prop · G503174 · 1981-12-31 00:00:00 — om vissa pensionsfrågor m.m.; Regeringenförelägger vad som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för den åtgärd eller det ändamål som framgår av föredragandenshemställan. I proposifionenföreslås ändringar i reglerna för pensionering av personal inom icke-statligverksamhet. Vidareföreslås att möjlighet införs till samordning av statsrådspension med annaninkomst och till avgångsersättning för statsråd som avgår i samband med en regeringsombildning. Förslagläggs också fram om ersättning av allmänna medel för skador som orsakats underpraktik vid statlig högskoleutbildning. Slutligenanmäls frågan om ersättning åt vissa anställda vid försvarsmakten för skadorgenom flygbränsle. 1 1981/82. Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Ahriand, Propositionom vissa pensionsfrågor m. m. 1 Statlig pensionering av personal inom icke-statlig verksamhet Mellan1920 och slutet av gick staten successivt in som anordnare av ochbidragsgivare till tjänstepensionering på områden som ansågs särskilt viktigafrån samhällets synpunkt. Ifråga om vissa områden, såsom sjukvård, undervisning och ordningsväsen, varmotivet att stimulera till anställning av personal i centrala funktioner -läkare, sjuksköterskor, lärare, landsbygdspoliser m.fl. I andra fall varmotivet av ekonomiskt slag, såsom när staten fann sig nödsakad överta ett redanbefintligt pensionsansvar inom verksamhet, som utan att vara statlig i formellmening ändå i praktiken var helt beroende av statlig finansiering (kungl.teatrarna m.fl.). Slutligen bör nämnas den typ av fall där en grupp avbefattningshavare ansetts böra hänföras till samma pensionsförmånssystem somviss annan grupp (t. ex. kyrkomusikerna efter jänrförelse med prästerna). Pensioneringenfinansierades delvis med fortlöpande avgifter och engångsavgifter, beräknadeenligt premiereservmetod, vilka erlades av respektive huvudmän under denanställdes akfiva tid. I beräkningen lades dock inte in något antagande omkostnad för pensioneringens administration. I förhållande tillpensionsborgenärerna stod staten ensam ansvaret för rättsanspråk ochfinansiering. Prop.1981/82:174 3 Pensioneringensförmånsvillkor varierade mellan de olika områdena men hölls samman i reglementsform,i reglementet (1949:726) för pensionering genom statenspensionsanstalt av vissa icke-statliga befattningshavare ()innan bestämmelserna togs in i statens allmännatjänstepensionsreglemente (1959:287-SPR). Islutet av och rycktes grundvalarna undan för SPA-pensioneringen. Påarbetsmarknaden skedde ett genombrott för uppfattningen att pension är en formav uppskjuten lön och att uppkommande pensionsfrågor skall lösas genomförhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Detta gav anledning ifrågasättaom en pensionering av SPA-typ var lämplig i fortsättningen, eftersom statenbeträffande huvuddelen av SPA-anslutna inte var förhandlingspart men å andrasidan såsom bidragsgivare till pensioneringen rimligen måste ges ettinflytande på pensionsvillkoren. ATP-reformen,förstärkningen av folkpensioneringen och införandet av kommunala och privatatjänstepensionssystem, likvärdiga med det statliga, gjorde det baraövergångsvis motiverat med fortsatta stödåtgärder från statens sida av det slagsom SPA-pensioneringen innebar. SPA-pensioneringen reducerades i ett slag anordning för komplettering av den allmänna försäkringen med kraftigtminskat utdebiteringsbehov av SPA-avgifter som resultat. Genom den teknik församordning med allmän pension som infördes i SPR fanns inte längreförutsättningar att tillfredsställande lösa finansieringsfrågan med avgifter. Medhänsyn till de radikalt ändrade förutsättningarna för SPA-pensioneringen togstaten upp förhandlingar med kommunförbunden om ändrad gränsdragning mellanstatlig och pensionering. Förhandlingarna slutade med en principöverenskommelsesom innebar, vad gällde kommunala arbetstagare, att statlig pensioneringfortsättningsvis endast skulle avse personal, huvudsakligen lärare, för vilkenstaten förhandlade och som lydde under statliga lönebestämmelser. I övrigtskulle kommunala arbetstagare med statlig pensionsrätt föras över fill detkommunala pensionsområdet. Överenskommelsen blev gällande fr.o.m. den I juli1963 (prop. 1963:92, SU 82, rskr 197). Överenskommelsenvar baserad på en försäkringsteknisk utredning rörande pensionskostnaderna förfiden fram till i den del som SPA-pensioneringen avsåg personalmed anställning. Med utgångspunkt i de resultat utredningen hadekommit fill fastställdes en huvudmansavgift på av pensionsmedförande lönför den sektor som inte berördes av överenskommelsen mellan staten, å enasidan, och och , å den andra sidan. Nämnda avgiftsprocentgäller med några undantag alltjämt. I något fall härden dubblerats(hushållningssällskapen), i ett annat fall halverats (vissa kyrkomusiker). Förvissa verksamheter, t. ex. teater- och musikverksamheten, har avgiften ersattsmed s. k. reducerat lönekostnadspålägg om ti /82. Prop.1981/82:174 4 avlönen som engångsavgiften tagits bort för denna del av pensioneringen. Medåren har av nyblivna pensionärer allt fler fått huvuddelen eller hela pensionentäckt av folkpension och ATP, ett förhållande som bhvit särskilt påtagligt från1976 då den allmänna pensionsåldern sänktes från 67 fill . I anledninghärav infördes ett system för beräkning av engångsavgift, som innebärdifferentiering med hänsyn till bl. a. pensionsålder och pensionsnettotsstorlek. Detunga skälen för att de kommunala grupperna bröts ur SPA-pensioneringen ochfördes över till det kommunala pensionsområdet var de förhandlings- och kostnadsmässiga.Löne- och pensionsvillkoren uppfattades som delar av ett förmånskomplex, förvilket kommunerna borde ges det fulla ansvaret vid förhandlingar medarbetstagarsidan och i fråga om personalkostnad. De förhandlings- och kostnadsmässigamotiven för ett avskiljande från statlig personalpensionering var visserligenstarka även beträffande den icke-kommunala delen av SPA-området. Att frågan omfortsatt SPA-pensionering inte fick en slutgiltig lösning även beträffandedenna del av området sammanhänger med att de icke-kommunala huvudmännen bestodav olika juridiska personer inom vitt skilda verksamhetsområden och att det ibörjan av ännu inte fanns tekniska förutsättningar att lösa frågorav detta slag mellan staten och arbetsgivare utanför den offentliga sektorn. Någratekniska hinder för att föra över SPA-grupper till andra pensionsanordningarföreligger inte längre. Kommunernas pensionsanstalt administrerar ett med SPRlikvärdigt förmånssystem. Genom () kanordnas pensionsförsäkring som ger de anställda minst lika goda förmåner somnuvarande SPR. Teknik finns för att beräkna den upplupna statliga pensionsrättstatsverket har att svara för i anledning av att övergång sker till annatpensionssystem. Avsamma skäl som beräkningen av engångsavgift fick anpassas fill den utvecklingav folkpension och ATP som ägt rum skulle uttaget av fortlöpandeavgifter behöva anpassas till det pensionsnetto som avgifterna är avsedda atttäcka kostnaden för. En viss rimlig balans mellan avgifter och nettoutfall är särskihviktig där huvudmannen bara har en eller ett fätal arbetstagare anslutna till SPA-systemet,vilket oftast är fallet. Denstatliga pensioneringen är emellertid inte organiserad för ett system somförutsätter ett försäkrings- och avgiftsförhållande mellan staten ochrespektive arbetsgivare. Med hänsyn härtill har huvudmän, vilkas pensionsförpliktelsermåste tryggas medelst försäkring, fått hänvisas till SPP eller annan liknandeförsäkringsinrättning. Tidenfår nu anses inne att reglera statens åtaganden även för den ickekommunaladelen av SPA-området. Till denna hör verksamheter med olika Prop.1981/82:174 5 relationertill staten, från det privatfinansierade företaget, som en gång gavs möjlighetatt fill den statsunderstödda pensioneringen ansluta personal i visst slagsarbete, till verksamhet som formellt år privat men i praktiken helt beroende avstatlig finansiering. Den avsedda regleringenmåste tidsmässigt och till innehåll anpassas till förutsättningarna för varjesärskild huvudman eller grupp av huvudmän. I vissa fall får det förutsättas attstatens pensionsförmånssystem skall tillämpas även i fortsättningen. I andrafall är det uppenbart att personalen bör föras över till ett annatpensionsförmånssystem. I vilken ordning detta skall ske förutsätter särskildöverenskommelse med berörda parter på såväl huvudmans- som arbetstagarsidan. Lika för alla slagsverksamheter skall regleringen ha som utgångspunkt att SPR-pensionen till dendel, som den inte redan är intjänad, skall bekostas av den som betalar lön ochsocialförsäkringsavgifter, dvs. i allmänhet av den för verksamheten ansvarigehuvudmannen. Metoden för att beräkna pensionskostnad och fördela denna påupplupen tid och fill pensionerhigen återstående tid förutsätts vara densammasom då personal förs över från statlig pensionering till eller privati samband med att verksamhet kommunaliseras respektive privatiseras. Enöverföring av personal från SPR-pensionering till en icke-statligpensionsanordning förutsätts ske så att pensionsansvaret för upplupen tid försöver på den nye pensionsgivaren och att häremot svarande kostnad ersätts avstaten. Ifråga om personal som även i fortsättningen kommer att pensioneras enligtstatliga bestämmelser bör staten ta ut avgifter för vad pensioneringenberäknas kosta i förmåner och administration. Pensioneringen bör alltså ifortsättningen inte vara låst vid nu gällande procenttal för avgiftsuttag. Denfortlöpande avgiften bör i likhet med engångsavgiften också kunna differentierasmed hänsyn till olikheter i pensionsålder, pensionsnetto m.m. Ett par störreverksamheter med statligt ordnad pensionering står staten och det allmännasärskilt nära. Jag syftar på den kyrkomusikaliska verksamheten och på den avdet allmänna finansierade teater- och musikverksamheten. Såvitt angår dessaverksamheter anser jag mig böra lämna särredovisningar för bakgrunden till ochmotiven för den avsedda regleringen. Inomövriga delar av pensioneringens tillämpningsområde har aktualiserats en radfrågor om avgränsning och villkor, vilkas avgörande inte tål ett uppskov. Dessafrågor tas upp i det följande. Prop.1981/82:174 6 Denstörsta SPA-gruppen inom kyrkoväsendet utgörs av organister, biträdandekyrkomusiker och kyrkokantorer, anställda i de enligt kyrkomusikerförordningen(SFS 1950:375) inrättade kyrkomusikerdistrikten. Förkyrkomusikerna gäller allmänt avlöningsavtal för statliga och vissa andratjänster (AST), tjänsteförteckningsavtal för kyrkliga tjänster (TFK) ochallmänt pensionsavtal för statliga och vissa andra tjänstemän (PA). Kyrkomusikernaär underkastade samma författnings- och avtalsmässiga reglering som prästernai församhngstjänst. Det som skiljer de båda kategorierna åt är olikheterna ifråga om pensionsfmansiering och tjänste-matrikelföring. Kyrkomusikernas pensionerfinansieras under deras aktiva tid med avgifter som statens löne- ochpensionsverk (SPV) fortlöpande har att beräkna och ta ut av varje särskilt kyrkomusikerdistrikt.Prästpensioneringen finansieras på ett för SPV avsevärt enklare sätt, nämligenså att kyrkofonden periodiskt ersätter SPV för totalsumman av utbetald pension(s. k. direktfinansiering). Vadangår kyrkomusikerna matrikelför SPV sådana data om lön och tjänstgöring som ärav betydelse för rätten till pension, medan matrikelfö-ringen för präster i sinhelhet sker i domkapitlen. Landetär indelat i ca 2 200 kyrkomusikerdistrikt med sammanlagt omkring 2400musikertjänster. Antalet tjänster med innehavare, som uppfyller villkoren förstatlig pensionsrätt, är omkring 770 fördelade på nästan likamånga distrikt. Avgifternas årssumma är av storleksordning 3,5 milj. kr. Avde skäl som utvecklats i inledningen bör man enligt min mening övergå frånavgifts- till direktfinansiering av kyrkomusikernas pensioner. Dessutom bör matrikelföringeni SPV upphöra och i sin helhet läggas i domkapitlen. Enfinansiell omläggning av ifrågavarande slag förutsätter emellertid att den skermellan SPV och kyrkofonden, vilket i sin tur förutsätter att vissa frågor somrör kostnadsutjämningen mellan de kyrkliga kommunerna via kyrkofonden förstmåste lösas. Det kan därför dröja något innan det föreligger praktiskaförutsättningar för att genomföra den avsedda ändringen beträffandefinansieringen av kyrkomusikernas pensioner. Medhänvisning till att SPV:s arbete med avgifter och matrikelföring för kyrkomusikernatar i anspråk en väsenfiig del av de personalresurser verket har för att klarapensioneringen av samfiiga SPA-grupper har verket i skrivelse den 16 oktober1981 föreslagit vissa förenklingar i avgiftssystemet. Förslaget går ut på att SPVskall kunna debhera kyrkofonden för en avgift som avser hela kyrkomusikerverksamhetenoch att denna avgift skall beräknas enligt någon för ändamålet lämpligschablon. Prop.1981/82:174 7 Kammarkollegietföreslår i yttrande över framställningen att den överlämnas fillkyrkofondsutredningen för att beaktas i dess fortsatta arbete eller tillutredningen om översyn av organisationen av kyrkomusikernas verksamhet m. m. har i yttrande avstyrkt förslaget,bl. a. från kontrollsynpunkt. Förbundet synes mena att en centralisering tillkyrkofonden skulle minska pastoratens möjligheter att kontrolleraavgiftsberäkningen. Jaghar samrått med kommunministern i denna fråga. Eftersom såväl kyrkofondensanvändning som kyrkomusikerverksamhetens organisation är under utredning anserjag det inte vara lämpligt att nu föreslå ändrade regler för finansieringen. SPV:sframställning har därför överlämnats till kyrkofondsutredningen. Enligtmin mening bör emellertid undersökas om det finns möjligheter att förenklanuvarande rutiner för pensionsavgifternas beräkning och debitering utan attavvakta resultaten av nyssnämnda utredningar. I den mån förenklingar visar sigmöjliga bör regeringen kunna genomföra dem. Parallelltmed arbetet på nämnda förenklingar bör frågan om matrikelföring prövas. I ochför sig kan denna fräga lösas oberoende av hur pensionsfinansieringen ärordnad. Förutomkyrkomusikerdistrikten finns inom kyrkoväsendet ett tiotal andra huvudmän somomfattas av SPR-pensioneringen och som betalar avgifter till SPV. för evangelisation och församlingsarbete,vissa diakonianstalter. Styrelsen för i utlandet och . Centralrådethar i en framställning bl.a. tagit upp frågan ompensionsfinansiering för de anställda hos rådet som är präster i . Avgår präst från församlingstjänst med rätt till statlig pensionsförmåndebiterar SPV kyrkofonden hela kostnaden för pensionsförmånen. De arbetstagarehos centralrådet, som är präster, har i regel haft församlingstjänst föreanställningen hos centralrådet och återvänder i regel till sådan tjänst näranställningen hos centralrådet upphör. Under anställningen hos centralrådet erläggspensionsavgifter till SPV. Med hånsyn till att bidrag utgår ur kyrkofonden filllönekostnader för de arbetstagare som är präster föreslår centralrådet attdessa arbetstagare överförs till avgiftsfri pensionering hos SPV och attkostnaden för utgående pensionsförmåner debiteras kyrkofonden. SPVframhåller i sitt yttrande över centralrådets framställning att verket inte harnågot att invända mot förslaget. I sht yttrande över framställningar frånStyrelsen för i utlandet (SKUT) och Prop.1981/82:174 8 diakoninämnd,som rör bl.a. anslutning till SPR av annan präst i utlandstjänst änsjömanspräst och sekreterare hos diakoninämnden, tar SPV upp frågan om attkyrkofonden bör debiteras pensionskostnaderna för de arbetstagare hos dessahuvudmän som är präster i . Ävenkammarkollegiet har yttrat sig över framställningarna från centralrådet,diakoninämnden och SKUT. Kollegiet tillstyrker att förslagen om ändrad pensionsfinansieringgenomförs mot bakgrund av att betydande delar av lönekostnaderna i denverksamhet som dessa kyrkliga organ bedriver finansieras av kyrkofonden. Kyrkofondsutredningenhar i sitt betänkande Ekonomisk utjämning inom (SOU 1981:88 och89) bl.a. uttalat att fonden bör vara finansieringskälla för väsenfiigarikskyrkliga uppgifter. Kostnadenför statliga pensionsförmåner till präster i debiteraskyrkofonden. Kommunministern och jag är överens om att detta också bör gällaprästerliga arbetstagare hos bl. a. centralrådet och SKUT. SåsomSPV har föreslagit i ett av sina remissyttranden bör denna finansieringsformäven gälla föreståndare för och direktor, biträdande direktor, pastor ochbiträdande pastor vid diakonianstalterna samt direktorn vid Stockholmsstadsmission. Som förutsättning för att även dessa arbetstagare överförs tillavgiftsfri pensionering skall givetvis gälla att de är präster i . Bestämmelserna om pensionsavgifter till SPV upphör att gälla och SPVdebiterar i stället kyrkofonden för de pensionsförmåner som SPV betalar ut. Dearbetstagare hos dessa huvudmän som inte är prästvigda och som harpensionsrätt enligt SPR bör omfattas av SPR genom personlig pensionsrätt sålänge de är kvar i nuvarande anställning. Jagförordar vidare att även annan präst i utlandstjänst hos SKUT än den medtjänstebenämningen sjömanspräst samt sekreterare hos diakoninämnden skall fäpensionsrätt enligt SPR. Här bör också gälla att innehavarna är präster isvenska kyrkan och att pensionskostnaderna debiteras kyrkofonden. Regeringenbör inhämta bemyndigande att besluta om att pensionsförmånerna förde präster det här är fråga om bekostas från kyrkofonden på det sätt jagföreslagit. Vidarebör regeringen utverka bemyndigande att göra de ändringar i SPR-bilagansom behövs för att genomföra förslaget. Inomteater- och musikverksamheten finns 27 institutioner som omfattas av denstatliga personalpensioneringen. Av dessa står fyra under förvaltningmedan övriga drivs i olika privaträttsliga former. 1981/82:174 9 Denstatliga pensioneringen omfattar omkring 3600 på området verksamma personer,huvudsakligen sådana som innehar fast heltidsanställning. Härtill kommer ettavsevärt antal anställda som inte uppfyller villkoren för stafiig pension. Ioch för sig finns inget hinder för pensionsförsäkring i annan ordning än genomstaten men sådan försäkring torde bara förekomma undantagsvis. Operan, Dramatiskateatern. Svenska och är helstatligtfinansierade. Övriga finansieras med bidrag från staten och respektivekommuner. Statsbidraget utgår för dessa enligt kungörelsen (1974:451) omstatsbidrag fill vissa teater-, dans- och musikinstitutioner. I princip skallstatsbidraget utgöra av kostnaden för löner, avgifter till SPV ochsocialförsäkringsavgifter. Avtalsslutande parter ärpå arbetsgivarsidan , tillhörigt inom , och påarbetstagarsidan främst LO-anslutna och som tillhör TCO. Teater-och musikverksamhetens speciella art har kommit att starkt prägla löne- ochanställningsvillkoren på området. Dessa villkor är därför inte någon bra grundför tillämpning av det statliga pensionssystemet. Detta bygger på statenslönesystem och de för statstjänstemän gällande reglerna för avgångsskyldighet m.m. Det stora antal särbestämmelser som staten-pensionsgivaren tvingats införahar inte räckt för att avhjälpa bristerna i pensionsanordningen. Huvudpartenav konstnärlig personal pensioneras än som är normalt påarbetsmarknaden. Dansarna pensioneras vanligen , sångarna i5055-årsåldern och skådespelarna i åldern . Inom respekfive grupper gällerolika avgångsålder för män och kvinnor. Pensionen är livsvarig och värdesäkrad.Den påverkas inte av annan arbetsinkomst förrän vid , då den i vanligordning samordnas med folkpension och ATP. Detreducerade lönekostnadspålägget är en grov underskattning av vad pensioneringenav konstnärlig personal kostar. Det är heller inte rättvisande vid jämförelseav pensionskostnaden för olika institutioner, t. ex. mellan en symfoniorkesteroch en teater med stort inslag av sång- och dansverksamhet. Vadjag sagt talar för att en totalöversyn kommer till stånd vad gäller pensioneringenav personalen vid de av staten helt eller delvis finansierade teater- ochmusikinstitutionerna. Deregler som gäller för statstjänstemännens anställningar, löner och pensionerskulle i och för sig kunna göras tillämpliga på administrativ och tekniskpersonal. För den konstnärliga personalen krävs emellertid betydligt störreflexibilitet i anställningsformer, lönesättning och pensionsvillkor än den somligger i de statliga avtalen. Sedannågon tid undersöks i budgetdepartementet de tekniska förutsätt- 1981/82:174 10 ningarnaför att ersätta nuvarande SPR-reglering för teater- och musikområdet med ettsystem för pensionsberäkning som inte är bundet till ett speciellt lönesystem.Enligt min mening är det angeläget att fullfölja denna undersökning. I sambandhärmed bör pensionsåldersbestämmelserna för konstnärlig personal ses över. Jagavser också låta utreda avgiftsfrågan. Jag kan nämna attkulturrådet i skrivelse föreslagit att regeringen tar initiafivtill en översyn av ansvarsförhållandena på arbetsgivarsidan inom detstatsunderstödda kulturområdet. Denna fråga övervägs också i departementet. Jagavser att lägga fram ett förslag i frågan till regeringen. Förutomde nu nämnda grupperna av huvudmän finns ca 400 andra icke-stafiiga huvudmänvars anställda i vissa fall har pensionsrätt enligt SPR. Vissaav huvudmännen erlägger pensionsavgifter till SPV för de arbetstagare somomfattas av SPR-pensioneringen. Här återfinns huvudmän som . Sophiahemmets sjukskölerskeskola och . Anledningen till att statliga pensionsbestämmelser blivittillämpliga på arbetstagare hos huvudmän av detta slag har varit att statenansetts ha ett stort intresse av verksamheten i fråga och att denna tillstörsta delen finansierats med statsbidrag. För andra huvudmän tas pensionsavgiftenut med reducerat lönekostnadspålägg. Som exempel på sådana huvudmän kan nämnasNordiska museet och Riksutställningar. Avlöningsförmåner och andra anställnings-ocharbetsvillkor fastställs under medverkan av för flertaletav de anställda hos dessa huvudmän. Dessa arbetstagare omfattas också av detstatliga pensionsavtalet. Huvudmännen är ofta så gott som helt statsfinansieradestiftelser. Desärskilda bestämmelserna i 17 § SPR och SPR-bilagan är delvis inaktuella ochbör arbetas om. 1.4.2 Vissaicke-statliga huvudmän Sophiahemmets sjuksköterskeskola Fr.o.m.den 1 juli 1963 avfördes de arbetstagare vid de icke-statliga sjuksköterskeskolornasom varit anslutna fill SPR från det statliga pensionsområdet. Undantaggjordes för eftersom denna skola i motsatstill övriga skolor åtnjöt särskilt statsbidrag för sin verksamhet. utgårstatsbidrag även till övriga kommunala och enskilda sjuksköterskeskolor.Sophiahemmets sjuksköterskeskola har numera ingen särställning som mofiveraranslutning till SPR. 1981/82:174 11 Huvudmanför sjukhuset är Stiftelsen . Personalen vid sjukhuset har haftstatlig pensionsrätt sedan den 1 juh 1968. slöts ett avtal mellandirektionen för sjukhuset och styrelsen för stiftelsen samarbete för drift av Röda korsets sjukhus. I en framställning fillregeringen om statlig pensionsrätt åt personalen vid Röda korsets sjukhusframhölls att sjukhuset genom det träffade avtalet kommer att vara näraanslutet till en statlig institution och helt finansierat av denna. För attpersonalen skall utnyttjas på bästa sätt har sjuksköterskor, sjukgymnaster m.fl. placerats om mellan sjukhuset och Röda korsets sjukhus. Enförutsättning härför har varit att samma pensionsbestämmelser gäller för bådasjukhusens anställda. Närnu /82 har tagit över huvudmannaskapetför sjukhuset och personalen där underkastats landstingetspensionsbestämmelser gäller inte längre samma regler för pensionering avpersonalen vid de två sjukhusen. Röda korsets sjukhus är inte heller längrenära anslutet till en statlig institution utan till en landstingskommunal. Växtförädlingsanstaltenär en del av i . Föreståndaren för och förädlings- ochförsöksledare vid statsunderstödd prakfiskt vetenskaplig verksamhet på Weibullsholmhar haft statlig pensionsrätt . Fram /80 utgickvisst statsbidrag till för den praktiskt vetenskapligaverksamheten där.