prop · G50365 · 1981-12-31 00:00:00 — med förslag till lag omflyttning av fordon i vissa fall; Regeringenföreslår att anta det förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Enligtden nu gällande lagen (1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall får ettfordon flyttas om det är uppställt så att hinder uppkommer i trafiken eller faraför trafikolycka uppstår, om det är uppställt i strid mot föreskrift omuppställning av fordon så att snöröjning, renhållning eller annat arbete påvägen avsevärt försvåras eller om det måste anses övergivet. I propositionen föreslåsatt gällande lag upphävs och att regeringen i en ny lag får bemyndigande attbestämma dels när ett fordon får flyttas, dels vilka myndigheter som farmeddela och verkställa besluten. Härigenom kan bestämmelsema om när flyttningfår ske göras mer precisa och differentierade än f. n. Dennya lagen föreslås träda i kraft . Prop.1981/82:65 2 Lagom flyttning av fordon i vissa fall 1 § I denna lag förståsmed fordon: varje anordningsom är eller varit försedd med hjul, band eller medar och som inrättats förfärd på marken på annat sätt än på skenor, fordonsvrak: fordon sommed hänsyn till sitt skick, den tid under vilken det har stått på samma platseller andra omständigheter måste anses övergivet och som uppenbarligen harringa eller inget värde. Vad som sägs i lagen omägare av fordon gäller, i fråga om fordon som innehas på grund av kreditköp medförbehåll om återtaganderätt eller som innehas med nyttjanderätt för bestämdtid om , innehavaren och i fråga om övergivet fordon, den somsenast varit ägare. 2 §Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om rätt för statlig eller myndighet att flytta fordon i särskilt angivna fall. när det behövs för ordningen och säkerheten i trafiken eller av naturvårdsskäl. Regeringen får överlämnaåt en eller flera myndigheter att meddela tillstånd för andra myndigheter attbesluta och verkställa flyttning av fordon. 3 §Fordon som flyttas enligt föreskrifter meddelade med stöd av denna lag skall förvaras på en särskild för ändamålet avsedd uppställningsplats eller ställas så nära den plats där de anträffades att de lätt kan återfinnas. Fordonsvrak skall istället skrotas eller undanskaffas på annat sätt, sä snart det lämpligen kanske. I beslut om flyttning skall anges om fordonet är att anse som fordonsvrak. 4 §Flyttning av fordon som inte är fordonsvrak skall utföras så att de inte tillfogas onödig skada. När fordon förvaras påsärskild uppställningsplats, skall nödvändiga åtgärder vidtas för att de inteskall skadas eller brukas obehörigen under förvaringen. 5 §När ett beslut om flyttning har meddelats, skall den myndighet som meddelat beslutet underrätta ägaren så snart det kan ske. I fråga om fordon som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om skall även den som har upplåtit nyttjanderätten (uthyraren) underrättas. Om ett fordon har flyttatstill en särskild uppställningsplats och ägaren inte har kunnat anträffas, skallden myndighet som verkställt flyttningen kungöra den i ortstidning eller påannat lämpligt sätt. Myndigheten skall också vidta de fortsatta undersökningaroch åtgärder som kan anses påkallade för att göra underrättelse möjlig. 1 fall då ett fordon harflyttats till en särskild uppställningsplats, skall underrättelse enligt förstastycket innehålla upplysning om vad som enligt 6§ blir följden om fordonet inteavhämtas inom där angiven tid. Kungörelse enligt andra stycket skall innehållauppgift om följden enligt 6 § av att ägaren efter där angiven tid fortfarandeär okänd. 1981/82:65 3 6 §Är ägaren av ett fordon som förvaras på en särskild uppställnings plats inte känd, när förflutit från den dag då kungörelse om flyttningen skedde i enlighet med 5§, eller har fordonet inte avhämtats inom en månad från det underrättelse som är föreskriven i 5§ delgavs ägaren eller måste ägaren annars anses ha uppgett sin rätt till fordonet, tillfaller det kommunen, om beslutet har verkställts av en myndighet, och i annat fall staten. Fordonsvrak som harflyttats tillfaller kommunen eller staten. 7 §Ägaren av ett fordon som har flyttats med stöd av denna lag är skyldig att ersätta kostnaden för flyttningen och de övriga åtgärder som vidtagits med stöd av lagen. Ersättningsskyldighet föreligger inte, om ägaren gör sannolikt att fordonet frånhänts honom genom brott. Vid beräkning aversättningen skall fordonets värde dras av från kostnaderna om äganderättenhar övergått enligt 6§. Kostnader, som inte tas utav ägaren, skall bäras av statsverket eller, om flyttningsbeslutet harverkställts av en myndighet, av kommunen. Regeringen bemyndigasföreskriva om ytterligare undantag från ersättningsskyldigheten . 8 § Fordon som förvaras på en särskilduppställningsplats behöver inte lämnas ut förrän kostnaderna enligt 7 §betalats. 9 § Föremål som finns i ett fordon anses vidtillämpning av denna lag höra till fordonet. Om ett föremål som finns i ettfordonsvrak inte har varit avsett att stadigvarande brukas i fordonet,behandlas det dock enligt bestämmelserna i lagen (1938:121) om hittegods. 10 §Beslut enligt denna lag eller enligt föreskrifter som meddelats med stöd av lagen får inte överklagas. Dennalag träder i kraft , då lagen (1967: 420) om flyttning av fordoni vissa fall skall upphöra att gälla. Ifråga om fordon som flyttats på grund av beslut som meddelats före ikraftträdandetgäller äldre bestämmelser. 1§ andra stycket gäller inte i fråga om fordon som innehas med nyttjanderättenligt upplåtelse som har skett före den . 1981/82:65 4 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Lagrådsremissom lag om flyttning av fordon i vissa fall Lagen(1967:420) om flyttning av fordon i vissa fall (ändrad senast 1979:563)innehåller bl. a. följande bestämmelser. Ettfordon får flyttas om det är uppställt så att fara för trafikolycka uppståreller hinder uppkommer i trafiken, om det är uppställt i strid mot föreskriftom uppställning av fordon så att renhållning, snöröjning eller annat arbete påväg avsevärt försvåras eller om det med hänsyn till sitt skick, den tid undervilken det stått uppställt på samma plats eller annan omständighet måste ansesövergivet. Har ett fordon ställts upp i strid mot föreskrift om stannande ellerparkering skall fara för trafikolycka eller hinder i trafiken anses föreliggaom det inte är osannolikt att så är fallet. Beslutom att flytta fordon får meddelas och verkställas av polismyndigheten. Ikommuner som svarar för trafikövervakning enligt lagen (1964:321) om kommunaltrafikövervakning (ändrad senast 1978:235) får beslut i vissa fall meddelas ochverkställas också av en myndighet. Beslut om att flytta fordon somhindrar snöröjning, renhållning eller annat vägarbete får meddelas om vägförvaltningeneller en myndighet begär det. Regeringen eller myndighet somregeringen utser får överlåta åt en myndighet eller vägförvaltningenatt själv besluta om flyttning i sådana fall. Regeringen har i förordningen(1967:421) om flyttning av fordon i vissa fall (ändrad senast 1979:767) gettlänsstyrelsen rätt att bestämma när elier en kommunalmyndighet själv skall få fatta besluten. Medfordonsvrak förstås ett fordon som måste anses övergivet enligt de nämndabestämmelserna och som uppenbarligen har ringa eller inget värde. Ettfordonsvrak som flyttats tillfaller kommunen eller 1981/82:65 5 staten.Det skall så snart det lämpligen kan ske skrotas eller undanskaffas på annatsätt. Fordon som inte ärfordonsvrak skall föras till en särskild uppställningsplats eller ställas sånära den plats där det tidigare stod att det lätt kan återfinnas. Ägaren skalli närmare angiven ordning underrättas om flyttningen. Har ägaren inte hörts avinom från det han fick reda på flyttningen eller flyttningsbeslutetkungjordes tillfaller fordonet staten eller kommunen. Detsamma gäller om ägarenkan anses ha gett upp sin rätt till fordonet. Ägare till ett fordon somflyttats är skyldig att betala kostnaderna för flyttningen. Ett fordon somförvaras på särskild uppställningsplats behöver inte lämnas ut förränkostnaderna betalats. Ettbeslut om flyttning eller om kostnader för flyttning får inte överklagas. Systematisk tillämpning avlagen förekommer endast i ett tiotal kommuner. Flyttning i stöne omfattningförekommer uteslutande i och . flyttades iStockholms kommun ca 13000 fordon och i ca 600 fordon. Rättenatt flytta fordon som parkerats så att hinder för trafiken uppkommer ellerfara för trafikolycka uppstår har i rättstillämpningen ansetts inte innefattarätt att flytta ett fordon enbart på grund av att fordonet obehörigen varitparkerat på en parkeringsplats reserverad för visst slags fordon. Även i andraavseenden har domstol prövat tvister mellan fordonsägare och en myndighet sombeslutat om flyttning som gällt tillämpningen av denna flyttningsgrund. Stockholmskommun har hos regeringen hemställt om ändringar i lagen om flyttning av fordoni vissa fall bl.a. så att kommunen får möjlighet att flytta fordon som obehörigenparkerats på parkeringsplatser reserverade för invalidfordon och i kollektivkörfält.Även har hemställt om ändring av lagen i fråga omrätt att flytta fordon från handikapplatser. Före1967 saknades uttryckliga bestämmelser om befogenheten för allmänna organ attflytta fordon som var olämpligt uppställda. Lagen om flyttning av fordon fylldevid sin tillkomst 1967 ett uttalat behov. Den ökande bilparken hade medfört attbilvraken i naturen och fordon som parkerats så att de hindrade trafiken ellervägarbeten eller medförde trafikfara blivit ett allt större problem. Underde år som gått sedan lagen infördes har antalet fordon vuxit ytterligare.Samtidigt har samhället ökat ansträngningarna för att minska de negativa effekternaav bilismen. Med olika medel har man t. ex. försökt 1981/82:65 6 attförbättra framkomligheten för nyttotrafiken och att gynna kollektivtrafiken.Mycket arbete har också lagts ned på trafiksäkerhetsfrågor i allmänhet liksompå skyddet för miljön. Enligtmin uppfattning ligger det helt i linje med dessa strävanden att samhället harrätt att flytta fordon som parkerats så att nyttotrafiken hindras ellertrafiksäkerheten äventyras eller som skräpar ner i naturen. Jag anser emellertidockså att det är ett förhållandevis stort ingrepp mot den enskilde att flyttahans fordon. Det kan kosta mycket både tid och pengar att återfå bilen. Ettfordon bör därför få flyttas bara om starka skäl talar för det. Desom har att övervaka trafiken, dvs. polisen och, i de kommuner som har egentrafikövervakning, trafikövervakarna arbetar i en ofta hektisk trafikmiljö.Inte sällan möts de med oförstående av trafikanter som är irriterade översvårigheter i trafiken. Besluten om flyttning måste ofta fattas undertidspress. Kraven på polisen och trafikövervakarna är alltså höga. Jag anseratt deras arbetssituation kan förbättras genom att reglerna för flyttningutformas mer precist så att utrymmet för tolkning blir sä litet som möjligt. De nuvarande bestämmelsernaom när flyttning får ske är mot bakgrund av vad jag nu anfört både föromfattande och för begränsade. Genom sin allmänna utformning ger de dessutomupphov till tolkningssvårigheter. 1 begreppen "fara för trafikolycka"eller "hinder i trafiken" ryms allt efter omständigheterna ett mycketstort antal fall. finns det situationer där fara eller hinder somregel inte kan anses föreligga, men där det är angeläget att ett fordon fårflyttas, t. ex. då någon obehörigen parkerat pä en handikapplats. Jagförordar därför att de nuvarande bestämmelserna i 2§ lagen om flyttning avfordon i vissa fall till största delen ersätts med en uppräkning av konkretasituationer där flyttning får ske. En sädan uppräkning skall dels förebyggaonödiga flyttningar, dels möjliggöra flyttningar som är nödvändiga fråntrafiksäkerhets- eller framkomlighetssynpunkt, dels underlätta polisens ochtrafikövervakarnas arbetssituation. För att få den effekten bör uppräkningenvara förhållandevis detaljerad. En reglering med den detaljeringsgrad som jagnu har antytt skulle enligt min mening tynga lagtexten på ett olämpligt sätt.Därtill kommer behovet av att samordna de konkreta flyttningsgrunderna medolika regler i vägtrafiklagstiftningen. Denna beslutas i allt väsentligt avregeringen med stöd av bemyndiganden i lagen (1975:88) med bemyndigande attmeddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikationer (ändrad senast1981:705). Jag föreslår därför att regeringen fär bemyndigande att bestämma närflyttning får ske. Befogenhet att meddela och verkställa beslut om flyttningbör kunna knytas till olika punkter i den uppräkning jag ovan förordat. 1 konsekvenshärmed föreslär jag att regeringen också får bemyndigande att utse demyndigheter, statliga eller kommunala, som bör ha sädana befogenheter. Prop.1981/82:65 7 Informationsvisvill jag nämna några fall, dä flyttning enligt min uppfattning bör kunna kommai fräga. Ett fordon bör fä flyttas om det utan rätt parkerats päparkeringsplats avsedd för handikappade, om det parkerats i kollektivkörfält,på eller nära ett övergångsställe eller pä en markerad busshållplats. Fordonsom har parkerats i strid mot föreskrifter om parkering och som hindrar andrafordon att passera, eller försvårar snöröjning, renhållning eller annat arbetepå vägen bör kunna flyttas. I dessa fall bör flyttning få ske bara pä begäranav den vars verksamhet hindras eller försväras. Fordonsvrak, dvs. fordon som mästeanses övergivna och endast har ringa värde, bör liksom nu kunna flyttas.Undantagsvis kan även i andra fall än dem jag nu nämnt ett fordon ha parkeratssä olämpligt att det av trafiksäkerhets- eller framkomlighetsskäl bör kunnaflyttas. Jag tänker bl. a, på förhållandena utanför tätorter och pågenomfartsleder. Jag anser därför att polismyndigheterna även fortsättningsvisbör kunna fatta beslut om flyttning på den allmänna grunden att fordonet utgörhinder i trafiken eller fara för trafikolycka. I övrigt anser jag attbeslut om flyttning bör kunna meddelas av såväl polismyndighet som kommunalamyndigheter i de kommuner som svarar för trafikövervakning enligt lagen omkommunal trafikövervakning. Liksom f.n. bör en länsstyrelse kunna medge en vägförvaltningeller en myndighet att själv flytta fordon som hindrar t. ex.snöröjning. I detta sammanhang villjag också ta upp en annan fråga som anknyter till dem jag behandlat. Päsenare tid har det - framför allt i storstäderna - kommit att framstå som ettallt större problem att vissa fordonsägare dels systematiskt åsidosätterparkeringsföreskrifter, dels underlåter att betala påförda felparkeringsavgifter.Vid en företagen genomgång i och kommuner visadedet sig att en begränsad krets fordonsägare ansvarade för en orimligt storandel av de obetalda felparkeringsavgifterna. I svarade t.ex. 1400 fordonsägare för 91 000 obetalda avgifter. En enda person var ensamansvarig för I 800 avgifter. De förändringar i reglerna om felparkeringsavgiftersom har trätt i kraft (se prop. 1980/81:21. /81:4, rskr 1980/ 81:46)bör leda till förbättringar. I vissa situationer kan man dock inte räkna medatt ändringarna har den avsedda effekten. De fordon som jag nu syftarpå är inte sällan belagda med körförbud, oregistrerade, oskattade ochoförsäkrade. De står ofta på samma plats. Om fordonen inte kananses övergivna och sakna värde och därigenom kan betraktas som fordonsvrak,får de f n. flyttas endast om de hindrar trafiken, innebär fara förtrafikolycka eller försvårar vissa arbeten på väg. Samhället saknar i dessafall ocksä effektiva medel att driva in felparkeringsavgifterna eller förmåägarna till denna kategori fordon att fullgöra skyldigheter enligt t. ex.vägtrafikskattelagen (1973:601) (omtryckt 1979:280, ändrad senast 1980:679)eller trafikskadelagen (1975:1410) (omtryckt 1977:949, ändrad senast1980:1140). Fordonen är ofta i trafik- Prop.1981/82:65 8 farligtskick och i allmänhet sä lite värda att det inte är meningsfullt att utmätadem. Omriksdagen ger regeringen de bemyndiganden jag ovan förordat avser jag attföreslå regeringen att medge att sädana fordon får flyttas som har parkerats istrid mot föreskrifter om stannande eller parkering av fordon och som inte fårbrukas på grund av att föreskrifter i vägtrafikskattelagen eller trafikskadelageneller bilregisterkungörelsen eller fordonskungörelsen åsidosatts. Ett fordonsom varit olaga parkerat på samma plats bör också få flyttas. Iandra avseenden än dem jag ovan behandlat anser jag inte att den nuvarandelagstiftningen behöver ändras. De förändringar jag förordat är emellertid såbetydelsefulla att enligt min mening den nuvarande lagen bör upphävas ochersättas med en helt ny. Dennya lagen bör kunna träda i kraft . Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsett förslag till lag om flyttning av fordon i vissa fall. Förslaget bör fogastill regeringsprotokollet i detta ärende som bilaga. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över lagförslaget. Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. 1981/82:65 9 Lagom flyttning av fordon i vissa fall 1 § I denna lag förståsmed fordon:varje anordning som är eller varit försedd med hjul, band eller medar och sominrättats för färd pä marken pä annat sätt än pä skenor, fordonsvrak:fordon som med hänsyn till sitt skick, den tid under vilken det har stått påsamma plats eller andra omständigheter måste anses övergivet och somuppenbarligen har ringa eller inget värde. Vadsom sägs i lagen om ägare av fordon gäller i fråga om fordon som innehas pågrund av kreditköp med förbehåll om återtaganderätt eller som innehas mednyttjanderätt för bestämd tid om innehavaren och i fråga omövergivet fordon den som senast varit ägare. 2 §Regeringen bemyndigas att meddela de föreskrifter om flyttning av fordon som behövs av trafik- eller naturvärdsskäl. Regeringeneller en myndighet som regeringen bestämmer får föreskriva eller för särskildafall besluta om rätt för statliga eller kommunala myndigheter att meddela ochverkställa beslut om flyttning. 3 §Ett fordonsvrak som flyttas skall så snart det lämpligen kan ske skrotas eller undanskaffas på annat sätt. Flyttasandra fordon, skall de förvaras på särskilda uppställningsplatser för fordonsom flyttas med stöd av denna lag eller parkeras så nära den plats där deanträffades att de lätt kan återfinnas. 4 §Flyttning av andra fordon än fordonsvrak skall utföras så att de inte tillfogas onödig skada. Närfordon förvaras på särskild uppställningsplats, skall nödvändiga åtgärdervidtas för att de inte skall skadas eller brukas obehörigen under förvaringen. 5 §När ett beslut om flyttning har meddelats, skall den myndighet som meddelat beslutet underrätta ägaren så snart det kan ske. I fräga om fordon som innehas med nyttjanderätt för bestämd tid om skall även den som har upplåtit nyttjanderätten (uthyraren) underrättas. Omett fordon har flyttats till en särskild uppställningsplats och ägaren inte harkunnat anträffas, skall den myndighet som verkställt flyttningen kungöra den iortstidning eller på annat lämpligt sätt. Myndigheten skall också vidta defortsatta undersökningar och åtgärder som kan anses påkallade för att göraunderrättelse möjlig. 6 §Är ägaren av ett fordon som förvaras på en särskild uppställnings plats inte känd, när förflutit från den dag då flyttningen kungjordes, eller har fordonet inte avhämtats inom en månad från det ägaren mottog underrättelse om flyttningsbeslutet eller mäste ägaren an nars anses ha uppgett sin rätt till fordonet, tillfaller det kommunen, om 1981/82:65 10 beslutethar verkställts av en myndighet, och i annat fall staten. Fordonsvraksom har flyttats tillfaller kommunen eller staten. 7 §Ägaren av ett fordon som har flyttats med stöd av denna lag är skyldig ersätta kostnaden för flyttningen och de övriga åtgärder som vidta gits med stöd av lagen. Ersättningsskyldighet föreligger inte, när ägaren gör sannolikt, att fordonet frånhänts honom genom brott. Vidberäkning av ersättningen skall fordonets värde dras av från kostnaderna omäganderätten har övergått enligt 6§. Kostnad,som inte tas ut av ägaren, skall bäras av statsverket eller, om flyttningsbeslutethar verkställts av en myndighet, av kommunen. 8 § Fordon som förvaras på en särskilduppställningsplats behöver inte lämnas ut förrän kostnaderna enligt 7 §betalats. 9 § Föremål som finns i ett fordon anses vidtillämpning av denna lag höra till fordonet. Om ett föremål som finns i ettfordonsvrak inte har varit avsett att stadigvarande brukas i fordonet, behandlasdet dock enligt bestämmelserna i lagen (1938:121) om hittegods. Dennalag träder i kraft , då lagen (1967:420) om flyttning av fordoni vissa fall skall upphöra att gälla. I fråga om fordon som flyttats på.grundav beslut som meddelats före ikraftträdandet gäller äldre bestämmelser. Prop.1981/82:65 II , regeringsrådet , justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till lag om flyttning av fordon i vissa fall. Förslaget, som finns bilagtdetta protokoll, har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagetföranleder följande yttrande av lagrådet: Nugällande lag om flyttning av fordon i vissa fall reglerar dels i vilka fall beslutom flyttning av fordon får meddelas, dels vilken myndighet som äger meddela ochverkställa flyttningsbeslut, dels vilka rättsliga konsekvenser ettflyttningsbeslut för med sig. Det remitterade förslaget innehåller främst denändringen i förhållande till nuvarande ordning, att bestämmelser som reglerarnär ett fordon får flyttas och vilka myndigheter som äger meddela ochverkställa flyttningsbeslut inte längre skall upptas i lag utan meddelas avregeringen i förordning. För den nya ordningens genomförande föreslås i 2§,att regeringen bemyndigas att meddela de föreskrifter om flyttning av fordonsom behövs av trafik- eller naturvärdsskäl. Förslaget i denna del - som medhänsyn till bestämmelserna i 8 kap. 7 § regeringsformen inte möter hinder frängrundlagssynpunkt - innebär, om det genomförs, att delar av ett regelkomplexsom hör nära samman kommer att behandlas av olika normgivningsorgan och upptasi skilda författningar. Härigenom uppkommer vissa olägenheter. Omrättsverkningarna av flyttningsbeslut är lämpligt avvägda är sålunda vanskligtatt bedöma utan att bestämmelser om när flyttning får tillgripas blivitfastställda. Med regler om förutsättningarna för flyttning av fordon i enförfattning och bestämmelser om rättsverkningarna i annan författning blirvidare regleringen för allmänheten mindre lättillgänglig än , ivart fall om man inte i de olika författningarna tydligt markerar sambandetmellan dem. Å andra sidan kan det medföra praktiska fördelar att regler om när flyttningfär tillgripas meddelas genom förordning. Reglerna kan sålunda vinna i enkelhetoch precision genom att direkta hänvisningar kan ske till bestämmelser i vägtrafikkungörelsenoch andra av regeringen utfärdade författningar. En annan fördel är attregierna snabbt kan ändras, om det 1981/82:65 12 skullevisa sig att de fungerar mindre väl i praktiken. Även om lagrådet för sin delskulle ha föredragit, att frågan om när flyttning fär tillgripas även fortsättningsvisregleras i den lag som behandlar rättsverkningarna av flyttningen, villlagrådet inte motsätta sig den föreslagna ordningen. Lagrådetföreslär, att 2 § efter vissa huvudsakligen redaktionella jämkningar färföljande lydelse: Regeringenbemyndigas att meddela föreskrifter om rätt för statlig eller kommunalmyndighet att flytta fordon i särskilt angivna fall, när det är påkallat förupprätthållande av ordning och säkerhet i trafiken eller av naturvårdsskäl. Regeringenfår överlämna ät en eller flera myndigheter att meddela tillstånd för annanmyndighet att besluta och verkställa flyttning av fordon. Enligt5§ i förslaget skall myndighet som meddelat flyttningsbeslut underrättafordonsägaren så snart det kan ske.