prop · G503144 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag avser att senare ta uppfrågan om direktiv för en sådan översyn men vill redan nu påpeka som ennaturlig uppgift för översynen att finna en smidig lösning på del här berördasamordningsproblemet. 2.2.3Kompensationsgraden inom sjukpenningförsäkringen m.fl. ersättningsformer Sjukpenningenutgör per dag f.n. av den sjukpenninggrundande inkomsten, delad med 365.För att åstadkomma ytterligare kostnadsbesparingar inomsjukpenningförsäkringen utan att de personer som är långfids-sjuka drabbasföreslår jag att ersättningsnivån sänks fill för de första 90 sjukdagarnaefter den dag då sjukdomsfallet inträffade i varje sjukperiod. Vidare bör enytterligare begränsning ske av kompensationsgraden för de högre inkomstskikten.Jag föreslår således att sjukpenningen skall begränsas till av den del avden sjukpenninggrundande inkomsten som överstiger 5,5 gånger basbeloppet dvs.105 600 kr. vid ett beräknat basbelopp av . Denna sänkning avkompensationsnivån för grupper med höga förvärvsinkomster bör gälla utantidsbegränsning. Liksom f.n. bör maximigränsen för den sjukpenninggrundandeinkomsten ulgöra 7,5 gånger basbeloppet. Inomden allmänna försäkringen och även i andra författningar förekommer ohkaformer av ersättningar vilka f.n. utgår med samma belopp som sjukpenningen.Detta gäller föräldrapenning i olika former, havandeskapspenning, smittbärarersättning(kortvariga fall) och vissa ersättningar till värnpliktiga ochcivilförsvarspliktiga samt arbetsskadeförsäkringen såvitt avser samordningsfiden. Denu föreslagna reglerna om lägre kompensation vid kortare sjukfall än 90 dagarbör gälla jämväl för övriga ersättningsformer där ersättning utgår 1981/82:144 23 för sjukdom eller liknande än 90 dagar.Jag föreslår därför att föräldrapenning som utgår på grund av bl.a. sjukdom hosbarnet eller dess ordinarie vårdare, havandeskapspenning och ersättning enhgtlagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare utgår av den del av densjukpenninggrundande inkomsten som uppgår till högst 5,5 gånger basbeloppetoch av inkomstdelar därutöver. Motsvarande bör även gälla förarbetsskadeförsäkringen under samordningsfiden. Beträffande grunderna härförhänvisar jag till vad jag fidigare har anfört angående karensdagar. Övrigaersättningsformer bör inte påverkas. Det gäller alltså föräldrapenning isamband med barns födelse och särskild föräldrapenning samt vissa former avdagpenning för värnplikfiga och civilförsvarspliktiga. För att dessaersättningar skall utgå med samma belopp som gäller och inte påverkas avden föreslagna ändringen av beräkningen av sjukpenningen krävs vissalagändringar. Jag återkommer fill dem i specialmotiveringen. Jag vill härerinra om att föräldraförsäkringsutredningen f.n. gör en översyn av helaföräldraförsäkringssystemet. Beträffande dagpenning för värnphktiga ochcivilförsvarspliktiga återkommer försvarsministern till regeringen i annatsammanhang. 2.3 Ändringarnas inverkan på avtal om sjuklön m.m. Den allmänna sjukförsäkringen bygger på principen att engrundläggande ekonomisk trygghet vid sjukdom skal! Det varockså den principen som låg till grund när sjukförsäkringen förbättrades genomatt karensdagarna togs bort . var tryggheten olika förolika grupper på arbetsmarknaden vid korta sjukfall och under de första dagarnaav längre sjukperioder. Industriarbetarna och övriga LO-grupper fick till följdav karensdagsregeln i sjukförsäkringen ingen ersättning under dessa dagar.Tjänstemännen inom såväl den privata som den offentliga sektorn hade däremotavtal med sina arbetsgivare om sjuklön och sjuklönen betalades från förstadagen av varje sjukperiod. I det samhällsekonomiska och statsfinansiella läge som vinu befinner oss i är det som jag redan har utvecklat oundgänghgt att spara ävenpå sjukförsäkringens område. Som redovisats tidigare är den minst ingripandeåtgärden att återinföra ett system med karensdagar och att därtill knyta etthögriskskydd i syfte atl värna om särskill utsatta grupper. Härfill kommer enviss sänkning av kompensationsgraden vid beräkning av sjukpenningen. En viktigsträvan måste vara att de nödvändiga sparåtgärderna skall påverka alla lika. I samråd med chefen för ochmed statsrådet vill jag i den frågan anföra följande. arbete utreddes och diskuterades i vad mån man kunde ochborde söka säkerställa hkabehandling av alla arbetstagargrupper genom lagstiftning,närmast genom att i lag ogiltigförklara avtal om kompensafion för den Prop.1981/82:144 24 ökade självrisken i sjukförsäkringen. Kommittén fann attdet var rättsligt möjligt att genomföra en sådan lagstiftning men avrådde avflera skäl. Ett av dem var osäkerheten om hur effektiv en sådan lagsfiftningskulle bli. Ett annat, det främsta, var att en lagsfiftning av denna innebördskulle innebära ett ingrepp i den hävdvunna förhandlings- och avtalsfriheten påarbetsmarknaden. Två principer står här emot varandra. Den ena är att allabör behandlas lika i fråga om grundläggande trygghetsförmåner. Den andra är attarbetsmarknadens parter skall vara fria att förhandla och träffa avtal om löneroch andra slag av ersättningar till arbetstagarna. Enligl min mening bör inteintresset av att säkerställa den första av dessa principer få leda fill att mangör avkall på den andra. Det råder skillnader mellan olika grupper påarbetsmarknaden genom att vissa har sjuklöneavtal och andra inte. Om en ökadsjälvrisk infördes i sjukförsäkringen under löpande avtalsperiod, skulleeffekten kunna bli en ökad skillnad i förmåner. Som sjuklöneavtalen ärutformade skulle arbetsgivarna bl. a. kunna få betala sjuklön för karensdagarnatill de grupper som har sjuklöneavtal, medan övriga grupper skulle komma attstå utan ersättning. Med dagens sjukförsäkring utan karensdagar innebärsjuklöneavtalen inte någon motsvarande ekonomisk belastning på arbetsgivarna. Om man inför nästa avtalsrörelse genomför en självrisk medbl. a. karensdagar i sjukförsäkringen fr. o. m. då gällandeavtalsperiod har gått ut, försätts däremot i princip alla arbetstagargrupper isamma situation. Avtalar parterna då om en skyldighet för arbetsgivarna attbetala ersättning motsvarande den sjukpenning som faller bort frånsjukförsäkringen så tar de i anspråk en del av det ekonomiska utrymme som kanfinnas fillgängligl i förhandlingarna. Alla arbetstagargrupper har samma rättatt i avtalsförhandlingarna kräva att löneutrymmet disponeras på ett visstsätt. Med delta vill jag säga att de besparingsåtgärder påsjukförsäkringsområdet som föreslås med verkan från den nuvarandeavtalsperiodens utgång sakligt sett inte innebär att samhället behandlar degrupper som saknar sjuklöneavtal annorlunda än de som har sådana avtal.Med den utgångspunkten kan man även i det sammanhanget hålla fasl vid attarbetsmarknadens parter skall lämnas fria att i förhandlingar sinsemellan, ochmed det ansvar för samhällsekonomin som de därvid bär, träffa avtal om delönevillkor och andra anställningsvillkor som skall gälla. Regering och riksdag bör dock uttala som sin mening attvåra gemensamma strävanden atl komma till rätta med landets ekonomiska problemfår det bästa stödet om besparingarna inom sjukförsäkringen får bäras av allagrupper på arbetsmarknaden. Besparingarna har dessutom utformats med störstamöjliga hänsyn till de grupper som är i starkt behov av skydd. Det är frånsamhällets synpunkl angeläget att arbetsmarknadens parter i kommande avtalsrörelse medverkar lill att de nya reglerna för självrisken i 1981/82:144 25 sjukpenningförsäkringen får likvärdig effekt för olikagrupper på arbetsmarknaden. 2.4 Sjukpenningavdraget vid sjukhusvård När en försäkrad vårdas på sjukhus utgår f. n. ersättningfrån sjukförsäkringen till sj ukvårdshuvudmannen med . Förvarje dag som den försäkrade vistas på sjukhus görs ett avdrag frånhans sjukpenning med . Avdraget får dock uppgå till högst en tredjedel avsjukpenningens belopp och den återstående sjukpenningen skall alltid uppgå filllägst . Detaktuella ersättningsbeloppet från sjukförsäkringen för sjukhusvård fastställdesefter överenskommelse med sjukvårdshuvudmännen att gälla fr. o. m. den 1januari 1982. I samband med höjningen av detta ersättningsbelopp fastställdesockså sjukpenningavdragets slorlek vid sjukhusvård. Under enföljd av år hade fidigare ersättningen frän sjukförsäkringen för sjukhusvårdoch sjukpenningavdraget vid sjukhusvård motsvarat varandra. I samband medbeslutet om vissa ersättningar fill sjukvårdshuvudmännen (prop. 1978/79:177, SfU 22, rskr 388) gjordes ett avsteg från denna princip.Avsteget innebar att ersättningen till sjukvårdshuvudmännen höjdes till 40 kr.per vårddag, medan sjukpenningavdraget låg kvar på högst . per vårddag.Som framgår av vad jag sagt om nuvarande belopp kvarstår denna skillnad ävenefter del att nya ersättnings- och avdragsbelopp fastställts. Med hänsyntill den allmänna kostnadsutvecklingen och nödvändigheten av att åstadkommabesparingar inom sjukförsäkringen anser jag det emellertid vara motiverat meden höjning av sjukpenningavdraget vid sjukhusvård till . per vårddag.Avdraget får dock, som tidigare, uppgå till högst en tredjedel avsjukpenningens belopp och den återstående sjukpenningen skall alltid uppgå tilllägst . Det innebär att höjningen av sjukpenningavdragel slårigenom fullt ut endast för dem som har en sjukpenning som uppgår fill minst 120kr. Den föreslagna karensdagsregeln innebär att någotsjukpenningavdrag inte kan göras under karensdagarna eftersom någon sjukpenninginte utgår för . Det höjdasjukpenningavdraget beräknas innebära en kostnadsbesparing för sjukförsäkringenmed 17 milj. kr. för år räknat. De nya reglerna bör träda i kraft den 1 juli1982. 2.5 Ersättning till arbetsgivare förföretagshälsovård Enligt 2 kap. 7 § lagen om allmän försäkring kan en allmänförsäkringskassa träffa avtal med arbetsgivare som anordnar läkarvård ellervidtar andra 1** 1981/82. Prop.1981/82:144 26 sjukvårdande åtgärder om skälig gottgörelse frånsjukförsäkringen för sådana kostnader. Arbetsgivarens sammanlagdanettokostnader för sjuk-och hälsovårdande åtgärder ersätts med högst underförutsättning att verksamheten till minst hälften består av sjukvård. Är andelensjukvård mindre reduceras ersättningen i molsvarande mån. Arbetsgivaren skall före lämnaförsäkringskassan uppgift om sina kostnader för företagshälsovården underföregående kalenderår. Arbetsgivaren är efter utgången av varje kvartal berätfigadtill ett ä-contobelopp motsvarande en fjärdedel av det belopp som slutavräknatsför senaste redovisningsåret. Nystartad verksamhel betalas fidigast påföljandeår. Här sker inga ä-contoutbetalningar förrän Överenskommelse fastställts.Försäkringskassorna skälighetsgranskar arbetsgivarens uppgivna kostnaderkalenderårsvis och fastställer ersättningsbeloppetsstorlek. Ersättningen företagshälsovård beräknas preliminärt uppgåtill ca 315 milj. kr. Företagshälsovården utgör en del av arbetarskyddet och harliksom arbetarskyddet i övrigt till syfte att förbättra arbetsmiljön. Enligt lagsfiftningenpå arbetarskyddsområdet skall arbetsgivaren tillhandahålla de resurser sombehövs för att värna de anställdas säkerhet och hälsa i arbetet. En del avdessa resurser används för företagshälsovården. Företagshälsovården är inte författningsreglerad utanverksamhetens inriktning regleras i avtal och överenskommelser mellanarbetsmarknadens parter. Riktlinjer för företagshälsovården finns bl. a. i detarbetsmiljöavtal som träffades mellan ,i och Privalljänstemannakartellen. Enligt dettaavtal skall företagshälsovården omfatta alla yrkesverksamma. Takten iutbyggnaden bestäms av arbetsgivarna och arbetstagarna gemensamt bl. a. motbakgrund av vilka resurser man är beredd att avdela för detta ändamål. Avtal om arbetsmiljön finns också inom den offentligasektorn. I avtalen fastslås att en fullt utbyggd företagshälsovård bör varaförebyggande på såväl det medicinska som de tekniska och psykosociala områdena.I avtalet mellan parterna inom den statliga sektorn sägs dessutom attföretagshälsovården inte skall innefatta sådan sjukvård som kan eller börombesörjas av samhällets sjukvård eller av läkare anslutna tillförsäkringssystemet. Företagshälsovården skall ta initiativ när det gällerhälsovård och arbetarskydd inom företagen, göra utredningar och medverka tillatt få fram underlag för beslut om arbetsmiljö- och anpassningsbefrämjandeåtgärder på arbetsplatserna. Arbetet med de hälsovårdande insatserna inom ettförelag leds vanligen av en skyddskommitté eller en särskildföretagshälsovårdskommitté. I arbelsmiljöavtalet för den enskildaarbetsmarknadssektorn anges atl företagshälsovården har en medicinsk ochteknisk rådgivande expertfunk-lion. Den skall i samverkan med företaget och defackliga organisationerna samt samhälleliga organ följa de förhållanden som kanpåverka de anställdas Prop.1981/82:144 27 hälsotillstånd och arbetsanpassning, ge råd i sådanafrågor samt medverka till att arbetslagarnas hälsa skyddas. Till arbetsuppgifterna hör särskilt att medverka i detlokala skyddsarbetet, kartlägga de rådande arbelsmiljöförhållandena, genomprovtagning, analys och utvärdering, utföra systematiska hälsoundersökningarför att spåra eventuell påverkan av miljöfaktorer samt medverka till snabb ochändamålsenlig rehabilitering vid ohälsa och sviktande arbetsförmåga. Av landets totalt ca fyra miljoner arbetstagare hade år1980 ungefär hälften tillgång till någon form av företagshälsovård. I företagmed fler än 1 000 anställda fanns vården organiserad inom företagen. Antaletföretagshälsovårdscentraler uppskattades till ca 230 och omfattade över 650000 anställda. Den branchvisa företagshälsovården - bl. a. bygghälsan och lantbmkshälsan- beräknades täcka omkring 300 000 personer. Små företag med färre än 100anställda hade i regel ingen organiserad företagshälsovård. Denoffentliga förvaltningens företagshälsovård hade tidigare en begränsadomfattning men har byggts ut betydligt . Samfligalandstingskommuner hade en organiserad företagshälsovård för sina ca320 000 anställda. Kommunerna uppgav att 3/4 av deras 530 000 anställda hadetillgång fill företagshälsovård. 2.5.2 Behovet av ändrade ersättningsregler Den allmänna sjukförsäkringen syftar till att geersättning vid inkomstbortfall på grund av sjukdom samt för sjukvårdandeåtgärder av ohka slag. I båda fallen förutsätts alltså att den enskildes behovav ersättning förorsakats av sjukdom eller misstanke om sjukdom.Företagshälsovården har däremot en i huvudsak förebyggande målsättning. Idirektiven för den pågående företagshälsovårdsutredningen (A 1976:01) uttrycksönskemålet att inrikta företagshälsovården mot en förebyggande arbetsmiljövård.Där framhålls bl. a. att företagshälsovården är en viktig del av arbetarskyddetoch att den bör vara huvudsakligen förebyggande. Behovet av sjukvård bör istörsta möjliga utsträckning fillgodoses inom den offentliga primärvården. De gällande reglerna om ersättning tillförelagshälsovården från sjukförsäkringen är uppbyggda på denna skillnadmellan sjukvårdande och förebyggande åtgärder. Ersättningsreglerna tar direktsikte på sjukvårdsinsatserna och innebär alt maximal ersättning i förhållandetill kostnaderna uppnås när hälften av företagshälsovårdens verksamhet avsersjukvård. Försäkringens kompensationsnivå avtar när andelen förebyggande arbetsmiljöinsatserökar. Det finns således en risk för att ersättningsreglerna medför en ickeönskvärd styrning av företagshälsovårdens verksamhet. Ersättningsreglerna inom företagshälsovården har varitföremål för översyn av och . De bådaämbetsverken har i betänkandet (Ds S 1977:3) Sjukförsäkringensersättningsregler vid företagshälsovård lagt fram vissa förslag tillförändringar i nuvarande Prop.1981/82:144 28 a. har föreslagits att ersättning skulleutgå även för hälsovårdande åtgärder, vilket innebär att den nuvarandebegränsningen av ersättningen beroende på andelen av sjukvård i verksamhetenslopas. I betänkandet framhålls vidare att den föreslagna ändradeersättningsformen torde leda till successivt ökade kostnader för försäkringentill följd av företagshälsovårdens alltmer vidgade verksamhetsfält. I socialutskottets av godkända betänkande omvissa resurs- och organisatoriska frågor m. m. på arbetsmiljöområdet ( SoU1979/80:36, rskr 272) framhålls det angelägna i all frågan om ersättning frånden allmänna försäkringen till företagshälsovården snabbt kommer till enlösning. Utskottet anser att regeringen skyndsamt bör överväga möjligheternaatt låta ta ställning till ersättningsfrågan utan att man avvaktarbl. a. förslag av företagshälsovårdsutredningen. Denuvarande ersättningsreglerna inom sjukförsäkringen innebär som jag tidigarenämnt atl ersättningsnivån avtar när andelen förebyggande insatser ökar, vilketstår i dåhg samklang med den önskade och uttalade inriktningen avföretagshälsovårdens verksamhet. Den förändrade ersättningsform somriksförsäkringsverket och föreslagil i sin utredning är emellerfidförenad med såväl principiella som tekniska problem. Härtill kpmmersvårigheterna att anpassa ersättningsreglerna till företagshälsovårdensprinciper utan att det innebär betydligt ökade kostnader förförsäkringen. En sådan kostnadsutveckling för försäkringen kan inte accepterasi nuvarande statsfinansiella läge. I det omfattande arbete som pågår för att genomförabesparingar av de offentliga utgifterna har sådana aviserats även inom företagshälsovården. Mot bakgrund av vad jag här har anfört bör reglerna försjukförsäkringens ersättning för företagshälsovård ändras för att dels uppnä desparmål som regeringen har satt upp och dels komma till rätta med deolägenheter som är förenade med nuvarande ersättningsregler. Reglerna börförenklas och stå i god samklang med företagshälsovårdens inriktning. Efter kontakt bl. a. med representanter förarbetsmarknadens parter har jag kommit till slutsatsen att inte nu lägga framförslag fill ändrade ersättningsregler. Förslag fill sådana ändringar kommer istället att redovisas efter det att ytterligare utredningsarbete genomförts. Tandvårdsförsäkringen omfattar alla försäkrade över 19 år.Barn och ungdomar har rätt till avgiftsfri tandvård genom landstingensfolktandvård. Försäkringen ersätter kostnader för tandvård enligttandvårdstaxan . och av kostnader därutöver.Dessutom ersätter försäkringen viss del av sjukvårdshuvudmännens koslnader för barn-ochungdomstandvård. 1981/82:144 29 Kostnadsutvecklingen för den allmänna försäkringensutgifter för tandvård framgår av följande sammanställning (milj. Belopp 989 1515 2 174 2 460' Den snabba kostnadsutvecklingen inom tandvårdsförsäkringenhar bromsats upp genom att kostnaderna för ädla metaller och annat tandteknisktmaterial som används i tandtekniskt arbete och som tidigare betalades helt avförsäkringen fr. o. m. fördelas mellan patienten och försäkringen påsamma sätt som övriga kostnader enligl tandvårdstaxan. Trots den nu nämnda uppbromsningenav försäkringens kostnadsutveckling är det nödvändigt att företa ytterligarebesparingsåtgärder inom tandvårdsförsäkringen. Det nuvarande högkostnadsskyddet, som träder in vidtandvårdskostnader överstigande , begränsar i hög gradtandvårdskostnaden för personer med,'omfattande tandvårdsbehov. En förändring idetta högkostnadsskydd skulle i första hand drabba personer med storttandvårdsbehov. Jag förordar därför alt begränsningen av försäkringenskostnader genomförs så alt försäkringsersättningen sänks från till avkostnaderna för tandvård . medan ersättningen för kostnaderdärutöver bibehålls oförändrad. Därmed uppnås största möjliga spridning avkostnadsökningen på försäkringskollektivet. Enligt tillgänglig statistik har f.n. av alla pafienter inom tandvården en behandlingskostnad på 500 kr.eller därunder. För dessa pafienter innebär de föreslagna reglerna en höjningav patientavgiften med högst . De ändrade reglerna kan för den enskildeinnebära en maximal höjning av patientavgiften med . En förändring i tandvårdsförsäkringens ersättningsreglerpå angivet sätt beräknas minska försäkringens kostnader med ca 200 milj. kr.per år. De ändrade reglerna bör träda i kraft . Det ankommer på regeringen att besluta om sådana ändringari tandvårdstaxan som jag här har förordat. Jag avser att senare återkomma fillregeringen med förslag fill ändring i tandvårdstaxan på denna punkt. De nya reglerna om en utökad självrisk inomsjukpenningförsäkringen bör träda i kraft den 1 januari 1983.1 de fallsjukperioden börjat före detta datum bör särskilda övergångsbestämmelser gälla.Jag återkommer till dessa i specialmotiveringen. 1981/82:144 30 De nya reglerna om höjt sjukpenningavdrag vid sjukhusvårdliksom ändrade ersättningsregler för tandvård bör gälla fr. o. m. den 1 juli1982. 2.8 kostnader m. m. Det förslag lill ökade inslag av självrisk inomsjukpenningförsäkringen som jag redovisat i det föregående beräknas minskaförsäkringens utgifter med ca 1 900 milj. kr. för år räknat.Kostnadsberäkningarna, som har skett i kontakt med larsikte förhållanden. Därvid har hänsyn tagits till nu kändaförhållanden i fråga om sjukförsäkringens kostnadsutveckling, förändringar avsjuktalet samt fördelningen mellan korta och långa sjukfall. Vidare har hänsyntagits lill en viss löneutveckling . De föreslagnabesparingarna fördelar sig på följande sätt (helårseffekt) Ändrade ersättningsregler för insjuknandedagen 340 milj. kr. mellan 5,5 och basbeloppet Härtill kommer en kostnadsminskning med 10 milj.kr. De övriga förslag till utgiftsbesparingar inomsjukförsäkringen jag redovisat i det föregående uppgår till 217 milj .kr. ochfördelar sig på följande sätt (helårseffekt) Höjt sjukpenhingavdrag vid sjukhusvärd 17 milj. kr. Ändrade ersättningsregler inom tandvårds försäkringen 200 Förslaget om införande av karensdagar beräknas minskaantalet sjukpenningutbetalningar med ca en fjärdedel. Den administrativabesparing detta innebär motsvaras emellertid av prövning och registrering avantalet karensdagar för det föreslagna högriskskyddet. Till dessaadministrativa konsekvenser kommer ett ökat behov av systemutvecklings- ochdriftresurser hos samt utbildnings- ochinformationsinsatser i samband med genomförandet av de nya reglerna.Kostnaderna beräknas föranleda överskridande av riksförsäkringsverketsförvaltningsanslag med ca 1 milj. kr. under nästa budgetår. 1980/81 Utgift 1981/82 Anslag 3 850 000 000 1982/83 Förslag 3 325 000 000 Frånanslaget utgår statsbidrag till försäkringskassornas utgifter försjukförsäkringsförmåner (utom föräldraförsäkringen, som redovisas under anslagetC 3). Iårets budgetproposition har regeringen föreslagit att, i avvaktan påsärskild proposition i ämnet fill Bidrag fill sjukförsäkringen för budgetåret1982/83 beräkna elt förslagsanslag av 3 850 milj.kr. Medutgångspunkt i kostnadsberäkningar och med beaktande av bl.a. en viss löne- och prisutveckling samt med hänsyntagen till de besparingsförslag som jag redovisat i det föregående beräknar jagsjukförsäkringens kostnader fill 25 511 resp. 25 117 milj.kr. (exkl.föräldraförsäkringen). Fördelningenav de beräknade kostnaderna på förmånsslag framgår av följande sammanställning (milj.kr.) Läkarvård i allmän regi Bidrag till primärvård m. m Medhänvisning till sammanställningen beräknar jag statsbidragsbehovet för nästabudgetår till 3 800 milj.kr. Delta belopp kan minskas med 475 milj.kr. som enföljd av överföring av vissa fondmedel från de allmänna försäkringskassornaenligt det förslag som lagts fram i årets budgetproposition (bil. 8 punkt B4). Jag beräknar därför anslaget för nästa budgetår till 3 325 milj.kr., vilket innebär en minskning jämfört medinnevarande budgetår med 525 milj.kr. Sjukförsäkringen finansieras fill av statsbidrag och fill85 % av socialförsäkringsavgifter från arbetsgivare och egenföretagare. Ifinansieringshänseende inräknas därvid i sjukförsäkringen ävenföräldraförsäkringen samt de allmänna försäkringskassornasförvaltningskostnader. Socialförsäkringsavgiften till sjukförsäkringen utgörfr. o. m. av avgiftsunderlaget. Fördelningen av sjukförsäkringens tptala utgifter framgårav följande tablå (milj. Sjukpenning, sjukvård m. m. Enligt prognoser beräknassjukförsäkringsavgiften uppgå till följande belopp vid oförändrad avgiftsnivå