bland kvinnor har i stor utsträckning tagit sig uttryck ideltidsarbete. De skillnader i arbetstid som tidigare fannsmellan t.ex. industriarbetare och tjänstemän har som jag har nämntutjämnats. Den rnest påfallande skillnaden vad arbetstidens längd beträffarfinns mellan heltids- och deltidsarbetande. De deltidsarbetandes situation harockså uppmärksam mats alltmer. I jämställdhetskommitténs arbete ingår attbevaka de deltidsarbetandes situation. Arbetslivscentrum har också nyligenpublicerat en rapport av deltidsökningens orsaker och de delfidsanställdaslevnadsför- Prop.1981/82:154 17 I flera kollektivavtal har tagits inrekommendationer om deltidsarbete som behandlar villkoren för dedeltidsarbetande. Sedan den allmänna arbetstidslagen trädde i kraft har enrad lagregler fillkommit vid sidan av denna lagstiftning som ger arbetstagarerätt till ledighet från arbetet eller till deltidsarbete. Dessa regler påverkari hög grad arbetstidsmönstret. Enligt min mening finns starka skäl som talarför att reglerna i arbetstidslagstiftningen anpassas till de nya förhållandensom råder på arbetsmarknaden. Utredningens förslag har karaktärenav helhetslösning. Förslagen har balanserats med hänsyn till de samhällsekonomiskaförhållandena. Efter ingående överväganden har utredningen avstått från attlägga fram förslag om preciserade regler för en begränsning avdygnsarbetstiden. Utredningen har här fäst stort avseende vid att enlagreglering skulle få betydande ekonomiska konsekvenser inte minst inom denoffentliga sektorn. Samtliga remissinstanser har godtagit utredningensståndpunkt att särskilda dygnsbegränsningar inte bör tas in i lagen. TCO har isitt remissyttrande dock efterlyst ytterligare kostnadsberäkningar med avseendepå effekterna av en reglering av minsta viloperioden mellan två arbetspass. Jagär emellertid inte beredd att göra någon sådan redovisning eftersom en sådanreform under alla förhållanden måste bli mycket dyr och utrymmet för kostnadskrävandereformer är ytterst begränsad. I likhet med utredningen vill ocksåjag betona att arbetsgivare och arbetstagare gemensamt har ett ansvar för attarbetstiden fördelas på ett tillfredsställande sätt. Det gäller inte minst förparterna att med utgångspunkt i arbetsmiljölagens allmänna regler omarbetsmiljöns beskaffenhet väga in mer längsikfiga verkningar av olikaarbetstidssystem. Väsentligt är att såväl arbetstidens längd som arbetets artbeaktas i en sådan samlad bedömning. Jag vill i detta sammanhang fästauppmärksamheten på arbetarskyddsstyrelsens allmänna råd beträffande psykiskaoch sociala aspekter på arbetsmiljön (arbetarskyddsstyrelsensförfattningssamling ASF 1980:14) där det finns ett avsnitt om arbetstidensförläggning. Här framhålls t.ex. att man vid planeringen av dygnsvila bör tahänsyn till sömnbehov etc. understryks att långa arbetspass skaundvikas. I det följande kommer jag under särskilda rubriker attange hur jag ser på de förslag som utredningen har presenterat. I minaställningstaganden har jag tagit hänsyn till att utredningens förslag harkaraktär av en helhetslösning, där man genom avvägningar pä en rad punkter harså långt som rnöjligt försökt att tillmötesgå flera skilda reformbehov ochönskemål. 2.2 Övertid och mertid I den gällande arbetstidslagendefinieras övertid som sådan arbetstid som överskrider gränserna för ordinariearbetsfid eller jourtid enligt lagen 2 1981/82. 1981/82:154 18 ellerden längre ordinarie arbetstid eller jourtid som har överenskommits i ettkollektivavtal. Enligt en lagändring som trädde i kraft den 1 januari 1977skall vidare med övertid avses även skillnaden mellan fullgjord arbetstid ochavtalad kortare arbetstid vid helfidsarbete. Lagen innehåller i princip inga regler om hurledighet från arbetet skall inverka på beräkningen av övertid. I ett specielltavseende finns dock numera en bestämmelse om beräkning av övertid vid inträffadledighet. skall sålunda vid beräkning av tillåten övertid denordinarie arbetstid, som gäller enligt lagen, minskas med hänsyn tillarbetsfri helgdag som inte infaller . Frågan om övertidsberäkning berördes inte i förarbetenavid arbetsfidslagens tillkomst. I samband med de förut nämnda ändringarna ilagen uttalade emellertid föredragande departementschefen (prop. 1975/76:179 s.12) att det enligt hans uppfattning var naturligt att jämställa t.ex. semesterledighetoch sjukledighet med arbetad tid vid beräkning av övertidsuttag. Sammabetraktelsesätt borde enligt föredraganden även anläggas i fråga om ledighetför fackligt arbete som med stöd av lag kan utföras under arbetstagarensordinarie arbetstid. I andra fall ansågs det vara mera tveksamt i vad månledighet skulle jämställas med tid då arbete har utförts. En strikt tillämpning av övertidsreglerna iarbetstidslagen innebär sålunda att endast sådan faktiskt fullgjord arbetstid,som under en given begränsningsperiod överstiger måttet för ordinarie fullarbetstid, behöver registreras som övertid. Flertalet gällande kollektivavtalinnehåller emellertid bestämmelser om övertidsersättning för arbetesom har förlagts till annan tid än den ordinarie arbetstiden. I viss omfattningmåste man därför skilja mellan legal övertid och avtalsmässig övertid. Jag kani den frågan hänvisa fill s. 75-77 i betänkandet. Efter arbetstidslagens tillkomsthar från fackligt håll i olika sammanhang förts fram krav på att ledighet frånarbetet skall jämställas med arbetad tid vid registrering av överfid enligtarbetstidslagen. Olägenheterna med nuvarande bestämmelser har enligtutredningen särskilt accentuerats genom att en omfattandeledighetslagstiftning har fillkommit efter den allmänna arbetstidslagenstillkomst. Ledighet förekommer bl.a. som sjukledighet, semesterledighet,ledighet för vård av barn, ledighet för utbildning, tjänstledighet för enskildaangelägenheter och ledighet för fackligt arbete. Ledighet, som arbetstagarenhar varit berättigad till och som har tagits ut, bör enligt utredningen pånågot sätt inverka på möjligheten att ta ut arbetstid genom att en regel införsi arbetstidslagstiftningen om att man vid övertidsberäkning skall ta hänsynfill bl.a. de nämnda formerna av ledighet. Utredningen har mot den bakgrunden övervägt olikametoder att utforma en sådan bestämmelse (betänkandet s. 79 O- Den har därvidstannat för att generellt räkna in ledighet från arbetet som arbetstagaren harhaft i de tidsmått som lagens övertidsbestämmelser utgår ifrån. Prop.1981/82:154 19 slåren bestämmelse som innebär att sådan ledighet från arbetet, som avserarbetstagarens ordinarie arbetstid eller jourtid, skall likställas med fullgjordarbetstid vid beräkning av övertid. I betänkandet pekas på att en sådangenerellt utformad bestämmelse kommer att omfatta även ledighet för fackligtarbete samt ledighet enligt arbetsmiljölagen för skyddsombud och ledamot iskyddskommitté. Bestämmelsen skulle sålunda bara ta sikte på ledighet fränarbetet. Därmed avses enligt utredningen endast fall då arbetstagaren har rättatt vara frånvarande från sitt arbete. Frånvaro från arbetet utan att rätt tillledighet föreligger skall däremot kunna kompenseras med arbete utanför dennormala ordinarie arbetstiden utan att det blir fråga om övertid i lagensmening. Utredningen erinrar om att de allmänna bestämmelserna iarbetsmiljölagen självfallet kan åberopas när skyddsskäl talar mot att entidsförfallolös frånvaro kvittas mot orimligt stora arbetstidsuttag under andradelar av perioden. Arbetstagarorganisationerna ställer sig bakomutredningens förslag till nya regler om övertidsberäkning. Kommun- och landstingsförbundentillstyrker förslaget i princip men kritiserar den föreslagna regleringen närden också kommer att gälla kompensationsledighet. SAF och LRF som bådaavstyrker förslaget kan i och för sig acceptera att sjuk- och semesterledighetjämställs med arbetad tid vid beräkning av övertid. För egen del vill jag anföra följande. påtalar finns starka skäl som talar för att sättet att beräknalegal övertid ändras. Med nuvarande praxis i övertidsberäkningen ges ej detskydd mot stora arbetstidsuttag som är det egentliga syftet medövertidsregleringen. I och med den allmänna arbetstidslagens tillkomst slopadesdygnsmaximeringen av den ordinarie arbetstiden. Därmed bortföll möjligheten attutgå från den dagliga arbetstiden vid beräkningen av lagenlig övertid. Denpraxis som tillämpas vid övertidsberäkning kan knappast ha varit åsyftadvid allmänna arbetstidslagens tillkomst. Enligt huvudregeln i allmänna arbetstidslagen ärdet veckan som utgör begränsningsperiod för beräkning av den ordinariearbetstiden. Övertid uppkommer sålunda om den fakfiska arbetstiden överstigermåttet för den ordinarie arbetstiden under . En strikt tillämpningav arbetsfidslagen medger i detta fall inte att övertid som uppstår under envecka kvittas mot ledighet under någon annan vecka. I de fall den ordinariearbetstiden med tillämpning av 7§ andra stycket genomsnittsberäknas under enlängre tidsperiod än kan övertid inte beräknas förrän helabegränsningsperioden har löpt ut. Arbetstidsuttag utöver den ordinariearbetstiden kan alltså kvittas mot ledighet under övriga veckorinom begränsningsperioden utan att det uppkommer övertid enligt lag. Det ärenligt min mening klart otillfredsställande att inte med stöd av lag striktareregler kan tillämpas när det gäller uttag av övertid. Som jag berörde medges i gällandekollektivavtal regelmässigt rätt till övertidsersättning för arbete som utförspä annan tid än arbetstagarens Prop.1981/82:154 20 I dagligt tal förknippas därför begreppet övertid med den betaldaövertiden. Övertidsreglerna i allmänna arbetstidslagen, som inte är knutna tilllöneavtalen, uppfattas i allmänhet som svårbegripliga. I ett nytt beräkningssätt för övertid bör enligtmin uppfattning regler utformas som i högre grad än nu gör det möjligt att tahänsyn till hur ledighet frän arbetet skall påverka möjligheten tillövertidsuttag. Först kan konstateras att inga remissinstanser har motsatt sigatt sjuk- och semesterledighet skall likställas med arbetad tid vidövertidsberäkning. Även jag ställer mig bakom förslaget i denna del. Vissa remissinstanser har ställt sig avvisande tillutredningens förslag att även i fråga om kompensationsledighet tillämpahuvudregeln om att ledighet från arbetet skall likställas med arbetad tid. Jagvill därför något närmare gå in på just denna fråga. Ersättning förövertidsarbete fastställs av arbetsmarknadens parter genom kollektivavtal. Avolika anledningar som jag har berört har det blivit allt vanligare attövertidsersättning utgår i form av kompensationsledighet i stället för attersättas med betalning i pengar. Regler om att övertidsersättning kan utgå iform av kompensationsledighet finns numera inom flera avtalsområden men saknaspå andra, t.ex. påSAF/LO-omrädet. I vissa fall begränsas möjligheterna att taut kompensationsledighet till . Eftersomövertidskompensation i form av extra ledighet är en avtalsfråga är det enligtmin mening olämpligt att vid sidan av huvudregeln införa specialregler förövertidsberäkningen när det gäller kompensationsledighet. Ytteriigare motivför denna ståndpunkt kan hämtas i det förhällandet att lagförslaget inteinnehåller några regler om dygnsarbetstid. har i sitt remissyttrandesärskilt berört frågan om läkarnas jourtid och därmed sammanhängandekompensationsledighet. Till skillnad från andra arbetstagargrupper, som ocksåtjänstgör pä oregelbundna och obekväma arbetstider, betraktas läkarnastjänstgöring och nätter eller veckoslut inte som ordinariearbetstid utan som jourtid, vilken ersätts med kompensationsledighet som läggsut under den ordinarie dagarbetstiden. Även om den faktiska tjänstgöringen pervecka inte överstiger vad som är normalt för arbetsmarknaden i stort, kanavtalskonstruktionen medföra att läkare med tung jourbörda skulle få enövertid per är som ligger långt utöver det i lagförslaget angivna taket på 200timmar. Även med justeringar av de gällande arbetstidsavtalen skulle det enligtlandstingsförbundet fortsättningsvis bli nödvändigt att bedriva jourverksamhetför läkare i en omfattning som inte är förenlig med de i lagen angivna kraven.En totallösning av läkarnas arbetstider kan enligt landstingsförbundet inteuppnås annat än på mycket lång sikt. Förbundet har mot den bakgrunden krävt ettundantag i lagen som ger landstingen rätt att "kvitta"kompensationsledighet för läkare som utgår pä grund av arbete underjourtjänstgöring utan att det påverkar övertidsberäkningen. Förhållandenainom sjukvården är sådana, att betydande Prop.1981/82:154 21 avvikelserförekommer i förhällande till de allmänna lagreglerna om arbetstiden och dessförläggning. Det gäller inte bara frågan om arbetstidsmåttet utan ocksåreglerna om veckovila, raster m. m. De särskilda förhållandena inom dennaarbetsmarknadssektor skulle emellertid ytterligare påverkas genom vissa av denya lagreglerna, t. ex. den som gäller kompensationsledighet. Till saken höratt arbetsfidsfrågorna just nu befinner sig i ett känsligt förhandlingslägeparterna emellan. Redan i det tidigare lagsfiftningsarbetet (se t.ex. prop. 1970:5 s. 107 f. och 119 samt 1976/77:149 s. 315) har uppmärksammatsde särskilda förhållandena inom sjukvården. Lagstiftarens strävan har då varitatt inte göra uttryckligen undantag för de berörda arbetstagargrupperna utan istället låta parterna själva passa in sina särskilda förhållanden inom den allmännalagstiftningens regelsystem. Uppenbarligen förhåller det sig pä det sättet atten totallösning av läkarnas arbetstider - och därmed också den anpassning avden nya arbetstidslagen som kan behöva göras pä detta område - inte kan uppnåsannat än pä sikt. Ikraftträdandet av en ny arbetstidslag bör därför intetillåtas äventyra parternas strävanden att nå en bestående uppgörelse om hurarbetstidsfrågorna inom sjukvården rimligen skall lösas. Att nu i en allmän arbetstidslag göra uttryckligtundantag för en viss arbetstagargrupp på grund av att övergångs- elleranpassningsproblem kan uppkomma eller på grund av att parternas egnaarbetstidsavtal skiljer sig från arbetsmarknadens i stort, kan enligt minmening inte vara någon lämplig lösning.