prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Medavseende på monopol- och oligopolfallen underströk föredraganden vid 1956 årslagstiftning (prop. 1956:148 s. 41) att förhandhng i sådana fall inte skaU gåut på att undanröja själva ofullkomligheten i näringslivets struktur och attNFR sålunda exempelvis inte får förhandla om uppdelning av ett företag i flera. Dettauttalande innebär inte att möjlighet skulle saknas i övrigt att ingripa mot ettdominerande företag. Ett sådant företag kan i flera avseenden framkallaskadlig verkan som får mötas med förhandling. Så är fallet om den dominerandebegagnar sin makt tUl att vidta konkurrensbegränsande förfaranden, exempelvisdiskriminering och andra repressiva åtgärder. Frånvaronav en effektiv konkurrens kan också leda till alt ett dominerande företagunderlåter att i kostnadsbesparande syfte rationalisera sin 1981/82:165 22 verksamhet.Priserna blir därvid högre än vid en effektiv verksamhet. Så är också fallet omföretaget använder sin ställning till att ta ut s. k. monopolvinst. Avförarbetena till KBL framgår att ingripande enligt förhandlingsklausulen avseskunna ske också i dessa faU. Dettidigare nämnda förarbetsuttalandet tolkas ibland så att KBL i vart fall endasti begränsad omfattning kan antas ge möjlighet tiU ingripande motföretagssammanslagningar och uppkomsten av marknadsdominerande företag. Vid NO:s prövning av etteller en grupp företags dominerande stäUning har beaktats vad som sägs iförarbetena om att förhandling om uppdelning av ett företag i flera inte fårske. Därvid har dock inom gjorts den bedömningen att så längesammansmältning till ett företag inte har kommit till stånd, utan tvåexisterande företag alltjämt finns, en förhand-Ung inte behöver gå ut på attdela upp ett fungerande företag i flera juridiskt fristående delar. Enligtdenna bedömning kan man på ett sådant stadium rikta in sig på att förhandlabort det inflytande som ett företag har över ett annat på grund av avtal,aktieinnehav eller styrelsefunktioner. FrågestäUningenhuruvida KBL ger utrymme för prövning av företagsförvärv har aktualiseratsgenom att NO vid MD anhängig-gjort talan mot en näringsidkarerörande dennes förvärv av aktier i ett konkurrerande företag. Ärendet är ännuinte avgjort. I ett meddelat beslut har dock domstolen uttalatatt det enligt dess mening inte finns lagliga förutsättningar för att ta uppförhandling med förvärvaren i syfte att förmå denne att sälja aktierna. Vidareuttalas i beslutet att domstolen därmed inte har tagit ställning till fråganhuruvida förvärvet kan bedömas medföra skadlig verkan och föranleda förhandlingmed annan inriktning. Denna fråga kommer domstolen att pröva . 2.3.7Nuvarande former för kontroU äv företagsförvärv m. m. Konkurrensutredningenlämnar i sitt betänkande (s. 303-305) följande redogörelse över vissa medel medvUka samhäUet f. n. kan utöva inflytande över koncentrationsprocessen. Särskildatyper av företagsförvärv prövas enligt lagen (1916:156) om vissa inskränkningari rätten att förvärva fast egendom m. m. (79/lag). Lagen innebärhuvudsakligen följande. Utiändskamedborgare får förvärva fast egendom eUer gruva eller idka gruvdrift bara eftersärskilt tiUstånd som meddelas av regeringen eller, i vissa faU, länsstyrelsen.Med utländsk medborgare jämstäUs utländska bolag, föreningar, andrasamfälligheter och stiftelser. Enligt 2§ första stycket får inte heller svenskthandelsbolag vari finns bolagsman för vilken de i lagen föreskrivnainskränkningarna i rätten att förvärva fast egendom gäller, svenskt aktiebolagvars aktiebrev får ställas till innehavaren eller svensk ekonomisk föreningförvärva fast egendom eller gruva eller idka gruvdrift utan tillstånd i varjesärskilt fall. Detsamma gäller enligt 2 § andra stycket i fråga om svensktaktiebolag vars aktiebrev skaU ställas tUl viss Prop,1981/82:165 23 man.Sådant bolag kan emellertid undgå tillståndspliklen genom att visst förbehåll,s. k. utlänningsklausul, tas in i bolagsordningen. Klausulen skaU gå ut på attutiändska rättssubjekt eller tillståndsplikliga svenska rättssubjekt genomteckning eUer överlåtelse får förvärva bara en mindre del av bolagets aktier,nämligen av röstetalet för bolagets samtligaaktier och av bolagets hela aktiekapital. Aktier som fårförvärvas av utländska rättssubjekt brukar kallas fria aktier och andra aktierbundna aktier. Innehållerbolagsordningen sådan utlänningsklausul eller strängare föreskrifter fårklausulen enligt 2 § tredje stycket inte ändras utan medgivande av regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer. Sådant medgivande skall inte lämnas,om det strider mot väsenfiigt allmänt intresse att bolagets aktier förvärvasav rättssubjekt för vilket de i lagen föreskrivna inskränkningarna i rättenatt förvärva fast egendom gäller. Förvärv av aktier som sker i strid motklausulen är ogiltigt. Enligt 5a§ krävs särskilt tillstånd om rörelse eller delav rörelse skall övergå från ett icke tillståndspliktigt till etttillståndspliktigt rättssubjekt. Nyetableringaroch förvärv som görs av svenska företag utomlands kan kontrolleras inom ramenför den svenska valutalagstiftningen. Från har genom ändring ivalutalagen (1939: 350) den penningpolitiska bedömningen av svenska företagsutlandsinvesteringar kompletterats med en prövning utifrån industri- ochsysselsättningspolitiska synpunkter. Valutastyrelsen,som har att pröva företagens ansökningar om tUlstånd till valutautförsel enligtvalutalagen, har i en rapport till riksbanksfullmäktige tagit upp behovetav en utredning om de svenska utiandsinves-teringarnas effekter. Styrelsenframhåller att kontrollen av utlandsinvesteringar inte bör ses isolerat som envalutaregleringsfråga utan snarare som ett betalningsbalansproblem medindustri- och sysselsättningspolitiska aspekter. Denäringspolitiska effekterna av internationella investeringar utreds av en den30 juni tillsaU kommitté (I 1977:6). Visskontroll av förvärv kan också ske i samband med tillämpning av reglerna om dispens frånrealisationsvinstbeskattning. Enligt 35 § 3 mom. kommunalskattelagen (1928: 170) gäller att realisationsvinst på grundav avyttring av bl. a. vissa aktier i sin helhet är skattepliktig om denskattskyldige innehaft egendomen mindre än . Har han innehaft eller mera, är av vinsten skattepliktig. Vissa avdrag fårgöras, på sätt närmare anges i bestämmelsen. Kan tillämpningen av detta antashindra strukturrationalisering som är önskvärd från allmän synpunkt, kanenligt tredje stycket nämnda lagrum regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer medge befrielse därifrån heh eller delvis, om företag som berörs avstrukturrationaliseringen gör framställning därom senast den dag avyttringensker. Departementschefenanförde härom bl. 1966:90 s. 112): Dispens skall givetvis intemedges i aUa de fall då försäljningen leder tUl alt två företag slås samman.Det måste bh en bedömning från fall tUl fall. Om köpeskillingen lämnas i formav aktier i det andra företaget, torde i regel förutsättningar för dispens fåanses föreligga. Betalas köpeskiUingen i Ukvida medel har man däremot anledningställa större krav på att del är fråga om sådan från allmän synpunkt angelägenstrukturrationahsering, som bör medföra skattefrihet. Prop.1981/82:165 24 Beträffandeinvestmentbolag anförde departementschefen att genom den föreslagnadispensmöjligheten för försäljningar i struklurralionalise-ringssyfte de storaförsäljningarna inom dessa bolag ofta kommer att befrias från beskattning.Något generellt undantag för sådana försäljningar som syftar till omplacering iandra aktier förordades dock inle. Möjlighetatt medge befrielse från realisationsvinstbeskattning enligt förevarande lagrumföreligger enligt departementschefen när ett företag upplöses efter fusionenligt ABL'. En sådan fusion är ofta ett led i en strukturrationalisering. Enligtkungörelsen (1970:180) om statligt regionalpoUtiskt stöd utgår sådant stöd ivissa fall för att främja en samhällsekonomiskt och i övrigt lämpliglokalisering av näringslivet. Sådant regionalpolitiskt slöd som ul-göres avlokaliseringsbidrag eller avskrivningsbidrag eller avskrivningslån kan krävasåter bl.a. om bidragslagaren avhänder sig den rörelse eller någon betydande delav anläggningstillgångar, licenser, patent eller andra liknande tillgångareller överiåter eller belånar någon betydande del av kundfordringar i denrörelse för vilken bidraget beviljats eller nedlägger väsentlig del avverksamheten. Återkräv kan också ske om annan väsentlig ändring sker i äganderättentill rörelsen eller - när bidragslagaren är juridisk person, vari fysisk persondirekt eller genom förmedling av juridisk person har ett bestämmandeinflytande - väsentlig ändring sker i dessa förhållanden. Kungörelsen gersåledes möjlighet att pröva vissa förvärv m.m. om del säljande företaget fåttlokaliseringsbidrag eller avskrivningslån. MBLhar gett de anställda ökat inflytande och insyn i företagen. Lagen innehållersärskilda regler om alt kollektivavtal bör slutas i inflytandefrågor. Förnärvarande pågår förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter om sådana avtal.Lagen ger också arbetstagarna en förstärkt förhandlingsrätt, när längre gåendemedbestämmanderätt inte har avtalats, saml rätt till information. Dessaförstärkta rättigheter gäller alla frågor som rör förhållandet mellanarbetsgivare och arbetstagare, alltså både arbetsledningsfrågor ochföretagsledningsfrågor. Avsärskilt intresse i detta sammanhang är att den nya lagen (MBL) innehållerregler om primär förhandlingsskyldighet, vilka innebär bl. a. all arbetsgivarenär skyldig att själv ta initiativet till förhandlingar innan han fattar besluti frågor om viktigare förändringar i verksamheten. Till sådana frågor räknasbl. a. nedläggningar, omläggningar och utvidgningar av driften samt upplåtelseoch överlåtelse av rörelsen. Lagen gäller frågor som rör förhållandel mellanarbetsgivare och arbetstagare. Tillämpat på frågor som rör samgåenden meUanföretag innebär detta att lagen endast blir tillämplig i sådana fall närarbetsgivaren, dvs. det enskUda förelaget, fattar beslut om att avhända sigrörelsen eller del därav. I en situation däremot där någon köper aktierna i ettföretag i syfte att genomföra omfattande förändringar i det köpta företagelfinns del inle några vedertagna vägar för samråd. ABL bygger på ätt förvärv avaktier är en angelägenhet mellan förvärvaren och den som äger aktierna i delföretag som affären rör. Närdel gäller mycket stora förvärv förekommer det att förelagen tar kontakt medregeringen och presenterar förvärvsplanen innan förvärvet sker. Det är inteovanligt att förhandlingar också förekommer mellan 'Aktiebolagslagen (1975: 1385). -Lagen (1976: 580) om medbestämmande i arbetslivet. Prop.1981/82:165 25 företagoch kommun i samband med förvärv. Det kan t. ex. gäUa att mark-dierlokalupplåtelse från kommunens sida kombineras med utfästelser från företagenssida om en viss lägsta nivå på sysselsättningen inom kommunen. 3.1Allmänna synpunkter på konkurrensfrågorna Somjag förut framhöll är det en näringspolitisk målsättning altkonkurrensen mellan företagen skall vara fri inom de ramar som statsmakternaStäUer upp. En sådan konkurrens utgör en drivkraft inom marknadsekonomin.Denna innebär ett decentraliserat ekonomiskt system med en betydande frihet förde ekonomiska enheterna att besluta om olika åtgärder beträftände produktion,distribution m. m. Åtgärdernas inriktning påverkas i sin tur bl. a. avköparnas beteende. Det råder aUlså ett växelspel meUan utbud och efterfrågan. marknadsekonomi är lönsamheten en central faktor för företagen och alltsånågot som på ett avgörande sätt påverkar konkurréiisviljan. Detmarknadsekoftomiska systemet för organisation av produktion och konsumtioninnebär stora fördelar för konsumenterna. En fungerande konkurrens främjarnäringslivets effektivitet och utgör en prispress till nytta för dessa. Genomen mångfald i utbudet ger systemet konsumenterna valfrihet mellanolika produkter eller tjänster och möjlighet att träffa rationella val. Eneffektiv, fungerande konkurrens leder därigenom på till det bästautnyttjandet av samhällets resurser. Vad jag nu har sagtinnebär inte att marknadsekonomin är ulan ofullkomligheter eller att denalltid fungerar som det är tänkt. analys, som jag straxskall redovisa, belyser väl dessa frågor. Särskilt vill jag peka på dekonsumentpolitiska problemen. Sådana olägenheter i marknadsekonomin till trotsmåste den anses vara det bästa ekonomiska styrsystemet. Enligt min mening börvi också i fortsättningen grunda vår ekonomi på en marknadshushållning därproduktionens inriktning och storlek så långt möjligt bestäms av utbud ochefterfrågan och där företag verkar i konkurrens med varandra. Bildenär emellertid komplicerad. Utredningen framhåller att konkurrensen inte är ettsjälvändamål. Det avgörande är vUka fördelar konsumenterna kan ha av eneffektiv konkurrens. Också koncentration - i en bransch eller på en marknad kan ibland vara från allmän synpunkt lämplig eller ofrånkomlig, anserutredningen. Den pekar härvidlag bl. a. på den situationen att det finnsoutnyttjade stordriftsfördelar i produktion, distribution eller administration.Detta skapar en drivkraft mot en fortsatt koncentration. kan detfinnas andra krafter som verkar i motsatt riktning. Jagkan dela utredningens slutsats att frågan om huruvida konkurrens 1981/82:165 26 ellerkoncentration är alt föredra i vår ekonomi inle kan besvaras allmängiltigtutan måste prövas för varje särskild marknad efter de förutsättningar som råderdär. Det behöver vidare inte alltid föreligga en motsättning mellan dessabegrepp, vilket också utredningen framhåller. Ävenom en koncentration i vissa fall kan vara ofrånkomlig eUer rentav önskvärd frånsamhällssynpunkt måste dock politiken utformas med utgångspunkt i värdet av eneffektiv, fungerande konkurrens. JagvUl med det anförda ge uttryck för mitt principiella avståndstagande från enregleringsekonomi. Det är min övertygelse att åtgärder på bredast möjUga frontför att främja den önskvärda konkurrensen i stället är det från konsumenternassynpunkt bästa medlet för att öka utbudels kvalitet och bredd samt för atthålla priserna nere. Konkurrenslinjen är alltså den riktiga, om man skall kunnasätta konsumenternas bästa i första rummet. Ett upprätthållande avkonkurrenslinjen ger de bästa förutsättningarna för att skapa balans isamhällsekonomin. Mitt förslag till en ny konkurrenslag är därvid ettbetydelsefullt inslag. Medutgångspunkt i det anförda är det för mig naturligt att dra tvåhuvudslutsatser. Jag ser det för det första som ett vitalt samhällsintresse attmarknadshushållningen förstärks genom åtgärder som främjar den önskvärdakonkurrensen och motverkar såväl enskild som offentlig maktkoncentration. Minandra slutsats är att det måste vara en självklar uppgift för samhället att sålångt det är möjligt utforma sin politik på olika områden så attmarknadsekonomins ofullkomligheter kompenseras och att hinder för dessfufiktionsduglighet undanröjs. Jagvill mot denna bakgrund kort redovisa vissa omständigheter som alltid är avcentral betydelse för att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens. Förutsättningarnaför hur företagen kan arbeta i det marknadsekonomiska systemet påverkasgivetvis av de ramar som statsmakterna sätter upp. Del gäller då bl. a. denekonomiska politiken samt närings-, regional-, arbetsmarknads- ochmiljöpolitiken. regleras eller påverkas på många olika sättvillkoren för näringslivet, i syfte att uppnå skilda samhällsmål. Det är i såmåtto en självklarhet alt konkurrensen aldrig kan lämnas helt fri. Å andrasidan måste man vid utformningen av samhällets politik på detta och andraområden alltid söka upprätthålla en önskvärd konkurrens. Möjligheterna all ökakonkurrensen inom redan reglerade områden måste också övervägas. Enregleringslinje som inte ger företagen tillräckliga möjligheter att fatta egnabeslut rubbar själva grundförutsättningen i den marknadsekonomiska modellen.En centralstyrning av en sådan art ger inte utrymme för den önskvärdakonkurrensen och snedvrider det ekonomiska systemet till nackdel förkonsumenterna. Den maktkoncentration som en sådan styrning innebär ärprincipiellt betänklig också ur andra synvinklar. Prop.1981/82:165 27 ring med förekomsten av en stor andel mindre och medelstora företag -sommarknadsekonomin har som sin grundval. En annan viktigförutsättning för en effektiv, fungerande konkurrens är att det alltid finnsett fritt marknadstillträde för såväl nya företag som för varor och tjänsterfrån andra marknader. Till de grundläggande tankarna i en ekonomi med enmarknadshushållning hör ju alt det råder näringsfrihet och etableringsfrihet.En sådan frihet driver utvecklingen framåt och utgör ett tryck på de påmarknaden befintliga förelagen att inte stelna till och i stället söka varaeffektiva och hålla rimliga priser. Av detta följer att frihandeln är av storbetydelse. Importkonkurrensen på den svenska marknaden bidrar ju starkt sådan utveckling. För att det skall finnas goda etableringsmöjligheter ochförutsättningar för utveckUng av befintliga företag behövs också en välfungerande kapitalmarknad, där kapitalet kan kanaliseras till produktivainvesteringar i näringslivet. Enfrihandelsvänlig linje från vår sida underlättar också de svenska företagenstillträde till utländska marknader och därmed deras förmåga att försvara ochstärka sin konkurrenskraft såväl på hemmamarknaden som utomlands. Eneffektiv, fungerande konkurrens förutsätter vidare att företagen har tillräckUglönsamhet. Lönsamheten fungerar som den nödvändiga drivkraften tilleffektivitet, nyetablering och satsning på nya marknader. De positivaeffekterna av detta kommer genom skUda faktorer konsumenterna till dd. Dengrundsyn jag här redovisat har präglat regeringspolitiken . Dennapolitik har inriktats på en lång rad åtgärder för att förbättra näringslivetskonkurrenskraft och därmed trygga basen för välståndsutvecklingen.Regeringspolitiken går ut på att långsiktigt stärka företagenskonkurrensmöjligheter och att stimulera dem tiU ett nytänkande och till ettframtagande av nya produkter m. m. Vidare syftar denna politik till att få tillstånd en expansion på de områden där konkurrensförutsättningarna är bäst ochatt få fram en ökad nyetablering samt inbrytningar på nya marknader. Jag villi fråga om regeringens konkurrensfrämjande insatser peka på bl. a. följande. Demindre och medelstora företagens centrala roll inom marknadsekonomin harnumera uppmärksammats på ett helt annat sätt . I regeringensproposition /78:40 om åtgärder för att främja dessa företags utvecklingredovisas ett brett åtgärdsprogram. a. har de näringspolitiska insatsernapå regional nivå kraftigt ökat. Länsvis har utvecklingsfonder byggts upp istiftelseform. Deras uppgift är bl. a. att ge de mindre och medelstoraföretagen service och finansieringshjälp. Vidare har verksamheten vid Sverigesexportråd förstärkts och breddats för att främja småföretagensexportansträngningar. På beskattningsområdet har många ändringar gjorts för attstödja dessa företag. 1981/82:165 28 Huvuduppgiften för delegationen är att fortlöpande följa ochbevaka utvecklingen på småföretagsområdet, ge förslag till olika åtgärder samti övrigt lämna synpunkter och råd rörande samhällets småföretagspolitik. Särskilda rikthnjer förindustripolitiken har antagits av . Den centralauppgiften för industripolitiken har därvid angetts vara attstimulera och underlätta överförandet av produktionsresurser till de lönsammaoch konkurrenskraftiga delarna av industrin och att därmed befrämja industrinsinternationella konkurrenskraft. Som specieUt viktiga områden för att påverkaindustrins utveckling på medellång och lång sikt framhåUs försörjningen medriskkapital samt forsknings-och utveckhngsinsatser. Huvudlinjer när det gälleralt förändra näringslivets kapitalförsörjning är att påverka kapitalmarknadenså all riskkapital i ökad takt förs över till näringslivet. För atteffektivisera och ge bättre kontinuitet åt forsknings- ochutvecklingsverksamheten har ett särskUt stödprogram utformats. 1syfte att uppnå fördelen av ökad konkurrens meUan olika producenter samtidigtsom enskUda myndigheter ges ökad handlingsfrihet har särställningarna förvissa statliga bolag upphävts. Vidare har vissa statliga verksamheteröverförts tUl bolagsform, bl. a. för att arbetsbetingelserna skall bli merlikartade dem som gäUer för konkurrerande privata företag. Deolika konkurrensfrämjande åtgärder som jag här har redovisat följs löpande upp.Inom tas f. n. fram ett underlag för ett nytt förslag tillriksdagen om åtgärder för att ytterligare främja de mindre- och medelstoraföretagens utveckling. För att underlätta finansieringen för dessa företag görsstatliga insatser av skilda slag. Jag har här tecknat bildenav de allmänna konkurrensfrämjande insatser som behövs och går närmare in påkonkurrensutredningens bedömningar. Nyss berördes de ramar som samhälletställer upp för företagen. Utredningen pekar på att det ekonomiska systemetförändras genom de pohtiska besluten. Genom sitt agerande kan statsmakterna styraföretagsamheten mot de mål som de har för sin politik, konstaterarutredningen. I ett decentraliserat ekonomiskt system har samhället också ensamordnande roll, dvs. ett ansvar för att de beslut som fattas av samhälletoch av företag tillsammans ger en fungerande ekonomi. I betänkandet anges demål som i allmänhet brukar anföras för den ekonomiska politiken, nämligen fullsysselsättning, snabb ekonomisk tillväxt, jämnare inkomstfördelning, rimligprisstabUitet, balans i utrikesbetalningarna och en effektiv fördelning av deekonomiska resurserna. Demedel som samhället har till sitt förfogande för att bedriva en sådan ekonomiskpolitik som har betydelse för näringslivets utveckling och för relationernamellan näringslivet och konsumenterna återfinns enligt utredningen främst inomområdena för arbetsmarknads- och regionalpolitik, industripolitik - omfattandeockså energi- och miljöpolitik -, handdspoli- 1981/82:165 29 tik,prispolitik, konsumentpolitik, offentlig upphandling och konkurrenspolitik.Samhällets finans- och skattepolitik spelar självfallet också en stor roll förnäringslivet liksom t. ex. jordbruks- och bostadspolitik för de delar avnäringslivet som berörs därav, anför utredningen. Utredningen pekar särskiltpå det starka sambandet mellan konsument-och konkurrenspolitiken. Ytterstsyftar konkurrenspolitiken till alt ta tillvara de positiva följder förkonsumenterna som en effektiv, fungerande konkurrens för med sig. Bland annatgäller det då utbudet av varor m. m. och möjligheten till ett fritt ochrationellt val mellan dessa. En marknadsekonomi fungerar enligt ekonomiskteori så all delta utbud visserligen initieras av producenterna, menkonsumentemas fria val avgör utbudets innehåll och sammansättning. Engmndläggande förutsättning för att systemet skall fungera effektivt enligtdenna teori är att konsumenterna har fuU överblick över och är orienterade omde olika utbudens reella innebörd och inbördes värde samt handlar rationellt pågrundval av dessa kunskaper. Ett sådant idealtUlstånd kan dock knappast nås,uttalar utredningen vidare, eftersom konsumenterna har begränsade möjligheteralt överblicka utbuden och värdera olika alternativ. Till detta kommerföretagens marknadsföringsåtgärder, som påverkar konsumenterna och som kanvara mer eller mindre informativa. Enligtmin bestämda uppfattning måste här samhällets konsumenlpoUtiska åtgärder kommain som ett kraftfullt stöd för konsumenterna. Konsumentpolitiken måsteinriktas på att öka konsumenternas kunskaper, göra dem prismedvetna och aUmäntstödja och förstärka deras ställning på marknaden. Vidare gäller det att skyddakonsumenterna mot t. ex. otillbörliga marknadsföringsåtgärder, oskäligaavtalsvillkor och risker för skador på person eller egendom. Konsumentpolitikensyftar alltså till att bidra till ett sådant utbud av varor och tjänster somkvalitetsmässigt, prismässigt och till sin variation gynnar konsumenterna.Samtidigt måste man vara medveten om att samhällets åtgärder i sådant syfte isin tur minskar företagens möjligheter att fritt välja konkurrensmedel och kanöka deras kostnader.