prop · G503100 · 1981-12-31 00:00:00 — 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensammafrågor 6 erbjudas arbetsplatsanknuten företagshälsovård.Utbyggnaden beräknas kunna vara avslutad under andra delen av . Regeringen uppdrog den 30april 1981 åt SAMN att i samarbete med ett antal anställningsmyndigheter seöver de åtgärder och metoder som används inom ramen för den förebyggande ochrehabiliterande verksamheten och lämna förslag till en förbättring av denna.SAMN har redovisat resultaten av översynen i en rapport . I rapporten pekar SAMNbl. a. på behovet av en central uppföljning av sjukfrånvaro ochsjukpensionering som ett hjälpmedel för att tidigt upptäcka brister iarbetsmiljön. SAMN menar också att rehabiliteringsutredningar bör görastidigare än vad som f. n. sker och att myndigheternas anpassningsgrupper imånga fall behöver aktiveras. Enligt SAMN bör också frågan om en samordning avskyddskommittéernas och anpassningsgruppernas resurser prövas. Båda organenhar uppgifter som är viktiga för den förebyggande och rehabiliterandeverksamheten. Jag kan i dettasammanhang nämna att regeringen har beslutat om direktiv(Dir. 1981:66) för en utredning om ökad samverkan i arbetsmiljö- ocharbetsanpassningsfrågor. SAMN pekar vidare påbehovet av information och utbildning. Det är enligt SAMN viktigt såväl för attpåverka attityder till arbetshandikappade och till frågor som hör tillarbetsvårdsområdet, som för att öka beredskapen att upptäcka symtom påarbetshandikapp och vidta lämpliga åtgärder. Jag avser att senareåterkomma till regeringen i dessa ochandra hithörande frågor med anledning av rapporten. Inom SAMN pågår ettutredningsarbete i syfte att bättre ta tillvara möjligheterna till samarbetemellan myndigheterna, försäkringskassorna och SAMN. Arbetet avses kunnaslutföras under innevarande budgetår. SAMN och ()har vidare på regeringens uppdrag tillsammans utrett och lämnat förslag tillnärmare inriktning av en samordning av resurserna hos SAMN ocharbetsmarknadsverket i frågor som rör omplacering i samband med arbetsbrist ocharbetshandikapp. Bl.a. behandlas arbetsförmedlingens medverkan i ärenden därdet blir fråga om att använda stödformer som endast arbetsmarknadsverket förfogaröver, t. ex. arbetsmarknadsutbildning. Det är enligt min meningangeläget att strävandena att samordna befintliga resurser fortsätter. Jagvill i sammanhanget erinra om att frågan om arbetsfördelningen mellan SAMN ochAMS tidigare berörts i prop. 1977/ 78:157 om organisation arbetsgivarfunktion. Föredraganden utgick därfrån att arbetsmarknadsverket skall kunna bistå staten som arbetsgivare medinsatser på samma sätt som verket gör i fråga om andra arbetsgivare ochförutsatte ett nära samarbete mellan SAMN och arbetsmarknadsverkets centrala,regionala och lokala organisation. Jag övergår nu till frågan om nyanställning avhandikappade i statsför- 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensammafrågor 7 Enligt den tidigare nämndaarbetshandikappförordningen (1979:518) skall myndigheterna vid nyanställningverka för att arbetshandikappade bereds sysselsättning. En viktig fråga isammanhanget gäller möjligheterna för de handikappade att konkurrera om delediga tjänster som finns. Jag vill till att börja med framhålla atthandikappade inte är någon särgrupp eller en avgränsbar grupp av människor. Dethandlar i stället om människor som till följd av en skada eller sjukdom harsvårt att delta i vissa aktiviteter. En funktionsbegränsning är oftast knutentill vissa, bestämda situationer. I andra situationer eller med andra betingelserleder samma funktionsbegränsning inte tillnågot påtagligt handikapp. I samband med rekrytering och tjänstetillsättningmåste därför konsekvenserna av sådana begränsningar bedömas noggrant medutgångspunkt i de krav arbetsuppgifterna och arbetsbetingelserna ställer ivarje enskilt fall. Vid tillsättning av rentstatliga tjänster skall enligt regeringsformen avseende fästas endast vidsakliga grunder, såsom förtjänst och skicklighet. Vid sidan om förtjänst ochskicklighet, som är de viktigaste tillsättningsgrunderna, kan som framgår avförarbetena till grundlagen även t. ex. arbetsmarknadspolitiska ochlokaliseringspolitiska skäl beaktas. Företrädesrätt till återanställning ellerintresset att främja ökad jämställdhet mellan könen kan enligt praxis varasådana skäl, likaså intresset av att bereda arbetshandikappade sysselsättning.Dessa principer skall enligt lagen (1976:600) om offentlig anställningtillämpas också vid tillsättning av andra, statligt reglerade tjänster, t. ex.lärartjänster hos kommunerna och tjänsterna hos försäkringskassorna. Samhälletssträvan att bereda arbetshandikappade anställning är alltså en av flerasakliga grunder som har betydelse vid nyanställning på hela det statligtlönereglerade området. Enligt lagen om offentliganställning skall vidare en tjänst, som tillsätts av någon annan myndighet änregeringen, kungöras ledig till ansökan, om regeringen inte bestämmer annat.Regeringen har genom föreskrifter i anställningsförordningen (1965:601)beslutat om vissa undantag från myndigheternas skyldighet att ledigkungöratjänster. AMS och statens personalnämnd, numera SAMN, fick i maj 1979regeringens uppdrag att utarbeta förslag till riktlinjer för detanställningsfrämjande arbetet inom statsförvaltningen. redovisadesen rapport med förslag till åtgärder för att främja anställning hos staten avarbetshandikappade. Regeringen har med anledning av förslaget ändratföreskrifterna i anställningsförordningen så, att även tjänster som tillsättsmed arbetshandikappade omfattas av det nämnda undantaget, om de har anvisats avden offentliga arbetsförmedlingen (SFS 1981:987). Vid anställning av enarbetssökande som på grund av nedsatt arbetsförmåga annars inte skulle kunnafå arbete pä den reguljära arbetsmarknaden utgår bidrag till lönekostnaden.Närmare föreskrifter om detta finns i förordningen (1980:338) om anställningmed lönebidrag. Till de statliga myndigheterna lämnas lönebidrag motsvarandehela lönekostnaden. Prop.1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 8 leringsbrev avseende tolfte huvudtitelns anslagSärskilda åtgärder för arbetsanpassning och sysselsättning anges den närmareomfattningen, som får förekomma hos statliga myndigheter av dennaanställningsform (f. n. maximerat till 5900 platser). Jag bedömerförutsättningarna som goda för en ökad rekrytering av handikappade till statligverksamhet. Några formella hinder föreligger inte. Vad som krävs är i förstahand ett aktivt engagemang och intresse från verksledningarnas och ansvarigarekryterares sida och en systematisk bevakning inom myndigheterna av att demöjligheter som finns också tas tillvara. Många arbetsplatser kan förbättrasoch anpassas till olika personers förutsättningar. Det kan gälla tekniska ochergonomiska åtgärder. Genom dagens utveckling inom bl.a. teknik och elektronik kommer det snabbt fram nya hjälpmedelsom kan förbättra arbetsmiljön. Men det kan också gälla frågor omarbetsorganisation och arbetsinnehåll, arbetstider, möjligheter tillpersonalutbildning, graden av variation och omväxling i arbetet m.m. Det är angeläget att ettmålinriktat arbete kommer i gång på alla statliga arbetsplatser för attåstadkomma ökade praktiska förutsättningar för handikappade att få statliganställning. Jag räknar med att Statshälsan genom sin expertis inom demedicinska, tekniska och psykosociala områdena verksamt skall kunna stödjamyndigheterna i detta arbete. Det är också viktigt attmyndigheternas insatser följs upp och att olika erfarenheter kan spridasmyndigheterna emellan. Jag avser därför att föreslå regeringen att uppdra åtSAMN att följa och utvärdera myndigheternas insatser för att underlättarekryteringen av handikappade. Resultaten bör på lämpligt sätt ställas tillsamtliga myndigheters förfogande. För att stimuleramyndigheterna att starta ett sådant målinriktat arbete som jag här harangivit har SAMN, på mitt initiativ, genomfört enkonferensserie i olika delar av landet varvid handikapp-och främjandefrågordiskuterats med i första hand verkschefer och personalchefer ellermotsvarande. Ett centralt tema under konferenserna var möjligheterna att ökarekryteringen av handikappade i statsförvaltningen. I samma syfte har inombudgetdepartementet utarbetats en skrift, "Ingen människa kan göra allt.Men varje människa kan göra mycket", som har tillställts bl. a. samtligastatliga myndigheter. 1 skriften presenterar företrädare för olika statligaverksamheter sin syn på handikappfrågorna. Handikappade berättar om sinaarbeten och handikapporganisationerna redogör för inriktningen av sitt arbete.Vidare lämnas exempel på olika konkreta åtgärder som har vidtagits i syfte attanpassa statliga arbetsuppgifter till olika typer av handikapp. När det gällerfinansieringen av myndigheternas åtgärder för att stödja arbetshandikappade börhuvudprincipen även fortsättningsvis vara att dessa betalas med medel sommyndigheterna själva förfogar över. Det är emellertid också angeläget attnytänkande och försök att finna nya vägar 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 9 för att underlätta för handikappade på den statligaarbetsmarknaden stimuleras. Särskilda medel bör därför ställas till förfogandeför att främja utvecklingen av nya metoder som är anpassade tillförhållandena inom statsförvaltningenoch för att ekonomiskt stödja olika slag av försöksverksamhet hosmyndigheterna, som kan leda till attbetydelsen av ett handikapp elimineras i den konkretaarbetssituationen. Jag återkommer till dennafråga vid min anmälan av anslaget F 8. Statens arbetsmarknadsnämndunder åttonde huvudtiteln. Jag hemställeratt regeringen bereder tillfälle att ta del av vad jag nu haranfört. 4 Jämställdhetsarbetet i statsförvaltningen En samladredovisning av jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen lämnades i prop.1980/81:100 (bil. 3 s. 8-13). I det sammanhanget redovisades ocksåinriktningen av det fortsatta arbetet. skall en ny samlad utvärdering göras. I regeringensskrivelse /80: 168 om riktlinjer för det fortsatta jämställdhetsarbetetuttalades att jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen bör kunna tjäna sommodell för jämställdhetsarbetet inom andra sektorer av arbetsmarknaden. Jag anser att dennaambition även fortsättningsvis bör varavägledande för jämställdhetsarbetet inom statsförvaltningen. () skall enligt sininstruktion bl. a. svara centralt inom statsförvaltningen för verksamhet medsyfte att främja jämställdhet mellan kvinnor och män. Med utgångspunkt i myndigheternas årliga jämställdhetsrapporterföljer SAMN upp det arbete som bedrivs och planeras. I vissa fall har SAMN tagitsärskild kontakt med myndigheter där insatsernaför jämställdhet bedömts kunna öka. Sådana kontakter har tagits med ett tiotal myndigheter under budgetåret1980/81. Information tillalla myndigheter om bl. a. erfarenheter som redovisas i jämställdhetsrapporterna och erfarenheterfrån fortsatta försök sker genom den avSAMN utgivna kvartalstidskriften. Det gäller bl.a. försöken att med hjälp av information, praktikoch viss utbildning intresserakvinnor för manligt dominerade yrken och män för kvinnligt dominerade yrken, de s. k. BRYT-försöken. En samlad årligredovisning lämnas också till regeringen. För kostnader föråtgärder som stimulerar utveckling av nya metoder för jämställdhetsarbetetdisponerar SAMN medel från det under åttonde huvudtiteln upptagnaförslagsanslaget Jämställdhet inom statsförvaltningen. Medlen har /81 i första hand utnyttjats till sådanaundersökningar och sådan försöksverksamhet som avses belysa dels förutsättningarna för att bredda det kvinnligarekryteringsunderiaget till tekniskayrken, dels vad som bör göras för att kvinnor i ökad utsträckning skall fåledande befattningar. 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 10 Enligt min meningbör medel anvisas för ändamålet även under /83. Jag återkommer tilldenna fråga vid min anmälan av vissa anslag under åttonde huvudtiteln. förpersonaladministration och personalutbildning (SIPU) har utarbetat ett nyttstudiematerial "Hur kommer vi vidare ..." för studiecirkelverksamhet inom myndigheterna. Studiematerialet är avsett att stimulera till fortsattjämställdhetsarbete och att ge underlag för en planering och ett programarbete som har stark förankring hos deanställda. SIPU har vidareunder året genomfört en serie temadagar och konferenser i olika delar avlandet kring jämställdhetsfrågor i samverkan med bl. a. jämställdhetsombudsmannen,jämställdhetsdelegationen och SAMN. Jag framhöll redan iförra årets budgetproposition vid min samlade redovisning avjämställdhetsarbetet i statsförvaltningen att strävandena att utjämna fördelningenav kvinnor och män i utredande organ och i beslutande församlingar måstefortsätta (prop. 1980/81: 100 bil. 3 s. 11). Regler för hur de statligamyndigheterna skall beakta jämställdhetsintresset när de lämnar någon ettuppdrag eller föreslår någon till ett uppdrag återfinns i förordningen (1980:540) om jämställdhet mellan kvinnor och män i statlig anställning, m. m.Reglerna går ut på att myndigheterna skall anstränga sig för att kunna väljamellan personer av båda könen och inom ramen för sedvanliga urvalsgrunder söka se tillatt det sker en ökning av andelen personerav det kön som är underrepresenterat i fråga om uppdrag av liknande slag inom myndighetensverksamhetsområde. SAMN följer och utvärderartillämpningen av förordningen i dessa delar. Det är självfalletangelägel att samma principer tillämpas också där det är regeringen eller ett statsråd sommeddelar det formella beslutet. Fr.o.m. innevarande budgetår tillämpas därförföljande förfarande vid nominering avföreträdare för politiska, fackliga och andra organisationer i statligastyrelser, kommittéer m. m. När en sådanorganisation erbjuds att medverka med en företrädare i en statlig styrelse etc,ombeds den att vid nomineringen föreslå en företrädare av vartderakönet. Vid valet mellan de två kan härigenom fördelningen mellan kvinnor och män inom den aktuellastyrelsen etc. beaktas. Det slutliga valetskall regelmässigt föregås av en förnyad kontakt med vederbörandeorganisation. En utvärdering skall budgetårsvis göras av effekternafrån jämställdhetssynpunkt av det nya förfarandet. Jag framhöll iföregående års budgetproposition också vikten av att jämställdhetssträvandenabeaktas även vid utnämningar inom bl.a. kommittéväsendet(prop. 1980/81:100, bil. En ändring kommittéberättelse, som denna dag överlämnas till i enlighet med tilläggsbestämmelsen 3.6.2 tillriksdagsordningen, är att fördelningen mellankvinnor och män i kommittéerna redovisas särskilt. Denna redovisning görs i bilaga till del I avkommittéberättelsen. Uppgifterna lämnas för varje departementsområde och totalt för kommittéväsendet i fyra grupper,nämligen ordförande, ledamöter, experter och sekreterare. 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 11 Somjag likaledesanmälde i prop. 1980/81: 100 (bil. 3 s. 12), har regeringens strävan attåstadkomma ökad jämställdhet också kommit till uttryck i ett antal besvärsärenden som avsetttillsättning av statliga tjänster. Jämställdhetsaspektenhar där betraktats som en av flera sakliga grunder enligt regeringsformen (11 kap. 9 § andra stycket) och iflera fall fällt avgörandet, när sökandenahar varit jämbördiga eller i det närmaste jämbördiga i fråga om förtjänst ellerskicklighet (jfr Förvaltningsrättslig tidskrift 1979 s. 255. 1980 s. 235).Dessa strävanden har fortsatts i ett antal senare regeringsavgöranden. Regeringen har uppdragitåt SAMN att bedriva fortsatta BRYT-försök vidhögst fem myndigheter. Huvudinriktningen bör vara att få in fler kvinnor på tekniska arbetsuppgifter. SAMN harockså fått regeringens uppdrag att med utnyttjande av erfarenheterna från de s.k. F 18-försöken biträda högst tre myndigheter med att ge deraspersonalutvecklingsåtgärder en sådaninriktning att underlaget breddas för en rekrytering av kvinnor till högre befattningar. SAMN skall pälämpligt sätt hålla myndigheternaunderrättade om bl. a. resultaten av dessa uppdrag så att myndigheterna kananvända sig av dem i sin personal- och rekryteringspolitik. Jag påpekade iförra årets budgetproposition att inom vissa områden kan den statligaarbetsmarknaden närmast förväntas minska och att kvinnorna i högre grad änmännen kommer att beröras av att den statliga sektorn inte längre expanderarsom . Jag anser det angeläget att aktiva åtgärder vidtas även ifortsättningen på de statliga arbetsplatserna för att bredda kvinnornas arbetsmarknad. Jag hemställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. Redovisning avutvecklingen av de personaladministrativa informationssystemen harlämnats senast i prop. 1980/81: 100 (bil. 3 s. 14). Statens löne- ochpensionsverk (SPV) har ansvaret förde centrala personaladministrativasystemen inom den civila statsförvaltningen, dvs. det generellalöneuträkningssystemet (SLÖR), det personaladministrativa informationssystemet(PI) och det automatiska matrikelföringssystemet (MAREG). Vid utgången /81 hade 290 myndigheter anslutits till SLÖR.Antalet löneutbetalningar är cirka 160000 och nettolönesumman som betalats utgenom SLÖR uppgår f.n. till omkring650 milj. kr. och skogsvärdsstyrelsernakommer att anslutas till SLÖR . Iövrigt återstår, av de myndigheter som planeras att anslutas, endast ettantal små myndigheter. Dessa kommer att anslutas 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor 12 efterhand som överenskommelser har träffats med lämpligavärdmyndigheter som kan svara för inrapportering, felrättning m. m. När det gäller denlångsiktiga utvecklingen av SLÖR har regeringen genom beslut givitstatskontoret i uppdrag att tillsammans med bl. a. SPV utreda möjligheterna tilleffektivisering och kostnadssänkningav systemet. Detta skulle kunna ske genom bl.a. automatisk dataöverföring till SLÖR från anslutna myndigheter och begränsning avden preliminära lönebearbetningen. Uppdraget skall redovisas senast den Ijuli1982. Till Pl-systemet ärf. 22 myndigheter anslutna med sammanlagt 55000 anställda. Arbetetmed att ansluta nya myndigheter fortsätter. Resurser avsätts också förutveckling av myndighetsspecifik rapportering. Det reorganiseradesystemet för automatisk matrikelföring kommer att tas i produktionunder . Då kommer uppgifter om de anställda vidmyndigheter som är anslutna till SLÖR att föras över till MAREG. Jag hemställer attregeringen bereder tillfälle attta del av vad jag nu har anfört. 6 Utbildning av högre chefer i statsförvaltningen Frågan omutbildning av de högre cheferna i statsförvaltningen behandlades av riksdagensenast i samband med en motion (1978/79:2494) om åtgärder för utbildning och utvecklingi statsförvaltningen. I arbetsmarknadsutskottets betänkande (1979/80: 2), där motionenbehandlades, hänvisades i fråga om chefsutbildningen till regeringens direktivtill den tillsattakommittén för utbildning av högre chefer inom statsförvaltningen (B1979:11). avslogmotionen med hänvisning till att de åtgärder som hade initierats bl. a. inom den statligachefsutbildningen var ägnade att förbättra möjligheterna till en effektivareanvändning av resurserna. underströk också vikten av att deangivna strävandena understöddes med kraft av regering och myndigheter. I direktiven (Dir1979:74) fill chefsutbildningskommittén pekade regeringen bl. a. på attmånga nya och ibland svårförenliga krav lagts på denstatliga verksamheten. Som exempel nämndes att nya och vidgade uppgifterhade tillkommit för myndigheterna som kraven på hushållning medde statliga resurserna hade skärpts. Vidare hänvisades till attden omfattande arbetsrättsliga lagstiftningen och utvidgningen avstatstjänstemännens förhandlingsrätt ställde verksledningen inför helt nya kravnär det gäller arbetsgivarrollen. Personalutbildningsutredningenhade också i sitt slutbetänkande (SOU 1978:41) tecknat en likartad bild av de ökade kraven påcheferna i statsför- 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensammafrågor 13 valtningen och pekat på att insatserna förutbildning av cheferna i statsförvaltningen dittills varit klartotillräckliga. fick vid remissbehandlingen ettstarkt stöd från de statliga myndigheterna i frågan om behovet avchefsutbildning. Chefsutbildningskommitténlämnade ett delbetänkande (Ds B 1980:2) med förslag tillutbildning av statliga chefer på byråchefsnivå och högre. I betänkandetföreslogs att en centralt arrangerad försökskurs för verkschefer samt en påmotsvarande sätt anordnad kurs för chefer på nivån närmast under verkschefskulle genomföras. Vidare föreslogs försöksutbildning i myndighetsintern formför återstående chefer ned t. o. m. byråchefsnivån inom några av de myndighetervars högsta chefer deltagit i den centralt anordnade utbildningen.Utbildningens innehåll skulle enligt kommittén koncentreras till ekonomi-,budget- och effektivitetsfrågorna samt den förändrade chefs- ocharbetsgivarrollen. Genom beslut den 8februari 1980 uppdrog regeringen åt kommittén att genomföra enförsöksutbildning i huvudsaklig överensstämmelse med förslagen. I en rapport tillregeringen redovisade kommittén uppläggningen och depreliminära resultaten av den genomförda försöksutbildningen. Av rapportenframgick att försöksverksamheten i allt väsentligt motsvarat ställda krav, menatt en vidareutveckling av vissa utbildningsmoment och metoder behövde görasför att förbättra utbildningskvaliteten och sänka genomförandekostnaderna.Kommittén begärde därför bemyndigande att - som ett led i dennautvecklingsverksamhet - starta tre kurser för verkschefer och tre kurser förverkschefers närmaste medarbetare samt att stödja myndighetsinternchefsutbildning med utbildningsprogram och andra utbildningsinsatser.Regeringen uppdrog genom beslut åt kommittén attgenomföra den utbildningsverksamhet som föreslagits. I sitt slutbetänkande,som lämnades (Ds B 1981: 14), ger kommittén en mer utförligredovisning av erfarenheter och resultat av utbildningen. att de krav på och behov av utbildning för högre chefersom kommit till uttryck i regeringens direktiv och kommitténs delbetänkande ialla avseenden visat sig giltiga. Kommittén redovisar det bestämda intrycketatt kraven och behoven påtagligt har accentuerats i och med att de ekonomiskavillkoren för statsförvaltningen har förändrats. Till följd härav har frågor omomprövning, besparing och effektivisering i myndighetsarbetet kommit att stå icentrum för utbildningen. Erfarenheterna har ocksåenligt kommittén bekräftat vikten av att sådan utbildning som startas imyndighetens högsta ledning måste föras vidare till övriga chefsnivåer imyndigheten för att få full effekt. Vidare påpekar kommitténatt den utbildningsverksamhet som har inletts inte får bli enengångsföreteelse utan att den bör uppfattas som en 1981/82:100 Bilaga 3 Gemensamma frågor deli en fortlöpande rationaliserings- och utvecklingsverksamhet. På grundval av sina erfarenheter och bedömningarföreslår kommittén att den nupåbörjade utbildningsverksamheten skall fullföljas för den del av den angivnamålgruppen som ännu inte nåtts av utbildningen. Kommittén räknar isin planering med att de affärsdrivande verken inte fullt ut kommer attutnyttja det föreslagna utbildningsprogrammet på grund av att delar av programmetgenomförs i affärsverkens reguljära chefsutbildning. Den fortsattaverksamheten bör enligt kommittén genomföras enligt följande tidsplanoch kostnadsberäkning. Kostnaderna anges i milj. kr. Verkschefskurser Kurs för stf verkschefer utb. 1 0.24 1 0,24 35 6,3 1 0,24 3 0,72 35 6,3 Närutbildningsplanen är genomförd kommer ca 2500 av statsförvaltningens högre chefer att ha nåtts avutbildningen. I fråga om högre chefsutbildning ochandra chefsutvecklingsinsatser /85 förutser kommittén följande allmänna behov: 1. kvalificerad och iprincip obligatorisk utbildning för chefer som tillträder högre chefsbefattningar, 2. återkommandeaktualiserande utbildning för redan verksamma chefer ca , 3. fortlöpandekonferensverksamhet i aktuella frågor, 4. ett generellt starkare uppmärksammande avchefsutvecklingsbehov. Kommittén har i sitt betänkande slutligen också redovisat konkreta exempel på hur den nödvändiga dialogen mellan departementoch myndigheter i besparings-, effektivitets- och budgetfrågorna har kunnatförbättras som följd avutbildningen.