prop · G503188 · 1981-12-31 00:00:00 — finner sålunda det inte vara nödvändigtatt föreslå regler för tvångsinlösen av nedslitna elnät eller möjlighet attåterkalla en meddelad koncession. i anser att detskulle vara en fördel om SIND hade möjlighet att återkalla en koncession irationaliseringssyfte men vill inte förorda några tvångsåtgärder. Svenska Elektrikerförbundetanser att eldistributör som eftersätter underhåll av anläggning och därmedutsätter de som arbetar pä anläggningen för fara bör kunna åläggas attförbättra anläggningen. I den mån inte distributionsföretaget inom fastställdtid har förbättrat anläggningen anser förbundet att tvångsinlösen bör kunnatillgripas. Någraremissinstanser framhåller den betydelse som den statliga bidragsverksamhetenhar för strukturomvandlingen och angelägenheten av att denna verksamhet skallkunna bedrivas även . Då det pä landsbygden fortfarande finnsdistributionsföretag med svårigheter att uppfylla kraven på en godtagbareldistribution anser lantbruksstyrelsen det vara väsentligt att det statligastödet för upprustning av olönsamma distributionsnät finns att tillgå även ifortsättningen så att förhållandena kan förbättras. anser attdenna verksamhet underlättar stmk-turomvandUngen och förbättrareldistributionen på landsbygden. - REL delar SIND:suppfattning att det alltjämt finns betydande uppmstningsbehov framför alU i glesbygden.Statsanställdas förbund framhåUer också att eluppmstningsbidragen är ettverksamt medel för att främja strukturomvandlingen. Någraremissinstanser tar upp frågan om huvudmannaskapet för eldistributionen.Sålunda förordar i att kommun i regel bör utgörakoncessionsområde. Främsta skälet härför är att elförsöij-ningen utgör en sädanviktig del i samhällsplaneringen att det kommunala inflytandet bör varabetydande. Liknande synpunkter kommer till uttryck i yttrandeenligt vilket det finns skäl att mera aktivt än stödja en utökning avden kommunala eldistributionen. För att uppnå enhetligadistributionsförhållanden och taxeutjämning ligger det enligt förbundet närmasttill hands att kommunerna får möjlighet att såsom första steg samordnaeldistributionen och utjämna taxorna inom respektive kommun. Kommunernas ansvari fråga om energiförsörjningen och energihushållningen talar också för ettökat kommunalt inflytande över eldistributionen. 2.3Skyldighet att köpa elkraft från små vattenkraftverk Endastett fåtal remissinstanser har i sina yttranden behandlat denna del avutredningen. Lantbruksstyrelsen delar SIND:s bedömning att det är 1981/82:188 42 angelägetatt ägare till små vattenkraftverk ges en starkare ställning i förhållande tillkraftköparna än vad som f.n. är fallet, eftersom dessa kraftverk tillsammans ärav betydelse för såväl energiförsörjning som från beredskapssynpunkt. LRFunderstryker också betydelsen av att ägarna till de små vattenkraftverken gesen starkare ställning. anser att en eldistributör på gmnd av sin monopolställningsåsom elleverantör inom sitt distributionsområde skall vara skyldig att ta handom det överskott av elkraft som kan tillföras nätet från de småvattenkraftverken. Det pris som kan vara skäligt att betala blir beroende påvar i nätet leveranser kan ske, hur stor effekt det är fråga om osv. Förbundetanser det därför inte vara särskilt meningsfuUt att i lag fastställa ett minimipris.Det måste vidare enligt förbundet krävas en mycket god teknisk standard på deminikraftverk som skall anslutas till nätet. I annat faU utgör dessa enuppenbar säkerhetsrisk för förbundets medlemmar som skaU arbeta på näten. anför att problemet med ersättningen av kraft från småvattenkraftverk Ugger i att produktionskostnaden blivit allt för hög.Investeringar och driftskostnader per producerad kWh tenderar generellt att ökamed minskande aggregatsstorlek. Svårigheter för ägare av små vattenkraftverkatt sälja sin kraft till priser som täcker kostnaderna kan därför inteundanröjas genom en skyldighet för eldistributör att köpa el till minimipris. 2.4.1Planering och tillståndsgivning beträffande överföringsledningar Ettstort antal remissinstanser delar SIND:s uppfattning att planeringen avkraftledningsutbyggnader bör förbättras och att detta kan ske i enlighet meddet föreslagna samrådsförfarandet. Ett par remissinstanser anser emellertid attdet inte är tillräckligt med ett frivilligt samrådsförfarande. I stället börbl. a. en obligatorisk behovsprövning för kraftledningar övervägas.Överbefälhavaren betonar att ett decentraliserat frivilligt samråd innebärrisk för att väsentliga försvarsintressen inte blir beaktade . Enligt televerketsuppfattning är det samråd som f.n. förekommer i vissa fall ofullständigt. Enviss formalisering av samrådsförfarandet ger säkerligen enligt verket bättremöjligheter till information om planerade kraftledningar. instämmeri bedömningen att samråd mellan berörda intressenter bör ske på ett tidigtstadium. En fömtsättning för att de frivilliga samråden skall fungera tillfredsställandeär enligt uppfattning att företrädarna för den regionalakulturminnesvården på ett aktivt sätt bereds tillfälle att medverka isamrådsprocessen. Lantbruksstyrelsen anser det väsentligt att regionala samrådsker i ett sädant tidigt planeringsskede att reella möjligheter till påverkanav bl.a. den aktuella ledningsdragningen föreligger. För att bättre möjliggöraen bedömning av Prop.1981/82:188 43 planeradledningssträckning bör alternativa sträckningar alltid utredas om inte ett lägebedöms som självklart. anför att den föreslagna formen församordning mellan kraftbolag, myndigheter och övriga intressenter på länsnivåär i linje med vad som rekommenderats i planverkets rapport ifysisk planering (rapport 46, 1978) och framhåller vikten av att samordningeninnehållsmässigt behandlar de strategiska frågorna om utbyggnadsbehov,alternativa sträckningar och konsekvensbeskrivningar. Ett fungerande centraltsamråd bör ge ökad stadga åt samordningsarbetet på länsnivå, där relationernatill kommunernas fysiska planer är av vital betydelse. vUl ocksåframhålla att de föreslagna samråden med redovisning av kraftföretagensutbyggnadsbehov/planer stämmer väl med tankegångarna för uppbyggnaden av ettnytt planeringssystem enligt plan- och byggnadslagsutredningens betänkande (Nyplan-och bygglag, SOU 1979:05, 66). Av marköversikten, som avses vara den kommunomfattandeöversiktplanen bör följaktligen framgå på vad sätt kommunen genom markreservatetc. avser att säkerställa framkomligheten för behövliga överföringsledningar. Länsstyrelseni sätter i fråga om inte ett större ansvar skuUe åvUakraftföretagen när det gäller att beskriva konsekvenserna av ett ändratmarkutnyttjande. I sammanhanget påpekar önskemålet av attprövning av överföringsledning och utbyggnaden av vattenkraftverk samordnasvarigenom ett kraftföretags totala inverkan pä naturmiljön skulle kunna göras.Liknande synpunkter anförs av i som understrykerbehovet av ett centralt samråd avseende hela den storskaliga energtförsörjningensäsom kraftverk, kraftledningar, ställverk, transformatorstationer o. d. Länsstyrelseni län anser att den information som lämnas vid det frivilliga samrådetinte bara bör omfatta planerad utbyggnad utan också förväntade förändringar iindelningen av distributionsområdena. anser att tidsperiodenunder vilken samrädsförfarandet skaU bedrivas inte får göras för kort. Länsstyrelseni framhåller att den fysiska samhällsplaneringen skaU skegenom kommunernas försorg. Endast genom kommunernas arbete med omrädesplaneringoch kommunöversikt kan enskilda människor, organisationer och sammanslutningarges möjlighet att på ett aktivt sätt delta i planeringen. VattenfaUsverketanför att planeringen av stamnätet i ett längre tidsperspektiv avser ledningarvilkas behov inte kan prövas seriöst vid ett centralt samråd. Kraftföretagenbör emellertid informera länsstyrelser, kommuner och övriga intressenter om tänktbarautbyggander av stamnätet . Dennainformationsverksamhet ryms inom det redan pågående regionala samrådet.Erfarenheterna från de pågående regionala samråden bör erhåUas innan eneventuell central samrådsorganisation aktualiseras. 1981/82:188 44 Naturvårdsverketanser det vara önskvärt med ett övergripande politiskt beslut i samband medplaneringen av kraftledningssträckningar. Denna uppfattning delas avskogsstyrelsen som anför att det av SIND förordade samrädsförfarandet intetillgodoser kravet pä en bättre samordning av eldistributionen. Ett onödigt ochpä sikt inte obetydligt bortfall av skogsmark skulle kunna undvikas om reglerför behovsprövning och obligatoriskt samråd infördes i eUagen. Genom altsamordna olika kraftbolags leveranser så att de utnyttjar samma ledningar ochledningsgator när detta är möjligt skulle enligt styrelsen mycken skogsmarkkunna sparas. Om en sådan samordning skall bli möjlig måstekoncessionsmyndigheten ha medel och resurser till sitt förtogande i högre gradän f.n. för att styra byggandet av nya kraftledningar. Styrelsen anser vidareatt koncessionsmyndigheten även borde kunna föreskriva ombyggnad av äldreledningar i stället för nybyggnad. Regler borde även införas som gör detmöjligt att föreskriva att olika kraftlevertmtörer utnyttjar samma ledning. ÄvenLRF behandlar i sitt yttrande frågan om en behovsprövning och anför att SIND:sförslag till samråd innebär väsentliga förbättringar i planeringen än den sombedrivs f.n. på frivillig basis men att en koncessionsprövning i två stegvarit att föredra eftersom det är väsentiigt att frågan om behovet av enkraftledning klarläggs på ett tidigt stadium. Bedömningen av planmässigheten iett kraftföretags utbyggnadsplaner bör också enligt förbundets uppfattning avseförändringar i den energipolitiska utvecklingen samt hänsynstagande tillregionala förändringar. En försöksverksamhet i enlighet med SIND:s förslag kandock enligt förbundets uppfattning vara ett viktigt mellansteg till en merintegrerad planering. Förbundet anser vidare att det behövs en precisering avdet frivilliga samrådsförfarandet och principerna för detta samt att syftet medförfarandet förtydligas. Stockholmsläns landsting anser ocksä att ett koncessionsförfarande i två steg hade varitatt föredra. Det skulle kunna ge sådana fördelar all ett ytteriigare studium avett sådant system vore väl motiverat. Intenågon av remissinstanserna har någon erinran mot att bestämmelser i ellagenersätts av föreskrifter enligt SIND:s förslag. anser sålunda att detär viktigt att ansökningshandlingarna med hänsyn till bl. a. remissbehandlingenger en fullständig beskrivning av det tillämnade företaget. iJämtlands län anser att bevakningen av naturvårdens intressen blirdäUg i koncessionsärenden och sätter därför i fråga om inte ett större ansvarborde åligga kraftföretagen när det gäller att beskriva konsekvenserna av ettändrat markutnyttjande. har en Uknande uppfattning och föreslår attansökningshandlingarna bör ange på vilket sätt tänkta ledningsdragningareventuellt står i konflikt med motstående intressen. 1981/82:188 45 Naturvårdsverketframhåller också vikten av en beskrivning av miljökonsekvenserna för att kunnata ställning till en föreslagen ledningssträckning. Övergripande börkonsekvensbeskrivningen redovisa påverkan på människa, fauna ochmikroorganismer samt behandla ljudstörningar och luftföroreningar samtinverkan av elektriska och magnetiska fält. Konsekvenserna av ledningensinverkan pä landskapsbilden och bevarandeintressen som kulturminnes- ochnaturvård bör också belysas i en sädan beskrivning. Skogsstyrelsenoch LRF understryker behovet av att alternativa lösningar och argument fördessa presenteras. Styrelsen anser vidare att koncessionsansökan skallåtföljas av en markbeskrivning med angivande av ledningsgatans och skogsgatansbredd och längduppgifter för olika markslag såsom skogsmark, jordbmksmark, impedimentoch vatten. Vattenfallsverkethar inte heller nägot att erinra mot kravet på mer fullständigt underlag förbedömning av koncessionsansökningarna, speciellt om förändringarna kanförkorta ansökningarnas handläggningstid. 2.4.3 Förbudalt i vissa faU bygga Iransformatorstation Överbefälhavaren förordar att det införs koncessionsplikt för transfor matorstationer m.m. för att koncessionsprövningen och prövningen av krigsskyddsfrågoma skall kunna samordnas. Någraremissinstanser, bland dem slatens vattenfallsverk och , föreslår att förbudet att uppföra transformatorstationerendast bör gälla så länge koncession ej meddelats för enbart en ledning ellerden väsentligaste ledningen. Vissaremissinstanser, bl.a. statens elektriska inspektion, övre norra distriktet,statens elektriska inspektion, nedre norra distriktet, , södra distriktet, kommun och Svenska elverksföreningenframhåller att gränsen för strömtillförsel inte är en särskilt bragräns när det gäller storlek och utförande av en transformatorstation. Någraav dessa remissinstanser framhåller att det inte är någon avgörande skillnadmellan sådana stationer som skall tillföras och sådana som skall tUlförasen spänning strax dämnder. Bl.a. några av de nämnda remissinstanserna föreslär att ocksä kopplingsstationerbör omfattas av förbudet. JämtlandskraftAB och anser att förbudet inte bör gälla stationersom prövas i särskild ordning. Någraremissinstanser, bl.a. och några enskildakraftföretag anser slutligen att transformatorstationer undantagsvis skallkunna byggas innan koncession meddelats för anslutande ledningar. Riksantikvarieämbetetpåpekar att äldre anläggningar kan ha ett betydande historiskt värde, varfördet finns skäl att i vissa fall samräda med kulturminnesvårdande myndigheterinnan återställningsåtgärder vidtas. Prop.1981/82:188 46 Någraremissinstanser, bl.a. . samtGöteborgsregionens kommunalförbund förordar att skyldigheten att vidtaåterställningsarbeten bör begränsas tiU luftledningar. anservidare att skyldigheten bör gälla endast borttagande av stolpar och stolpfundamentsamt fyllning av hål. SydkraftAB och några andra remissinstanser efterlyser en närmare precisering av skyldighetensomfattning. Förslagetatt höja spänningsgränsen i 5 § 1 mom. ellagen från 600 till tiUstyrksav samtiiga remissinstanser, som yttrat sig i frågan. Förslagetatt utvidga straffansvaret till all omfatta också framdragande av ledningtillstyrks eller lämnas utan erinringar av flertalet remissinstanser. Behovetav en allmän skärpning av ansvarsbestämmelserna avstyrks eller ifrågasätts avett antal remissinstanser, bl. a. , kommun, RELoch . Statensjärnvägar framhåller att förbudet att dra fram en elektrisk starkströmsledninginnan koncession meddelats kan innebära svårigheter, t. ex. vid järnvägseleklrifieringi sysselsätlningsbefrämjande syfte, och föreslår därför att undantag föreskrivsför anläggningar för elektrisk tågdrift. förordarför sin del att koncessionsplikten slopas för vissa företag. Någraremissinstanser, bl.a. lantbruksstyrelsen och Lantbrukarnas Riksförbundföreslår all del berörda förbudei också skall gälla tecknande av nyttjanderätts-eller servitutavtal före koncessionsprövningen. Bl.a. LRF och i län tar upp reglerna om flyttningav kraftiedning och fördelning av kostnaderna härför i 5 a-5 b §§ ellagen.Riksförbundet framhåUer att det finns ett behov av att dessa regler ses överoch föreslår att SIND fär i uppgift att göra en sådan översyn. Länsförbundetanser att reglerna bör ändras så att ledningsägarens skyldighet att ändraeller flytta ledning bör vara ulllämpliga oavsett den form i vilken enmarkupplåtelse skett. 1981/82:188 47 Närvarande:statsminister , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , , Elmstedt,TiUander, Ahrland. Lagrådsremissmed förslag till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissabestämmelser om elektriska anläggningar Riksdagenbeslutade (prop. 1975/76:100 bil. 15, NU 1975/76:45, rskr 1975/76:263)bl. a. om vissa riktlinjer för eldistributionens stmkturomvandhng.Riksdagsbeslutet innebar bl.a. att strukturomvandlingen i huvudsak skuUefortgå på frivillig väg och att den skulle ske med utgångspunkt i atthuvudansvaret för distributionens ordnande skulle åvila det allmänna.Omstruktureringen skulle vidare ske så att distributionsföretag fördes sammaneller gick upp i företag som medgav en rationell verksamhet för att kunna tUlgodosekonsumenternas krav på driftsäkerhet, störningsberedskap, elkvalitet ochservice. proposition som riksdagsbeslutet gmndades på anfördes att det fick ankommapå statens industriverk (SIND) att, med utgängspunkt i de erfarenheter somgjordes i verkets fortsatta arbete med eldistributionsfrågor, överväga om detbehövdes lagstiftning eller andra åtgärder för att trygga en fortsattutveckling enligt angivna riktlinjer. SINDhar i enlighet härmed övervägt denna fråga och redovisat sinaöverväganden i rapporten (SIND PM 1980:9) Distribution och överföring avelkraft, förslag till vissa ändringar i ellagen (1902:71 s. 1), m.m. Efterremiss har yttranden över SlND:s rapport avgetts av överbefälhavaren,, , statens vägverk, ,lantbruksstyrelsen, , statens planverk, ,, statens elektriska inspektion, övre norra, nedrenorra, östra, södra och västra distrikten, krigsskyddsnämnden 1981/82:188 48 förkraftanläggningar, länsstyrelserna i , , , ,, och . kommunatförbund.Landsorganisationen i , , RiksförbundetEldistributörerna - REL, AB , , , länslandsting. , , , . , , , och . Någraremissinstanser har överlämnat yttranden av vissa andra organ. Lantbmksstyrelsenhar överlämnat yttranden av lantbruksnämnderna i , ochVästerbottens län. har överlämnat yttranden avskogsvårdsstyrelserna i , och . Länsstyrelseni län har överlämnat yttranden av lantbmksnämnden ochskogsvårdsstyrelsen i länet, , , , ochVästerviks kommuner samt i län. Slutligen harlänsstyrelsen i överlämnat yttranden av , Åre ochÖstersunds kommuner samt , och Jämtiands-kraftAB. Hämtöverhar i anslutning tUl remissen inkommit yttrande från . Isin rapport tar SIND upp flera frågor om distribution och överföring avelkraft. En fråga som tas upp är om det behövs bestämmelser om skyldighet förett företag vars koncession löpt ut att avstå sin anläggning till den nyadistributören. En annan fråga som behandlas i rapporten är behovet av enmöjlighet att kunna återkalla en koncession av rationaliseringsskäl. behovet av fortsatta ekonomiska stödåtgärder för att underlätta ochpåskynda rationaliseringen. Ocksä frågan om skyldighet för en eldistributör attta emot elenergi från små kraftverk berörs. Härutöver behandlar SIND vissaåtgärder för att få till stånd en bättre anpassning av planeringen avledningsnätets utbyggnad till övrig samhällsplanering. Idessa hänseenden föreslår SIND inte några lagstiftningsåtgärder. I StäUetförordar SIND vissa andra åtgärder för att underlätta rationaliseringsarbetetoch för att åstadkomma en bättre samordning mellan planeringen på elområdetoch samhällsplaneringen i övrigt. Inågra hänseenden föreslår SIND emellertid ändringar i lagen (1902:71 s. 1),innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar (ellagen). Dessaförslag gäller förbud mot byggande av transformatorstationer innan koncessionhar meddelats för anslutande ledningar och skyldighet för ledningsinnehavareatt ta bort obehövliga ledningar vid koncessionens upphörande. Slutiigenföreslås vissa ändringar av teknisk art samt ändringar iansvarsbestämmelserna. 1981/82:188 49 Enproposition beträffande de frågor som behandlas i SIND:s rapport förbereds f. n.inom industridepartementet. Jag räknar med att den kan föreläggas riksdagenunder . Frågan om lagstiftning på gmndval av SIND:s rapport böremellertid redan nu tas upp till behandling med hänsyn tiU att lagrådetsyttrande bör inhämtas. Till protokollet i detta ärende bör som bilaga 1 fogas SIND:slagförslag liksom de delar av rapporten där förslaget motiveras. Som bilaga 2bör fogas en sammansläUning av remissyttrandena i vad dessa avserlagförslaget'. En inom industridepartementet upprättad redogörelse för vissaförfattningsbestämmelser rörande elektriska anläggningar bör fogas till protokolletsom bilaga 3. Somjag inledningsvis nämnt föreslår SIND i sin rapport lagstiftningsåtgärderendast i vissa avseenden när det gäller eldistributionen. I andra avseendenförordar SIND ätgärder av annat slag. Det är också min uppfattning att rationaUseringsarbetetbör fortgå och planeringen förbättras i huvudsak med stöd av andra åtgärder änlagstiftning. Till dessa ätgärder avser jag som nämnts att återkomma i ettannat sammanhang. I det följande tar jag upp de frågor som bör bli föremål förlagstiftning. 2.2 Åtgärderi syfte att förhindra att koncessionsprövningen föregrips Enligt2 § 1 mom. ellagen krävs det koncession för att få dra fram eller begagna enelektrisk starkströmsledning. Påföljd i form av böter kan dock bara drabba densom begagnar ledningen utan koncession. En ledning kan således utanstraffansvar dras fram innan koncessionsärendet prövats. Transformatorstationeroch liknande anläggningar som behövs för ledningen är överhuvudtaget intekoncessionspliktiga. Ävenom det tiUhör undantagen inträffar det att arbetena på en koncessionspliktigledning hunnit så långt att koncessionsmyndigheten i praktiken inte kunnat fömtsättningslöstpröva ärendet. De åtgärder som i sådana fall kan ha vidtagits med stöd av avtalmed berörda fastighetsägare är bl. a. upphuggning av kraftledningsgator iskogsmark, schaktningsarbeten, stolpresning, uppförande avtransformatorstationer och liknande ätgärder. I enstaka fall har kraftledningentill och med i sin helhet färdigställts före prövningen. Isyfte alt förhindra att kraftföretagen före koncessionsprövningen påbörjararbetet med ledningar och därtUI hörande anläggningar i sådan omfattning attkoncessionsmyndigheten inte förutsättningslöst kan pröva 'Bilagorna I och 2 uteslutna här. En sammanfattning av SlND:s rapport jämte en sammanställningav remissyttrandena finns i Bilaga A. 4 1981/82. 1981/82:188 50 ärendetföreslår SIND att ellagen ändras i två hänseenden. Det ena förslaget innebäratt det införs ett förbud mot att bygga större transformatorstationer innankoncession meddelats för framdragande och utnyttjande av anslutande ledningar. EnUgtdetta förslag skall förbudet omfatta stationer som är avsedda att tillföras enspänning av eller däröver. Det andra förslaget innebär att det imotsats till vad som gäller f. n. skall vara förenat med straffansvar att drafram en ledning utan koncession. SIND föreslår dämtöver en allmän skärpning av ellagensansvarsbestämmelser. Deremissinstanser som yttrat sig över rapporten i dessa delar har i allmänhetgodtagit förslaget om förbud att uppföra transformatorstationer före koncessionsprövningen.Vissa remissinstanser bl.a. , nedre, norra och södra distrikten samt Svenska Elverksföreningenvill dock göra vissa ändringar i utformningen av den föreslagna bestämmelsen.Sålunda förordas bl. a. alt förbudet utsträcks till att gälla ocksä vissaandra anläggningar för sammankoppling av ledningar. SIND:s förslag tiUändringar i ansvarsbestämmelserna har också godtagits av flera remissinstanser.Några, bl.a. vattenfaUsverket, och RiksförbundetEldistributörerna, finner dock skärpningarna obehövliga. Föregen del vill jag anföra följande. Ävenjag finner det otUtfredsställande att en sökande i ett koncessionsärende genomätgärder av angivet slag kan påverka bedömningen av ledningssträckningen ochdärmed försvåra en förutsättningslös prövning av ärendet. Jag delar därför SIND:suppfattning att lagstiftningsåtgärder bör vidtas för att komma till rätta meddetta. Jag kan därvid ansluta migtill SIND:s förslag att i ellagen införa ett förbud mot att förekoncessionsprövningen uppföra vissa transformatorstationer som hör tUl enledning. I likhet med några remissinstanser anser jag emellertid att förbudetbör avse inte bara transformatorstationer utan också kopplingsstatiöner, dvs.stationer som har till ändamål att koppla samman ledningar med samma spänning. Medhänsyn tiU syftet med förbudet bör det inte omfatta alla stationer utan endaststationer av någon betydenhet. Det är givetvis svårt att i detta hänseende draen från alla synpunkter helt invändningsfri gräns mellan sådana stationer sombör falla innanför förbudet och sådana som bör falla utanför.