prop · G503210 · 1981-12-31 00:00:00 — om vissa ändringar i reglerna för värdering av fastighetervid arvs- och gåvobeskattningen, m.m.; Regeringen föreslår att anta de förslag som hartagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag. I propositionen föreslås en ändring av bestämmelserna omvärdering av fast egendom i vissa situationer vid arvs- och gåvobeskattningen.Huvudregeln är f.n. att som värde på en fastighet skall gälla taxeringsvärdetför året före dödsfallet resp. gåvotillfället. Om fastigheten saknartaxeringsvärde skall den av åsättas ett särskiltvärde. Detta värde skall då i vissa fall bestämmas med tillämpning av grundernaför fastighetstaxeringen det år då dödsfallet resp. gåvotillfället inträffade.Detsamma gäller i fråga om en fastighet vars beskaffenhet har ändrats. Förslagetinnebär att värderingen även i dessa situationer skall ske i enlighet medhuvudprincipen, dvs. med utgångspunkt i värdenivån och övriga grunder vidfastighetstaxeringen året före dödsfallet resp. gåvotillfället. Vidare föreslås en ändring i reglerna om hur fastighetervärderas vid förmögenhetsbeskattningen. Ändringen innebär en utvidgning avhuvudregeln om att fastigheter skall tas upp till taxeringsvärdet året företaxeringsåret. Undantag föreslås i fortsättningen gälla endast för sådanfastighet som vid ny taxering fått värdet sänkt på grund av skogsavverkningeller täktverksamhet eller till följd av brand, vattenflöde eller jämförlighändelse. I dessa fall skall det taxeringsvärde som bestäms för taxeringsåretanvändas. Eftersom bristerna i nuvarande arvs- ochgåvoskattebestämmelser gör sig gällande just med allmänfastighetstaxering, föreslås att de nya bestämmelserna skall tillämpas redan ifråga om arv och gåvor för vilka skattskyldighet har inträtt . Denya förmögenhetsskattereglerna föreslås gälla års taxering. 1 1981/82. 1 saml Nr 210 1981/82:210 2 Lag om ändring i lagen (1941:416) om arvsskatt ochgåvoskatt Härigenom föreskrivs att 22 § 2 mom. lagen (1941:416) omarvsskatt och gåvoskatt' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 mom. Har fast egendom efter den tidpunkt, som nästföregående årets taxeringsvärde avsett, nedgått i värde genom eldsvåda,vattenflöde eller annan dylik tilldragelse eller genom borttagande av byggnadeller annan anläggning å egendomen eller av tillbehör därtill eller genomskogsavverkning eller genom nedläggning eller väsentlig förändring av rörelse,i vilken egendomen varit använd, eller av annan liknande anledning, skalllänsstyrelsen i det län där egendomen är belägen på ansökan av skattskyldig,boutredningsman eller testamentsexekutör, efter verkställd utredning, åsattaegendomen särskilt värde till ledning för beräkning av på egendomen belöpandearvsskatt. Där efter tidpunkt som nämnts fortsatt bebyggelseskett å fast egendom eller dess värde eljest förhöjts till följd av ny-, till-eller ombyggnad eller väsentUg förändring av rörelse, vari egendomen varitanvänd, eller annan liknande anledning, äger beskattningsmyndigheten hoslänsstyrelsen påkalla att egendomen för ändamål, som i föregående stycke sägs, åsättesSärskilt värde. Fast egendom, för vilken icke finnes särskilt taxeringsvärde,skall ock av åsättas värde till ledning för arvsskattensbestämmande. Det åligger skattskyldig, boutredningsman eller testamentsexekutöratt göra ansökan härom. Värdering som sägs är dock icke erforderlig, där detfinnes uppenbart, att egendomens värde ej överstiger . Vid den värdesättning, varom i Vid värdesättning enligt detta detta moment är fråga, skall under momentskall hänsyn tas till egen- iakttagande i övrigt i tillämpliga delar domensbeskaffenhet vid den tid- av de j fastighetstaxeringslagen punkt somavses i 21 §. yörrfefiA:fl// (1979:1152) stadgade grunder för uppskattasenligt de grunder som taxering av fastighet, hänsyn tagas till gäUerförbestämmande av taxerings egendomens beskaffenhet vid tid- värde åretföre det år då denna punkt, som avses i 21 §. Vad i 22 § 1 tidpunktinföll. Föreskrifterna i 22 § mom. andra och tredje punkterna är 1mom. andra och tredje meningarna stadgat skall därvid äga motsvarande skalldärvid tillämpas. Sökande är pliktig med- skalllämna de upplys- dela erforderliga upp- ningarsom behövs för prövning av lysningar för ansökningens prov- ansökningen.Länsstyrelsen får i ning. åger att i ärendet ärendetinhämta yttrande från ordfö- höra ordföranden i fastighetstax- randeni fastighetstaxeringsnämnd distrikt, inom fördet distrikt, inom vilket egen- vilket egendomen är belägen, eller, domenär belägen. /år om denna nämnd avslutat sin verk- ävenbesluta om besiktning av egen- samhet, ordföranden i taxerings- domen.Har ärendet tagits upp på 1Senastelydelse av lagens rubrik 1974:857. Där besiktning av egendomen prövas nödig, må föranstaltadärom såframt, då ärendet upptagils på ansökan, sökanden efter anmaningbestrider kostnaderna för besiktningen. I fall, som avses i andra stycket avdetta moment, bestridas kostnaderna av allmänna medel. Överlänsstyrelsens beslut i ärende som avses i detta moment, mä klagan icke föras. ansökan,/årdock sådant beslut fattas endast om sökanden åtar sig att betala kostnadernaför besiktningen. I fall som avses i andra stycket skaU kostnaderna betalas avallmänna medel. beslut enligt detta moment får inteöverklagas. Denna lag träder i kraft dagen efter den dag då lagen enhgtuppgift på den utkommit från trycket i . De nyabestämmelserna skall tillämpas i fråga om förvärv för vilka skattskyldighet harinträtt efter utgången av år 1980.1 fråga om förvärv för vilkaskattskyldigheten har inträtt före lagens ikraftträdande tillämpas dock äldrebestämmelser om de leder till en lägre beskattning. Har förvärv för vilkaskattskyldighet har inträtt efter utgången av genom beslut föreikraftträdandet beskattats i vidare omfattning än som följer av de nyabestämmelserna i denna lag får ansökan om återvinning göras enligt 59 § lagen(1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt. 1981/82:210 4 Lag om ändring i lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 4§ Fastighet tas upp till taxeringsvär- Fastighettas upp till taxeringsvär det vid beskattningsårets utgång. Var det året före taxeringsåret. Var sådant värde inte åsätt då eller har sådantvärde inte åsätt då räknas inte det under beskattningsåret inträffat någotvärde för fastigheten. Har en omständighet, som kan föranleda fastighetstaxeringsvärde sänkts vid ändrad värdering under taxeringspe- särskildfastighetstaxering på grund rioden, tas fastigheten upp till det avskogsavverkning eller täktverk- taxeringsvärde, som åsätts för tax- samheteller tUl följd av brand, vat- eringsåret. Finns det sådana tillbe- tenflödeeller jämförlig händelse skaU hör till fastigheten, som avses i 2 fastighetentas upp till det taxerings- kap. 3 § jordabalken, skall dessa tas värde,som åsätts för taxeringsåret. Bestämmelsema i tred- Finnssådana tillbehör till fastighe- je stycket om värdesättning av lös ten,som avses i 2 kap. 3 § jordabal- egendom tillämpas vid värdering- ken, skalldessa tas upp särskilt, en. Bestämmelserna i tredje stycket om \ värdesättning av lös egendom tilläm- I pas vid värderingen. Tomträtt eller vattenfallsrätt skall tas upp till detvärde, som rättigheten med hänsyn till villkor och återstående tid förupplåtelsen kan anses ha betingat vid en försäljning under normalaförhållanden. Lös egendom, som är avsedd för stadigvarande bruk ijordbruk med binäringar, i skogsbruk eller i rörelse, skall värdesättas ienlighet med vedertaget affärsbruk inom det slag av verksamhet, som egendomenär nedlagd i. Fordran, som löper med ränta, skall, om den inte ärtillgång i rörelse, tas upp till sitt kapitalbelopp med tillägg för förfallenränta. Fordran, som inte är förfallen och på vilken ränta inteskall beräknas för tiden före förfallodagen, uppskattas till belopp som utgördess värde enligt vid denna lag fogad tabell 1. Osäker fordran tas upp till detbelopp, varmed den kan beräknas inflyta. Värdelös fordran tas inte upp. Värdepapper, som noteras på inländsk eller utländsk börs,uppskattas till det noterade värdet, eller, om detta inte motsvarar vad somskulle kunna påräknas vid försäljning under normala förhållanden, till det prissom skulle ha kunnat påräknas vid en sådan försäljning. Även värdepapper iövrigt uppskattas enligt den angivna grunden, varvid dock följande skalliakttas. I den mån uppskattningen grundas på värdet av tillgångar, som ingår iförvärvskälla inom inkomstslagen jordbruksfastighet och rörelse, beräknastillgångarnas värde med tillämpning av reglerna i punkt 2 av anvisningarna till3 och 4 §§. Annan ränta, avkomst eller förmån, som utgår förobegränsad tid och inte ' Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:859. 2 Lydelseenligt prop. 1981/82:191. 1981/82:210 5 utgörfrälseränta, uppskattas till tjugo gånger det belopp som dén har uppgått tillunder beskattningsåret. Kapitalvärdetav ränta, avkomst, eller förmån, som utgår på livstid eller ,uppskattas efter det belopp som rättigheten har motsvarat under beskattningsåretoch enligt de vid denna lag fogade tabellerna II ochIII. Rättighet,som inte är bestämd att utgå under någons livstid men ändå är av obestämdvaraktighet, uppskattas med ledning av tabell III, som om den skulle ha utgåttför den berättigades hvstid, dock högst till 10 gånger det värde, somrättigheten senast har motsvarat . Är rättighet beroende avlängden av flera personers liv på så sätt, att rättigheten upphör vid den förstavlidnes död, bestäms rättighetens kapitalvärde efter den äldstes levnadsålder.Är rättigheten däremot oförändrad till den sist avlidnes död, beräknas värdetefter den yngstes ålder. Andeli ekonomisk förening, vars behållna tillgångar vid likvidation endast delvisskall skiftas mellan medlemmarna, skall tas upp till ett värde motsvarande dendel av föreningens förmögenhet som skulle ha fallit på andelen om föreningenhade trätt i likvidation. eller bostadsaktiebolag tas upp till ett värde som motsvararmedlemmens eller delägarens andel i föreningens eller bolagets behållnaförmögenhet beräknad med utgångspunkt i det taxeringsvärde som gäller förföreningens eller bolagets fastighet vid beskattningsårets utgång och medhänsyn till föreningens eller bolagets övriga tillgångar och skulder enligtbokslutet för det senaste räkenskapsår som avslutats före underbeskattningsåret. Övriglös egendom tas upp till det värde, som den kan anses ha betingat vid försäljningunder normala förhållanden. Beträffandetillgångar i jordbruk med binäringar, skogsbruk och rörelse gäller vidaresärskilda bestämmelser i punkt 2 av anvisningarna till 3 och 4 §§. (Sevidare anvisningarna) Dennalag träder i kraft efter den dag, då lagen enligt uppgift på den harkommit ut från trycket i , och tillämpas förstagången vid taxering. 1981/82:210 < , ordförande, och statsråden , , ,, , , , , , , , Elmstedt,Tilländer Lagrådsremissom vissa ändringar i reglerna för värdering av fastigheter vid arvs- ochgåvobeskattningen, m.m. Vidbeskattningen av arv eller gåva som avser en fastighet sker värderingen normaltmed utgångspunkt i fastighetens taxeringsvärde. Även förmögenhetsbeskattningenav fastigheter grundas på taxeringsvärdena. I samband med lagstiftning påfastighetstaxeringens område (prop. 1981/82:19) förutskickadesatt vissa frågor om användningen av taxeringsvärden vid arvs- ochgåvobeskattningen och förmögenhetsbeskattningen skulle tas upp i ett senaresammanhang. Det gäller dels värderingen vid arvs-och gåvobeskattningen avfastigheter som saknar taxeringsvärde, dels vilket års taxeringsvärde som skallläggas till grund för förmögenhetsbeskattningen. Jag återkommer till dessafrågor och lägger fram förslag som innebär en ökad jämnhet i beskattningen ochvissa förenklingar på det administrativa området. De statsfinansiellaeffekterna av förslagen torde bli obetydliga. 2.1Nuvarande ordning och kritiken mot denna Enligthuvudregeln i 22 § 1 mom. lagen (1941:416) om arvsskatt och gåvoskatt, ,skall såsom värde av fast egendom vid arvsbeskattningen gälla taxeringsvärdet åretföre det år då skattskyldigheten inträdde. Motsvarande gäller enligt 43 § AGLför gåvobeskattningen. Detta innebär att taxeringsvärdet året före dödsfalletresp. gåvotillfället normalt skall ligga till grund för värderingen. 1981/82:210 7 I vissa fall som anges i 22 § 2 mom. AGL skall emellertidfastigheter åsättas särskilda värden av . Detta gäller delsfastigheter vilka saknar taxeringsvärde för året före det år dåskattskyldigheten inträdde, dels fastigheter vilkas värde har ökat, t. ex.genom ny-, till- eller ombyggnad eller minskat, t. ex. genom brand ellerskogsavverkning. Hur värdering skall gå till i dessa fallframgår av 22 § 2 mom. fjärde stycket AGL. Bestämmelserna har i praxis (NJA1979 s. 456) ansetts innebära att om skattskyldigheten inträtt dåallmän fastighetstaxering äger rum och efter det att taxeringsarbetet haravslutats, skall de värderingsprinciper som ligger till grund för dennataxering vara normgivande vid värderingen. De nya taxeringsvärdena skall medandra ord användas i sådana fall. I remissyttranden över betänkandet (Ds B 1981:5) Särskildfastighetstaxering tog () och upp frågan om de särskilda värderingsreglerna i 22 § 2 mom. AGL.Organisationerna hävdade att det vore lämpligt att låtafastighetstaxeringsnämnden avgöra gåvovärdet för fastigheter som saknadetaxeringsvärde. Värderingen borde därvid ske med ledning av de fastighetstaxeringsprincipersom gällde för året före gåvotillfället. LRF har därefter återkommit med kritik mot den gällandeordningen i en särskild framställning till budgetdepartementet. Kritiken gårfrämst ut på att tillämpningen av värderingsreglerna kan leda till storojämnhet i skatteuttag mellan i sak identiska gåvofall. Som exempel nämns detfallet att en förälder skänker sina två barn varsin likvärdig tomt, varav den ena avstyckats och åsatts taxeringsvärdeår 1980 medan den andra avstyckats och åsatts taxeringsvärde först år1981. I detta fall kommer olika värdenivåer att tillämpas vid värderingen avgåvorna. Enligt min uppfattning finns det fog för den kritik somhar riktats mot de nuvarande bestämmelserna. Det måste betraktas somotillfredsställande med en ordning som innebär att i sak lika fall kan medföraavsevärda skillnader i skatteuttag och att, under vissa förutsättningar, gåva aven del av en fastighet t.o.m. kan föranleda en Jiögre beskattning än gåva avhela fastigheten. En orsak till att saken ställs på sin spets just nu ärgivetvis den kraftiga höjningen av taxeringsvärdenivån vid allmännafastighetstaxering. En annan orsak är att den nedsättning av arvs- ochgåvoskattesatserna som beslutades bl. a. med anledning av dennataxeringsvärdehöjning inte får tillämpas i nu aktuella fall, trots attfastigheterna har värderats med ledning av de nya taxeringsvärdena. De nyaarvs- och gåvoskattesatserna gäller nämligen bara om skattskyldigheten harinträtt utgång. Kritiken har främst riktats in på regeln i 22 § 2 mom.tredje stycket AGL om värdering av fastighet som saknar taxeringsvärde.Motsvarande problem torde emellertid uppkomma också vid tillämpningen av förstaoch andra Prop.1981/82:210 8 styckena i momentet. Enligt dessa lagrum skall ettsärskilt värde åsättas också när en fastighet har ändrats till sin beskaffenheteller, såvitt gäller en rörelsefastighet, fått en ändrad användning. Även isådana fall kan det hävdas att man har att utgå från grunderna för den nyafastighetstaxeringen om skattskyldigheten inträtt sedahfastighetstaxeringsarbetet avslutats. En sådan tillämpning skulle i vissa fallkunna få olämpliga effekter. Som exempel kan nämnas att ett yrkande omnedsättning av värdet i förhållande till föregående års taxeringsvärde på grundav skogsavverkning kan leda till att ett högre värde åsätts. När det gällerfall av tillbyggnad e.d. (22 § 2 mom. andra stycket AGL) skulle en begäran frånbeskattningsmyndigheten om särskild värdering kunna leda till en mycketbetydande höjning av värdet även om det rör sig om en begränsad värdehöjandeåtgärd. Det anförda visar enligt min mening att nuvarande ordningi vissa fall ger effekter som är slumpartade och därför framstår som stötande.Även om problemen med den särskilda värderingen torde göra sig gällande i ettmycket begränsat antal fall finns det enligt min mening anledning att föreslåen ändring av reglerna. När det gäller valet av lösning vill jag först erinra omatt jag i prop. 1980/81:61 avvisade ett förslag om att taxeringsvärdenborde vara utgångspunkten vid värdesättningen av alla arv och gåvor avotaxerade fastigheter . Enligt min uppfattning var det intemöjligt att acceptera att värderingen generellt skall grundas på ett värde somofta inte är känt vid förvärvstidpunkten. Den ojämnhet som mitt inledandeexempel visade skulle ju dessutom kvarstå även med en sådan ändring. Jag vill här i stället förorda en lösning som innebär attprinciperna för fastighetstaxeringen året före skattskyldighetens inträde skallligga till grund även för värderingen av fastigheter som saknar taxeringsvärde.Det gör det möjligt för de skattskyldiga att överblicka skattekonsekvenserna avohka åtgärder och torde även medföra en större jämnhet vid tillämpningen av desärskilda värderingsreglerna. Den föreslagna regeln bör också tillämpas när detgäller upp- eller nedvärdering av fastigheter till följd av substansförändringareller ändrad användning.. Jag föreslår att 22 § 2 mom. AGL utformas i enlighetmed vad jag nu har anfört. Lagrummet bör också justeras i språkligt hänseende.Vidare bör föreskriften om att yttrande i visst fall kan inhämtas av enordförande i inkomsttaxeringsnämnd slopas såsom obehöv- lig-Det är väsentligt att de nya bestämmelserna kantillämpas beträffande arv och gåvor för vilka skattskyldighet har inträtt under år1981. bestämmelserna är generellt sett till de skattskyldigasfördel. emellertid inte uteslutas att det finns situationer därbestämmelserna skulle leda till en skatteskärpning. I övergångsbestämmelsernabör därför tas in en föreskrift om att i fråga om förvärv för vilkaskattskyldighet har inträtt före ikraftträdandet äldre bestämmelser skall tillämpas om deleder till en lägre De gåvotransaktioner som kanberöras av de 1981/82:210 : 9 särskilda värderingsreglerna torde bara i undantagsfall hahunnit bli föremål för beskattning. I det sannolikt mycket begränsade antalfall där skattläggning skett med tillämpning av de nuvarande reglerna bör deti regel vara möjligt att åstadkomma ändring genom besvär enligt 60 § AGL. Besvärsti-'denär normalt från skattebeslutets dag. Det kan emellertid förekomma falldär beskattningsfrågan har avgjorts av hovrätten genom lagakraftägande beslutinnan de nya bestämmelserna har trätt i kraft. För dessa fall bör det finnas enmöjlighet till. Möjligheterna till återvinning bör emellertid avpraktiska skäl gälla i fråga om alla fall där, genom beslut föreikraftträdandet, beskattning har skett i vidare omfattning än som följer av denya bestämmelserna. Föreskrifter om detta har tagits in i övergångsbestämmelserna. Det är enligt min mening lämpligt att berörda myndigheterpå eget initiativ ser till att rättelse kan åstadkommas i sådana fall därbeslut har meddelats som strider mot de nya bestämmelserna. Det torde röra sigom ett fåtal fall och det bör finnas goda förutsättningar att finna de berördafallen utan något större administrativt merarbete. En lämplig rutin för hurrättelse skall kunna ske bör utarbetas i administrativ ordning. Jag vill slutligen påpeka att de ifrågavarandevärderingsreglerna i AGL i fråga om otaxerade fastigheter m.m. delvis har sinmotsvarighet i 8 § stämpelskattelagen (1964:308). Värderingsreglerna vållar emellertidinte samma problem vid tillämpningen av den lagen bl. a. eftersom stämpelskattennormalt beräknas på grundval av köpeskillingen. Härtill kommer attstämpelskattelagen f.n. ses över av en särskild utredningsman (StämpelskatteutredningenB 1977:06). Jag är därför inte beredd att nu föreslå någon ändring avvärderingsreglerna i fråga om stämpelskatten. 3 Förmögenhetsbeskattningen 3.1 Reformbehovet Vid förmögenhetstaxeringen skall fastigheter tas upp tilltaxeringsvärdet vid beskattningsårets utgång. Om taxeringsvärde inte var åsättdå eller om något förhållande inträffat under beskattningsåret som kan påkallaändrad värdering skall fastigheten i stället tas upp till det taxeringsvärdesom åsätts för taxeringsåret (4 § första stycket lagen (1947:577) om statligförmögenhetsskatt, SFL). Den praktiska innebörden av denna regel blir att enfastighet mellan de allmänna fastighetstaxeringarna tas upp till dettaxeringsvärde som bestäms för det fastighetstaxeringsår som sammanfaller medförmögenhetstaxeringsåret. Vid den förmögenhetsbeskattning som sker samma årsom en allmän fastighetstaxering används taxeringsvärdet året föreförmögenhets-taxeringsåret. I betänkandet (Ds B 1981:5) Särskild fastighetstaxeringföreslår fastighets- Prop.1981/82:210 10 taxeringskommittén en ändring av 4 § SFL. Enligt förslagetskall huvudregeln alltid vara att taxeringsvärdet året före taxeringsåretläggs till grund för förmögenhetsberäkningen. Undantag skall göras endast omfastigheter vid ny taxering fått värdet sänkt på grund av skogsavverkning, täktverksamheteller till följd av eldsvåda, skogsbrand, vattenflöde eller jämförlig händelse.Kommittén har motiverat sitt förslag främst med att det skulle innebära enförenkling av förmögenhetstaxeringen. Enligt kommittén är det svårt att ipraktiken tillämpa de nuvarande reglerna om att det nya taxeringsvärdet i vissafall skall användas. Det beror bl. a. på svårigheterna att hinna med deunderrättelser till taxeringsnämnderna som krävs för att det nya värdet skallkunna beaktas vid förmögenhetstaxeringen. Vid remissbehandlingen av fastighetstaxeringskommitténsbetänkande godtog remissinstanserna i allmänhet förslaget om ändring av 4 § SFLeller lämnade det utan erinran. Några myndigheter kritiserade emellertidförslaget och anförde bl. a. att det i vissa fall kan vara fråga om betydandetillgångar som inte blir redovisade om förslaget genomförs. Jag har i ett tidigare sammanhang (prop. 1981/82:19)förklarat mig i princip vara positiv till kommitténs förslag. De ytterligareöverväganden som har skett i frågan har övertygat mig om att 4 § SFL börändras enligt kommitténs förslag så att förmögenhetsberäkningen i enlighet medhuvudregeln skall grundas på taxeringsvärdet året för taxeringsåret i störreutsträckning än f.n. Några remissinstanser har hävdat att lagtexten börförtydligas i frågan hur man skall förfara när en fastighet inte alls varittaxerad året före taxeringsåret. Jag har utgått från att kommittén avsett attsådana fastigheter inte skall tas med vid förmögenhetsberäkningen. Denståndpunkten kan bäst förenas med den strävan mot förenkling som ligger bakomförslaget. Jag förordar att detta anges uttryckligen i lagtexten. Isammanhanget bör det påpekas att praxis på förmögenhetsskatteområdet tordeinnebära att en fastighet anses ha varit åsätt taxeringsvärde för ett visst åräven om den inte haft ett eget taxeringsvärde för det året utan bara ingått somen del i en större taxeringsenhet (RRK 1972 Rl:50). Möjligheten att helt undgåförmögenhetsbeskattning på grund ay den föreslagna utformningen avbestämmelsen är därmed begränsad till några enstaka sällan förekommande fall.Ett fall kan vara att en byggnad uppförs på ofri grund. Ett annatär att en fastighet som varit undantagen från skatteplikt på grund avanvändningssättet får en annan användning som gör den skattepliktig. Det rörsig således om ganska ovanliga fall och dessutom undviks förmögenhetsskattenendast . 1 vissa andra situationer, t. ex. när en byggnad uppförspå en tidigare obebyggd fastighet, kan kommitténs förslag medföra ett lägreförmögenhetsvärde än vad som följer av nuvarande regler. Prop.1981/82:210 11 dessafall är det emellertid endast fråga om att förmögenhetsvärdet blir lägre vid enenda taxering. Med hänsyn till detta och då påtagliga förenklingsvinsterföljer av kommitténs förslag anser jag att det bör genomföras.