prop · G503169 · 1981-12-31 00:00:00 — Behov av kredi-diter som kompens för uteblivna grundavgifter vid fastighets-förvärv, 1) Behov av lån 1 samband med bostadsrättsförvärv, 1) Underlag saknas föratt bedöma andelen lägenheter som efter ombildning kvarstår med hyresrätti ombildade fastigheter. I tabellen räknasmed att 1/3 kvarstår för att därmed erhålla maximalt kreditbehov för detta ändamål. 1981/82:169 304 Utöver i tabellen redovisat behov avkrediter kommer kommitténs förslag att fä ytterligare ekonomiskakonsekvenser främst för staten. Exempel pä sädana är skattemässiga konsekvenser och behov av avskrivning av län för förvärv avbostadsrätter pga eftergifter. Med kommitténs antaganden kommer enligt RRVs beräkning eftergifterna efter tio är att uppgåtill mellan 2,2 och /är beroende pä antalet ombildningar per är. Det ärliga kreditbehovet enligt tabellenöverstiger det som kommittén angett i räkneexemplen.Vid en omfattande ombildning kommer det ärligabehovet av krediter frän kreditmarknaden och frän staten att bli betydande. Detta understrykerbehovet av att uppskatta antalet ombildningar/är för att en bedömning av erforderligt kreditutrymme härför skallkunna göras och en avvägning ske mot andra kreditbehov i samhället. Kommittén framhåller att en övergäng till bostadsrätti allmännyttan skulle innebära ekonomiska fördelarför säväl de boende som för samhället,bl a i form av en betydande ökning avbostadssparandet, minskade utgifter förbostadsbidrag, högre underhällsstandard och lägre energiförbrukning. RRV delar kommitténsuppfattning ifråga om de fördelar en övergäng i allmännyttanskulle komma att få. anser RRV att en genomtänkt ombildning kan bidra till att skapa förutsättningar för en mer allsidig befolkningssammansättning i områdensom nu domineras av hyresrätten. Kommittén redovisarvissa skäl som talar mot en mer omfattande övergäng tillbostadsrätt i det allmänna beståndet.Dessa skäl väger enligt kommittén tyngre än skälen för.Kommitténsslutsats blir att övergångar inte fär bli dominerande i områden som förvaltasav allmännyttiga företag. RRV finner inga bärande argument i betänkandet för ett sädant ställningstagande,särskilt mot bakgrund av att de samhällsekonomiska vinsterna torde bli störst vid en ombildning i allmännyttan. RRV ifrågasätter vidare om en begränsning i detta avseende kan anses ligga i' linje med kommitténs direktiv. Enligt-RRVs uppfattning finns det inteanledning att ha särregler för allmännyttan. Om angivna finansieringsförslag genomförs kommer möjligheterna att realisera nu ifrågavarande typer av fastigheisförvärv att öka. Härmed kommer ocksä intresset föratt uppta förhandlingar att öka hos bada parter. RRV finner det naturligt att somkommittén föreslär hyresgästerna tar initiativet genom att i första hand gemensamt överväga förändringen för att därefterlärana fastighetsägaren en intresseanmälan. 1981/82:169 305 Enligt kommitténskulle förköpsrätten endast komma att gälla fastigheter i det privatägda beståndet.En ombildning inom allmännyttan skulle däremot bara kunna ske i den utsträckning som den enskilda kommunen finner detmotiverat. Denna uppdelning skulle enligt RRVs mening kunna ge icke önskvärdakonsekvenser. Det finns bl a risk förökad segregation ora ombildningen idet privata beståndet fär stor omfattning som övergängen i allmännyttan blir ringa. RRV vill för övrigt erinraom att förslaget inte innebär nägot tvång för fastighetsägaren/kommunen att avyttra fastigheten. Kommittén menar aftde administrativa konsekvenserna av förslagetblir ringa. Nägot underlag för denna bedömningredovisas inte. RRV anser, bl a mot bakgrund av förslagens konstruktion och arbetssituationen vid flera av demyndigheter som skulle få utökade arbetsuppgifter, att kommitténsförslag fär betydande administrativa konsekvenser redan viden relativt liten ombildning frän hyresrätt till bostadsrätt.Som exempel kan anges att de administrativa konsekvenserna vid tvister kan bliomfattande för alla inblandade parter samt hyresnämnderna. Den av kommitténföreslagna förköpsprocedurenär tids- och resurskrävande förbåda parter. Förslaget kan komma att försvåra normalaaffärskontakter mellan parterna och istället leda till formalism och byråkrati i ordets negativa bemärkelse. Kommitténkonstaterar själv att förslaget inte täckerdet förfarande som har tillämpats vid överlåtelse av hyresrättsfastigheter,nämligen överlåtelse avaktier eller andelar i bolag. Just detta förfarandehar föranlett ändringar i lagen om förvärv av hyresfastigheter m m (SFS1975:1132). Det finns enligt RRVs mening anledning befara att liknande förfaranden kommer att utnyttjas av de fastighetsägare som vill kringgä den nu föreslagna förköpsrätten. Med hänvisning till vad som anförts avstyrker RRV den föreslagna lagen om förköpsrätt för hyresgäster. Verket föreslär i ställetatt man överläter ät parterna att uppta erforderligakontakter samt sä längt s:m möjligt söker stimulera dessa. Kommittén föreslår att en förening förutomprisföreskrifter även skall kunna införa en klausul om hembudsskyldighet. Vidare föresläs att länsbostadsnämnden,i vissa fall och efter kommunens yttrande, som villkor för bostadslånskall kunna kräva att prisföreskrifter tas in i stadgarna för nybildade föreningarför av högst fem är. RRV konstaterar att ett införande av hembudsskyldighet och priskontroll enligt kommitténs förslag skulleleda till negativa konsekvenser vad gällerbostadsmarknadens funktionssätt. Pä sikt kan tre olika delmarknader komma att uppstä, nämligen enoreglerad, en visstidsreglerad och en med evig reglering. Detta kan i sin turleda till ett -"tväprissystem" (av välkänt nönster fränt ex kontrollen av tomtkostnaden i samband med ansökan om bostadslänför styckebyggda småhus). En annan effekt torde bli att man avstår frän att söka statliga lånoch 1 stället finansierar ombildningen medpersonliga s k strimlade län. 20 1981/82. Prop.1981/82:169 306 RRV anser att priskontroll är en i sammanhanget ineffektiv ätgärd som dessutom får oönskade konsekvenser. RRV avstyrkerdärför en prisreglering och förordar i stället en effektiv realisationsvinstbeskattning. RRV anser att latenta samhällsekonomiska vinster skulle kunnarealiseras genom en omfattande övergång från hyresrätt till anr\an upplätelseform. RRV pekar pä att kommittén somutgängspunkt för sina konsekvensbeskrivningarendast utgått frän tvä räkneexempel. RRV vill med en nägot mer ingående analys visa att om en övergång skulle få en betydande omfattning, vilket omnämns i kommitténs direktiv, kommer deadministrativa och ekonomiska konsekvenserna för bl a stat och kommun i motsatstill vad kommittén redovisar att bli betydande. RRV betonar betydelsen av en ekonomisk plan i samband medföreningsbildning. En sädan bör enligt RRVs mening finnas upprättad innan föreningar fattar beslut ora fastighetsförvärv. RRV anser det lärnpligt att får i uppdrag att samlat redovisavilka konsekvenser och resursbehov ett genomförande av kommitténs förslag får för styrelsens vidkommande. RRV tillstyrker i huvudsak kommitténs förslag till finansiering av fastighetsförvärv vid övergäng frän hyresrätt till bostadsrätt. RRV avstyrker att underhälls- och hyresförlustlän skall kunna tas över av bostadsrättsförening som ombildar en allmännyttigt ägd fastighet till bostadsrätt. RRV avstyrker den av kommittén föreslagna statliga läneformen/ länegarantin i samband med bostadsrättsförvärv. RRV förordar i stället det i nägra kommuner tillämpade systemet med kosmunal borgensom en OTjlig väg att tillgodose detta kreditbehov. RRV avstyrker den föreslagna lagen om förköpsrätt för hyresgäster. RRV finner i motsats tillkommittén inget hinder för att, cm en förköpsrätt införs, även allmännyttan skulle omfattas av lagförslaget. RRV anser att priskontroll är en i sammanhanget ineffektiv ätgärd som dessutom fär oönskade konsekvenser. RRV avstyrkerdärför en prisreglering och förordar 1 stället en effektiv realisationsvinstbeskattning. 1981/82:169 307 lägger i sittbetänkande fram förslag som påolika punkter syftar till att främja en ökad omvandling av hyresrätter till bostadsrätter under socialt acceptabla former. Inledningsvis kan därvidkonstateras att förslagen i flera avseenden lägger ökadearbetsuppgifter såväl på statliga som på kommunala organ. Dessa nya uppgifter torde medföra dels en övergångsvis ökadbelastning när de föreslagna reglerna införs dels ett successivt växandeantal löpande ärenden i takt med att nybildningen av bostadsrättsföreningar ökar. Bland de förstnämnda uppgifterna kan nämnas att kommer att få utarbeta låneföreskrifter, information och allmännaråd om de nya möjligheterna samt ökarekrytering och auktorisation av intygsgivare. För länsbostadsnämnder och kommunala förmedlingsorgan tillkommer löpandeärenden bl a i samband med beviljandeooh förvaltning av nya låneformer. Kommunerna föreslås få en författningsenlig skyldighet att utöva tillsyn i bostadsrättsföreningarnas verksamhet. På inskri'vningsmyndigheterna skall amkomma attregistrera intresseanmälningar om köp av enskilt ägdahyresfastigheter för bostadsrättsändamål. I avsaknad av underlag om hur stort intresset kan bli attbilda nya bostadsrättsföreningar är det inte möjligt att nu närmarekvantifiera den merbelastning som sålundakommer att uppstå. '\fad gäller de insatser som behövs i samband med introduktionen av den nya ordningen,vilka i huvudsak torde falla på destatliga, bostadspolitiska organen, bördessa kunna lösas genom tillfälliga omprioriteringar. Detta bör ligga väli linje med den mera utåtriktade, informativa inriktning,som enligt statsmakternas uttalanden skall gällaför bostadsverkets verksamhet (prop1974:50) Vad gäller de löpandeärendena har statskontoret funnitanledning att närmare granska förslagen om nytt ekonomiskt stöd, s k Prop.1981/82:169 308 insatslån, tillvissa bostadsrättsköpare. För att inga hushållskategorier skall stängas ute från möjligheterna att förvärva en bostadarätt när en hyresfastighet omvandlas till en bostadsrättsförening, föreslår kommittén att staten skall lämna särskilda tioåriga lånoa lägst och med ett högsta belppp av 80 /i av grundavgiften (f n 28 000kronor) till insatsen. Lånen skall behovsprövas mot den sökandesbeskattningsbara förmögenhet men ej mot inkomsten. Hågrasu"oventioner utöver den statliga låneräntan skallej ske men av sociala skäl skall återbetalning kunna efterges. I fråga om administrationen har utredningen stannat för att de nya lånenbör beviljas och förvaltas i samma ordning aom gäller övrigastatliga bostadslån. nuvarande låneverksamhet präglas i hög grad av att antalet förvaltade lån(lånestocken) fortsätter att ökamed . Vid senaste budgetårsskiftetvar antalet lån i stocken 96O 000. Nya låneformer tillkommer ständigt liksom ändringar i villkoren för lån ochbidrag. Detta har under en följd av år' medförtatt resursanspråken . särskilt förlänsbostadsnämnderna ständigtökar, besparingssträvandena till trots. För nästa budgetår begärs dels permanentningav tjugotalet tillfälliga tjänster,, dels ett antal nya tjänster. Utrymmet förde mera övergripande, bostadspolitiska uppgifternasom statsmakterna betonat, blir mindre. Ävenom ett arbete med att rationalisera låneverksamhetengenom modernisering och utvidgning av nuvarande ADB-system pågår, bedöms detta förstpå sikt kunna leda till attresursanspråket begränsas. Antalet nya låneärenden som uppkommer till följd av de föreslagnareglerna är givetvis svårbedömbart. I etträkneexempel kommer utredningen framtill att en omvandling av 5 000 lägenheterper år skulle föranleda 1 000 nya låneärenden. (kan noteras attutredningen i annat sammanhang, nämligenvid beräkning av kapitalbehovet för finansieringen av fastigheter som ombildas tillbostadsrätter, kalkylerat med en ombildningav 10 000 lägenheter (sid 243). Volymmässigt kan detta tillskott visserligen betraktas som marginellt, meneftersom antalet ärenden som skall behandlas då blir relativt sällanförekommande torde det administrativamerarbetet hos länsbostadsnämnder och förmedlingsorganändå bli märkbart. För de statliga organen kan dockadministrationskostnaderna täckas av deadministrations- och aviseringsavgifter som utgår vid sidan av det allmänna administrativa räntepålägget för statliga bostadslån. Någonmotsvarande täckning av kommunernas merkostnadersker dock inte. Statskontoret ställersig bakom ambitionen att inga hus-hällav ekonomiska skäl skall stängas ute frånmöjligheten att övergå tillbostadsrätt. Vi anser dock att behovet avatt införa en ny statlig läneform enligt den föreslagna modellen kan ifrågasättas av flera skäl.För det Törsta kommer endast de som avser förvärva enbostadsrätt i san- 1981/82:169 309 band .Tied ombildning i fråga sora låntagare medan de som vill köpa en befintlig - och dyrare - bostadsrätt saknar . 'nöj1ig-het att få förmånliga statslån. För det andratorde, son utredningen själv konstaterar, enbart denbeskattningsbara förmögenheten inte vara något tillförlitligt måttpå om den sökande saknar sädanaekonomiska möjligheter att förvärva enbostadsrätt att samhället börträda in. Dessa brister tillsammansmed det administrativa merarbete den nya låneformenskulle innebära för stat och kommun, finner statskontoret vara skäl för att förorda en avvaktande attityd till de föreslagna, nya insatslånen. I sammanhanget bör även beaktas att de speciella finansieringsmöjligheter förköp av bostadsrätter som redan nu erbjuds genom riksbankensavbetalningslånefond eller genom kommunala lån respektive borgen i , Stockholma ooh kommuner - i vilka flertalet ombildningar f ö torde bli aktuella -torde tjäna ungefärsamma ändamål som den förutnämnda låneformen. Skulle statsmakterna ändockfinna skäl för att införa särskilda, statliga insatslånborde det med hänsyn till de låga beloppen och enkla prövningsförfarandetkunna övervägas att delegera beslutsförfarandettill de kommunala förmedlingsorganen inom vissa fastställda rånar. Prop.1981/82:169 310 45 FÖRENINGEN BOSTADSRATTSINTHESSEHTER (SBl) SBI startades och representerar för närvarandec:a 7000 hyresgäster inom de allmännyttiga fastighetsbolagen i . SBI är en partipolitiskt obunden förening vars ändamål äratt vara en samlande intresseorganisation med uppgift att stödja föreningar avhyresgäster som pä ekonomiskt acceptabla -villkor CSnskar förvärva kommunalt ägdahyresfastighet er. SBI: s målsättning är ocksä att påverka politiker och dekommunala fastighetsbolagen i avsikt att skapa en attitydförändring tillhyresgästernas önskemål i dessa frågor. SBI har beretts tillfklle att ta del avStockholms {SBC):s yttrande och funnit, att SBC:s remissvar i princip överensstämmer med de åsikter SBI företräder. SBI önskar dock komplettera med följande inläggbeträffande framför allt förvärv av allmännyttigt ägda fastigheter. Statsrådet har -vid föredragningen i regeringenav bostadsrättskonnmittns direktiv anfört: " Utvecklingen av bostadspolitiken i värt land underde senaste aren kännetecknas av bl a, ett uttalat syfte att öka likställig- Prop.1981/82:169 311 heten mellan de olika bostadsformerna pä bostadsmarknaden, äganderätt, bostadsrätt och hyresrätt.- Jag anser det an geläget att öka de enskilda människornas inflytande över sitt boende och att bättre möjligheter för den enskilde att äga sin bostad ska skapas genom att underlätta för hyresgäster att i bostadsrättsföreningens form överta ägandet. " synes överensstämma med deformuleringar i bostadsfrågan som intagits i de sedan är 1976 avgivnaregeringsdeklarationerna. Hyrorna inom dq allmännyttiga fastighetsbolagen har underde senaste aren ökat kraftigt, som alla vet. Dessa höjningar, som dessutomtenderar att accelerera, överstiger -vida nettolöneförhöjningarna och drabbarfrämst den stora grupp hyresgäster som mäste bo i de större lägenheterna. Avalla de slag av kostnadsökningar som drabbar denna boendegrupp utgör de ärligahyreshöjningarna den i särklass största orsaken till att det ekonomiskautrymmet för sparande och övrig konsumtion kraftigt har minskat.. Enligt blir de kommande kraven frän allmännyttan lika stora ochlika förödande för hyresgästerna. En höjning pä 250:-/män för de störrelägenheterna motsvarar ju en direkt bruttolöne-sänknihg pä närmare 800:-/mänvid ganska normala marginalskatt. blir den sociala miljön imånga områden allt sämre. Mängaav dessa utvecklingstendenser drabbar hyresgästerna helt i onödan. SBI anseratt orsaken till stor del beror på de negativa effekter som finns inbyggdaeller skapas inom den a k allmännyttiga hyresfornnen och som gör sigalltmera närk-bara. 'Vianser att en viktig anledning är att den solidariska fördelnings-modellen ärför snävt lokaliserad. Finansieringen av nyproduktionen mäste lösas pä ett förlandet övergripande och utjämnande sätt. 'Villaägarna, som dessutom tillstor del är översubventionerade , bidrar inte till nyproduktionen. Manmåste också hysa betänkligheter över de kommunala bolagens köp av befintligafastigheter som skett i del fall. Dessa köp Okar ju endast de fastakapitalkostnaderna som hyresgästerna har att betala utan att fler lägenhetertillförs bostadsbeståndet. Prop.1981/82:169 312 Hyresnivån har alltmer kommit att bli den väsentligastefrågan för allmännyttans hyresgäster. Hyresgästföreningarna mäktaruppenbarligen inte att nedbringa boendekostnaden till en nivä anpassad tillkostnads- och inkomstläget i samhället i övrigt. Den etablerade hyresgäströrelsensöker inte själv förändra systemet till ekonomiskt gagn för hyresgästerna. Närnu hyresgästerna ute i bostadsområdena alltmer märker av kostnadsökningarna ochhyresrättens begränsningar har man i allt större utsträckning anslutit sig tillönskemål om bostadsrätt. Dä har man stött pä motstånd från hyresgästföreningen. agerande motverkar nu de boendes önskemål och medverkartill segregation, orättvisa, bostadssocial nedrustning och sämreboinflytande. Det allmännyttiga hyresboendet tenderar nu att alltmerspela ut sin roll som en'ekonomiskt acceptabel och socialt fullvärdigboendeform. Vi frågar oss: inom vilket annat konsumtionsområde skullesamma förhållanden accepteras eller inte åtgärdas? Den nu nämnda situationen gällerändå en av de mest angelägna frågorna för alla - värt -viktigaste och mestnyttjade livsrum. Av just dessa skäl är det av största vikt att samhälletnoga följer utvecklingstendendenserna. Vi vädjar att statsmakterna måste setill att de människor som inte äger och fritt kan påverka sin närmiljö färtillgång till denna möjlighet när allvarliga störningar och ogynnsammaeffekter uppstår och permanentas inom det kommunala hyresboendet. Det är för oss hyresgäster inom allnnännyttan glädjandeatt konstatera att statsmakterna observerat den bristande likställighet enmellan hyresrätt och andra upplätelseformer. Vi hyresgäster har med orokonstaterat den kategoriklyvning som håller pä att uppkomma i samhället mellanmedborgare som har möjlighet till inflations skyddat sparande i den egnabostaden och de sonn är hyresgäster. Boendekostnader, nägra jämförelser För jämförelse av kostnaderna mellan allmännyttiga fastigheteroch hus förvaltade enligt SKB-modell samt bostadsrätts- 1981/82:169 313 förening, finns ett område pä i somlämpar sig för studier i denna fräga. Där byggdes fem identiskt likahus. Tvä förvaltas av SKB (hyresrätt), ett av och två av ABSvenska Bostäder. Om man jämför boendekostnaderna per m bost.yta, erhållesföljande proportioner mellan de olika förvaltningsformerna vid Uka enhet: Insats kr/m2 ränta pä insats Årskostnad (hyra) Summaårskostnad Ovanstående exempel, som lätt kan verifleras, visaratt det är ekonomiskt ofördelaktigt för flertalet boende med hyresrätt. Vi harkunnat konstatera liknande kostnadsbild på mänga andra ställen därjämförelser enligt ovanstående förutsättningar har kunnat göras. Den som kan "flyr" också sä fort möjlighet ges hyresmodellen, ofta av enbartekonomiska skäl. Den som äger sin bostad amorterar under hand sina län ochbetalar sina räntor före skatt och minskar därigenom sina boendekostnader. Densom däremot hyr sin bostad ökar fortlöp ande sina kostnader beroende pä atthan bl a solidariskt betalar för sina grannar i nyproduktionen. Han saknarränteavdrag och fär inte bära frukten av fastighetsamorteringen genom lägre boendekostnader. Hyresgästens amortering pä ägarens fastighetslän betalas dessutom med fulltbeskattade inkomstmedel. Detta är inte rättvisa i boendet. Bostadsrätten bör vara den naturliga och normalaboendeformen Det talas om. spekulation vid överlåtelse av bostadsrätterpä grund av höga överlltelsepriser i andra hand. 21 1981/82. 1981/82:169 314 vara att kommunerna har försummat att förse bostadsmarknadenmed ett utbud pä bostadsrättslägenheter som motsvarar efterfrågan, samtidigtsom inflationen driver allniännyttans hyror i topp. Denna hyresutvecklingmedför ocksä att de privata fastigheternas hyresgäster genombruksvärdesprincipen dras med i den allt brantare kostnadsspiralen. Vad är dånaturligare än att göra om allmännyttans hyresrätter till bostadsrätter? SBI:sbedömning är att såväl den sam-, hällsekonomiska vinsten som fördelarna för denenskilde är väsentligt större än de eventuella nackdelarna. Vilka är dänackdelarna enligt motståndarna till ovanstående resonemang? Minskatutbud på hyreslediga bostäder 2. ökadsegregation . SBI:s synpunkter pä detta är som följer: Minskat utbud av lägenheter för hyresupp-lätningvid en övergäng frän hyresrätt till bostadsrätt innebär ingen nackdel ur bostadsmarknads synpunkt. Antalet disponibla lägenheter minskar'ju inte 'vid ökatantal övergängar till bostadsrätt. Tillgängligen för envar är bara en fråga avteknisk ekonomisk natur. Behovet av hyreslägenheter minskar ytterligare närfler ges möjlighet till bostadsrätt. Utredningar visar dessutom att omflyttningarnainom bostadsrättsbeståndet är avsevärt lägre än inom hyresbeståndet. Omflyttningsprocenten för bostadsrätt är och för hyreslägenheter15 %. Detta lägre omflyttningstal visar att det inte är av spekulationsskälman vill bo inom bostadsrättens form. Självklart kommer färre antal hyreslägenheteratt ställastill bostadsförmedlingarnas förfogande. Men, den ojämförligt störstagruppen bostadssökande är de ensamstående, och främst dä de unga. Fördessa är det svårt att fä en bra lägenhet. En övergäng till bostadsrättkommer inte märkbart att försämra dessa människors möjligheter till enbostad. Orsaken till deras problem är att produktionen av smålägenheter, oavsett Prop.1981/82:169 315 upplåtelseform, är för låg. En ökad smålägenhetsproduktion är därför av största vikt, både med hyres- och bostadsrätt. Den stora och allvarliga nackdelen inom stora delar av bostadsmarknaden är att de boende förvägras den självklara rätten och tryggheten att kunna äga och rätt påverka sin permanentbostad. SBI anser att alla, som sä önskar, inte får vägras denna naturliga rätt till ägande och det i princip obegränsade boinflytande över sin permanentbo stad som följeil därmed. ' Denövergripande ekonomiska och bostadspolitiska målsättningen måste Införframtiden vara inriktad pä att bostadsrätten blir standardmodell somupplåtelseform. Det hittiUs vedertagna synsättet pä upplåtelse av permanentbostäder.,att det betraktas som normalt att stora grupper människor endast är hänvisadetill hyresformen, mäste brytas. Dettabaseras pä de tungt vägande skäl som bl a nämns i bostads rättsutredningen. Färrehus med hyresrätt inom allmännyttan innebär även färre hus med överhyror, städproblem, skadegörelse, bristande trivsel, främlingskap och undermålig livs- ochuppväxtmiljö. Attendast vara hänvisad till hyresrätten, innebär ett konservativt bevarande avorättvisa och segregation pä bostadsmarknaden. De osunt höga överlåtelseprisema kommer att avsevärt sjunka när tillgängen pä bostadsrätter motsvarar efterfrågan. SBI menar att alla som kanbetala sin hyra också kan fä tillgång till bostadsrätt. Lösningen pä finansieringenav insatsen - ifall en sädan överhuvudtaget bör finnas - är enbart av teknisknatur. Det gäller att vid övergäng skapa en ekonomisk modell för alla, oavsett inkomst och sparnivä, sä att boendekostnaden inklusive insats efterövergängen inte överstiger den tidigare hyran.