prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — SALF anser att det börvara möjligt att införa en produktionsfaktorskatt i anslutning till denföreslagna skattereformen utan att industrins totala produktionskostnader behöveröka. SALF är för sin del berett att verka för en sådan utveckling. SALFanser att skattereformen bör finansieras genom en kombination av höjdmervärdeskatt och införandet av en produktionsfaktorskatt. SHIO Familjeföretagen och anser att företagen skulle fåräkna med en ökad och kvarstående kostnad för arbetsersättning om förslagetgenomfördes. Skatten på kapitalersättning kan enligt organisationerna leda tillatt företagen undviker lånefinansiering och i stället använder egna medel isyfte att inte öka underlaget för skatt och därmed i vissa faU försämrar sinlikviditet på ett olyckligt sätt. Att beskatta företagens nettoinvesteringar,bromsa nyanställningar och inte särbehandla exportinriktad verksamhet måste,anför organisationerna, bedömas som tre förödande konsekvenser för Sverigesekonomi. Organisationerna anför vidare: Organisafionernasuppfattning är att en marginalskattesänkning till stor del ärsjälvfinansierande genom tillväxt i skatteunderlaget på gmnd av ökad aktiviteti ekonomin och genom minskade incitament för skatteundandragande. I den månreformen måste finansieras bör inte företagen och företagsamheten belastas meddenna kostnad. Förslagsställarnas uppfattning att finansieringskostnaden kanövervältras bakåt finner organisationerna vara orealistisk bl. a. med hänsyntill det ekonomiska utrymmet för löneökningar och med hänsyn till förelagensnuvarande internationella konkurrenskraft. Vidare kommer en totalfinansieringav reformen att vara inflationsdrivande. Organisationerna motsätter sig därfören finansiering genom produktionsfaktorskatt eller arbetsgivaravgifter. 1981/82:197 245 Ianslutning tiU diskussionerna om finansiering av förslaget till reformeradinkomstbeskattning har också diskuterats en eventuell finansiering genommervärdeskatt. Mervärdeskatten har dock redan nått en betydande höjd, vilket isig inger betänkligheter. Den privata konsumfionens nedgång 1981 kommer enligtårets finansplan att accentueras . Själva nedgången kommer troligenej att vara kortsiktig. Att då ytterligare "belasta"konsumtionsutgifterna framstår som riskfyUt. Enhöjning av mervärdeskattesatsen från dess redan nu höga nivå accentuerarpåtagligt riskerna för en starkt ökande irreguljär näringsUvssektor. Resultatethärav kan mycket väl bli ett stort inkomstbortfall för staten. ställer sig negativ till en allmän produktionsfaktorskatt. ansluter sig till NSD:s yttrande och framhåller att sjöfartsnäringenär mycket kapitalintensiv och i synnerligen stor omfattning utsatt för internationeUkonkurrens. SRFanser att det inte är en realisfisk förhoppning att produktionsfaktorskattenskall kunna räknas av mot sänkta lönekrav, att de små och medelstora företagenhar dålig lönsamhet och litet eget kapital och därför inte skulle klara av attbetala sin del av den nya skatten, att det är motsägelsefullt att i nuvarandeläge beskatta investeringarna samt att skatten skulle försämra svenska produkterskonkurrensförmåga gentemot utländska produkter. Liknande synpunkter framförs avTrädgårdsnäringens riksförbund. Med hänsyn till kravet påkonkurrensneutralitet mellan svenska och ufiändska produkter anserriksförbundet att den statliga inkomstförstärkningen bör ske genom någon formav mervärdeskatt. anser att reformen bör finansieras genom successiva höjningarav mervärdeskatten. Förbundet förordar finansiering genom arbetsgivaravgifterframför aUmän produktionsfaktorskatt och avvisar bestämt finansiering genomhöjda energiskatter. TCOfömtsätter att sänkningen av inkomstskatten finansieras på ett sätt somuppfyller kraven pä likformighet och rättvisa. En skatt som skaUkompensera för inkomstbortfallet vid sänkning av inkomstskatten måste varasådan att även inkomster som inte är arbetsinkomster beskattas. En s. k.generell produktionsfaktorskatt uppfyller dessa krav: produktionsfaktorernaarbete och kapital beskattas lika. Därmed uppnår man också den fördelen att maninte snedvrider konkurrensen mellan olika verksamheter beroende på om de kräversärskilt stora insatser av arbetskraft eller kapital. Utöver önskemålet aft enskatt bör träffa olika verksamheter på ett Ukartat sätt, oberoende av hurkapital- resp. arbetskraftsintensiva de är, är det av betydelse att maneftersträvar skatter som inte är inflationsdrivande. Mervärdeskatt ochgenerell produkfionsfaktorskatt har samma effekt på prisnivån om löntagarnakräver oförändrade bmttolöner och ägarna en bibehåUen avkastning. I båda fallentvingas företagen höja sina priser för att tillgodose de krav som ägare resp.anställda ställer. Skatternas olika karaktärer ger emellertid fömtsättningarför skiUnader i prisbUdningen. 1981/82:197 246 Omman väljer aft höja mervärdeskatten resulterar det i en motsvarandeprishöjning, dvs. man får en övervältring framåt på konsumenterna. Om intepriserna justeras uppåt kan inte företagen tiltförsäkras oförändradavkastning,' Uksom löntagarna inte heller kan garanteras bibehållna löner. Enallmän produktionsfaktorskatt kan däremot betraktas som liktydig med endefinitiv källskatt; den utgår utan avdrag på bmttolönen, och den beskattarkapitalinkomster på samma sätt som arbetsinkomster. Den kan alltså ses som ettalternativ till inkomstskatten. En introduktion av en aUmänproduktionsfaktorskatt eller en höjning av en redan införd allmänproduktionsfaktorskatt kan alltså växlas av mot en sänkning av inkomstskatten.Med sänkta inkomstskatter kan löntagarna tillförsäkras väl så god reaUöneutvecklingsom om produktionsfaktorskatt inte hade införts. Eftersom enproduktionsfaktorskatt påverkar företagens kostnader som en bland mångautgifter, kommer också utrymmet för löneökningar att begränsas i sammautsträckning som produktionsfaktorskatten höjs. får löntagarna genomlägre inkomstskatter större nettobehållning av sina löner. När företagen får enextra utgift för produkfionsfaktorskatten, minskas deras förmåga att betalalöneökningar med exakt den summan som gär till produktionsfaktorskatt. Dessakostnader kommer att övervältras bakåt pä löntagarna liksom fallet är med derena lönesummeskatterna. Därigenom kommer löntagarna att fä lägre löner än omproduktionsfaktorskatt inte hade införts. Tack vare sänkning av inkomstskattenkan produktionsfaktorskatten införas utan att löntagarnas reallöneutvecklingförsämras. Företagens kostnadsläge kommer heller inte att påverkas avproduktionsfaktorskatten. Kostnaderna kommer bara att få en annan mbricering, produkfionsfaktorskatti stället för lönekostnader, utan att den totala kostnadsnivån förändras.Företagen har därför heller inget skäl att höja sina priser. Som instmment föratt dämpa inflationen är produktionsfaktorskatt därför överlägsen mervärdeskatt. En särskild fördel medmervärdeskatten anses vara att den inte hämmar exporten. Någon möjlighet attavlyfta produktionsfaktorskatt vid export föreligger inte.Produktionsfaktorskatten påstås därför belasta exportpriserna. Om emellertidproduktionsfaktorskatt införs med att inkomstskatten sänks, blireffekten att löntagarna inte behöver göra så stora löneyrkanden för att kunnabetala sin progressiva inkomstskatt som de skuUe bli tvungna till om ingenskatteomläggning gjordes. Härigenom blir arbetskraftskostnadens stegring, ochdärmed pi-isstegringen på exportvaror, inte högre än om skatten i stäUetskulle ha tagits ut som inkomstskatt. Den generella produktionsfaktorskatten bUrdärför som påtalats jämförbar med alla andra slag av kostnader utan att dentotala kostnadsnivån påverkas. En generell produktionsfaktorskatt driveralltså inte upp företagens kostnader vid export, trots att den inte, sommervärdeskatten, är avlyftbar. Den innebär bara att kostnaderna inom en givenram fördelas pä annat sätt. Ettspeciellt problem gäller dock om investeringar kan undantas frånbeskattningsunderlaget. TCO anser att om de administrativa problemen med attundanta investeringar blir för stora bör de inkluderas ibeskattningsunderlaget. TCO förutsätter att eventuella negativa effekter påinvesteringarna då i stället beaktas vid utformningen av skattesystemet i dessövriga delar. Kostnadsberäkningarnatas upp av RRV som anför: Prop.1981/82:197 247 Förslagetinnebär att den stafiiga inkomstskatten delas upp dels i ett grundbelopp, delsi ett filläggsbelopp (tilläggsskatt). RRV har beräknat förslagets effekterutifrån den urvalsundersökning som verket genomfört avseende 1979 årsinkomster. Inkomst och avdrag har skrivits fram med de antagandenom löner och priser som RRV hade i inkomstberäkningen förbudgetpropositionen'. I övrigt har utredningens antaganden använts. RRV avseratt förnya beräkningarna så snart undersökningen avseende 1980 årsinkomster är klar. kostnaden förmarginalskattereformen till 8900 milj. kr. och RRV till 9650 milj. kr. De olikaposterna har beräknats till följande belopp i milj. kr. Utred- RRV Diffe- ningen rens Sänkta skattesatser föratt uppnå mäletom högst statlig skatt upp tiU 16 basenheter -4485 -4491 - 6 över 16 basenheter -2190 -2766 -576 nivå(frän fiU skattesats) -f 150 -I- 150 16basenheter -hl375 -1-1123 -252 Sänktaskattesatser i lägre skikt för att åstadkomma enbalanserad reformeffekt -3750 -3682 -I- 68 Totalt -8900 -9666 -766 AvsammanstäUningen framgär att RRV beräknat totalkostnaden för reformen tiU ca765 milj. kr. mer än utredningen. Sänkningen av skatten över 16 basenheter harutredningen beräknat till 2190 milj. kr. och RRV tUl 2766 milj. kr., dvs. enmerkostnad för staten på 576 milj. kr. En del kan förklaras av att RRV har enannan framskrivning fiU . Tilläggsskatten har utredningen överskattatmed 252 milj. kr. Lönesummeutvecklingenmellan är i beräkningarna . 1981/82:197 248 Närvarande: f.d. regeringsrådet , regeringsrådetReuterswärd, justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommet utdrag avprotokoll vid regeringssammanträde har regeringen på hemställanav statsrådet och chefen för budgetdepartementet beslutat inhämtalagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändringi lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 2. lag omikraftträdande av lagen (1982:000) om ändring i lagen (1947:576) om statliginkomstskatt. Förslagen har inför lagrådet föredragits avkammarrättsrådet . Förslagen föranleder följande yttrande av lagrådet. Den skatteomläggning, som innefattas i de remitteradeförslagen, syftar främst till en väsentlig sänkning av den s. k.marginalskatten kombinerad med en begränsning av det skattemässiga värdet avunderskottsavdrag för skattskyldiga i högre inkomstskikt. Tekniskt åstadkommesdetta genom att den statliga inkomstskatten föresläs utgå i form av tvådelbelopp, gmndbelopp och tilläggsbelopp, med skilda skatteskalor och medolika underlag för beräkningen. För grundbeloppet skall underlaget utgöras avden beskattningsbara inkomsten, bestämd i princip på samma sätt som f. n., ochuttaget skall utgöra högst när reformen är fullt genomförd. Tilläggsbeloppet,som skall utgå endast i inkomstskikt över den s.k. brytpunkten, skall grundaspå ett underlag, som omfattar den beskattningsbara inkomsten ökad med främstsådant underskott i egen eller samtaxerad makes förvärvskälla, som avdragitsvid bestämmande av den skattskyldiges beskattningsbara inkomst. Härigenomkommer sådana underskott att återföras till beskattning vid bestämmande av filläggsbelopp. Reformförslaget är ett resultat av en partipolitisköverenskommelse. Den promemoria, benämnd Reformerad inkomstbeskattning, somutarbetats inom budgetdepartementet på grundval av överväganden inom enpolitiskt sammansatt expertgmpp, har remissbehandlats. Ett stort antalmyndigheter och organisationer har framfört stark kritik mot reformförslagenbl. a. i tekniskt hänseende. Remisskritiken, såvitt den avser förhållanden som lagrådetenligt 8 kap. 18 § regeringsformen har att beakta vid sin granskning, inriktarsig i stor utsträckning på befarade svårigheter att avgränsa olikaförvärvskällor frän Prop.1981/82:197 249 varandra.Det betonas att gränserna är diffusa och att dessa frågor haft förhållandevisringa betydelse i det nuvarande skattesystemet. Effekterna av att avdragsrättenenligt förslaget i princip knyts till förvärvskällan anses därför svåra attöverblicka och konsekvenserna befaras ofta bli rent slumpartade. Det anförsvidare att de skattskyldiga kan antas i fortsättningen försöka styrautvecklingen i olika förvärvskällor så att överskott eller underskott blir sålitet som möjligt och vidtaga olika omdisposilioner eller transaktioner för attundgå effekten av avdragsförbudet. Slutligen betonas kraffigt från olikamyndigheters sida att reformen väntas medföra en väsentligt ökad belastning påskatteadministrationen. De synpunkter avremissinstanserna som redovisats är enligt lagrådets mening i huvudsakbefogade. De remitterade förslagen gmndas emellertid uppenbarligen päbedömningen att de olägenheter, som kan vara förknippade med förslagen, inte ärav sådan beskaffenhet att de bör hindra att reformen genomförs enligt den valdauppläggningen. Sävitt gäller förvärvskällebegreppet har departementschefenaviserat filläggsdirektiv tiU kommittén om underskottsavdrag att med förturbehandla frågan om ändringar i utformningen. Av lagrådsremissen framgår ocksåatt det är avsikten att nu föreslå vissa ändringar i övrigt iskattelagstiftningen med syfte att uppnå förenklingar i taxeringsförfarandet. Deberörda tillämpningsproblemen har genom remissbehandlingen av departementspromemorianblivit ingående belysta. Lagrådet kan därför för sin del i detta hänseendeinskränka sig till att betona angelägenheten av att förvärvskälleproblematikensnabbt fär en lösning som är anpassad till det nya skattesystemet. Föredragningeninför lagrådet har till stor del ägt mm innan lagförslagen ännu fått sinslutliga utformning. Vid den därvid företagna lagtekniska granskningen harlagrådet i ett flertal hänseenden framfört erinringar och ändringsförlag, som iallt väsentligt beaktats i de genom remissen överlämnade lagförslagen. Medhänsyn till det anförda föranleder de remitterade förslagen ytterligareuttalande från lagrådets sida endast i följande hänseende. I10§ 6 mom. förslaget till lag om ändring i lagen om statlig inkomstskatt reglerasbl. a. det fallet att en skattskyldig erhållit lån på förmånliga villkor frånarbets- eller uppdragsgivare. Vid beräkningen av underlag för tilläggsbeloppskall ett belopp motsvarande förmånens värde läggas till den beskattningsbarainkomsten. Enligt den allmänna motiveringen skall förmånen värderas medutgångspunkt i en normalränta på samma sätt som tillämpas i fräga om fåmansförelagen.Härom anges i anvisningar (RSV Dt 1980:13) att sedvanligränta i regel inte anses "understiga det belopp som framkommer omberäkning sker efter en räntesals som motsvarar det lägsta av riksbankensdiskonto plus , antingen vid årets ingång eUer utgång". 1981/82:197 250 Denföreslagna beskattningen av ränteförmån ingick inte i det urspmngligaförslaget till åtgärdspaket. Det synes i stället närmast ha föranletts avsynpunkter som framkommit vid remissbehandlingen. Lagrådet vill därför någotkommentera förslaget. Förslaget innebär enbetydande utvidgning av skattskyldigheten för beräknad ränteförmån. Den harhittills gällt blott fåmansföretagare och Uknande, för vilka särskilda reglerom uppgiftsskyldighet m. m. gäller, och där bestämmelsen om räntebeskattningingår som ett led i åtgärder för att motverka skattefritt överförande avrörelsevinst till företagsledare och aktieägare. De nya reglema vänder sig moten helt annan kategori personer. De kommer att i princip röra anställda i allaföretag. De ränteförmåner det här gäller kan antas ofta avse lån för förvärv avbostäder. Såsom bestämmelsen utformats i förslaget blir den i principtillämplig även på offentliganställda. Lagrådet fömtsätter emellertid atttillägg inte är avsedda att göras i fräga om räntesubventioner som stats- ochkommunalanställda kan åtnjuta inom ramen för statliga och kommunala åtgärderav allmän natur till stöd för bostadsförsörjningen. För tiUämpning av denföreslagna regeln torde krävas en utvidgning av arbetsgivarnas generellauppgiftsskyldighet enligt 37 § taxeringslagen. Även om lönen som sådan inte geranledning till misstanke om att tilläggsbelopp kan bli aktuellt, kanförhållandet bli annoriunda när den skattskyldiges och hans makes totala inkomstförhållandenklarlagts. Det måste tyvärr befaras, att arbetet med utrönande av om räntesubventionförelegat och om storleken av sådan subvention kommer att motverka strävandenaatt förenkla löntagarbeskattningen. Ioch för sig är emellertid den med 10 § 6 mom. tänkta beskattningen avräntesubventioner en logisk konsekvens av den föreslagna lagstiftningensinställning i övrigt tiU räntor som avser villalån o. d. Lagrådet villframhålla att det då också får anses logiskt att vid beräkning av förmånensvärde beakta att normal ränta på bostadslån influeras inte bara av riksbankensdiskonto utan också av samhäUets subventioner fill denna sektor. Endast omarbetsgivarens subventioner av bostadslån överstiger samhäUets synes nägonegentlig förmån föreligga. Vid beräkning av normalränta för arbetsgivaresbostadslån tUl anställd torde vidare, för att en rättvisande jämförelse mednormala länefall skall kunna ske, även böra beaktas att bostadslån i storutsträckning löper med bunden ränta och under sådan bindningstid inte följerdiskontoförändringarna. Också i detta hänseende synes en avvikelse från vadsom tillämpas i fråga om fåmansföretag vara motiverad. Prop.1981/82:197 251 , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , Elmstedt,Tilländer Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag lill 1. lagom ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt, 2. lagom ikraftträdande av lagen (1982:000) om ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt. Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. 1 De remitterade förslagen Lagrådethar lämnat lagförslagen utan erinran. I fråga om 10 § 6 mom. förslaget till lagom ändring i lagen (1947:576) om statlig inkomstskatt har lagrådet dockframfört synpunkter angående tolkningen av begreppet sedvanlig ränta. Jag villi anledning härav anföra följande. Jagkan i stora delar ansluta mig till lagrådets uttalanden. I de av lagrådetåtergivna anvisningarna frän uttalas också att bedömningen /regel bör ske med utgångspunkt i diskontot. Naturligtvis finns det faU där ensådan jämförelse kan bli missvisande, varför även andra faktorer bör beaktas.Härvidlag bör man å andra sidan inte gå alltför långt. 1 det diskuterade falletmed bostadslån bör man enligt min mening inte beakta mer än de räntevUlkor somär gängse inom denna sektor. Häri ligger också att om räntan på ett lån bindsför efter förebild av vad som vanligen sker i bostadslånesammanhang såuppkommer inte någon ränteförmån som skall föranleda räntetUlägg, även om den urspmngligenavtalade räntan kan framstå som låg . 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . 1981/82:197 252 böljan ha legat på en nivå som kan betecknas som normal.Inte heller kan det anses som en sådan ränteförmån att stats- och kommunalanställldapä samma viUkor som andra får del av de förmåner som ges inom ramen för detallmänna bostadspolitiska stödet. Däremot skulle det föra för långt att t. ex.vid lån från en enskild arbetsgivare göra en bedömning med utgångspunkt frånden nettoräntenivå som uppkommer för småhusägare med stafiigt räntebidrag. Debostadspolitiska stödåtgärderna har sin givna inriktning och de är i regelockså sådana att särskilda villkor skall vara uppfyllda för att de skall utgå. I lagrådsremissen upptas fömtom de till lagrådetremitterade förslagen - förslag till 3. lag om ändringi lagen (1977: 1071) om basenhet enligl I0§ 1 mom. lagen (1947:576) om statliginkomstskatt, 4. lag om ändringi lagen (1970: 172) om begränsning av skatt i vissa fall, 5. lag om ändringi lagen (1958: 295) om sjömansskatt, 6. lag om ändringi kommunalskattelagen (1928:370), 7. lag om äiidringi uppbördslagen (1953:272), 8. lag om allmänlöneavgift, 9. lag om ändringi lagen (1981:691) om socialavgifter. Jag förklarade då att jag hade för avsikt aft inom kortåterkomma med förslag till nya tabeller för sjömansskatten och jag avser nu attta -upp denna fråga. Som jag framhöll i lagrådsremissen påkallarinkomstskattereformen vissa ändringar i fråga om den skatt som enligt reglernai lagen om sjömansskatt, , tas ut av dem som är anställda ombord på svenskahandelsfartyg. Även dessa skattskyldiga bör få del avmarginalskattesänkningarna men vidkännas avdragsbegränsningarna. Jagredogjorde i lagrådsremissen närmare för hur detta bör uppnås och lade ocksåfram erforderliga förslag till ändringar i SjL utom såvitt avser de vid SjLfogade tabeller som innehåller skattesatserna för sjömansskatten. När jag nutar upp denna fråga vUl jag i sammanhanget även föreslå några ytteriigareändringar i fråga om sjömansskatten. Dessa berör de olika komponenter som vidsidan av skattesatserna för den statliga inkomstskatten är avgörande försjömansskattens storlek. Även för dessa lämnades en redogörelse ilagrådsremissen. Storleken av dessa komponenter - värdet av naturaförmåner,vissa avdrag m. m. - bestämdes , varför en justering nu lämpligenbör ske. Sjömansskatten bör bestämmas med utgångspunkt i enkommunal skattesats på i stället för som . Denna höjningsammanhänger med att genomsnittsskattesatsen stigit för de relativt typiskasjömanslänen från 1981/82:197 253 28,26%för tiU 29,för . Vidare bör värdet av fri kost räknas uppfrån nuvarande . Detta överensstämmermed den värdering som enligt anvisningar sker vidlandtaxeringen. Tillgmnd för de nuvarande tabellerna för sjömansskatt ligger vidare bl. a. ettschablonmässigt s. k. omkostnadsavdrag med årsbelopp om . i Qärrfart och2000 kr. Med hänsyn till prisutvecklingen och tUl det förhållandetatt ett särskilt schablonavdrag på . nu föresläs för löntagare börbeloppen höjas fiU . Förslaget om slopande avavdragsrätten för på kapitalförsäkringar bör vidare medföra att ett sädantavdrag inte längre inräknas i tabellerna. Tabellerna gmndas också påett särskilt avdrag från skatten, bl. a. med hänsyn till att ombordanställdahar mindre möjligheter än andra att utnyttja de förmåner som samhälleterbjuder. Avdraget bör höjas från . i fjärrfart och . permånad i närfart till . Slutligenföreslår jag att inkomstgränsen vid beräkning av sjömansskatt för utomnordisksjöman höjs från . Riksskatteverkethar befogenhet enligt 9a§ SjL att fastställa de sjömansskattetabeller somanvänds för beräkningen av sjömansskatten i de enskilda fallen med beaktande avde ändringar som sker i fråga om uttaget av statlig inkomstskatt och storlekenav det kommunala gmndavdraget (prop. 1978/79:56, SkU 1978/79:20, rskr1978/79:108, SFS 1978:916 och prop. 1981/82:30 bU. 4, SkU 1981/82:8, rskr1981/82:14, SFS 1981:1004). De ändringar som jag nu föreslår är emellertidsådana att måste fatta beslut om dem. Det är dock tiUräckligt att nyatabeUer för sjömansskatten fastställs för . Nyatabeller för sjömansskatten har upprättats i enlighet med vad jag nu haranfört. Jaghar i lagrådsremissen redogjort för skälen till att lagrådets yttrandeinhämtats endast över förslaget till lag om ändring i lagen om statliginkomstskatt och den därtill hörande särskilda ikraftträdandelagen. Tabellernaför sjömansskatt är av sådan beskaffenhet att lagrådets hörande inte ärpåkallat. Medhänvisning tiU vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att antaga dels de av lagrådet granskade förslagen, dels övrigalagförslag. 1981/82:197 254 Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1981/82:197 255 Propositionen...................................................... ... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåU .................... ... 1 Lagförslag......................................................... ... 3 1 Förslag till lag om ändring ilagen (1947:576) om statlig inkomstskatt 3