prop · G503148 · 1981-12-31 00:00:00 — Prop.1981/82:148 13 industripolitikens inriktning m.m. vara att - ökaproduktionen av industrivaror och tjänster för alt genom ökad export ochminskad import bidra till den externa balansen - ökaeffektiviteten i industrin för alt därigenom lämna största möjligaresursutrymme åt andra samhällssektorer - utvecklaindustrin så alt den kan bidra till en regional balans och utnyttja undersysselsattaresurser - medverka tillalt strukturomvandlingen sker i socialt acceptabla former. Regionalpolitikens mål är att skapa förutsättningar för enbalanserad regional utveckling ulan snabba och omfattandebefolkningsomfördelningar mellan och inom länen. Medan industripolitiken avsesfrämja ett decentraliserat ekonomiskt system byggt på marknadshushållningensprinciper syftar åtgärderna inom regionalpolitiken, till att korrigeramarknadskrafterna av hänsyn till andra polifiska mål som eljest bedöms fåalltför liten vikt. Deregionalpolitiska stödmedlen är uppbyggda främst för atl medverka lill attskapa ökad sysselsättning i de regioner som har långsiktiga arbetsmarknadsproblemoch låg industrialiseringsgrad. Vissa möjligheter finns alt använda regionalpolifisktstöd också i regioner som drabbas av sysselsättningsproblem i samband medstrukturförändringar inom industrin. I samband med genomgripande strukturella förändringar avnäringslivet ställs arbetsmarknadspolitiken inför två huvuduppgifter, nämligenatt underiätta överföringen av arbetskraft från tillbakagående till expansivadelar av ekonomin och all medverka till att strukturomvandlingen sker i socialtacceptabla former. Däremot ärdet inte ett arbetsmarknadspolitiskt intresse alt permanent upprätthållasysselsättningen i en viss bransch. Målet är istället att bereda långsiktigttryggad sysselsättning. Ett generellt branschstöd kan därför inlemotiveras från arbetsmarknadspolifiska utgångspunkter. Sysselsättningsstödjandeinsatser är motiverade endast under mycket begränsade tidsperioder eller förorter och regioner med myckel stora sysselsättningsproblem.Arbetsmarknadspolitiken är till sin karaktär selekfiv. Sverigessäkerhetspolitiska situation ställer särskilda krav på att en t'il\räckl'igförsörjningsberedskap kan upprätthållas i fråga om oundgängliga varor ochtjänster. För alt fillgodose dessa krav kan plika slag av förberedelser föromställning och åtgärder aktualiseras. Exempel härpå är beredskapslagring, upprätthållandeav produktionskapacitet i malpåse samt köp av beredskapstjänster från företaginnebärande att staten ersätter företaget för att upprätthålla nödvändigproduktionskapacitet. I fråga om två industribranscher, teko och läderskor, harverksamheten som helhet ansetts så betydelsefull atl särskilda nivåer förproduktionskapacitet (teko) och produkiion (läderskor) fastställts som inte börunderskridas. Prop.1981/82:148 14 2.3.2 Industripolitiskt mål för lekopolitiken Det övergripande industripolitiska målet i fråga omtekoindustrin är mot bakgrund av de förändrade konkurrensbetingelserna förbranschen att främja sådana omställningar som stärker konkurrenskraften ochdärmed sysselsättningen på lång sikt. Konkurrenskraften stärks genom påverkan på bl.a.branschens struktur samt förelagens effektivitet och marknadsföringsinsatser. 2.3.3 Försörjningsberedskapspoliliskt mål/riktmärke för tekopoliliken beslöt om vissa mål för försörjningsberedskapenpå tekoområdet (1977/78:42, FöU 1977/78:5, rskr 1977/78:81 och NU 1977/ 78:41, rskr1977/78:172). Enligt beslutet bör försörjningsuthålligheten bestämmas medutgångspunkt i en avspärrningssiluation följd av en efterkristidav ungefär den längd som har studerats i försöken med långsiktsplanering inomdet ekonomiska försvaret. Detta innebär en uthållighet på omkring . Den försörjningsstandard som minst skall kunnaupprätthållas bör i stort motsvara den s.k. krisgarderoben och dettillförselbehov av tekovaror som föreslagits i promemorian (Ds H 1977:1) Kläderi kristid. Vidare förutsätts en viss krisimport. Med utgångspunkt i dessa förutsättningar och vissa andraanlaganden redovisades i propositionen det behov av produktion i fråga om olikatekovaror som måste kunna tillgodoses under en treårig kris. Mot bakgrund av bl.a. studier som genomfördes av ÖEF,AMS och SIND och på basis av de av beslutadeplaneringsnormerna för;försörjningsberedskapen på tekoområdet, redovisaderegeringen nivåer avseende den produktionskapacitet som avförsörjningsberedskapsskäl bör upprätthållas i form av löpande produktion (prop.1978/ 79:145). Härvid förutsattes en krisimport på omkring en fjärdedel av den årligaMmportenunder . Efterförslag av regeringen beslöt att etl upprätthållande avden produktionskapacitet i fråga om olika tekovaror som enligt gällandeplaneringsnormer erfordras av försörjningsberedskapsskäl skall betraktas somett riktmärke för den fortsatta försörjningsberedskapspolitiken (prop.1980/81:100 bil. Min företrädare framhöll i propositionen att särskildvikt bör läggas vid att på det grundtextila områdel upprätthålla denproduktionskapacitet som erfordras enligt gällande normer. Uttalandetföranledde ingen erinran från sida (NU 1980/81:47, rskr1980/81:279). ÖEF lämnar rapportertill regeringen om hur den i en kris bedömda möjliga produktionen utvecklas iförhållandet till behovet av produktionen. Som jag redovisat i det föregåenderådde i 1981/82:148 15 i stort sett balans mellan produktionsbehovoch möjlig produkfion, med undantag för produktionen av arbetshandskar och lättkonfektion samt ifråga om bomullsgarn. När del gäller det av ÖEF berördaproblemet om hur det i en krissituation ökade behovet av yrkesutbildadarbetskraft skall tillgodoses, har jag erfarit alt ÖEF f.n. särskilt studerardenna fråga. Ett underlag för arbetet är bl.a. den av lekodelegafionen år 1980genomförda utredningen om tekoindustrin och den yrkesutbildade arbetskraften. 1978 årsförsvarskommitté behandlar i sitt slutbetänkande (Ds Fö 1981:14) Totalförsvaret1982/87 målen för försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet. Kommitténframhåller bl.a. följande. Inom beklädnadsprogrammet bör beredskapsåtgärderna enligtkommitténs mening inriktas så att nödvändiga behov i en krissituation ihuvudsak kan tillgodoses genom inhemsk produktion. För försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet harstatsmakterna vidare angett detaljerade anvisningar avseende bl.a. imporlantagandenoch normer för den s.k. krisgarderoben. Vid sina överväganden har kommitténfunnit att dessa normer, ställda i relation till de övriga primära överlevnadsbehoven,ger uttryck för en högre ambition än inom andra motsvarandeförsörjningsområden. anser att balans bör råda i fråga om ambitionernaför primärbehoven och föreslår därför att planeringsnormerna förbeklädnadsprogrammet ses över. Kommittén anser det vara särskilt angelägel alt behovet avproduktionskapacitet tryggas beträffande viskosfibrer, bomullsgarn, kam- och kardgarn,väv, läderskor samt vad som erfordras för sjukvårdens och försvarsmakternassärskilda behov. För att prioriterad verksamhet skall kunna upprätthållas ierforderlig omfattning anser försvarskommittén också att vissa medel måsteavdelas för försörjningsberedskapsstöd till dessa och vissa andra delbranscher. Jag ansluter mig lill försvarskommitténs förslag tillinriktning av beredskapsåtgärderna på beklädnadsområdet. förordar jag således att planeringsnormerna för beklädnadsprogrammetses över. Vid översynen och de avvägningar som därvid aktualiseras iförhållande till ambitionerna på andra försörjningsområden, bör beaktas vadjag har uttalat om behovet av alt försörjningsförmågan i förstahand skall säkerställas på försörjningsområden som är centrala för individensöverlevnad och samhällets funktion. Beklädnad utgör ett sådant område. Medhänsyn härtill bör målet för försörjningsuthålligheten inte sänkas. Däremot ärdet rimligl att överväga förändringar av andra normer främst avseendeden försörjningsstandard som bör kunna upprätthållas i en krissituation. 1981/82:148 16 Försörjningsberedskapen är ett av de viktigaste skälen förslaten att stödja tekoindustrin. De särskilda åtgärder som Sverigessäkerhetspolitik motiverar för att upprätthålla en minsta produktionskapacitetpå oundgängliga försörjningsområden har också mött viss förståelse hos vårahandelspartners. Det är mot denna bakgrund väsentligt att en översyn grundas påett kvalificerat underlag. Jag är därför inte beredd att utan föregåendeutredning lämna förslag till förändrade planeringsnormer. Jag avser låta genomföra en översyn av planeringsnormerna,varvid i första hand försörjningsstandarden kommer att ses över. Resultatet avöversynen bör föreligga i sådan tid att hänsyn härtill kan tas i 1983 årsbudgetproposition. 2.3.4 Övriga måUriktmärken för tekopolitiken Riktmärket om en i allt väsentligt bibehållenproduktionsvolym behandlade regeringens förslagom medelstilldelning till för att täcka kostnaderna för bl.a.fortsatt drift vid den statliga tekokoncernens enheter i Norsjöoch (prop. 1978/79:43 bil. 1, NU 1978/79:16, rskr 1978/79:122). Isamband härmed uttalade bl.a. att regeringens proposition våren 1979om insatser på tekoområdet borde innehålla en övergripande plan för samhälletsinsatser på detta område på såväl kort som lång sikt. Planen borde syfta tillalt dåvarande produktionsvolym i allt väsentligt skulle bibehållas. Vid behandlingen av prop. 1978/79:145 om åtgärder förtekoindustrin ansåg näringsutskottet i sitt betänkande (NU 1978/79:48) attriksdagen inte borde frångå sitt tidigare önskemål om att dåvarande produkfionsvolymi allt väsentligt skall bibehållas. gav regeringen till känna vadutskottet anfört (rskr 1978/79:390). I samband med behandlingen av motioner rörandetekoindustrin framhöll näringsutskottet (NU 1979/80:39, rskr1979/80:381) att en bärande tanke 1979 var att produkfionsvolymi allt väsenfligt skulle bibehållas. Efter förslag av regeringen beslöt våren 1981att elt upprätthållande av produktionsvolym bör utgöra ett riktmärkeför den fortsatta tekopolitiken (prop. 1980/81:100 bil. 14, NU 1980/81:47, rskr1980/ 81:279). har enligt statistiska centralbyrånproduktionsvolymindex för lekoindustrin utvecklats på följande sätt. (Index1968 = 100) 1978 1979 1980 1981 Textilindustri 87 86 83 77 (prel.) Beklädnadsindustri 45 45 45 41 (piel.) 1981/82:148 17 Näringsutskollet uttalade i betänkandet NU 1978/79:48 attett långsiktigt mål för den statliga tekopolitiken bör vara att svensktekoindustri skall svara för eller mer av den totala fillförseln avtekovaror. Någon formell låsning på denna nivå bör dock enligt utskottet ejkomma i fråga. Andelen svensk prpduktion på den svenska marknaden har enliglstatistiska centralbyrån utvecklats på följande sätt. 1976 1977 1978 1979 1980 1980 1981 (1-3 kv.) (1-3 kv.) Garn, väv (andel 27 26 24 23 23 21 22 i procent mätt i ton) Kläder (andel i 37 29 26 22 20 17 17 procent mätt i värde) Jag vill i dessa frågor anföra följande. Som uttryck för statsmakternas ambition på tekoområdet harriktmärket om 1978 års produktionsvolym och 30 %-målet varit föremål fördebatt. Del har därvid vad gäller det senare målet bl.a. hävdatsatt del inte är rimligt att i ett mål för en industribransch hänsyn inte tas fillhela den svenska produktionskapaciteten, dvs. även den del av produktionen somutnyttjas för avsättning pä exportmarknaden. har det statliga stödet till tekoindustrinökat från ca 65 milj. kr. till ca 450 milj. kr. Detta indikerarstorleken av det stödbehov som föreligger om riktmärket resp. målet skullekunna uppnås på kort sikt. En grov bedömning tyder på att ytterligare medel avmiljardstorlek skulle behövas . Med hänsyn till det statsfinansiella läget och vårainternationella handelspolitiska åtaganden är det inte möjligt att nu vidtaåtgärder som skulle medföra all tekoindustrin på kort sikt uppnår enproduktionsvolym motsvarande och en 30-procentig andel avhemmamarknaden. Jag vill emellerlid framhålla att även om man kunde bortse fråndessa inskränkningar skulle enligt min mening enbart statligt stöd inte kunnalösa lekoindustrins problem. Denna fråga bör ses i etl vidare perspektiv. Jag vill här framhålla att den ekonomiska politik somregeringen har inlett i syfte att stärka den svenska konkurrenskraften bör göradet möjligt att vända utvecklingen för tekoindustrin så att en ökningkan ske av branschens produktionsvolym och andel på den svenska marknaden. Ikombination härmed bör den ökade satsning på effektivitetshöjande åtgärder förtekoindustrin som jag i del följande kommer alt förorda kunna innebära ökadeförutsättningar för en sådan utveckling. Mot bakgrund av vad jag anfört finns det på kort siktingen möjlighet atl nå det uppställda riktmärket om upprätthållande av 1978 årsproduktionsvolym och målet atl svensk tekoindustri skall svara för ellermer av den totala tillförseln av lekovaror. Regeringens långsiktiga tekopolitikbör dock inriktas på att nå riktmärket respektive målet. 2.4 Inriktning och omfattning av stödåtgärder inom landet 2.4.1 Stödprofil och stödformer Det statliga stödet till tekoindustrin har sedan detinleddes utvecklats på följande sätt (milj. Genomsnittligt 1976/77 1977/78 1978/79 1979/80 1980/81 Anslag budgetåren 1981/82 1970/71- 1972/73- 1971/72 1975/76 11,0. ' av totalt anslagna avskrivningslån har beräknatstillfalla tekoföretag. 2 Tillfälligt sysselsättningsstöd för attupprätthålla verksamheten vid Eisers norrlandsenheter. 3 Infördes /76 (10 milj. "Varav 5 för vissa omstruktureringskostnader hosSvenska . 1981/82:148 19 Till väsentlig del har stödet kommit att utgöras av icke-offensivaåtgärder av typ äldrestöd och försörjningsberedskapslån. budgetproposifion(prop. 1980/81:100 bil. 14) anförde min företrädare att det mot bakgrund avbehovet att åstadkomma en så effektiv användning som möjligt av del statligatekostödet är angeläget med en ökad andel effektivitelsfrämjande och marknadsstödjandeåtgärder. borde detta åstadkommas genom att äldrestödet minskar och atlinslaget av industripolitiskt stöd och det investeringsstöd som administrerasav ÖEF relativt sett ökar. beslöt godkänna denna inriktning av defortsatta statliga åtgärderna (NU 1980/81:47, rskr 1980/81:279). Genom den inriktning som i det följande kommer allförordas för de statliga åtgärderna för tekoindustrin kommer de effekfivitetshöjandeinsatsernas andel att öka. Utformningen av de statliga åtgärderna för tekoindustrinhar självfallet stor betydelse för i vilken utsträckning effektiviteten ibranschen förbättras. De förslag som jag tidigare denna dag har lämnatbeträffande beredskapslån (prop. 1981/82:102 bil 3) bör enligt min meningmedföra att de statliga insatserna på del försörjningsberedskapspolitiskaområdet till övervägande del får en offensiv prägel och på ett bättre sätt äntidigare kommer att sfimulera till en effekfivisering av verksamheten i dedelar av tekoindustrin som berörs, dvs. främst det grundtextila området.Förslaget innebär att avskrivnings-, försörjningsberedskaps-, struktur- och offertlånförsvinner som begrepp och från ersätts av en ny låneform,kallad beredskapslån. Dessa lån bör vara ränte- och amorteringsfria och kunnaskrivas av på mellan ett och . Avskrivningarna behöver inte vara likastora utan bör kunna anpassas till det enskilda fallet. Beredskapslånskall kunna ges som motprestalion till alt företag förbinder sig attupprätthålla produktion eller produktionskapacitet under en viss och helstlängre tid, eller att genomföra någon annan åtgärd som stärkerförsörjningsberedskapen, l.ex. utveckling av substitut eller förberedelse attta upp alternativ produktion i krislägen. Låneavtalen skall kunna förses med viUkorom ytterligare åtaganden från företagens sida. Det kan gälla l.ex. att vidtaåtgärder på företagslednings- eller marknadsföringsområdena eller att förbättrastyrsystemen. Detta för att öka möjligheterna för företagen att verkligenfullfölja sina åtaganden. Lånen skall vara konkurrensneutrala i den bemärkelsenatt alla företag skall ha rätt att konkurrera om att sälja deberedskapstjänster som ÖEF vill köpa för lånen. Samma villkor som jag anfört omberedskapslån bör gälla även för de beredskapsgarantier, som jag fidigare dennadag har lämnat förslag om. Reglerna för fillfälligt sysselsättningsbidrag för äldrearbetskraft inom tekoindustrin - det s. k. äldrestödet - ändrades fr. o. m. den1 . Prop.1981/82:148 20 Syftet med förändringarna var att återställakonkurrensneutraliteten mellan tekoföretagen. Däremot var avsikten inte altäldrestödets totala omfattning skulle förändras. Man kan emellertid nukonstatera alt utfallet av äldrestödet inte kommer att uppgå till beräknade 320milj. Chefen för kommer attredogöra för skälen till att nu inte göra en förändring i bidragskonstruktionenför alt öka utfallet. Han och chefen för industridepartementet kommer också attförorda att de medel som är beräknade men inte åtgår för äldrestödet böranvändas för att dels främja sysselsättningen inom de mest tekoberoendekommunerna i (15 milj. ), dels förstärka de industripolitiskaåtgärderna för tekoindustrin (5 milj. Chefen för industridepartementetkommer att föreslå en ytterligare förstärkning av deindustripolitiska åtgärderna för tekoindustrin med 10 milj. kr. Jag vill i detta sammanhang erinra om att jag tidigaredenna dag förordat att inom den särskilda medelsramen för det ekonomiskaförsvaret på 210 milj. kr. /83, 76 milj. kr. skall anvisas förförsörjningsberedskapspolitiska åtgärder på teko-, läder- och skoområdena,varav merparten för tekosektorn. Detta innebär en ökning med 21 milj. kr.jämfört med vad ÖEF prioriterat för ändamålet inom en lägre ram av 180 milj.kr. Allt statligt stöd till tekoindustrin ökar i principföretagens möjligheter att genom olika slag av investeringar långsiktigtförbättra lönsamheten. Åtgärder av typ äldrestöd kan emellertid användas föratt främst hålla konkurrenskraftiga priser. Med åtgärder som t. ex.beredskapslån eller stöd till marknadsföring säkerställs däremot en förbättradeffektivitet hos företagen. Det är bl. a. mot denna bakgrund som äldrestödet påsikt bör avvecklas. Den bedömning som kan göras tyder på att en nedtrappningkan påbörjas /84. Nedtrappningen av äldrestödet bör mötas bådemed industripolitiska åtgärder och åtgärder för att utveckla och breddaarbetsmarknaden på de orter där tekoindustrin svarar för den övervägande delenav industrisysselsältningen. 2.5 Ursprungsmärkning av kläder Frågan om införande av ursprungsmärkning av kläder harunder senare år rönt stort intresse både inom och utom landet och diskuteratsur skilda synvinklar. 1 en riksdagsmotion (1977/78:47) med anledning av prop.1977/78:42 om åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet krävdes, motbakgrund av den svårartade kris sorn tekoindustrin i då ansågs befinnasig i, en samlad planering av långtgående aktiva samhällsinsatser för att finnaen lösning på såväl de långsiktiga som de aktuella problemen. 1981/82:148 21 som förordades i motionen ingick ursprungsmärkning avtekoprodukter. (NU 1977/78:41) fann det rimligt attimportvaror är märkta med uppgift om ursprungsland liksom med fiberdeklarationoch skötselråd. Det borde enligt utskottet ankomma på att isamråd med branschens organisationer utarbeta riktlinjer för en sådan märkning.Riksdagen biföll vad näringsutskottet hemställt (rskr. 1977/ 78:172). Regeringen beslöt att överlämnanäringsutskottets betänkande till och uppdrog ål verket att isamråd med kommerskollegium (KK) och efter hörande av branschens organisationersöka tillgodose uttalande om ursprungsmärkning av textilier. meddelade i skrivelse till regeringen den20 att flertalet företrädare för näringslivet motsatte sigursprungsmärkning av textilier. Även KK och ()ställde sig negativa. För en märkning uttalade sig endast /. Med hänsyn till de övervägande negativareaktionerna anmälde att de förutsättningar som krävdes föratt verket skulle kunna utfärda riktlinjer för ursprungsmärkning av textilierinte förelåg. 1 en riksdagsmotion (1978/79:2303), framlagd med anledningav prop. 1978/79:145 om åtgärder för tekoindustrin, togs frågan omursprungsmärkning av kläder ånyo upp. I motionen konstaterades beträffandeursprungsmärkning att inte nått någon uppgörelse. Med hänsyntill att frivilliglinjen misslyckats borde enligt motionärerna göraett förnyat uttalande alt tvingande bestämmelser måste utfärdas. Näringsutskolletanförde i sitt betänkande NU 1978/79:48 att borde vidhålla deninställning i fråga om ursprungsmärkning som kom till uttryck i betänkandet NU1977/78:41. Utskottet hemställde därför att hos regeringen skullebegära förslag till bestämmelser rörande ursprungsmärkning av kläder. Riksdagenbiföll utskottets hemställan (rskr 1978/79:390). Mot denna bakgrund tillkallade dåvarande chefen förhandelsdepartementet , med slöd av regeringens bemyndigandeden , en särskild utredare' med uppdrag att utarbeta förslagtill utspmngsmärkning av kläder. Utredaren lämnade betänkandet (Ds H1981:1) Ursprungsmärkning av kläder. Till protokollet i detta ärende bör sombilaga 1.1 fogas en sammanfattning av betänkandet. I fråga om utredningensnärmare överväganden och förslag får jag hänvisa till betänkandet. Betänkandet har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas lillprotokollet i detta ärende som bilaga 1.2. Prop.1981/82:148 22 2.5.2 Överväganden och förslag I har tidigare funnits bestämmelser om att varorskulle vara märkta med uppgifter som angav det geografiska ursprunget. I kungörelsen (1933:670) angående märkning av vissa varorav utländskt ursprung fanns bestämmelser bl. a. om alt vissa särskilt angivnavaror av utländskt ursprung måste vara försedda med ett märke som angav attvarorna var av utländskt ursprung. kungörelse blev mot slutet av1940-talet och föremål för kritiska synpunkter samt upphävdesår 1957 (SFS 1957:553). Fram till utgången av fanns vidare två särskildalagar angående oriktiga geografiska ursprungsbeteckningar, nämligen lagen(1913:159) angående förbud mot införsel till riket av varor med oriktigursprungsbeteckning och lagen (1914:422) angående förbud i vissa fall motvarors förseende med oriktig ursprungsbeteckning och saluhållande av oriktigtmärkta varor. 1913 och lagar upphävdes isamband med ikraftträdandet av lagen (1970:412) om otillbörlig marknadsföring.Vid fillkomsten av denna lag uttalade departementschefen (prop. 1970:57 s.110-111) att det givelvis var ett allmänt intresse alt del fanns rättsligamöjligheter att motverka vilseledande uppgifter om saluförda varors geografiskaursprung. Önskemålet att motverka vilseledande ursprungsbeteckningartillgodosågs enligt departementschefen väl av den föreslagna lagen. Med slöd avgeneralklausulen i marknadsföringslagen kunde man vid vite förbjudanäringsidkare att använda sådana beteckningar vid marknadsföring av varor.Vidare kunde en i lagen intagen straffbestämmelse om vilseledandeframställningar tillämpas mot den som uppsåtligen lämnade vilseledandeuppgifter om en varas geografiska ursprung. De berörda bestämmelserna i lagen om ofillbörligmarknadsföring återfinns numera i marknadsföringslagen (1975:1418) som trädde ikraft . I 1 § marknadsföringslagen slås fast att lagen har tilländamål all främja konsumenternas intressen i samband med näringsidkaresmarknadsföring av bl. a. varor och alt motverka marknadsföring som är otillböriigmpt konsumenter eller näringsidkare. Generalklausulen i 2 § marknadsföringslagen riktar sig mototillbörlig marknadsföring. Företar näringsidkare vid marknadsföring av vara m.m. reklamålgärd eller annan handling, som genom att strida mot god affärsedeller på annat sätt är otillbörlig mot konsumenter eller näringsidkare, kanmarknadsdomstolen och under vissa förutsättningar konsumentombudsmannen (KO)förbjuda näringsidkaren atl fortsätta därmed eller atl företa annan liknandehandling. Prop.1981/82:148 23 Vid bedömning enligt generalklausulen i 2 § om sådanotillbörlig marknadsföring som avser ursprungsbeteckningar på importerade varortorde avgörande vikt fästas vid om beteckningen kan anses vilseledakonsumenterna om varans geografiska ursprung och därigenom påverka efterfråganpå varan.