prop · G50319 · 1981-12-31 00:00:00 — Det skulle därförunderlätta för såväl deklaranter som ordföranden om det vid utsändandet av anmaningarnaförkryssades i en ruta vilken av nytaxeringsgrunderna som föranlett anmaningen. i tar upp frågan ommöjligheten för fastighetsägare, som deklarerar utan att ha anmanats, att uttnyttjarätten att sända in sina deklarationer portofritt. 4.4 Uppgiftsskyldighet för byggnadsnämnd, lantbruksnämnd, m. m. I 18 kap. 11 § FTL finns bl. a. bestämmelser ombyggnadsnämnds skyldighet att lämna den lokala skattemyndigheten vissauppgifter om innehållet i beviljade byggnadslov. Kommittén uppger att dennarapporteringsskyldighet enligt skattemyndigheterna har fullgjorts på ettbristfälligt sätt. För att förbättra rapporteringen är det enligt kommitténnödvändigt att i FTL mera detaljerat ange vilka uppgifter som byggnadsnämndenskall lämna. Kommittén lämnar dock inte något förslag om ändring av bestämmelsernautan hänvisar till att man avser att återkomma till denna fråga i ett kommandebetänkande om rullande fastighetstaxering. Enligt en reservation, som avgettsav ledamoten med instämmande av experten , bör dock måletoch formerna för byggnadsnämndernas medverkan behandlas i samband med densärskilda fastighetstaxeringen. Som skäl härför anför de bl. a. attbyggnadsnämndernas rapporteringsskyldighet har det dubbla syftet att initierafrågan om ny taxering och att lämna för värderingengrundläggande uppgifter. Flera remissinstanser diskuterar byggnadsnämndernasrapportering och hithörande frågor. Bland dem som tar upp ämnet finns CFD. SCB,RRV, 1981/82:19 131 , , , ett flertal länsstyrelseroch lokala skattemyndigheter samt FSF, och . Enmajoritet av dem stöder därvid reservanternas förslag. /?5Ksom i princip instämmer i reservanternas uppfattninganser dock att frågan bör utredas vidare. RRV anser att byggnadsnämndsrapporteringsskyldighet bör utökas till att avse uppgifter om fastighetersomfattning och beskaffenhet som kan inhämtas vid tillsyn. Verketförutsätter att kommittén tar upp frågan om utökad uppgiftsinsamling i sittfortsatta arbete. Några remissinstanser anser att man kan förbättra dennuvarande rapporteringen utan att gå så långt som reservanterna. Länsstyrelseni anför härvid följande. Det kan vidare konstateras att det från kommunernas sidainte föreligger någon enhetlig redovisning av lämnade byggnadslov. I vissa fallskickar man en kopia av sammanträdesprotokoll, i andra fall en kopia av ansökanom byggnadslov. Kopian av sammanträdesprotokollet utgör enligt länsstyrelsenserfarenhet inte något bra redovisningsmaterial, då protokollen ofta är såknapphändigt formulerade att det inte framgår vad byggnadslovet egentligenomfattar. Däremot utgör kopian på ansökan om byggnadslov i de flesta fall etttillräckligt bra material för lokal skattemyndighets bedömning om anmaning börutsändas och ett lämpligt komplement till en infordrad fastighetsdeklaration.Ansökningsblanketten är ett standardformulär som förutsätts används av samtligakommuner i riket. anser därför att det inte är nödvändigt att gåså långt som anges i reservationen till \ betänkandet, utan att det skulleräcka om regeringen eller RSV föreskriver att kommunerna skall redovisa lämnadebyggnadslov genom kopia av byggnadslovsansökan med stämpel utvisande attansökan beviljats. Eventuellt kan nämnda blankett kompletteras med ytterligareuppgifter som ytor och dylikt. framhåller att uppgiftslämnandetmåste begränsas och anpassas till byggnadsnämndernas administrativa rutiner.Byggnadsnämnd kan enligt styrelsen inte åläggas att lämna uppgifter avbedömningskaraktär. SIB ifrågasätter om det är riktigt att detaljreglerafrågor som rör byggnadsregistren i fastighetstaxeringslagstiftningen. Enligt gällande ordning skall till denlokala skattemyndigheten lämna uppgifter om arten och omfattningen av denbyggnadsverksamhet som framgår av beviljade byggnadslov (s.l26). Detta skersenast efter utgången av varje kvartal och omfattar de byggnadslovsom beviljats . Kritik har enligt kommittén framförts frånskattemyndigheterna mot att denna rapportering fullgjorts på ettbristfälligt sätt. F. n. finns det en överenskommelse mellan om vad rapporteringen skall avse. Många kommuner följer intedenna överenskommelse. Kommittén menar ätt om rapporteringen skall kunna få denavsedda effekten så krävs att det i FTL mera detaljerat anges vilka uppgifterbyggnadsnämnden skall lämna. Enligt kommittén är den erforderligarapporteringen av sådan omfattning att den Prop.1981/82:19 132 endast i ringa mån påverkar byggnadsnämndernas(byggnadsinspektörernas) arbete (s.l38). Kommittén redovisar inget underlag för sin bedömning avatt utökningen av rapporteringen skulle innebära endast en ringa påverkan påbyggnadsnämndens arbete. Arbetssituationen för byggnadsnämndernas tjänstemänutvecklas f. n. mot ett ökat antal kontrollerande uppgifter. Exempel från70-talet är V A-byggnormen, energinormerna, regler om lagring av brandfarligavaror, om soprum, och om radoninnehåll. LPI (svartbyggelagen) har ytterligarebidragit till de kontrollerande arbetsuppgifternas dominans. En utökning av dekontrollerande uppgifterna innebär att andra uppgifter av mer rådgivande ochinformerande karaktär får stå tillbaka. Därigenom motverkas förebyggandeinsatser, som innebär effektivare användning av kunskaper ocherfarenheter. Att kommunerna inte alltid följer överenskommelsen mellanRSV och kommunförbundet om vad rapporteringen skall innehålla bör inte tolkasså att kommunerna skulle sakna kännedom om eller intresse för sambandet mellandessa uppgifter och taxeringsarbetet. Innebär det utökade arbetet förbyggnadsnämnden att kommunens intäkter ökar, är det sannolikt att kommunenfrivilligt ser till att uppgifterna lämnas. I annat fall har kommunernas egnarevisorer skäl att påtala förhållandet. Tillskapandet av ett byggnadsregister,som är rikstäckande med likformiga uppgifter om hela fastighetsbeståndet, kanemellertid inte främst motiveras med kommunernas egenintresse eller utifrånskattemyndigheternas ansvarsområde. Ett byggnadsregister bör innehålla ävensådana uppgifter som inte direkt har intresse för fastighetstaxeringen, om de istället är användbara i exempelvis arbetet med uppföljning av lagändringar ocholika stödformer eller för andra studier av fastighetsbeståndets förändringar.Med denna utgångspunkt kan det ifrågasättas omfastighetstaxeringslagstiftningen är det bästa instrumentet för detaljeradeföreskrifter om byggnadsregistrets uppläggning. I detta sammanhang tar RSV även upp frågan om aktualiseringav det underlag som tagits fram av och iform av områdesanvisningar för skog. RSV anför följande i frågan. Anvisningarna innehåller en beskrivning av skogsbeståndetinom mindre områden. Även om någon genomgripande utvärdering av anvisningarnasbetydelse ännu inte kunnat genomföras, tyder det mesta på att de i hög gradbidragit till ett förbättrat resultat av skogstaxeringen. För att bibehålla denhöga och jämna kvaliteten vid de särskilda fastighetstaxeringarna krävs attområdesanvisningarna ä jourförs kontinuerligt. Förutom de fördelar som kangöras i materiellt hänseende med en löpande uppföljning torde dessutomkostnadsbesparingar kunna bli en icke oväsentlig effekt. Kostnadenför att utarbeta nya eller uppdatera och bearbeta de nu framtagna anvisningarnainför ny allmän eller annan form av taxering torde med sannolikhetbli väsentligt större än vid en löpande aktualisering. Områdesanvisningarna har och kommer att få betydandeanvändning för andra ändamål , t. ex. för skogsekonomisk planering. RSV vill därför föreslå att det i fastighetstaxeringslagentas in en bestämmelse om skyldighet för att å jourhållaområdesanvisningarna. Frågan bör dock tas upp till diskussion med . 1981/82:19 133 tar upp en fråga som har att göra med nämndledamötersrätt att ta del av fastighetsdeklarationer. Bestämmelserna om sekretess har ändrats. Itaxeringslagen (TL) och FTL finns nu inte längre bestämmelser om att nämndernaskall utse särskilda ledamöter, som får granska deklarationer. De nyabestämmelserna innebär naturligtvis inte en minskning av ledamöternas möjlighetatt få ta del av uppgifter som behövs för deras ställningstagande itaxeringsfrågor. Avsikten har i stället varit att anpassa taxerings- ochskattebestämmelserna till den nya sekretesslagen. I förarbetena (prop.1980/81:70) till ändringen av 50 § TL och 18 kap. 16 § FTL hardepartementschefen angett att det bör ankomma på myndigheterna att genominterna föreskrifter ange vad som skall gälla i fråga om rätten att ta del avhandlingar med sekretesskyddade uppgifter. Kommittén har som sin mening uttalatatt denna rätt även i fortsättningen bör omfatta samtliga ledamöter ifastighetstaxeringsnämnden. Enligt TOR:s mening bör det ankomma på RSV attutfärda närmare anvisningar om nämndledamöters rätt att ta del avfastighetsdeklarationer m. m. 5 Fastighetstaxeringsnämndernas verksamhet (8) Den föreslagna tidsplanen förfastighetstaxeringsnämndernas arbete kritiseras av flera remissinstanser,däribland länsstyrelserna i och . och Kopparbergslän, de lokala skattemyndigheterna i och fögderier, FSF ochSveriges fastighetsägareförbund. Man vänder sig framför allt mot atttidsfristerna för erinringar mot nämndens beslut samt för omprövning av beslutinfaller under semestertid och menar att dessa och efterföljande tidsfristerbör flyttas fram. Som lämpligare sluttidpunkter nämns bl. a. för erinringar motnämndens beslut i stället för , för omprövning avbeslut alternativt i stället för den 31augusti och för underrättelse av omprövat beslut alternativt den20 oktober i stället för . villatt tiden för erinringar skall utsträckas . Det finns emellertid även företrädare för uppfattningenatt förfarandet bör förkortas. Således menar lokala skattemyndigheten iLinköpings fögderi att man bör slopa både möjligheten att komma in mederinringar och omprövningsinstitutet. Myndigheten menar att taxeringsnämndensarbete bör avslutas . Som skäl anför lokala skattemyndighetenatt det med hänsyn till det förhållandevis ringa antalet nytaxeringar inte kananses föreligga särskilt stort behov av omprövning samt att detta förfarandeskulle medföra en besvärlig administration och väsentligt merarbete för delokala skattemyndigheterna. berör frågan om nämndens kommunikation medfastighetsägaren och 10 1981/82. 1981/82:19 134 menar att denna underlättas om nämndens första ställningstagandebenämns "preliminärt beslut". Några remissinstanser behandlar förfarandet vid fördelningav taxeringsvärde. Kommittén har härvid föreslagit att det liksom börfinnas möjlighet att få taxeringsvärdet fördelat på olika fastigheter ellerfastighetsdelar när flera sådana ingår i en taxeringsenhet. Sådana beslut fårenligt kommittén fattas av ordföranden även efter det att det ordinarietaxeringsarbetet avslutats. Under hänvisning bl. 'till att det kan vara angelägetför fastighetsägaren att få ett snabbt beslut om fördelning har kommitténföreslagit att rätten att föra talan mot sådant beslut avskaffas. och kammarrätten i ifrågasätter omdet finns några bärande skäl att behålla fördelningsförfarandet. Om så ansesvara fallet, anser att beslutsrätten under alla omständigheterbör läggas på lokal skattemyndighet eller tjänsteman på i ställetför på nämnden/ordföranden. Kammarrätten anser att det bör utredas i vilkenomfattning ett uppdelningsbeslut begärs och i vilka sammanhang ett sådantbeslut har betydelse och fortsätter. Endast om utredningen visar att ett uppdelningsbeslut kanha någon rättslig betydelse, bör möjligheten att få ett sådant beslut finnaskvar. I sådant fall skall beslutet kunna överklagas. Prövningen kan anförtroslokal skattemyndighet med länsstyrelse som första och enda besvärsinstans. Länsrätten i är också kritisk till förslagetatt slopa fullföljdsrätten och anför följande i frågan. Länsrätten delar i och för sig kommitténs uppfattning attdet i vissa fall kan vara angeläget för en fastighetsägare att få ett snabbtbeslut. Att det i vissa fall är angeläget med ett snabbt beslut kan emellertidinte vara ett avgörande skäl för att slopa fullföljdsrätten. Det torde förövrigt vara svårt att helt överblicka vilka motiv som ligger bakom en ansökanom fördelning av taxeringsvärdet. Om det även i fortsättningen skall finnas enmöjlighet att ansöka om fördelning av taxeringsvärdet, vilket kommitténföreslår, så bör enligt länsrättens mening även rätten till fullföljd finnaskvar. Enligt är dock besvärsförbud en förutsättning för attbeslut skall kunna fattas efter taxeringsarbetets slut. Införs intebesvärsförbud, anser att beslut om fördelning endast bör få fattas undertid då taxeringsarbetet pågår. i anser att det bör klargörashur förfarandet skall gå till i praktiken beträffande ansökningar somaktualiseras efter taxeringsperiodens slut. Länsrätten i menar att denaktuella lagtexen bör kompletteras med föreskrift om att beslut kan fattasunder trots att nämndens arbete skall vara avslutat tidigare. I detta sammanhang tar LRF upp en fråga som gälleruppskattning av fastighets värde enligt 22 § arvs- och gåvoskattelagen(1941:416) när fastigheten inte är taxerad för sig. LRF anför härvid följande. 1981/82:19 135 Enligt delegationens uppfattning vore det ändamålsenligtatt låta fastighetstaxeringsnämnden avgöra gåvovärdet i de berörda fallen.Genom att fastighetstaxeringsnämnden skall kunna fatta beslut om fördelning avtaxeringsvärdet blir det nu möjligt att låta nämnden ta hand omfrågan. Härigenom skulle man också undanröja den ovisshet som för närvarandefinns beträffande värderingen av fastigheter som bortskänks då allmänfastighetstaxering sker. Det är i sådana fall oklart i vad mån värdet skallbestämmas med ledning av det gamla eller det nya taxeringsvärdet. Ikonsekvensens namn bör det gamla värdet gälla även i dessa fall. Vid behandling av den del av betänkandet som avserfastighetslängden (8.3.7 ) kritiserar i förslagetatt inskränka det antal exemplar av fastighetslängden som tas fram, eftersomdetta innebär att fastighetstaxeringsnämnden inte längre kommer atttillhandahållas någon avskrift. 6 Uppföljning av fastighetstaxering och inkomst- ochförmögenhetstaxering i anledning av domstols beslut om fastighetstaxering (9.1och 9.2) De remissinstanser som tar upp denna del av betänkandet ärallmänt positiva till förslaget. RSV framhåller att förslaget bör leda till envälbehövlig avlastning av länsrätternas arbetsbörda och en betydandekostnadsbesparing för det allmänna. RSV säger vidare att det föreslagnaförfarandet kommer att innebära fördelar även för fastighetsägarna med framförallt snabbare beslut om följdändringar av inkomsttaxeringen. Såväl RSV somflera av de övriga remissinstanserna framhåller dock att förslaget kommer attinnebära en ökning av arbetsbelastningen för lokal skattemyndighet, vilketmåste beaktas vid bedömning av myndigheternas resurser. Detta påpekas särskiltav länsstyrelserna i och Maltnöhus län, de lokala skattemyndigheternai , , . Lunds, , och Östersundsfögderier samt FSF. Lokala skattemyndigheten i fögderi anser att uteblivenresursförstärkning innebär att det föreslagna förfarandet enligt 72 b § TL intekan genomföras. En delremissinstanser anser att kommittén går för långt i sitt förslag att lokalskattemyndighet skall få besluta om de följdändringar av inkomst- ochförmögenhetstaxering som föranleds av ändrad fastighetstaxering. i anser härvid, att de bedömningar och justeringarsom det här kan bli fråga om kan vara så grannlaga och komplicerade att rättenatt besluta om följdändringarna bör läggas på taxeringsintendenten i ställetför på lokala skattemyndigheten. Kammarrätten i menar att lokalskattemyndighets uppföljningsbeslut bör begränsas lill att endast gälla sådanabeslut som avser schablonintäkt, garantibelopp och förmögenhetsberäkning.Liknande synpunkter framförs av länsrätten i , iMalmöhus län och den lokala 1981/82:19 136 Länsrätten i Göteborgsoch anser att automatisk rättelse enligt 72 b § TL endast bör avseföljdfrågor av teknisk karaktär. Kammarrätten i anför följande i sittyttrande. Kammarrätten delar kommitténs uppfattning att det avprincipiella och praktiska skäl är angeläget att beslut om ändrattaxeringsvärde automatiskt följs av ändringar i inkomst- och förmögenhetstaxeringarsamt att, när så kan ske, dessa åtgärder vidtas av lokal skattemyndighet. Närtaxeringsvärdet ändras, kan emellertid fastighetsägarens inkomsttaxeringpåverkas i flera olika hänseenden. Vanligtvis skall schablonintäkt ochgarantibelopp ändras. I dessa fall råder den skattskyldige inte överändringsbeslutet. Även om han motsätter sig en ändring, skall den ske. Attfölja upp ändringen i fastighetstaxeringen genom att ändra schablonintäkten ochgarantibeloppet framstår därför mer som en rättelse än som ett beslut omtaxering. Det bör därför, såsom kommittén föreslår, ankomma på lokalskattemyndighet att vidta de åtgärder som behövs. I andra fall berörsunderlaget för ett värdeminskningsavdrag eller ingångsvärdet vid beräkning avrealisationsvinst. En uppföljning av beslutet att ändra taxeringsvärdet är idessa fall av mer komplicerad natur. En skattskyldig kan under en följd av årha använt ett annat underlag för beräkningen av ett värdeminskningsavdrag ändet taxeringsvärde som slutligen har bestämts. Om värdeminskningsavdraget finnsmed i ett bokslut, kan tidigare års inkomsttaxeringar inte utan vidare brytasupp. Har fastighetens taxeringsvärde höjts, finns det möjligheter för denskattskyldige att vid ett senare års taxering kompensera sig för tidigare ejutnyttjat värdeminskningsavdrag. Den skattskyldige har i dessa fall vissavalmöjligheter. Om den ändrade fastighetstaxeringen inverkar på realisationsvinstberäkningen,kan den skattskyldige föranledas att välja en annan metod för att bestämmaingångsvärdet. Ändringar i underlaget för värdeminskningsavdrag och irealisationsvinstberäkningar kräver därför att den skattskyldige medverkar.Dessa ändringar framstår mer som beslut om taxering än som rättelser av teknisknatur. Lokal skattemyndighet bör inte få fatta uppföljningsbeslut i dessa fall.Kommittén synes inte heller ha avsett detta. Om bestämmelsen utformas så somföreslagits - att lokal skattemyndighet skall verkställa uppföljningsbeslut,om särskilda skäl inte talar för att länsrätt i stället skall fatta beslutet -innebär det att lokal skattemyndighet i många fall måste göra bedömningar somkan inverka på inkomsttaxeringen. Enligt kammarrättens mening bör därför deuppföljningsbeslut som skall verkställas av lokal skattemyndighet begränsastill sådana som angår schablonintäkt, garantibelopp och förmögenhetsberäkning.Denna begränsning bör komma till uttryck i lagtexten. Övrigauppföljningsåtgärder bör såsom tidigare handläggas av länsrätten som förstainstans eller, om taxeringen är föremål för prövning i högre instans, av denna.De bör alltid kunna initieras av taxeringsintendent och den skattskyldige. Även andra aspekter läggs på frågan hur arbetet meduppföljningen bör fördelas mellan den lokala skattemyndigheten och länsrätten.De förslag som därvid lämnas skiljer sig åt i olika avseenden. Genomgåendeframhålls dock behovet av en klarare avgränsning beträffande den lokalaskattemyndighetens och länsrättens befattning med följdändringarna än somföljer av kommitténs förslag. i anser att gränsdragningenmellan lokal 1981/82:19 137 skattemyndighets och länsrätts befattning medföljdändringarna bör ske genom att man preciserar beloppsgränsen för när inkomst-och förmögenhetstaxering skall ändras av den lokala skattemyndigheten. Enligtlänsstyrelsen torde det inte vara realistiskt att den lokala skattemyndigheteni varje enskilt fall skall göra beräkningar av skattekonsekvenserna för attkunna bedöma om ändrad fastighetstaxering bör föranleda justering av inkomst-ochförmögenhetstaxering. Liknande önskemål framförs av de lokalaskattemyndigheterna i och fögderier. Länsrätten iStockholms län anför följande i frågan. Den lokala skattemyndighetens skyldighet till ändring avinkomst- och förmögenhetstaxeringen föreslås av kommittén vara villkorlig,varvid man velat undanhålla bagatelländringar. Redan det arbete som nedlagts påatt konstatera ärendets bagatellartade karaktär blir säkerligen tillräckligtför att motivera att arbetet slutförs med ändring och omräkning av skatten.Principiellt synes det även olämpligt att tillerkänna den lokala skattemyndighetenett fritt skön i denna uppgift. Åtminstone bör de justeringar som föranlederlägre taxeringar rättas oavsett storlek. i anser också atthuvudprincipen vid den lokala skattemyndighetens rättelseförfarande bör varaatt det alternativ som är förmånligast för den skattskyldige skall gälla. Meden sådan ordning behöver, enligt mening, inte ens sådana falldär rättelse kan ske enligt olika alternativ hänskjutas till länsrätt. Någraremissinstanser framhåller betydelsen av att den skattskyldige fårunderrättelse från myndigheterna såväl i de fall då uppföljningsåtgärdvidtagits som då man underlåtit att företa sådan åtgärd. Bland dem som särskiltuppmärksammar denna fråga finns länsrätterna i och samtVästerbottens län, länsstyrelserna i och samt FSF. Eftersom LSM inte alltid skall behöva företa följdändringenligt 72 b § TL, men den berörda parten inte kan veta hur LSM tänker göra,borde kanske den ordningen övervägas att LSM alltid i de fall uppföljningsåtgärderkan komma i fråga skall meddela något beslut i frågan och alltså tala om förpart att LSM t. ex. inte avser att vidta någon uppföljningsåtgärd alls. Efterett sådant beslut vet då parten att han måste utnyttja besvärsmöjligheten i 102§ TL för att få en uppföljning genomförd. Bland de övriga förslag som lämnas i detta sammanhang böräven nämnas ett från länsrätten i som innebär attbestämmelsen i 102 § TL skulle bli helt överflödig. Länsrätten anser att dettakan uppnås genom att man inför en bestämmelse i 72 b § TL om att talan motbeslut enligt det lagrummet skall föras särskilt. i fögderi anser att 72 b § TL bör kompletteras meden föreskrift om att rättelse inte får verkställas för år då inkomst- ellerförmögenhetstaxering är under prövning eller prövats av förvaltningsdomstol. 1981/82:19 138 FSF menar att rättelse av inkomst- ochförmögenhetstaxering bör ske endast efter framställning av den skattskyldigeeller taxeringsintendenten. FSF anför följande i frågan. Föreningen är positiv till att reglerna för följdändringarav inkomst- och förmögenhetstaxering vid ändrad fastighetstaxering förenklas påså sätt att lokal skattemyndighet ges möjlighet att besluta om sådanaändringar. Föreningen är dock tveksam till om dessa regler skall ges sådanutformning att rättelse av inkomst- och/eller förmögenhetstaxering skall ske påinitiativ av lokal skattemyndighet. Kommittén har bl. pekat på att bagatelländringarska kunna underlåtas. Gränsen för när en ändring skall anses vara bagatellartadtorde vara svår att dra. I många fall torde en ändring medföra endast ringaeller inga alls skattekonsekvenser, exempelvis när endast garantibeloppunderstigande inkomst av fastighet berörs, eller när 80/85 %-regeln ellerreglerna om reducering av förmögenhet i rörelse eller jordbruk är tillämpliga.I sådana fall kan ändringen av taxeringsvärdet vara betydande medan påverkan påinkomst- eller förmögenhetsskatten endast är ringa. Kommittén har inte tagitupp de svårigheter som uppkommer när fastigheten är belägen inom ett fögderioch fastighetsägaren är bosatt i ett annat eller, vilket är vanligt iSydsverige, att ägaren är bosatt i utlandet och skall taxeras till statliginkomstskatt i det för riket gemensamma distriktet. Vidare har inte heller angettsnärmare hur rättelse ska göras när inkomst-eller förmögenhetstaxering är ellerhar varit föremål för prövning i högre instans. Ett betydande arbete måsteläggas ner på att i varje enskilt fall ta fram deklarationshandlingarna (oftaflera år gamla) och bedöma konsekvenserna i skattehänseende. Med hänsyn tillvad som anförts vill föreningen skyldighet för lokalskattemyndighet att vidta ändring av inkomst-eller förmögenhetstaxering börföreligga först efter framställning från vederbörande skattskyldig ellertaxeringsintendent.