prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Dessutom må påpekas alt paragrafen avser åtgärder som ejomfattas av VL-förslagets I kap. I 8 (se hovrättens yttrande vid I kap. 28).Efter en jämförelse med ordalagen i 2 kap. 63 8 VL ställer man sig frågan om ensådan företeelse som bad utgör en "menlig verksamhet" av det slag sombör falla under ifrågavarande bestämmelse. De villkor som paragrafen avser attuppställa lorde fä preciseras bl. a. i samband med bildande av valtenskyddsområden. Synpunkter på behovet avbestämmelser som motsvarar 8 kap. VL har redovisats i avsnitt 11.3 Företag förmarkavvattning och avledande av avloppsvatten. : I 8. Enliglulredningen (s 287) skall en grundläggande för-ulsätlning för Ivångsrätt varaatt denna möjliggör etl från teknisk och ekonomisk synpunkt lämpligareutförande av företaget. Hovrätten utgår ifrån att härmed icke avses någotavståndslagande från den för all expropriation grundläggande förutsättningen,nämligen att exproprialionsända-målel icke kan uppnås på annal sålt, sominnebär mindre intrång. Enligt motiven (s 291) skall, dåarrendator medges tvångsrätl för bevattning, rätlen anses gälla till förmänför bevattningsanläggningen. Hovrätten vill erinra om atl denna anläggning kanvara av enklaste slag utan någon fast anknytning lill arrendestället. Paragrafens formulering"tillgodogörande av yt- eller grundvatten" läcker knappastvattenregleringar och -överledningar, men enligt motiven skall även för dessaformer av vattenföretag kunna upplåtas tvångsrätt (s 288). Paragrafen bördärför ges sådan utformning att detta direkt framgår. Prop.1981/82:130 368 Det från 6 kap 7 S VLövertagna uttrycket "nödigt eller nyttig" har. såsom ert'arils ipraxis, vållat svårigheter såtillvida alt vad som är "nödigt" ocksålorde vara "nylligl". varför det varit svårl atl finna någonsjälvständig funktion för det sistnämnda rekvisitet. Uttrycket bör utbytas mot"erforderligt". Förevarande tvångsrätt kanendast upplåtas för alt främja vattenföretag. Fall kan emellertid också tänkasdå molsvarande tvångsrätt skulle vara motivei-ad för att möjliggöraskadeförebyggande åtgärd. Såsom exempel kan nämnas rätt att använda damm för sk åtcrreglering för alt uQämna flödesändringar, orsakade av korttidsregleringvid elt uppströms beläget kraftverk. Paragrafens lydelse bör ändras i enlighethärmed. Enligt 7 Kap 2 och 3488 VL harmarkägare ovillkorlig rätt att använda annans dike för att avleda vatten frånsin mark irtan skyldighet iilt utge annan ersättning än för ökat underhåll.Paragrafen medför en försämring i detta hänseende som inte särskilt motiverats.Hovrätten har emellertid inget att erinra mot en sådan förändring. Av motiven kan ej klart utläsas vadersättning enligt sista stycket skall avse. Enligt hovrättens mening börers-ältningen maximeras till företagets till nutid nedskrivnaanläggningskostnad, underhålls- och driftskostnader. Någon ersättningdärutöver, motsvarande den vinst som uppkommer för den som tillåls användaanläggningen, bör alltså ej komma ifråga. Hovrätten har under 6 kap behandlatfrågan om samordning av markavvatlnings- och avloppsintressena. Enligtmotiven (s 297) skull överträdelse av meddelat fiskeförbud föranleda straffenligt 30 8 fiskerisladgan. Så är- fallel enligl gällande lag (se 13 kap 15 8VL) men icke enligt VLF. Fiskeförbudsbestämmelser meddelas avtillståndsmyndighet eller fastighetsdomstol (15 kap 8 8 5 p VLF och s 337) ochöverträdelse av sådant förbud skulle föranleda straffansvar enligt 23 kap I 8VLF. Se i övrigt vad sorn anförls av hovrätten under sistnämnda bestämmelse. Rensning avuppgrundning, återställande av vattendrag som vikit från sitt lägeoch uppläggning av därvid erhållna massor får normalt utföras utan föregåendetillståndsprövning, således utan kontroll av myndighet. Erfarenheten har visatalt rensningsmassor stundom på grund av tidigare avloppsutsläpp har haftsammansättning som varit hälsovådlig eller eljest skadlig, bl a på grund avförekomst av ogräsfrö. Det kan däriör ifrågasättas om den enskilde förelagarenvid upplägg av större massor ensam skall få avgöra huruvida massorna kanuppläggas riskfritt. Enligl hovr-ällens mening bör överk/ägas om icke i sädanafall uppläggningen av massorna bör föregås av en anmälan lill . Jämtbygdens tingsrätt: 1 8. Vadavser vattenlagens tvångsr-älter av ser-vitirts natur har i förarbetena lilllagen anförts atl dessa upphör då förelaget kan anses vara helt övergivet,It)l7 års belänkande s. 236 f och 265. Övergivandet sägs få fill följd att demed anläggningen förenade r-ältighe-lerna av servituls natur ulan vidareförfaller och erinras om atl egendom som med äganderätt tagits ianspråk för anläggningen allQämt tillkommer dess ägare. Uttalandena synesendast ha avseende på rättighet alt ha en anläggning pä annans fastighet mendäremot inle pä frågan om äganderätt lill samma anläggning. Vid en tillämpning fullt ut av vadnu upptagits skulle således en tvängsrätt att ta i anspråk mark för avläggsplatsför all framtid komma all bestå till dess förelagel kan anses vara heltövergivet även om flotlleden avlysts och virkesutdrivningen till flottledenhelt upphört. Prop, 1981/82:130 369 emellertid,att det bör ges möjlighet att upphäva en sådan tvångsrätl, om rätten ickelängre behövs för ändamålet. Detta bör framgå av lagtexten. Jämför även vad somanförs i utredningen på s. 292 ö. Utredningen anför att ett medgivande attanvända annans anläggning i vatten allmänt torde komma att uppfattas som en lagligförklaring av denna. Enligt utredningens mening fordrar konsekvensen därför att man för sådant fall berättigar även den som med stöd av första meningen i förevarande stadgande vill använda annans anläggning att begära laglig förklaring av anläggningen. För att motstridiga beslut skall undvikas ifrå gasätter om man inle borde ta steget fullt ut och införa en skyldighet för den som begär alt få använda annans anläggning att söka lagligförklaring. Beträffande andra stycket i paragrafen harulredningen anfört att det bl a med tanke på att utredningen föreslårupphävande av bestämmelserna i 8 kap. vattenlagen om kombinerade avlopps- ochtorrläggningsföretag föreligger behov av regler som möjliggör en smidiglösning av frågan därvid det enligt utredningen bör observeras atlbestämmelserna endast ger rätt för den som avleder avloppsvatten att utföraåtgärder. Utredningen anser att även en skyldighet för denne atl vidta sådanaåtgärder i och för sig är motiverad men att beslämmelser härom synes åtminstonesåvitt avser kommuner höra hemma i byggnadslagstiftningen som är föremål fören genomgripande översyn varemot de inte ansetts böra införas i vallenlagsförslagel.Vattendomstolen anser att man bör ha kvar bestämmelser som liknar dehittillsvarande i avvaktan på alt nya bestämmelser införs i byggnadslagstiftningen. vill påpeka att lagtextenicke har något positivt uttryck för att fiskeförbud kan meddelas. Vä.xjö tingsrätt: Behovet av tvångsrälter även inya VL vitsordas. Måhända är det även riktigt att ge tvångsrätlen en sådanenhetlig och generell utformning att den kan tillämpas på vitt skilda typer avvattenföretag. Tvångsrätt avseende åtgärd för alt förebygga eller minska skadabör såsom utredningen funnit omfatta alla fall då sådana åtgärder erfordrasoavsett företagstyp. Emellertid måste reagera mot att ifrågavarandetvångsrälter (servitut) uppkommer och vinner sakrättsligl skydd genom beslut avadministrativ tillståndsmyndighel. har dessa frågor varitdomslolsfrågor enligt VL med vissa undentag för vad som bestäms vidförrättning enligt samma lag. Att beteckna det blivande förfarandet såsomvarande "i likhet med vad som gäller" (s 289 m) är därför ej heltkorrekt. Tvångsrätlen enligt detta stadgande skallanses som elt servitut. I detta ligger enligt gängse juridisk uppfattning att servitutsrätten skall belas ta viss fastighet till förmån för annan fastighet. Atl låta tvångsrätlen (servitutet) gälla till förmån för exempelvis en arrendators flyttbara bevatt ningsanläggning måste anses vara oriktigt. Tvångsrätten (servitutet) fordrar för sin uppkomstsärskilt beslut. Det bör icke komma i fråga att sådant beslut fattas avadministrativ myndighet; behörigheten att förordna härom bör i samtliga fall(utom förrättningsfallet) tillkomma domstol. Ej heller rätten att taga i anspråk markför utmål bör prövas av administrativ myndighet. Utredningen anser del ankomma påpiovningsmyndigheten att tillse atl underlagsmaterialet blir sådant att det kanligga lill grund för ett avgörande av frågan om anläggnings laglighei (s 295öx). Del må anmärkas att 24 1981/82. Prop,1981/82:130 370 det för detta - liksom för prövning av laglighelen -erfordras ingående kunskaper i vattenrättsliga sammanhang; kunskaper som ickekan beräknas vara tillgängliga hos de administrativa prövningsorganen.Ulredningen konstaterar i detta sammanhang (s 296 y) alt fastighetsdomstol somhandlägger vattenmäl icke äger pröva lagligheten av äldre anläggningar i sambandmed prövningen av frågor om användning och ändring av annans anläggning. Sådan prövningav fastighetsdomstol måste därför inskränkas till anläggningar som tillkommitefter tillstånd och där sålunda lagligheten redan är dokumenterad. Motbakgrunden av de faktiska förhållandena beträffande erfarenhet och kunskaper omvatlenrätlliga frågor förefaller en sådan konsekvens egendomlig. E.nfastighetsdomstol med utbildad och förfaren besättning av vattenrätlsligexpertis borde anses vida mer skickad för laglighetsprövning av äldreanläggningar än vad de föreslagna lillståndsmyndigheterna kan förväntas bli. Lantbruksstyrelsen: 4 8 andrastycket. Bestämmelsen medger rätl men inte skyldighet för den som avlederavloppsvatten att utföra skadeförebyggande åtgärder inom anläggningen, omåtgärderna betingas av avledandet. Enligt utredningen hör dessa beiitämmelsertill byggnadslagstiftningen. Lantbruksstyrelsen konstaterar att skyldighetenför andra än kommuner därmed inle blir reglerad. För industri och annan som kanerhålla rätt att avleda avloppsvatten till markavvatlningsföretag bör i lagföreskrivas skyldighet atl utföra och bekosta skadeförebyggande åtgärder. Omkommun, industri etc skulle tvingas in i samfällighet, vilketlantbruksslyrelsen förordar, skulle skyldigheten regleras viid förrättning. Jord och andra rensningsmassor som upptagits kanenligt nu gällande 7 kap. 5 8 vattenlagen tillfalla markens ägare eller förastill lämplig plats av den som rensar. Frågan om äganderätten till rensmassornafinns inte reglerad i förslaget. Rensmassor kan i vissa fall nära tätorter haett inte . oväsentligt värde, och en regel sorn motsvarar 7 kap. 5 S kan bl. a.därför vara motiverad. Lanthriiksnänindcn i län:1 detta kapitel behandlar utredningen bl. a. vad som skall gälla för den somvill avleda avloppsvallen lill etl markavvattningsföretag. Som lantbruksnämnden inledningsvisanfört, bedöms denna fråga ha väsentligt intresse ur jordbrukssynpunkt. Nämndenvill därför understryka vikten av att dessa frågor får en smidig lösning. Av lagtexten framgår ej hurutredningen tänkt sig att avloppsvattenfrågorna skall handläggas. Avspecialmotiveringen lill lagen kan emellertid utläsas, alt utnytQandet avannarrs vattenförelag skall kunna prövas i samband med prövning av tillståndlill ifrågavarande vattenföretag. 1 andra fall får frågan prövas avfastighelsdomstol som slämningsmål. En väsentlig skillnad jämfört medgällande lag är atl avloppsvatten-intresset ej längre skall kunna ingå i ensamfällighel för markavvattning. kan finna, lorde deföreslagna bestämmelserna ändå göra det möjligt att reglera förhållandet mellande två intressegrupperna. 1 fråga om prövningsförtarande! anserlantbruksnämnden det vara till fördel att avloppsvattenfiågorna kan prövas vidförrättning i de fall markavvattningsförelag berörs. Detta bör emellertiduttalas i lagen. Nämnden anser dessutom att denna prövningsform ej börbegränsas till de fall, där fiäga är om tillståndsprövning av valtenförelag,ulan avloppsfrågorna bör kunna tas upp även vid omprövning av äldre företag.Ökade utsläpp av avloppsvatten är enligt lantbruksnämndens åsiKl sådana ändradeförhållanden som bör kunna föranleda omprövning av ell valtenförelag. Prop.1981/82:130 371 föreslår därtor att 4 8 tredje stycket kompletteras medett klargörande angående handläggningsformen: "Prövningen enligt 4 och 7 88 skall, i den mänöverenskommelse ej träffats, ske i samband med fillslåndsprövning elleromprövning av vallen-företag. Prövningen kan i vissa fall även ske somstämningsmål enligt 18 kap. 3 S punkl 6". Med denna Komplettering anser sig lantbruksnämnden kunnaacceptera utredningens förslag. Det synes skapa förutsättningar för en smidighandläggningsform, där frivilliga överenskommelser kan förväntas bli vanliga. i : Nämnden har under Ikap. hävdat att alla som märkbart inverkar pä ett vattenföretag också skalldeltaga i förelagel. Nämnden syftar här i första hand på den inverkan imarkavvattningsförelag som bebyggelse (vägar, industrier etc ...) ochavloppshanle-ring har. Tvångsrätten enligt 9 kap. 4 8 bör dätför även vara enivångsdelaktighet. i : 1 4 8 stadgas bl. a.alt rätt kan medges att avleda avloppsvatten till annans anläggning, omväsentlig olägenhet därigenom ej vållas anläggningens ägare. Den son-| medgessådan rätt kan berättigas atl utför-a ändringar av anläggningar och ulföraskadeförebyggande åtgärder. Nämnden anser, att det i blivande lagtext bör ingåbestämmelse att den som medges rätt att avleda avloppsvatten till annansanläggning inte bara får utan skall vara skyldig att utföi-a och bekostaskadeförebyggande åtgärder till skydd för anläggningen. Vidare bör föreskrivas att den som avleder avloppsvattenlill befintlig anläggning även skall vara skyldig delta i underhållet avanläggningar i den mån anslutningen medverkar lill ökal underhållsbehov. i län:1 4 8 stadgas bl. a. att rätt kan medges atl avleda avloppsvatten till annansanläggning. Den som medges sådan rätt kan även berättigas alt utför-a ändringarav anläggningen och ulföra skadeförebyggande åtgärder inom denna. Den som fårnytta av annans anläggning skall utge skälig goltgörelse härför till ägarensamt bekosta ändringar av anläggningen och av skadeförebyggande ålgär-der. I specialmotiveringen sid 296 framhålles attbestämmelserna endast medger rätt och ej skyldighet för den som avlederavloppsvatten alt utföra åtgärderna. Det framhålles dock att bestämmelseromskyldighet att utföra åtgärderna vore rnoliverade. Enligt utredningens meninghör dock dessa bestämmelser hemma i byggnadslagstiftning, åtminstone vadbeträffar kommuner. Därmed blir dock. såvitt lantbruksnämnden förstår,skyldigheten för andra än kommuner icke reglerad. För industri och andra somkan erhålla rätt att avleda avloppsvatten till markavvattningsföretagför-eligger dä icke skyldighet att utföra ändringar och skadeförebyggandeåtgärder. Enligl lanlbruksnär-nndens uppfattning skulle rationellaste lösningenvara, att bestämmelse om skyldighet att utföra åtgärderna intogs i vattenlagen..Alla bestämmelser om tillstånd till och villkor för avledande av avloppsvattentill annans anläggning skulle därmed vara samlad i samma lag. Detta skulle utantvekan underlätta för dem. som har all handlägga sådana ärenden, liksom förallmänhelen. vill i detta sammanhang även redovisa ettannat problem i samband med avledande av avloppsvatten. Del förekommer i-åtlofta atl enskilda eller kommuner under haft utsläpp av enbartmekaniskt (låggradigt) renat avloppsvatten i vattendrag med gödsling,igenväxning och igenslamning av dessa som följd. Prop.1981/82:130 372 vattendrag har på grund härav i väsentlig grad fördyrats.Utsläppen har i de flesta fall skett utan rättslig prövning och irtanöverenskommelse med markägarna om villkoren. Enligl vad som kunnat utrönas,finns inte i 18 kap. VL-förslaget någon bestämmelse, som kan åberopas vid etlstämningsntål med krav om ersättning för fördyrat underhåll i fall somredovisats ovan. Enligl nämndens mening måste dock sådana krav kunna riktas motde ansvariga. Det är tveksamt or-r-r bestämmelsen i 34 >: miljöskyddslagen kan åberopas vid talan hos fastighelsdom.stol ellerom allmänna skadeståndsr-egler är tillämpliga vid lalan hos lingsiätt. mening borde krav om ersättning kunna pi-övas i ett vattenmål.Lantbruksnämnden ifrågasätter därför-, om inte lagbestämmelser härom bor-deingå i vattenlagen. : 4 8 öppnar enmöjlighet lör annan än ägaren att använda och ändra annans anläggning ivatten. Ulredningen säger på sid 293 alt detta kan vara av stor betydelse rrärdet gäller atl i anslutning till befintliga dammar, exvis gamla kvarn- ochkiaftverksdammar. inrätta moderna s. k. n-iinikraftverk. Styrelsen vill intebestrida atl så är fallet. industriverkels PM SIND 1977:13 är ettuttryck för det ökande intresset lör sådana sn-råkraftverk. r-r-råstedet beaktas att de små vattendr-ag det här rör sig om i stora delar av landelidag är de enda kvarvarande i-eproduk-tionsområdena för öring. Dessutom hardelvis mycket betydande allmänna medel under senare är satsats på att undanröjadammen och återställa vattendragen. Minikraftverken kan däriör medföra storafiskeskador. Styrelsen ställer sig däriör allmänl avvisande till tanken på enökad satsning på småkraftverk. I vart fall måste installationen av verkenovillkorligen vara underkastad tillståndsprövning. Avgifter motsvarandentrvar-ande 2 kap. 8 och K) 88 VL måste likaså kunna utgå. Fiskcriiniendentcn i östradistriktet: 9 kap. 5 8 oi-r-i fiskeförbud vid fiskvägar m.m. har sin direktamotsvarighet i den nu gällande vattenlagen. Bestämn-relsen är motiverad avfiskevårdsskäl och bör- tas med även i den nya vattenlagen. : I 9 kap. 68 finns bestämmelser on-r massornas placering vid rensning av uppgrundning ivattenor-nråde. Enligt lagförslaget får massorna läggas upp på närmaste strandom inte påtagliga olägenheter vållas därav. I meningen därpå bör enligtnaturvår-dsverkets mening uttrycket "i närheten" utgå så attföljande lydelse erhålles: "massorna får eljest föras till annat lämpligtställe". Verket vill i sammanhanget erinra om att uppläggning av fastavfall och fasta ämnen omfattas av pr-övningsplikt enliglmiljöskyddslagstiftningen. Elt påpekande om detta bör tas in i den nyavattenlagen. : I kapitlethar utr-edningen samlat bestän-rrnelser on-r bildande av servitut lill förmånför vattenföretag. strömfallstästighel eller vattentäktsfastighel. Kapitletinnehåller också bestämmelser om bildande av servitut till förmånföra\'loppsför-elag - som i övrigt inte r-egleras i lagförslaget - avseenderätt att utnytQa befintligt dike eller annan r-nark-avvatlningsanläggning samtbestämmelser om rätt all vidla skadeförebyggande åtgärder. Om markavvattningsförelagen försöver till AL. som LMV har förordat, synes frågor om rättigheter som anknytertill sådana för-etag i princip bör-a lämnas utanför VL och i stället behandlasenligl AL eller FBL. Servitut som bildas enligt VL bör-uppenbarligen underkastas planmässig bedömning i samma ulslräckning somservitut som bildas enligl AL eller FBL. Närmasi till hands liggeratt låtalillåtlighetsvillkoren för vattenföre- 1981/82:130 373 tag (3 kap.) gälla också för servitut enligt förevarandekapitel. Uttrycklig föreskrift om delta bör las upp i lagen. Del sagda börgälla både när rätfighel tillkommer genom beslut av tillståndsmyndighet och närfastighetsdomstol beslutarom rättighetens tillkomst. Enligt förslaget skall servitutkunna bildas inte bara i anslutning till tillkomsten av elt vattenföretag utanockså helt fristående. Frågan väcks i sådant fall genom stämning tillfastighetsdomstol. 1 detta avseende innebär förslaget en viss utvidgning iförhållande till gällande rätt, som medger fristående bildande av tvångsrätlendast till förmån för vissa företagslyper (vattenbyggnad och grundvatlentäkt). Med hänsyn till de möjligheter atlbilda servitut som FBL och AL ger -och ytterligare kan komma att ge efter nupågående översyn av dessa lagar - kan det sättas i fråga om det finnstillräckliga skäl att tillhandahälla möjlighet lill fristående bildande avservitut genom beslul av fastighetsdomstol i den utsträckning som förslagetinnebär. Behandling av sådana frågor genom faslighetsbildningsmyndighetensförsorg torde i allmänhet vara en belydligt rationellare lösning med hänsyn bl.a. till behovet av kontakt med samhällsplanerande organ och behovet i vissafall av fältundersökning och kartläggning. Eftersom förhållandena kan ändrasbör möjlighet finnas att också ändra eller upphäva servitut som har bildats.Det framgår inte klart av lagförslaget i vad mån VL avses ge möjlighet tillsådan omprövning. Servitut enligt förevarande kapitelbör kunna bildas inte bara i annans fastighet, som lagtexten anger, ulan ocksåi egen, om detta yrkas. iSkåne: 1 8 6 stadgas om markägares skyldighet all efter underrättelse å sinatill vattenområdet gränsande marker, mottaga rensningsmassor. Vi finner sådanaåtgärder helt naturliga men hyser ur jordbrukssynpunkt speciella synpunkter vadgäller ogrässpridning med vattnet och dessa rensningsmassor. Vi avser därvid iförsta hand flyghavren. Berörda markägare (arrendatorer) bör i sådana fall särskiltuppmärksammas i flyghavrefrågan och ges stöd. ersättning och medverkan i dennakamp från markavvattningsföretaget. i län:Länsstyrelsen anser att i 9 kap. 6 8 bort klart uttalas på vad sätt markägarenskall underätlas om det förestående företaget. Enligt mening börmarkägaren underätlas genom delgivning. i : 19 kap. 6 8 talas om massuppläggning. Även här bör det allmänna synsättet viduppläggning och efterbehandling gälla. Andra meningen "Massorna får eljestföras till annat lämpligt ställe" samt den sista bisatsen i samma paragraf"som inte föranleder oskälig kostnad", bör ändras. Ekonomiskafaktorer och förelagsmässiga överväganden bör inte ensidigt inskränka påmöjligheterna all få massorna placerade på lämplig plats. : 4 8. Formuleringen av förstastyckel synes uleslula all en samfällighet enligt VL-förslaget medges ilagrummet avsedd rätt. Situationer är vanliga där en samfällighel har behov altanvända annans anläggning i vatten utan alt kunna erbjuda eller tvingaanläggningens ägare all för ändamålet inträda som delägare i samfällighet.Genom inskjutande av orden "för ändamålet" efter"tillämpliga" kommer lagrummet atl avse även sådana fall. Kommentaren i specialmotiveringen till tredje stycketantyder en inskränkning i förhållande till vad som gäller enligt VL2:15,nämligen fördel fall atl någon utan särskilt tillstånd använder annansanläggning. 1981/82:130 374 Klintberg, Om byggnade i vatten, s. 100 f.) En sådaninskränkning torde inte åsyftas. 1 specialmotiveringen gesanvisningar hur skälig goltgörelse till anläggningens ägare bör beräknas.Dessa anvisningar är mer preciserande än molsvarande bestämmelse jämteanvisningar i 7 kap. 9 8 VL-förslaget. något som förefaller mindre lämpligt. Erfarenheter har visat attändamålel med de åtgärder som avses i lagrummet understundom kan främjas av attföretagen utövar visst fiske i anslutning till åtgärderna, t. ex. föi- avel.undersökning eller kontroll. Detta förutsätter all för-etagaren disponerarfiskerätt inom vattenområdet i IVågn. Om så ej är fallet, finnes för närvarandeingen möjlighet för föietagaien att erhålla tvångsrätl. Det synes lämpligt attnu tillskapa en dylik möjlighet. Det kan ske genom att lagrummet tillägges enmening av följande lydelse: "För samma ändamål må företagare medgivas rättatt utöva visst fiske". Svenska vatten- och(ivloppsve,'-ksf öreningen: var-ande VL 8 kapitel har utgått och skallersättas med bestämmelser i . m.fl. Föreningen saknar en närmareprecisering av antydda revideringar av va-när-nndens befogenheter. 1 dettasammanhang må erinras om att det inte alltid är kommuner som är huvudmän förallmänna va-anläggningar. Förfaringssättet att erhållatvångsrätl genom LedL är relativt nytt och förrältningspraxis inom området harännu inte hunnit utbildas. För tvängsrätt gäller alt alla intrångsersältningarskall vara fastställda innan rätten får tas i anspråk. Del kan i praktiken varasvårt att fastställa vissa smärre inträng, t. ex. torrläggning av en brunninnan företaget färdigställts.