prop · G503214 · 1981-12-31 00:00:00 — Den ena är attangripa problemen inom ramen för deprinciper som nuvarande avdragsrätt för fiktiv skatt bygger på, nämligen enbegränsning av statens skatteanspråk till det i yrkesmässig verksamhet tillskapade skattepliktiga mervärdet. Prop.1981/82:214 44 Den andra skulle vara att ge beskattningen av förvärv avskattepliktiga varor för konsumtion största möjligabredd. Varje skattepliktig omsättning inomlandet av en skattepliktig vara skulle då träffas av en definitiv skatt. Den privat skattefriahandeln mellan ej skattskyldiga personer måstei ett sådant system ges så litet utrymme att sådan privathandel framstår som"en i det närmaste betydelselös konkurrensfaktor för den yrkesmässiga och skattskyldiga handeln. Vid detta synsättpå mervärdeskatten torde det vara nödvändigt att pånytt ta upp det av oss tidigare framlagda men avvisade förslaget om en generell skattskyldighet för auktionsförrättare. En annan och kanske än viktigare åtgärd mäste vara attskärpa beskattningsanspråket mot sådanaföretagare som yrkesmässigt medverkar vid försäljningar av skattepliktiga varormellan privatpersoner. Som vi framhållittidigare under hänvisning till vad vi anfört i vårtdelbetänkande III kan en förmedlare medverka mycket aktivt vid sådana affäreroch under förhållanden som föga skiljer sig från försäljning i eget namn. Förmedlarens skattskyldighet ärenligt gällande regler begränsad till den uppburna provisionen trots attkundvaran kan utbjudas till försäljning i förmedlarensförsäljningslokaler i vilka han ävensjälv omsätter egna varor av samma slag. Förmedlaren kan upprätta kontrakt och avtal föruppdragsgivarens räkning och också för hans räkning uppbäraförsaljningslikvid och även diskontera upprättade avbetalningskontrakt. Uppenbart är att en sådan förmedlingsverksamhet utgjorde ett reellt hot mot den seriösa handeln främstmed kapitalvaror innan handeln tillerkändesrätt till avdrag för fiktiv skatt. Skulle denna avdragsrätt slopas måsteman enligt vår uppfattning vidgabeskattningsanspråket gentemot den yrkesmässiga förmedlingsverksamheten. Prop.1981/82:214 45 vill man skapa neutralitet mellan handeln och förmedlingsverksamheten borde den sistnämnda åläggas skyldighet att redovisa skatt på hela det vederlag den ej skattskyldige säljaren uppbärvid sin försäljning av varan. En sådan ordningkräver ett omfattande regelsystem ochskulle dessutom vålla vad vi befarar svårbemästradekontrollproblem. Man måste vidare väga de fördelaroch nackdelar som gällande bestämmelser innebäri förhållande till de äldre. Vi anser för vår del att denya bestämmel--serna i allt väsentligt undanröjtde komplikationer som följde enligt den äldre ordningen med konkurrenssnedvridande utglidningav handeln till en ofta obskyr förmedlingsverksamhet.Det kan antas att de äldre bestämmelserna i fick handeln att söka sig vägarsom inte nåddes av beskattning vare sig tillinkomst- eller mervärdeskatt. Undantaget frän skatteplikt förbegagnade personbilar skapade ett mer-värdeskattespecifiktkontrollproblem speiellt i fråga om inbytestranskationerna. Enligt våruppfattning kan därför ett återinförande av undantaget från skatteplikt för begagnade personbilar ochmotorcyklar inte komma i fräga. Köntrolltekniskt innebär den nya ordningen sådana fördelar framförden äldre att nu gällande regler mästebibehållas för bilhandeln. Ävenhandeln med sådana kapitalvaror som fritidsbåtar, och liknande arbetar under principielltsarama villkor som bilhandeln. De nu gällandebeskattningsreglerna har i allt väsentligtundanröjt de problem dessa branschertidigare hade att brottas med. Prop.1981/82:214 46 En generellt slopad rätttill avdrag för fiktiv skatt är därför enligt våruppfattning inte påkallad. Vid remissbehandlingen av vårt delbetänkande III, där förslaget ora införande av rätt till avdrag för fiktiv skatt fördesfram, förordade någon reraiss- instans att endast inbyteshandeln skulle ges en I de fall denyrkesmässige återförsäljaren vid försäljning avviss kapitalvara som dellikvid godtog ett inbyte av en begagnad vara av samma slag skulle beskattningen inskränkas till att gälla mellanavgiften, dvs. priset på den försåldakapitalvaran och inbytesvaran. En sådan ordning skulle endast kunnatillämpas för handeln med sådanakapitalvaror i vilken inbyten RSV förordade i sitt yttrande att rätten till avdrag för fiktiv skatt skulle begränsastill att gälla handeln med personbilar,motorcyklar, , fritidsbåtaroch musikinstrument. Vi anser att bådadessa alternativ i och för sig undanröjer problemen förde branscher inom vilka den föreslagnaordningen skulle få tillärapas. Redovisnings- och kontrollproblemen skulle dock återuppstå medfull styrka beträffande den stora grupp företag som driver handel med andra begagnade varor. Vi avvisar därför den nu diskuterade lösningen omett slopande av avdragsrätten för fiktiv skatt. Detta innebär också att vi i det följandediskuterar åtgärder som i princip bygger påen till det skattepliktiga mervärdet begränsad beskattning . Prop.1981/82:214 47 4.3.2 Beskattningsvärdetbestäms till skillnaden mellan försäljnings- ochanskaffningspris (nettometoden) I vissa utländska systemtillämpas en ordning enligt vilkenbeskattningen inskränks till att gälla skillnaden mellan det vederlag en skattskyldig återförsäljare uppbärvid försäljningen av en begagnad vara och det pris han själv erlagt förvaran. Denna beskattningsteknik tillämpasi för handeln med begagnadepersonbilar. Tekniken skulle kunna betecknas som en nettoraetod enligt vilkenforraellt sett något avdrag för ingående skattaldrig raedges men att varans inköpsprisavräknas från vederlaget vid bestämmandet av beskattningsvärdetvid försäljningstillfället. Den nu tillämpade tekniken med rätt till avdrag för fiktiv skatt vid anskaffning avvaran men raed skyldighet att redovisa utgåendeskatt för hela vederlaget vid försäljningen skulledå kunna betecknas som enbruttometod. Nettometoden, konsekvent tillämpad vid all yrkesmässig handel med begagnade varor, skulle i fråga om inhemska transaktioner ge samma effekt som denmedgivna rätten till avdrag för fiktiv skatt. Skiljaktigheter uppkommer dock vid återförsäljning pä export. Nettoraetoden ger en ren nolleffekt eftersora exportförsäljningen kanske skattefritt men utan någon rätt till avdrag för ingående skatt. Bruttometoden däremottillåter även den en skattefri exportförsäljning men med rätttill avdrag för fiktiv skatt. Det skattebortfall som bruttometoden gett upphov tilluppkommer inte i en beskattningsteknik enligt nettometoden. Denna har dock ettbegränsat till- Prop.1981/82:214 48 Den kan användasendast för ora-sättningsvaror i den yrkesraässiga handeln. Däremotkan den inte appliceras på anskaffningar av inventariereller andra varor för bruk i skattskyldigs verksamheteftersom det inte finns något försäljningspris från vilket anskaffningskostnaden kan avräknas. Av redovisningsmässigaoch kontrolltekniska skäl skulle en nettometod knappastkunna tillämpas inora stora delar av denyrkesmässiga handeln med begagnadevaror. Sora exempel kan näranas antikvariaten, mynthandelnoch handeln med "kuriosa". Försäljningen i dessa företag sker så gott sora undantagslöst över disk ochutan nägon faktureringsskyldighet. Detskulle stöta på betydande svårigheter för den skattskyldige att under sädana förhållanden fullgöraskatteredovisningen på ett korrekt sätt bl.a. med hänsyntill kravet att kunna visa inköpspriset för varje såldvara. En skattekontroll skulle i det närmasteomöjliggöras. Nettometoden skulle därför, så vitt vi kanfinna, få begränsas till att gälla endast vissa varor med därtill ett visst lägstapris. Om kontrollproblemen skall kunna begränsasmåste det bli fråga om lättidentifierbara varor med relativt högavärden. Redan att bestämma en värdegräns skapar som vi visat i vårt delbetänkandeIII svårbemästrade tröskelproblem. Stora delar av yrkesmässiga handeln skulle dessutom inte kunna till-lämpa eller tillåtastillämpa tekniken. För den handel som avser kapitalvarorinnebär en nettometod att denskattskyldige måste binda ett större eget kapital i varulagret. Den nu gällande omedelbara avdragsrätten förfiktiv skatt innebär 1981/82:214 49 en vid nuvarande skattesats lägre anskaffningskostnad för omsättningsvarorän vad nettometoden kräver. En övergång till nettometoden skulle därför för företag medstora varulager som kanske i vart fall säsongmässigt kan ha lågomsättningshastighet innebära en betydande likviditetspåfrestning. Med hänsyn till de invändningar i såväl materiella som skattetekniska hänseenden som enligt det anförda kan riktas mot denna lösning anser vi att den bör avvisas. 4.3.3 Rätten tillavdrag för fiktiv skatt avskärs för vara som förvärvas för försäljning pä export Som vi tidigare framhållitär nu rådande missförhållanden vid tillämpningenav bestämmelserna om rätt till avdrag förfiktiv skatt i allt väsentligt knutna till yrkesmässiga försäljningar påexport. Till att börja medfinns det anledning framhålla, att endast en mycket liten delav handeln med begagnade varor avser eller utmynnar i försäljning på export. som handlar med begagnade varor sora förvärvas med rätt till avdrag förfiktiv skatt har ingen exportförsäljning. I den månsådan förekommer torde det oftas gällaenstaka transaktioner medan omsättningen i övrigt avser inländsk omsättning. Det läckage som finns i nu gällande system kan antas ha uppkommit hos ett begränsat antal skattskyldiga inom speciella branscher. 4 1981/82. 1981/82:214 50 Vi kan heller inte finna att problemet skulle gälla rent generellt för all omförsäljning av varor på export. Sådana kapitalvaror som kan förutsättas habeskattats vid förstagångsförsäljningen har ett i princip beskattat restvärde när de ibegagnat skick för yrkesmässig återförsäljning förvärvas från någon som inteär skattskyldig. Av sarama skäl som exportförsäljning av nytillverkade varor kan ske skattefrittmed oinskränkt rätt till avdrag för ingående skatt hos skattskyldiga tillverkningsföretag eller återförsäljare är det befogat att också här avsedda varor kan exporteras heltskattefritt, dvs. med rätt för exportören att tillgodogöra sig avdrag förfiktiv skatt. Det oberättigadeskattebortfallet gäller vid exportförsäljning av sådana varor vilka har beskattats. Detgäller också när en varasom beskattats vid en tidigare förstagångsförsälj-ning undergåttvärdestegring varaninnehafts av någon inte skattskyldig, t.ex. variti privat ägo. I allt väsentligtborde ett avskärande av rätten till avdrag för fiktiv skatt vid förvärv för omsättning genom export enbart av detta slag av varorvara tillräckligt för att förhindraett o-motiverat skattebortfall. I praktiken synes dock en sådan regel inte vara tillämplig. Återförsäljarna torde regelmässigt inte redan vid anskaffningstillfället kunna avgöraom en omsättningsvara förvärvas för att därefterexporteras. En enligt vår raening praktiskt tilllämplig lösningskulle i stället vara att bibehålla den generella avdragsrätten men komplettera den 1981/82:214 51 meden skyldighet att återföra utnyttjad avdragsrätt när faktiskexpott skett. Eftersom endast en bråkdel av de varor som den yrkesmässigahandeln förvärvar med rätt till avdrag för fiktiv skatt säljs på export bör man meden på detta tekniska sätt avskuren avdragsrätt nå ettriktigt resultat med ett bibehållande av skattefriheten för omsättning på export. Detförekommer dock att yrkesmässiga uppköpare som förvärvar varor med rätt till avdrag för fiktivskatt säljer varan vidare till skattskyldiga exportföretag. Detta har förekommit i betydande omfattning inora handeln raed ädelmetallvarorinkl. guld- och silverskrot, men också i handeln med konst och antikviteter. Skattesvinnetuppkommer i dessa fall inte hos exportföretaget utan hos den yrkesmässigeuppköparen. Det avdrag sora exportören gör avser en faktisk skatt för vilkenuppköparen är redovisningsskyldig . Detskulle därför kunna vara motiverat att ålägga återförsäljare somförvärvat .vara med rätt till avdrag för fiktivskatt skyldighet att återföra avdraget om varan säljs tillannan yrkesmässig återförsäljare. En sådan ordning skulle dock innebära avsevärdakomplikationer. Sora exempel kan anföras när antikhandlare förvärvar lösöret i ettdödsbo. I lösöret ingår ofta föremål med vilka företaget normalt inte driver handel. Sädana säljs därför oftatill annan återförsäljare. Uppköparen skulle då enligt den tänkta ordningen återföra avdragför ingående fiktiv skatt som hänför sigtill de avyttrade föremålen. Detta förutsätter då en individuell prissättning avde föreraål sora ingår i det förvärvade lösöret. Detta skulle skapa ett särskilt Prop.1981/82:214 52 kontrollproblem av betydande omfattning. Skattekontrollenmäste dessutom inriktas på ätt avdragenskatt skall återföras inte endast vid en försäljning påexport utan även i alla de fall varan säljs till skattskyldig köpare. Komplikationer skulle dessutom uppkomma exempelvis i detfall en guldsmed förvärvar föremål av ädelmetall som sedan smälts ned föråteranvändning sora råvarai den egna tillverkningen. Säljs dentillverkade varan till ej skattskyldig köpareskulle rent principiellt ingen återföringsskyldighet föreligga.Om varan däremot säljs på exporteller till annan återförsäljare skulle i princip föreligga en skyldighet för guldsmeden att återföra den ingåendefiktiva skatt som belöper på i varan ingående metallskrot. Uppenbart är att en sädanordning inte kan tillärapas i praktiken. Enligt våruppfattning bör man i stället försöka finna en lösningenligt vilka korrigeringar föromotiverade avdrag för fiktiv skatt skall göras enbart vid försäljning påexport. Om dessutom korrigeringsåtgärderna kan begränsastill vissa särskilda i lagen angivna varorskulle de mervärdeskattespecifika justeringarnabehöva göras endast hos ett fåtalskattskyldiga. Med de stora vinster.man kan nå genom att koncentrera korrigeringsåtgärderna till ett begränsat antal skatteredovisningar anser vi det försvarbart med relativt långtgående detaljregleringarvad gäller denna exporthandel, om man för handeln i stort kan behålla alla de redovisningstekniska och kontrollmässiga fördelarden nu till-lämpade tekniken innebär. 1981/82:214 53 Handeln med begagnade varor av det slag vi här avser har ägnats särskild uppmärksamhetav andra skäl än de som dikterats av skattekontrollen. Ett uttryck härför är lagen (1981:2) om handel med skrot och begagnadevaror samt förordningarna (1981: 402) om handelmed skrot och (1981:403) om handel med begagnade varor. Dessa författningar träddei kraft . Gemensamt för dessa författningar äratt de syftar till att förebygga avsättning av stulet eller eljest olovligen åtkommet gods och att underlätta polisens efterspaning av sådant gods. Enligt 2 § förordningen (1981:403) om handel med begagnade varorär bestämmelserna tillärapligapå 1. mopeder, cyklar, utombordsmotorer och motorsågar, 2. symaskiner, 3. kameror samtobjektiv till kameror, projektorer, ur och kikare, 4. skrivmaskineroch räknemaskiner, 5. radio- och televisionsapparater, bandspelare, skivspelare, musikanläggningar och musikinstru- raent, 6. pälsverk, 7. naturpärlor, naturliga och syntetiska ädelstenar samt föremål som helt eller till väsentlig del bestårav guld, silver eller platina, 8. föremål som helteller till väsentlig del består av koppar, mässing,tenn, brons eller nysilver, 9. vapen medundantag av sådana skjutvapen som omfattas avvapenslagen (1973:1176), 10. alster avbildkonst, 11. konstalster avglas, porslin och annan keramik. 1981/82:214 54 Med handel avses enligt förordningen även auktionsförsäljning ochannan liknande försäljning. Vidare gäller att en obrukad vara anses sombegagnad om den utbjuds icke yrkesmässigttill den som bedriver handel enligt förordningen. Förordningen om handeln med begagnadevaror innehåller bl.a. följande bestämmelserom vad den som bedriver handel med sådanavaror har att iakttaga. Den som driver handel med varor sora här angetts skall vara registrerad enligt förordningen. Anmälanom registrering skall göras hos polismyndigheten i varjeort där fast försäljningsställe finns. Om fast försäljningsställe saknas skall anmälan göras hos polismyndigheten i den ortdär handeln huvudsakligen skallbedrivas. Anmälan för registrering skall förutom bl.a.fullständiga personuppgifter om handlarenockså innehålla uppgift om vilka slag av begagnade varor somhandeln omfattar. skall utfärdabevis om registreringen samt föra register över handlare. Tillsynen över efterlevnaden av förordningen och de föreskriftersom har meddelats raed stöd av förordningen utövasav polismyndigheten. Handlare får ta emotvaror endast av den som är känd för handlaren eller som på ett tillförlitligtsätt styrker sin identitet. När begagnade varor tas emot skallanteckningar göras på särskilda i kronologisk ordning numreradeinköpsnotor. 1981/82:214 55 1. datura närvarorna togs emot 2. varornas artoch beskaffenhet samt antal, storlek, mängdeller vikt 3. varornasfabrikat och tillverkningsnummer eller andra särskilda kännemärken 4. det överenskomna priset, för varorna 5. namn ochpostadress avseende den som har överlämnat varorna samt, om denna inte är känd för handlaren ävenpersonnummer och identitetshandlingens art. Begagnade varor sora har tagits emot får inte lämnasut eller bearbetas förrän tidigast från den dag dåvarorna togs emot. Mottagna varor skall försesmed beteckningar som hänvisar till raotsvarande inköpsnotor. Beteckningarna får inte avlägsnasförrän varorna får läranas ut eller bearbetas. De särskilda noteringarna om mottagnavaror får efterges i fråga om varor som anges i p. 8 och 9 om varornassammanlagda värde uppenbarligen understiger 100kr. .Motsvarande gäller i fråga om varor i punkt 10 och 11 om varornassammanlagda värde uppenbarligen understiger 500kr. De i 2 § förordningen under punkterna 7-11 upptagna varornasynes i allt väsentligt omfatta de varuslag för vilka rättentill avdrag för fiktiv skatt medfört problem och dessutom lett till omotiverade avdrag.Vi anser att det i första hand är detta varuområdesom behöver undantas från rätten tillavdrag för fiktiv skatt när en yrkesmässigomsättning på 1981/82:214 56 export följer pä förvärvet. I princip borde ett undantag härutöverkompletteras så att det ges en generell tillämpning päantikviteter. Detta skulle dock medförabetydande och enligt vår mening onödiga praktiska problem. Vi anser det därför vara tillräckligt om särbehandlingenutsträcks till att omfatta även möbler utöver de i nämndapunkter angivna varuslagen. Därmed tordebestämmelserna i praktiken bli tillämpliga endast påföremål med relativt högt värde och begränsade till identifierbaraobjekt som är intressanta för en internationell marknad. Av de återgivnabestämmelserna för handeln med begagnade varor framgär att en omfattande uppgiftsskyldighet införts för dennahandel. Även om erfarenheterna från denna lagstiftning ännu är begränsade synes det klart att inte minstuppgiftsskyldigheten bör bli till gagn för båderedovisningen och kontrollen av mervärdeskatt. Vi anser också att det härigenom skapats förutsättningar för att tillämpaett system sora ålägger skattskyldig, sora exporterar vara av ovan angivet slag, att i förekommande fall återföra det avdrag förfiktiv skatt som han tillgodogjort sig i samband med förvärvet av denexporterade varan. Man kan utgå från att underlaget för en sådan återföringsskyldighet finns att tillgå för både en korrekt mervärdeskatteredovisning ocb förskattekontrollen. Sora vi frarahållittidigare kan emellertid ett exportföretagha förvärvat varan från skattskyldig uppköpare som självvid sin redovisning av skatt tillgodoförtsig avdrag för fiktiv skatt. 1981/82:214 57 Det synes inte möjligtatt i dessa fall föreskriva att exportören skall återföra avdrag förfiktiv skatt som gjorts i tidigare led. Det finns därför enligt vår mening ingen annan praktisk lösning änatt införa skyldighet för den som yrkesmässigtexporterar sådan begagnad vara som här avses att återföra ett av honom åtnjutetavdrag för ingående skatt vid förvärvet, av den exporterade varan. Den skyldigheten måste vara generell och gälla oavsett om den ingående skatten är faktisk eller fiktiv. Denna lösning är inte invändningsfri. Det mervärde som en vara tillförts i ett tidigare uppköparled kommer att träffas av en definitiv skatt trots att varan senare försäljs på export. Det kan dock förutsättas attuppköparens handelsvinst uttryckt iprocent av vederlager som regel är förhållandevis låg och att den extra skattebelastningen därför inte kanvara särskilt betydande. Vi anser därför, att det förhållandevis snäva avsteg som måstegöras från en strikt raervärdeskatteraässig princip böri förevarande fall kunna accepteras. Nackdelarna fårses i förhällande till de betydande fördelarför främst handeln sora en i övrigt bibehållen avdragsrättför fiktiv skatt erbjuder. Ett särskilt problera gäller eraellertid för handeln raed guld och andra ädelmetallvaror. De varor som förvärvas från ej skattskyldiga personer är ofta avsedda förnedsmältning och framställning av finrae-tall. Det pris uppköparna erläggervid förvärv av sådana varor bestäras av. varans raetallvärde enligt ak- Prop.1981/82:214 58 tuell prisnotering päden .internationella marknaden, t.ex. Londonbörsen. Det är i dessa fall fråga om förvärv av metallskrot för en senare användning som material i affinerings-eller tillverkningsverksamhet. Metallskrotet i dessa verksamheter kan härröra dels från tidigare privata föremål av ädelmetall, dels frånindustriella sopor och avfall. Affinerings-företagen förvärvar ofta sitt skrot från yrkesmässiga uppköpare. Vissa uppköpare exporterar även metallskrot för affinering utomlands. Alla dessa förhållanden sammantagna gör att den av oss i det föregående diskuterade tekniken med en generell rätt till avdrag förfiktiv skatt vid förvärv av skattepliktig vara men med en återförings-skyldighet av den ingående skatten i de fall varan orasätts pä exportknappast kan tillärapas på handeln raed skrot av ädelraetall. Det äri många fall inte möjligt att utrönai vilken omfattning skrot för vilketfiktiv skatt avdragits ingär i framställd finraetall eller i en tillverkad vara av ädelmetall. En grundförutsättning för en beskattningsteknik som bygger pä en rätt tillavdrag för skatt som belöper pä förvärv av envara men med skyldighet att återföra avdraget i de fall varan omsätts på export är att det rörsig om identifierbara varor. Den grundförutsättningen föreliggerinte för stora delar av handeln med ädelmetaller eller varor av sädana metaller. Inte minst raed hänsyntill vad som förekommit inom handeln med ädelmetall bestämraelserna om rätttill avdrag för fiktiv skatt varit i kraft synesdet vara nödvändigt att undanta denna handel fränden generella rätten till avdrag för fiktiv skatt. 1981/82:214 59 Däremot saknas det enligt vår uppfattning anledning till att göra några avstegfrån rätten till avdrag för fiktivskatt i de fall då fråga är om förvärv av varor sorauppenbarligen är avsedda för återförsäljning i befintligtskick eller efter enbart reparation e.d. Sådanavaror betingar regelmässigt priser som vida överstiger varans metallvärde. Sora exera-pel kan nämnas en antik silverkanna eller ett värdefullt mynt av silver. Enligt våruppfattning bör raan korama till rätta med problemen i fråga ora handeln med ädelraetallskrotgenom att införa bestämmelser om förbudför avdrag för fiktiv skatt vid förvärv av föremål av guld, silvereller platina ora varans värde understiger av varans ädelraetallvärdeenligt lägsta notering inköpsdagen påinternationell varUbörs. En sådan bestäramelserbör effektivt kunna spärra rätten tillavdrag för inköp av ädelmetallvaror för nedsmältningeller för försäljning sora skrot pä export. Vi vill i detta sammanhang framhålla att ädelmetalleråsätts dagliga internationellt gällandenoteringar. Dessa är givetvis helt oberoende avhuruvida svenska branschföretag har rätt till avdrag förfiktiv skatt vid inköp från ej skattskyldiga personer. Det ärnormalt i stället sä att någonmotsvarande avdragsrätt inte föreligger förföretag i länder raed mervärdeskatt. Det är i konkurrens med den handeln somde svenska företagen arbetar.