prop · G503151 · 1981-12-31 00:00:00 — Utslöppsgräns (ton S/Jir): 1600 '»00 1600 400 II in I II III I Är 1950 Är1960Är1970 Är1< "" "Är 2000" Exempel 1 Exempel 2 Somframgår av figuren är de relativa skillnaderna mellan de olika förslagen små. En övergång frånemissionsnivån enligt riksdagsbeslutet (II) till det skärptaförslag som diskuteras i tilläggsdirektivet (III) d.v.s. en sänkning av den specifika emissionen från 0,24 till0,S/MJ som ars- medelvärde innebär en sänkningav den totala svavelemissionen i åskådningsexempel 1 ("år1990") och åskådningsexempel 2 ("år2000") med , vilket motsvarar S/lr resp. S/år. Då det stora utländskabidraget till nedfall av svavel över tas i beaktande innebär den i tilläggsdirektivet dis kuterade skärpningen i förhållande tillriksdagsbeslutet än mindre relativa förändringar avnedfallet. 1981/82:151 156 För fallet "" med ca 6 Mton kol skullesvavelnedfallet till följd av minskad specifik emissionsannolikt minska med jämfört med vadsom anges i KHM:s lägesrapport. Motsvarande siffra "Ir2000" (ca 13 Mton kol) är . Om man också tar hänsyn till andra försurningsorsakerfrämst naturliga biologiskamarkprocesser samt kväveoxider måste man konstatera att den miljömässiga effektsom inträffar genom här diskuterade emissionsskärpningar förkol kommer att bli praktiskt omöjlig att beräkna eller mätanär det gäller nederbördenseller sjöarnas surhet (pH). Detta styrks avden utredning som och fiskeristyrelsenredovisade till regeringen . Det konstaterades där att en reducering av de svenska utsläppen med ca S/lr - d.v.s. mer än 10 gångermera än vad som här diskuteras - icke skulle ge någon pH-höjandeeffekt i nederbörd och sjöar. Ur försurningssynpunkt är som nämnts skillnaderna mellan ovanredovisade emissionsalternativ nära nogbetydelselösa. Kostnaderna för de åtgärder som diskuteras är däremot betydande. Krav pä extra lågsvavelhalt i kol innebär utöver merkostnader dessutom att försörjningstryggheten blir mycket dålig. Deemissionsalternativ som redovisats ovan kräverför de anläggningar som ej utrustas med rökgasavsvavling import av särskilt lågsvavligakol: Alternativ I och II: 0,som motsvarar en specifik emission pä0,S/MJ, och III: som motsvarar S/MJ (årsmedelvärden). Nedan redovisas en bedömningav hur kolmarknaden kan komma att utvecklas (prisnivå ). S Kolpriset följerden internationella utvecklingen. Flera alternativa leverantörer finns. Mycket god riskspridning. Vissa svårigheter att hållaprisnivån. Stora delar av.Förenta staterna, och faller bort. Förutom vissa kvantiteter från dessa länderåterstår , och som leverantörer. Riskspridningen är icke tillfredsställande.Genomsnittliga kostnadsökningar jämfört med 0,8-alternativetblir US $ 8-10 per ton. , och återstår. Genomsnittliga kostnadsökningar jämfört med 0,8-alternativen blir US $ 28-51 per ton kol. å0,Halva australiska kvantiteten bortfaller. Mycket dålig leveranssäkerhet.Kostnadsökningar enl. 0,6-alterna-tivet. Prop.1981/82:151 157 Denteknikutveckling som pågår beträffande dels att rena kol före förbränning dels att med förbränningstekniska metoder kontrollerasvavelemissionen från mindre och medelstora anläggningar (kalkinjektion, kol-vätskeblandningar, kol-kalk pellets och virvelbädd) är lovandeoch bör stimuleras. För anläggningar somutrustas med avsvavlingsanläggning av s.k.våt-torr typ kan följande kostnadsuppskattningar göras. Den totala kostnaden utslagen per ton svavelsom avskiljs är kraftigt beroende pä anläggningensstorlek och utnyttjningstid. De störrekraftvärmeverken ger kostnader motsvarandeca 15.000-20.000 kr per ton avskiljt svavel. I de mindre anläggningarna med kort utnyttjningstid kan kostnadenbli 50.000-100.000 kr per ton avskiljt svavel. Kostnaden per kWh nyttiggjordenergi (värme/el) spänner påmotsvarande vis från ca /kWh förde största anläggningarna med längutnyttjningstid till /kWh för mindre anläggningarmed kort utnyttjningstid. Deponeringskostnad tillkommer pä ovan angiven kilowattimkostnad. Skulle man välja den fullt kommersiellt tillgängliga vätametoden blir kostnaderna avsevärt högre. Som jämförelse kan här anges kostnader för att avsvavla olja i ett raffinaderi. Som exempeltas ett fall där 4 Mton olja avsvavlas från1,till svavelhalt d.v.s. svavel avskiljs. Görs detta i en fördetta ändamål i nyuppförd anläggning skulle den årliga kostnaden bli 200 - /åreller 10.000 - per ton avskiljt svavel. Alla här angivnakostnader är räknade med real ränta och.anges i prisnivå . Följande kostnader kan uppskattas för de emissionsalternativ som här diskuteras. Kostnaderna anges i förhällande tilldet alternativ som medger god riskspridning i kolförsörjningen , vilket kan anses motsvara en specifik emission av S/MJ som årsmedelvärde i anläggningardär rökgasavsvavling ej av ekonomiska skäl kan tillgripas. Denna specifikaemission inne bär att kol med en svavelhalt ora ca 0,8 X som långtidsraedel- värde kan användas. - Alternativ A (0,/MJ ; S/är) God riskspridning i kolförsörjningen. Rökgasavsvavling tillgripes pä större anläggningar föratt totala årsut-släppet per anläggningej skall överstiga S. Kostnad för denna rökgasavsvavling ärca /år "" och /år "år2000". - Alternativ B (0,S/MJ ; S/år) Okade kostnader förinköp av kol med lägre svavelhalt. Denna kostnad tillsammans med rökgasavsvavlingskostnad blir 410. Mkr/år "Ir 1990" och /lr "Ir2000". 1981/82:151 158 - Alternativ C (0,30 resp. S/MJ ; S/år) förslag till preliminära riktlinjer d.v.s. ett högstaärsutsläpp pä S/är. Betydelsen av varierande specifik emissionsnivå (olika svavelhalt i kolet) belyses. Kostnaderna blir "Ir 1990" /år resp. /lr för 0,3 resp. S/MJ. Motsvarande kostnader för "år2000" blir 1170 resp. /år. - Alternativ D (0,S/MJ ; S/lr) Alternativ enligt tilläggsdirektiv.Kostnaderna blir höga till följd av det särskiltlågsvavliga kol som krävs i detta fall. Rökgasavsvavlingskostnad och merkostnad för den låga svavelhalten i kolet bedöms uppgåtill 900 - /år "är 1990" resp. och 1700 - /år vid "år2000". Den totala emissionen i landet för alternativ B-D visas i tidigare redovisad figur (B-II,C-I, B-III). Emissionen i alternativ A är5000 ton S/år resp. S/år högre än alternativ B 1990" resp. "". Av det ovanstående kan följande slutsatser dras: De i tilläggsdirektivet diskuterade förändringarnaav emissionskraven för koleldning kommer att medföra mycket småförändringar av svavelnedfallet överSverige. Ur försurningssynpunkt kan förändringarnabetecknas som nära nog betydelselösa. Det synes därför ej finnas någraskäl att nu snabbt fatta beslut om enskärpning av de bestämmelser som indirekt berör svavelhalten i kol. De förslag att skärpaemissionskraven vid koleldning som diskuteras är mycket kostsamma, 400 - /år i ett exempel år1990 och 900 - /år , i förhällande till relativt sett blygsamma minskningar av svavelutsläppet. Samtliga nudiskuterade alternativ förutsätter användning av kol som både medförsämre riskspridning och högre kostnader änkol med något högre svavelhalt. Detta berörstörre delen av industrins anläggningar och de mindre och medelstora anläggningarna förfjärrvärmedistribution. Denteknikutveckling som pågår för att med förbränningstekniskametoder kontrollera svavelemissionen frånmindre och medelstora anläggningar (kalkinjektion, kol-vätskeblandningar, kol-kalk pellets och virvelbädd) är lovandeoch bör stimuleras. Det vore därför fördelaktigt ur försörjningssynpunkt och ekonomisk synpunkt att avvaktautvecklingen både vad gäller teknik och kolmarknad innan frågan prövasom skärpning av svavelhalten i kol. Övervägande omdetta bör i varje fall kunna anstå till utan att några väsentliga förändringar avförsurningssituationen behöver befaras. 1981/82:151 159 Myckettalar för att i stället anpassa de bestämmelser som gäl ler för små och medelstora anläggningartill de faktiska förut sättningar som råder pä deninternationella kolmarknaden. Vill man ej försvära oljeersättningenoch bibehålla en god riskspridning i landetskolförsörjning innebär detta att en svavelhalt i kol på (somlångtidsraedelvärde) måstetillåtas för sådana anläggningar därrökgasavsvavling ej anses ekonomisktförsvarbar. Som riktlinje skulledetta svara raot en specifik emission av högst0,S/MJ som årsmedelvärde. Dettainnebär dock att anläggningar (småoch medelstora), där rökgasavsvavling ej tillgripes, kommer att emittera något mer svavel än vad svavellagen föreskriver. Den ökningav landets totala utsläpp som det härigenom kan bli fråga om är dock måttlig ca 5000 och /år för resp. 2000 (3 resp.4 %). Anses dessa kvantiteter vara oacceptabla finns det andra mindre kostnadskrävande sätt att nåen motsvarande reduktion.Exempel på sådana åtgärder är att för störrekoleldade anläggningar som förses med rökgasavsvavlingföreskriva en något längre gående avsvavling av rökgaserna än vad som diskuteras för kraftvärmeverk. En annan möjlighet är att föreskriva ett något lägre totalutsläpp per anläggning änvad föreskrev . En tredje möjlighet äratt ytterligare något sänka svavelhalten i tung eldningsolja. Till följd av höga investeringskostnader, högt ränteläge samt den aktuella finansieringssituationen kommernya projekt för koleldning att belastas medmycket höga kostnader . Den och även förväntade förmänliga prisrelationen mellan kol och olja medger i många fall en satsning på utökad fjärrvärraeproduktionfrån moderna koleldade anläggningar, som antingen förses med eller ocksä förbereds för effektiv miljöskyddandeteknisk utrustning. Blir de totala kostnaderna för bränsle och nödvändig tekniskutrustning för höga bromsas den verkligt miljöförbättrandeutbyggnaden av fjärrvärme. Den enskilda anläggningsägarens handlande kommer därför, beroendepå den egna finansiella situationen,att starkt styras av de faktiska kostnaderna i initialskedet i ett projekt ochställa detta i relation till ett i många fall existerande, mindre kapitalintensivt ochkanske i huvudsak avskrivet system föreldning med olja. De beslut som fattas om högstatillåtna utsläpp av svavel frånen enskild anläggning kommer därför i hög grad att påverkatakten i en önskvärd oljeersättning utan att därför helt självklart förbättra försurningssituationen. 1981/82:151 160 Proposition ................ ,,.................................... .... I Propositionenshuvudsakliga innehåll ........ ,........... ... 1 1 Inledning................... ,,...................... :,,,,,...... 3 2 Allmänna utgångspunkter ,,,,................. ..,,.,.... 3.1 Utsläpp av försurande luftföroreningar ............ ,,,,,,,. 3.2 Transport och nedfall avförsurande luftföroreningar ,..,.... 9 3.3 Försurningens effekter ..,,............ ,,,............. 11 4 Internationellt samarbete .,.,................. ...,,........ .. 18 5 Begränsning av svavelutsläppeni ............ ,.:,,,. 5.1 Vidtagna åtgärder ,.................................... 24 5.2 Skärpta reningskrav vid förbränningav fossila bränslen m. m. 6 Kalkning m. m........ ,,,,...................................... .. 37 7 Samordning av insatserna motförsurningen ......... , 45 8 Hemställan ........ ...................... ,................ 47 9 Beslut............................................................. 47 Bilaga1 .... ...... ,......................................... 48 Bilaga4................... ,......................................... 153