prop · G503111 · 1981-12-31 00:00:00 — SAF, KLYS, SR, SVT, samtMedborgarskolan instämmer med utredningen när den avvisar tanken på ell licenssystem.En sådan åtgärd skulle innebära ingrepp i informations-, närings-ochyttrandefriheterna. Mot utredningens ställningstagande vänder sig ett stortantal remissinstanser, bl. a. , , barnfiilmrådet.Svenska kommunförbundet, Lö och TCO, med motiveringen att ett effektivt systemmåste införas i syfte alt hindra spridning av våld och pornografi. Enhuvuduppfattning hos dessa remissinstanser är att antingen ell licenssyslem eUerförhandsgranskning måste komma lill slånd. De kulturpolifiska målen skullekunna utgöra en grand för ett sådant syslem. TCO anser att föralsällningarnaför ell licenssyslem bör utredas ytterligare. Utredningen är av den uppfattningen att något förbud mol videoskivteknikeninte bör införas. Delta ställningstagande noteras av SAF med filtfredsställelse.Liknande åsikter framförs av SIL, IFPI och NBV. De flesta remissinstanser menarall videokasettekniken med dess fördelar som tvåvägsmedium kommer all behållaen framträdande roll på marknaden och att hotbilden och videoskivans utbredningpå marknaden därför är något överdimensionerad. SVT avviker från denna åsiktoch menar att videoskivan kommer att utgöra ett mer betydelsefullt medium änvad utredningen tror. Några remissinstanser, däribland CUF, länslandstings utbildnings- och kulturnämnd, SMU och Kristna Ungdomsrådförordar videokassettsystemet och betonar att olika möjligheter tiU åtgärderbör utredas för att styra utvecklingen bort från videoskivtekniken. Utredningen stäUer sig negaliv lill ett förslag omobligatorisk förhands- Prop.1981/82:111 142 granskningav samtlig videogramproduklion för såväl offentligt som privat bmk. Detla,menar utredningen, skulle innebära inskränkning i yttrandefriheten. I slällelförespråkar utredningen ett förfarande där spridning eller visning av filmeller videogram i strid mol befintlig samt kommande lagstiftning på områdetbeivras genom åtal i efterhand. Denna åsikt delas av hovrätten i VästraSverige, RRV, rektorsämbetet vid universUet, SAF, IFPI, FöreningenSveriges Filmproducenter, , länslandstings utbildnings- och kuUurnämnd, LRF samt läns landstingsutbildnings- och kulturnämnd. Mot utredningens förslag vänder sig flertaletremissinstanser och betonar vikten av att effektiva åtgärder införs på dettaområde. Här förespråkas antingen förhandsgranskning eller ett licenssyslem isyfte all komma fill rätta med spridningen av våld och pornografi i videogram.Bland dessa remissinstanser kan nämnas JK, , , statenskulturråd, barnfilmrådet, , , , SACOISR ochsamtliga de ungdomsorganisationer och kristna organisationer som har yttrat sigi frågan. Viss kritik har också riktats emot de argument som utredningen anför molförhandsgranskning. vid Umeåuniversitet anser att program av del här slaget sprider klart antidemokratiskavärderingar som står i strid med de demokrafiska ideal som ligger lill grundför yttrandefriheten. Flertaletav de remissinstanser vUka stöder förslaget om förhandsgranskning resp.licenssystem har även påtalat behovel av ansvarig utgivare. JK,RRV och LRF talar för en självsanering av marknaden genom en ordning med etiskaregler. Även SR har en posifiv inställning lill regler och då ikombination med ansvarig utgivare. SR hänvisar i delta sammanhang till SVT:sredan utformade regler på området. Hovrätten i samt IFPI ärskeptiska mot tanken på etiska regler och delar därmed utredningensuppfattning. Hovrätten framhåller alt efiska regler endasi lorde kunnautvecklas inom yrkeskårer med någorlunda samma principer och ideal i vissagrundläggande frågor. En starkt kommersiell prägel torde minska utsikterna lillframgång på denna väg. Vissaremissinstanser, däribland , barnfilmrådet och , påtalar viklen av alt det vilande lagförslaget om förbud motspridning av vissa filmer och videogram fill allmänheten möjligt antasav . Liknande synpunkter framförs även av SÖ, UR, m.fi. Ettflertal remissinstanser bl.a. . och Skola, SILoch Vuxenskolan instämmer i vad utredningen säger om positiva insatser, såsomfrivillig granskning i syfte all ge kunskap och information åt lärare,föräldrar och ungdomsledare om innehållet i videogram. ,och barnfilmrådet anser dock att granskning och informationom videogram för bara och ungdom Prop.1981/82:111 143 börvara en uppgtft för barnfilmrådel och inle för en organisation sammansatt av friviUigaintressenter, som utredningen föreslår. Barnfilmrådet och FilmCentrum föreslåri detta sammanhang frivilliga branschorgan för granskning i syfte att stämma avföretagens produkter med eventuella licensavtal. Några remissinstanser påtalari enlighet med utredningen behovet av att videogrammen förses med varadeklaralion.Unga Örnars Riksförbund vill gå ännu längre genom att kräva lagsiiftning omsådan varadeklaralion. Fleraremissinstanser ansluter sig tiU det särskilda yttrandet av ledamöterna , i vilket man föreslår en informationskampanj föropinionsbildning och utbildning om medievåldet och dess skadeverkningar. Flertaletremissinstanser understryker vikten av insatser för att motverka tendensernatill koncentration på videogramområdet och instämmer i utredningens förslag attstödja en svensk videogramproduklion för att motverka en aUtför stark utländskmakt över marknaden. KLYS,och läns landstings utbildnings- ochkulturnämnd betonar dock att en satsning på videogramproduklion inte får skepå bekostnad av andra kultursektorer. Statenskulturråd anför att man måste skapa goda möjligheter för en inhemsk videogramprodukfionbl. a. för att hävda vår nafionella särart på det kulturella området. Man måstedärför säkra en programproduklion inom SVT, inom filmbolagen och i Svenska Filminslitutetsregi, men också försöka etablera produktionsmöjligheter utanför dessa. Liknandeåsikter framförs även av SIL, Lö och LRF. FUm- och Videoamatörererbjuder sig verka som länk mellan anslagsgivare och lokala grupper. TCOanser att kommersiella företag bör ges rätt att mångfaldiga och försäljavideogram mot att de i avtal förbinder sig att tillhandahålla enviss kvot svenska program. URpåpekar att en produktion för de egna målgrupperna bara och ungdomar,personal och föräldrar i förskola och skola samt de vuxenstuderande inte kangöras ekonomiskt lönsam i utan föratsätter samhällsstöd. SAFfinner det anmärkningsvärt att utredningen bekymrar sig om len-denseraa fill'en allt aUvarligare massmediekoncentration' men inle alls berör den makt övermarknaden som representeras av vårt radio- och TV-monopol. Museernasfilmverksamhet behöver ett ekonomiskt slöd konstaterar . Föratt få del av Svenska Filminslilulels eller konstnärsnämndens produktionsstödför kortfilm måste filmen ha ett konslnärligl värde. Det är helt orealisfisktatt tänka sig att 'smala' filmer av det slag som behövs i musei- och ulsläUningsverksamhelenskulle kunna finansieras på det sätt som videogramutredningen föreslår genomen växande hemvideomarknad. Det är nödvändigt med ett statligt produk- 1981/82:111 144 tionsstöd som kan delfinansiera projekt som museer eller organisafionervill genomföra i samarbete med fria filmare eller producenter. Produktionsstödetsom inledningsvis bör uppgå tiU 2milj.kr., kan fördelas av statens kulturtådefter beredning i , museer och utställningar. Flera remissinstanser menar att utredningen trots de givnadirektiven inte tUlräckligl berört videogrammens konsekvenser för barnens mediesituation.Socialstyrelsen, RRV, SÖ, , barnfilmrådet, KristnaUngdom, SMU och är kritiska mol utredningen på dennapunkt. Enligl ett tiotal remissinstanser, däribland , statenskulturråd och borde utredningen ha lagt fram konkretaförslag. Flera andra bl.a. barnfiilmrådet och Svenska Ungdomsringen för Bygdekulturinstämmer i del särskilda yttrande beträffande barnen och videogrammen somavgivils av . I flera yttranden, bl.a. från SÖ, , ,och påpekas att ytterligare forskning och uppföljningbehövs. Ett stort antal remissinstanser hävdar emellertid alt redan tillgängligaresultat klart pekar på de negativa effekterna av alltför slor konsumtion av TV-program.TiU dessa hör bl.a. SÖ, , barnfiilmrådet. ,Kristna Ungdomsråd, FilmCentrum och . Flera remissinstanser, bl.a. RRV, SÖ, UR och NBV efteriyserförslag till åtgärder som innefattar information riktade mot föräldrarna,oftast i samarbete med skolan. Ändra, bl.a. , , Svenska Missionsrådetoch SAB, pekar på skolans roll för att göra barnen lill kritiskamediekonsumenter. Yllerligare en grapp yttranden för fram viklen av alt erbjudaungdomar alternativ sysselsättning. Till dessa hör , statensungdomsråd. Förbundet , , , SvenskaUngdomsringen för Bygdekultur och SAB. pekar på faran av attökad hemkonsumtion av videogram innebär ett hot mol den visning av barnfilm somsker inom olika organisationer. SVT pekar på all barnprogram av god kvalitetfungerar som en konkurrent till videogram. Fiertalel av de remissinstanser som kommenterat kapitletom invandrarna och videogrammen delar i stort sett utredningens synpunkter omvideogrammens betydelse för invandrargrapper och andra etniska minoriteter. SÖunderstryker betydelsen av videogram i invandrarundervisningen. TPB betonarvikten av talböcker på invandrarspräk. Till viss del skulle detta kunnatillgodoses med ljudradioprogram från invandrarnas hemländer. , massmedieseminariet vid Göteborgsuniversitet, frikyrkorådlFrikyrkliga och biblioteken som lämplig förmedUngskanal av videogram för invandraregenom den inarbetade verksamheten med böcker på invandrarspräk. Prop.1981/82:111 145 SILhar i sin anslagsframställning för /83 begärt medel förinrättande av en särskild rikscenlral för pedagogiska hjälpmedel förminoritetsspråks- och invandrarandervisningen, där forskning skulle kunnabedrivas bl. a. om vilka förhållanden som påverkar olika invandrargrupperssätt att uppfatta ljud och bild. Beträffande samerna måste man få lill stånd enprogramproduktion i samverkan med de övriga nordiska län derna. Statens invandrarverkföreslår alt det av verket administrerade presstödet utvidgas till att omfattaäven andra medier. Reglerna för stöd åt närtadio- och videoverksamhet börutformas så att det i första hand utgår fiU språkgrapper som inte har fillgångtill andra massmedier av betydelse i . Invandrarpoliliska kommUtén anserall det är angeläget att invandramas särskilda behov klarläggs. Kommittén ärberedd att medverka i den av utredningens föreslagna översynen av behovet av samhäUsinsalserppkså på videoområdet för att bättre tillgodose invandrarnas utbildnings-,informations- och kulturbehov. Någraremissinstanser, däribland barnfilmrådet, och , är kritiska mot utredningens odelat positiva inställning tiUvideogrammens roll i utbildningen. Videon kan inte ersätta de konkreta sinnligaerfarenheter som barn gör i direkta studier ay verkligheten. Man är ocksåtveksam till vad som sägs i utredningen om bildmedieraa som värdefulla molivationsskapareoch tror snarare all videogrammen kommer att gynna de redan välmofiverade i stäUelför de l.ågpresterande eleverna i skolan. Vidare vUl man framhålla all videogram-anyändningeninte får ersätta eller begränsa undervisningen och träningen ay färdigheter imuntlig och skriftlig framställning. Urvalet av videogram i undervisningen börgöras mycket noggrant, varvid bl.a. elevernas konsumtion av rörlig bild påfritiden bör beaktas. Utredningenbetonar vikten av nationell produktion av videogram för utbildningsområdet. UR:ssamlade ansvar för produkfion av ljud- och bildprogram kan mycket väl tänkasvidgas till att, i högre grad än , även gälla produktion direkt för videogrami samarbete med skolor och studieförbund. Detta StäUningslagande hälsas med tillfredslällelseav SIL, UR, saml SÖ. Den senare rem.issinslansen föreslår ävenall en översyn av UR:s verksamhet kommer lUl slånd. Härvid bör behovet av TV/videograminom kommunala vuxenutbildningen och arbetsmarknads-ulbUdningen samt målgrapperinom invandrar-, handikapp- och yrkesundervisningen beaktas. SÖföreslår en ändring av nuvarande regler för del statliga produkfions-stöd somfinns för framtagning av läromedel och videogram inom bristområden. Nuvaranderegler medger inle all produktionsslöd ges lill redan producerade läromedel. Detlaproduktionsstöd bör även omfatta bidrag för friköp av redan produceradevideogram, menar SÖ. Detär utredningens bestämda uppfattning att elever på gymnasienivån 10 Riksdagen1981182. 1981/82:111 146 bör få fortsatt undervisning i både bildframställning ocnbildkunskap. Denna uppfattning delas av de flesta remissinstanser bl. a. RRV,barnfilmrådet, SR, UR, och Skola och Svenska FUminstitutet.Man framhåller dock att denna undervisning borde vara självklar på samtliganivåer inom utbildningen. Utredningen pekar på behovet av en förändradgrundutbildning för olika lärarkategorier och föreslår att UHÄ ges uppdragetatt göra en översyn på detta område. De flesta remissinstanser tillstyrkerutredningens förslag samt poängterar de behov som de nya bild/ljud mediernaaktualiserar. UHÄ är berett att, i samband med en förändring avlärarutbildningen med anledning av en kommande proposifion om denna i utbildningsplanearbe-letbeakta utredningens uppfattning. Vidare framhåller utredningen angelägenheten av altuppdraget lill UHÄ även bör omfatta en intensifiering av forskningen och detpedagogiska utvecklingsarbetet på bildområdel. UHÄ, samt de universUet ochhögskolor som yttrat sig i frågan instämmer i utredningens uppfattning.Rektorsämbetet vid universUet vUl i detta sammanhang förorda samverkanmellan olika intressenter, exempelvis SVT, UR, dramatiska institutet ochläromedelscentralerna. Utredningen föreslår inga särskilda resurser förfortbildning på detta område men understryker ändå kraftigt alt fortbildning ibildkunskap bör ges hög prioritet vid genomförandet av Lgr 80. Många remissinstanserbeklagar att inga särskilda resurser föreslås men instämmer i övrigi medutredningen. vid universtiiet anser att behovelav fortbildning även bör omfatta andra personalkategorier än dem utredningennämner, exempelvis, med avseende på högskolans behov, högskolans lärare,forskare, informalionsansvariga m.fi. Liknande åsikter förs fram bl. a. fråndramatiska institutet och . Barnfiilmrådet efterlyser bättre samordning av fortbUdningsresursernasaml ökat centralt ansvar för produktionen av läromedel vad gäller fortbildningav lärare. Utredningen anser att program från SVT kan vara av mycketstort värde i olika utbildningar. Det är därför utredningens förhoppning all depå gående förhandlingarna om förslag liU avtal som skulle innebära generellt tUlståndatt spela in Svenska TV-program för undervisning leder till resultat. Idenna förhoppning instämmer SIL, KLYS, SR, SVT, SR, SÖ m.fl. SÖ ulgår ifrån attkostnader förknippade med ell sådant avtal icke skall drabba utbildningsanordnarna. Utredningensförslag beträffande distributionen av videogram stöds generellt avVästerbottens läns landstings utbildnings- och kulturnämnd. KLYS motsätter sig att SVTgår in på videomarknaden på kommersieU Prop.1981/82:111 147 gmnd.1 stället bör SVT:s program av god kvalitet tillhandahållas fill lägsta möjligapris. TCOoch påpekar all de av SR anställda upphovsmännenbeslutat att upplåta rättigheter för att radio och TV-program skall kunnautnyttjas som videogram. Riksutställningaranser alt det skulle vara av oskattbart värde för museerna att få en möjlighetatt arbeta med de kulturhistoriska program saml konst- och naturfilmer somfinns hos SVT och SR. Innan problemen med upphovsrätterna är lösta bör programkunna friköpas för användning inom begränsade verksamhetsområden där riskernaför missbrak är små. Fleraremissinstanser påpekar vikten och behovet av alt TV-programmen från SVT ochSR görs tiUgängliga i form av videogram, men framhåller att randradion och denreguljära televisionens verksamhet måste prioriteras. TPBfinner del ytterst angeläget att även frågan om all utnyttja ljudradioprogramsom fonogram uppmärksammas. Statenskulturråd och KLYS anser att samhället bör bidra till distributionen av filmerfrån enskilda filmare och mindre produkfionsföretag. Utredningenlägger fram tre olika förslag om hur videogramdistributionen av SVT:s och UR:sprogram skall organiseras. , Lö, LRF och NB V förordarutredningens tredje förslag, att ell nytt förelag med folkrörelseanknytningbildas utanför . Elt sådant företag skulle enligt vara lämpligt medtanke på behovet av samhälleliga insatser för distributionen av fonogram. NBVunderstryker nödvändigheten av alt även folkrörelser som inte har egenmedieverksamhet knyts till företaget. TCOoch anser inle att SVT skall distribuera videogramenligt regleraa i avtalet med staten om TV-sändningar utan efter vanligapublicistiska principer och under eget ansvar. Även SVT betonar alt det skallvara styrelsen för SVT och bolagels verkställande ledning som skall ha ansvaretför denna verksamhet men menar att avtalet med staten skall vara styrande. Statenskulturråd anför att del inle är möjligt att bedriva den av utredningenföreslagna försöksverksamheten med distribution av kvalilelsvideogram inområdels utredningsprojekt om staten och kulluren, eftersom detta projektavslutas . De av utredningen föreslagna överläggningarna mellanfolkrörelserna och kulturtådet om smalfilms- och videodislri-bution torde frånstatens sida lämpligen handhas av en av regeringen utsedd förhandlingsman. Statenskulturråd och Svenska FilminstUutet pekar på det landsomfattandedistributionsnät som byggt upp genom Bio 16 - projektet.Genom detta nät kan man effektivt och lönsamt distribuera även videogram istället för att bygga upp en helt ny verksamhet ulan sakkunskap, interaationelltkontaktnät etc. 1981/82:111 148 IFPIkonstaterar all del finns ell stort anlal distributörer som är väl lämpade atthandha distribufionen av bl. a. TV-program till sannolikt lägre pris än enstatlig distributionsorganisation. Utredningensförslag om videogramdistribution via bibliotek förordas av ett trettiotalremissinstanser, bl.a. RRV, , , ,barnfilmrådet, SAF, SR, 5 VI och TCO. Yttrandefrihestutredningenanser att videogram som vänder sig lill en smal publik inte har så storamöjligheter att göra sig gällande i del normala, kommersieUa distribufionssyslemel.Elt offentligt engagemang i spridning av kvalitetsprogram och udda programframstår som en viktig angelägenhet om man vill tillgodose önskemålen om ellbrett utbud och en slor valfrihet. Barnfilmrådelstöder utredningens förslag, under förulsättning all bibliotekspersonalen tiltförsäkrasen fortbildning, men framför ändå farhågor att videogram på bibliotek kanskekommer att nå främst dem som redan tidigare söker sig lill ett mera kvalitativtinriktat kulturatbud. Liknande åsikter förs fram av bl. FilmCentrumanser att om en alternativ disiribufion skall kunna fungera som en motvikt tUlden kommersiella distribufionen måste den vara kopplad fill en aktiv handling,t. ex. användas inom olika grappverksamheler på fritidsgårdar, skolor ochbibliotek samt inom föreningslivet. Några remissinstanser, bl.a. folkbiblioteksutredningen, , och poängterar problemen med trångbodda bibliotek som saknarlämpliga samlingslokaler och utbildad personal för visning av video. IFPIkonstaterar att en eventueU utlåning lill allmänheten från biblioteken måstevara omgärdad med särskUda restriktioner för att missbmk av programmen skallförhindras. Erfarenheten visar att avtal där låntagaren förbinder sig att intekopiera, knappast har någon avskräckande effekt. Del är vidare felaktigt altmed hjälp av statliga subventioner förskjuta hela den upphovsrättsUgt grundadesituationen på videomarknaden. Delta kan medföra att SVT, filmbolag ellerfrislående videobolag utsätts för illojal konkurtens från bibliotek somoffentligt visar programmet. Ettfemtontal remissinstanser bl.a. SACOISR, UR och Sveriges Filmuthyrareföreningär tveksamma eller direkt negativa lill att distribuera videogram viabibliotek. Fleraremissinstanser, bl.a. , barnfilmrådel, KLYS, , och kommuns kulturnämnd påpekarvikten av all en satsning på videogram inle får inverka menligt på bibliotekensbokbestånd eller annan kulturverksamhet. anser att om andramedier än boken skall prioriteras så skall man sätta musik, konst ochmikrofilmer i första mmmel. Biblioteken kan dock förmedla, samt i mån avutrymme, visa videogram. Utredningensförslag fill hemlån av videogram från biblioteken kan ej 1981/82:111 149 anser och avvisar bestämt ett statsbidragssystem,som endasi syftar lill all stimulera kommunerna all bygga ut en verksamhet, ochsom därefter avvecklas. Förslaget är ej förenligt med statsmakternas krav pådämpning av den kommunala volymexpansionen. Flera praktiska problem är inleheller berörda av utredningen t. ex. utrymmesbristen i ålskiUiga bibliotek,kraven på underhåll och kostnader för elt kravsystem med tätare krav än förböcker på grund av ett litet fitelbestånd. Visning av videogram på bibliotekkan dock vara en lämplig verksamhet. AV-centralerna, som har leknisk utrustningoch tekniskt kunnig personal, skulle kunna bli basen för en lokal distributionmed biblioteken som komplement. AV-centralerna distribuerar redan 16 mm-filmoch kommer även i fortsättningen att distribuera program till skolorna. URmenar att folkbiblioteken och AV-centralerna tillsammans kunde bilda ett finmaskigtdistributionsnät över hela landet. AV-centralerna är en unik resurs förmottagning, kopiering och disiribufion av etersända program. Detta skullekunna nyttjas av hela utbUdnings- och kulturområdet. Liknande åsikter framförsav , , . ,kulturnämnderna i , och kommuner, . Löanser det vidare vara önskvärt med ell vidgat samarbete mellan AV-centralerna,biblioteken, föreningslivet. Bio Kontrast och Kontrast. Kommunsamköpkonstaterar att AV-centralerna måste kompletteras med en riksdistribution ochframhåller att man själv bestritt sådana riksfunklioner och ärredo all göra så även i framfiden. Landstingsförbundethar inget alt invända mol att videogram kan lånas genom biblioteken. Tidigareresultat av utlåning av andra medier på bibliotek har dock varit fögauppmuntrande. Därför kan försäljning via l.ex. Pressbyrån vara elt bättrealternativ. Liknande åsikter framförs av HCK, som även anser alt de förslagtill distributionsformer som och presenterat är en brautgångspunkt för alternativa distributionsvägar. Fleraremissinstanser, bl. a. folkbiblioteksutredningen och kommuns kuUurnämndpåpekar all ell flertal bibliotek har avvecklat sin fonogramverksamhetför all den inle givit de effekter man trott sig kunna nå när verksamhetenstartades. vill betona alt införande av 'tillarhörnor' o. dyl. ej får skepå musikrummens eller musikområdets bekostnad. I stället bör man pröva videografereller mediekaféer för visning av videogram. konstaterar alt videogrammen kan ta resurser från biblioteken,som redan nu har svårigheter all kunna köpa litteratur. Videogramvisningen bördessutom inte förläggas till biblioteken om den övriga verksamheten därigenomstörs. Del vore bättre både lokal- och Prop.1981/82:111 150 funklionsmässigl om videogramverksamhelen föriades tillFolkels hus, medieverksläder eller liknande. Liknande åsikter framförs avJönköpings läns landsting och kommuns kulturnämnd. Del är direkt olämpligt alt biblioteken satsar påvideogram för barn, anser några remissinstanser bl. a. och detta instämmer för barn- och tonårsverksamhet som menaratt varje ökning av barns TV-lillande utöver del halvtidsarbete de redan nulägger ner framför TV-rutan måste betraktas som en katastrof för baraen. Man skaUsatsa på bra barnböcker ål alla barn och inte låna ul J videogram, även om ändessa är aldrig så kvaUlalivt högtstående. Hovrätten i , , , ,, film- och videoamatörer och Svenska Teaterförbundetstöder utredningens förslag angående utsändningar av videogram från bibliotekvia kabel. Hovrätten i anser att principiella skäl talar för avstår från koncessionslvång. censurförbud bör gälla, men också ellskadeståndsansvar för den som driver Irådsändning av videogram. ärmyckel intresserat av alt delta i en försöksverksamhet med kabeldistribulion. DFIbetonar betydelsen av all en tvåvägs-kommunikation anordnas redan från början vidsändningar via kabel.