prop · G503155 · 1981-12-31 00:00:00 — Verket anser att särskildhänsyn bör tas till att invandrarorganisationernas rekryteringsunderlag ärbegränsat och till att många invandrargrupper av kulturella skäl valt eller avarbetsmarknadsskäl tvingats att bo koncentrerat till ett fåtallandstingskommuner. är tveksam till den föreslagnakonstruktionen av bidraget. De uppställda kraven ger enligt förbundettolkningsproblem t. ex. vad avser politiska kvinnoorganisationer. En nyåldersgräns för bidrag kan också 1981/82:155 13 enligt förbundet innebära vissa gränsdragningsproblem motungdomsorganisationer med stor andel flickor, där åldersgränsen är 7-25 år.Motorförarnas helnykterhetsförbund är tveksamt fill de kriterier somutredningen uppställer när det gäller stödet. Det kan inte vara rimligt anserförbundet att endast organisationer, vars främsta mål är att verka förförbättring av kvinnans ställning i samhället och aktivt arbeta för jämställdhetmellan kvinnor och män skulle komma i åtnjutande av bidragen. En sådan hårdbegränsning framstår som stötande. anser att det ioch för sig inte är orimligt att lägga medlemsantalet fill grund för ekonomiskabidrag. Men ett bidragssystem måste enligt förbundet också anpassas fill deenskilda organisafionernas demokratiskt fattade beslut och organisationernasuppbyggnad. Det är enligt min mening riktigt att utgå frånmedlemsbegreppet och medlemmarnas möjligheter att påverka organisationen vidbedömningen om ett konfinuerligt verksamhetsstöd till kvinnoorganisationernascentrala arbete skall utgå. Härigenom tar man fasta på den grundprincip somallmänt gäller för den statliga bidragsgivningen till organisafioner, nämligenatt organisationerna skall vara uppbyggda efter gängse demokratiska principer.Min uppfattning är att varje enskild person som delar en organisationsgrundvärderingar, mål och stadgar skall kunna ansluta sig till organisationen.Varje medlem skall även enligt min mening ha stadgeenliga möjligheter attpåverka organisafionens verksamhet, inriktning, uppbyggnad etc. Jag delarsålunda utredningens uppfattning att medlemsformer som innebär att en personmåste rekommenderas som medlem genom andra medlemmar eller att det fordrasandra särskilda egenskaper för att erhålla medlemsskap inte kan accepteras somgrund för statsbidrag. Ett par remissinstanser ifrågasätter lämpligheten av attett visst antal medlemmar utgör förutsättningen för att statsbidrag skall kunnautgå. Detta kan enligt dessa remissinstanser leda till att en organisationeftersträvar så stort antal medlemmar som möjligt. Jag anser att farhågorna äröverdrivna. Starka praktiska skäl talar för den föreslagna ordningen. Antaletmedlemmar är nämligen ett enkelt och lättkontrollerbart mått på enorganisations omfattning, vilket underlättar statsbidragsförfarandet. Enligt min mening innebär alltså ett system medverksamhetsstöd till det centrala arbetet att vissa krav måste ställas både påorganisationernas uppbyggnad och på antalet medlemmar. Utredningen har somgrund för helt utbyggt statsbidrag här föreslagit att verksamhet skall bedrivasi minst hälften av landets landsfingsområden samt att organisationen skall haminst 3 000 medlemmar. För organisafioner som har minst 1 500 medlemmar men iövrigt uppfyller uppställda krav föreslås att en viss del av statsbidragetskall kunna utgå. Det stora flertalet remissinstanser instämmer i dessa krav.Några remissinstanser, bl, a, jämställdhetsombudsmannen och invandrarverket,anser emellertid att de uppställda kraven på medlemstal kan få till följd attvissa organisationer som borde få bidrag ställs utanför bidragssystemet. 1981/82:155 14 hänvisar också till svårigheten för mångainvandrarorgani-sationer att uppfylla kravet på geografisk spridning. Samtidigtsom en del remissinstanser sålunda anser att kraven på medlemstal är för högtsatta anser andra att gränserna borde höjas. Enligt min mening får de krav somutredningen har ställt i dessa avseenden anses vara väl avvägda. Jag anserockså att den av utredningen angivna åldersgränsen för medlemskap ärlämplig. Vad gäller invandrarverketsinvändningar vill jag tillägga att jag har full förståelse för påpekandet attinvandrarorganisationerna kan ha särskilda svårigheter att klara kraven pågeografisk spidning. Jag ser detta delvis som ett specialproblem, för vilketman bör söka finna en praktisk lösning. Jag är därför positiv fill att isärskilda fall statsbidrag skall kunna utgår fill invandrarorganisationer som iövrigt uppfyller statsbidragskraven, trots att man inte fill fullo uppfyllerkravet på geografisk spridning. Jag har i det föregående tagitställning till de grundläggande krav som bör gälla för ett centralt stöd tillkvinnoorganisationer. För att underlätta prövningen av de organisationer somkommer att söka statsbidrag måste emellertid enligt min mening ytterligare ettpar förtydliganden göras. Jag tänker då närmast på vilken innebörd begreppetkvinnoorganisation skall ges i detta sammanhang. Jag anser liksom utredningenatt en förutsättning för statsbidrag är att organisafionerna i första handskall arbeta för kvinnans ställning i samhället och aktivt arbeta förjämställdhet mellan kvinnor och män. Detta innebär att organisationer som i ochför sig består av en majoritet kvinnor, men som i första hand har andrahuvudmål för sin verksamhet inte kan komma i fråga för statsbidrag. Dettainnebär enligt min niening att de politiska kvinnoorganisationerna uppfyllerkraven för statsbidrag. Jag delar således inte den mening som vissaremissinstanser gett uttryck för, nämligen att de politiskakvinnoorganisationerna skall ställas utanför bidragssystemet. Jag instämmerinte heller i den åsikt som har framförts att de politiskakvinnoorganisationerna skall ges en särskild behandling. Enligt min meningskall de politiska kvinnoorganisationerna behandlas på samma sätt som övrigakvinnoorganisationer. Frågan om mäns medlemskap anser jag har fått en nöjaktiglösning genom uttalande i förslaget att en organisation till sin övervägandedel skall bestå av kvinnor även om män kan vara medlemmar. Även om projektbidragen inte direkthar ett samband med frågan om ett kontinuerligt verksamhetsstöd finns detanledning att här något beröra frågan om projektstöd. Utredningen harföreslagit att projektbidragen bör tas bort till förmån för ett kontinuerligtstöd. Skälet härfill är bl. a., säger utredningen, att projektbidragen ärtidsbegränsade, vilket kan innebära 1981/82:155 15 svårigheter i planeringen samt att bidragen kan blistyrande för organisationernas verksamhet. Flertalet av de remissinstanser som tar upp frågan omprojektbidrag anser att dessa bör vara kvar med hänvisning fill att de fylleren viktigt funktion. Flera framhåller att projektbidragen kan utgöra ettkomplement till ett reguljärt bidrag. Sålunda anser t. ex. attutredningens beskrivning av de nu utgående projektbidragen är påfallandenegativt hållen. En utökning och samordning av generella bidrag utesluterenligt styrelsen inte statligt stöd fill projekt- och utvecklingsarbete.Skolöverstyrelsen anser att fillkomsten av ett generellt bidragssystem förkvinnoorganisationer inte borde utgöra hinder för att dessa också skulle kunnata emot projektbidrag för verksamhet med särskild inriktning. instämmer inte i utredningens uppfattning att det bör vara ensamordning mellan nuvarande statliga projektbidrag för särskilt ändamål och dettänkta bidragssystemet. Enligt Grupp 8 borde det vara möjligt att vid sidan avde reguljära bidragen skapa en pott för projektbidrag avsedd speciellt för småaktiva organisationer. förutsätter att vissa projektbidrag även iframfiden kommer att utgå till kvinnoorganisationer då focusering av viktigafrågor ibland behövs. Några remissinstanser delarutredningens syn att projektbidragen bör ersättas med reguljära bidrag. konstaterar med fillfredsställelse att utredningen föreslår ettkontinuerligt stöd byggt på antalet medlemmar i organisationen. StudieförbundetVuxenskolan delar utredningens uppfattning om projektbidragen som en styrandefaktor för organisationerna. säger att projektbidragenutan tvivel bidrar till ryckighet i den planering som organisafionerna måste haför att uppnå målsättningen i sitt arbete. Jag kan i allt väsentligt anslutamig fill den krifik som har framförts. Projektbidragen kan enligt min meningbli styrande på en organisations verksamhet. Projektbidragen ger inte hellerorganisationerna möjlighet att planera på . Av dessa skäl ärnaturligtvis reguljära bidrag allmänt sett att föredra för flertaletorganisationer. Liksom en del remissinstanser vill jag dock samfidigt framhållaatt projektbidragen kan vara ändamålsenliga när staten vill stödja särskilt angelägna ändamål. Genom projektbidragen kan ocksåsärskilt de mindre kvinnoorganisafionerna, som inte kommer att få stöd enligtdet nu föreslagna bidragssystemet, erhålla statsbidrag för sina särskildaverksamheter. Till skillnad från utredningen vill jag därför inte utesluta attprojektbidrag kan komma i fråga även i fortsättningen. Prövningen avprojektbidrag bör naturligtvis liksom ankomma på respektivefackdepartement. 1981/82:155 16 Utredningen föreslår ett generellt bidragssystembaserat på antalet medlemmar. Utredningen finner flera skäl härfill. Ett är attbidrag baserat på antal medlemmar bäst underlättar för kvinnoorganisationernaatt planera sin ekonomi . Till skillnad från exempelvis antaletgenomförda aktiviteter torde medlemstalet för de flesta organisationer varalätt att överblicka. Ett bidrag per medlem innebär enligt utredningen inteheller någon styrning av en organisations verksamhet. Ett generellt bidragbaserat på akfivitet innebär däremot att staten måste fastställa vilkaaktiviteter som är bidragsberättigade. Därmed kan staten direkt påverka enorganisafions verksamhet. Utredningen framhåller också att ett bidrag baseratpå antalet medlemmar är mera lättadministrerat. Enligt utredningen bör eneventuell kontroll av bidragstilldelningen vara enklare med ett system sombaseras på antal medlemmar. Ett bidragssystem grundat på antalet medlemmar kanenligt vad utredningen framhåller utformas på åtminstone två sätt. Ett sätt äratt bidrag utgår i förhållande till antalet medlemmar. Väljs denna form behöverden anslagsbeviljande myndigheten enbart bestämma det belopp som skall utgå permedlem. Ett annat sätt är enligt utredningen att ett fast och lika stort belopputgår till varje organisafion som uppfyller bidragsnormerna. Den fasta delen avbidraget kompletteras sedan med en rörlig del baserad på antalet medlemmar.Utredningen förordar den senare formen för bidrag. Denna form fillämpas för exempelvis ungdomsorganisationerna och har enligt utredningen denfördelen att den ger även relativt små organisationer möjlighet att bekostavissa grundläggande kostnader på central nivå, exempelvis ett kansli med eneller ett par antställda. Den rörliga delen av bidraget kan då sägas utgöra enkompensation för de högre rörliga kostnader som en större organisafion harjämfört med en mindre. Utredningen pekar t. ex, på behovet av mer personal,större lokaler, högre administrativa kostnader m, m. En reducering av denrörliga delen av bidraget skulle enligt utredningen kunna göras för mycketstora organisationer. Skälet härför skulle enligt utredningen vara att vissacentrala kostnader inte är direkt proportionella mot antalet medlemmar och attkostnaderna i stället minskar per medlem för mycket stora organisationer.Exempel på sådana kostnader är personalkostnader och hyreskostnader. Utredningen föreslår ett grundbidrag på 175 000kronor fill kvinnoorganisationer med mer än 3 000 medlemmar och som i övrigtuppfyller bidragsvillkoren. Härigenom bör enligt utredningen dessa organisationerfå möjlighet att hålla ett centralt kansli med en eller ett par anställda.Utredningen föreslår härutöver att grundbidraget kompletteras med ett rörligtbidrag på per medlem i intervaller 3 000 - 40 000 medlemmar och på 10kronor per medlem för ett medlemstal över 40 000. 1981/82:155 17 Utredningens förslag innebär att deberörda kvinnoorganisationerna får lägre belopp än ungdomsorganisationerna vadavser såväl den fasta som den rörliga delen av bidraget. Utredningen framhålleratt organisationer med vuxna medlemmar bör ha större möjligheter att få bidragtill sin verksamhet från sina medlemmar än vad ungdomsorganisationerna har.Utredningen förutsätter i det sammanhanget att organisationernassjälvfinansiering inte kommer att förändras i någon större omfattning enbart avdet skälet att ett nytt statsbidrag fillskapas. Utredningen föreslår vidare att etthalvt grundbidrag utgår till organisafioner med ett medlemstal mellan 1 500och 3 000 medlemmar. Den rörliga delen av bidraget föreslås utgå som för övrigaorganisationer. Utredningen föreslår en begränsningav de bidrag som skall kunna utgå till kvinnoorganisafionerna. Enligt förslagetskall ingen organisafion kunna få högre bidrag än av organisationenscentrala kostnader. Utredningen 'förutsätter också att en samordning skermellan det statsbidrag som föreslås av utredningen och de statsbidrag som redani dag utgår till vissa kvinnoorganisafioners centrala verksamhet. Utredningenframhåller att denna samordning inte får innebära en försämring för dessaorganisationer. Utredningen beräknar att dessförslag kräver ett statsbidrag på sammanlagt ca . Flertalet av de remissinstanser somtar upp förslaget fill bidragssystem är positiva även om vissa önskarförändringar i någon av förslagets olika delar. Frågan om gränserna för bidragkommenteras särskilt av remissinstanserna. En annan fråga som kommenteras avnågra remissinstanser är att ett nytt ekonomiskt stöd inte får innebäraförsämringar för de organisationer som har statsbidrag. tillstyrkerutredningens förslag till bidragssystem. Styrelsen understryker ocksåutredningens mening att de kvinnoorganisationer som redan får bidrag inte skallfå en försämring genom det föreslagna statsbidraget. liksomlOGT-NTO finner att den föreslagna indelningen i ett fast grundbidrag och ettrörligt bidrag relaterat till medlemsantalet är väl avvägd. finner att bidragskonstrukfionen i huvudsak ansluter fillvad som gäller inom ungdomsorganisationerna. Erfarenheterna frånungdomsorganisationerna visar, framhåller förbundet, att den föreslagnakonstrukfionen kan fungera någorlunda väl. fillstyrker ihuvudsak förslaget fill bidragssystem. Förbundet anser dock att den rörligadelen av bidraget skall utgå med lika belopp för . anser att den föreslagna bidragsmodellen är bra.Samtidigt framhåller förbundet att det föreslagna grundbeloppet är för lågt. Några remissinstanser föreslår meraomfattande förändringar av bidragsmodellen eller uttalar sig emot denna. 2 1981/82. Prop.1981/82:155 18 föreslåratt gränsen för halvt grundbidrag sätts vid minst 750 medlemmar och för heltbidrag vid minst 1 500 medlemmar samt att villkoret om spridning skall ansestillgodosett om organisationen har verksamhet i minst tre landstingsområden.Statens ungdomsråd anser att gränsdragningsproblem kan uppkomma om vad som ären och vad som en är kvinnoorganisation. framhåller attbidragskonstruktionen är ett plagiat av stödet till ungdomsorganisationerna.Svenska kvinnors vänsterförbund anser att det är de små och friaorganisationerna som behöver stöd. För egen del vill jag anföra följande. Utredningens förslag till bidragssystem har i huvudsakmottagits positivt av remissinstanserna. Som jag har uttalat bör ettbidragssystem vara så utformat att det är lätt att administrera och ger godöverblick för både organisationer och anslagsgivande myndighet. Jag har därförredan i det föregående uttalat mig för ett bidragssystem som baseras påorganisationernas medlemstal. Vad gäller de gränser för medlemstal somutredningen har föreslagit liksom frågan om gränsdragningsproblem mellankvinnoorganisationer och andra organisationer har jag i föregående avsnittredovisat min inställning. Jag anser att utredningens förslagmed ett bidrag som innehåller både en fast del och en del grundat på antaletmedlemmar motsvarar de krav som kan ställas på ett centralt stöd fillkvinnoorganisationerna. Förslaget ger en grundtrygghet även för relafivt småorganisationer samfidigt som hänsyn tas till de större organisafionernas meraomfattande verksamhet. Utredningen har föreslagit ettgrundbidrag på till organisationer med mer än 3 000 medlemmar.Halvt grundbidrag skulle kunna utgå för organisationer med fler än 1 500medlemmar. Det rörliga bidraget har förutsatts utgå med per medlem iintervallet 3 000 -40 000 medlemmar och med per medlem därutöver.Kostnaderna har av utredningen beräknats till ca i ettinledningsskede. Jag har redan inledningsvisredovisat mina skäl för ett kontinuerligt verksamhetsstöd till kvinnoorganisafionernas centrala arbete. Med hänsyn fill rådande ekonomiska läge bedömer jag inte att det för tillfället är möjligt att införa ett verksamhetsstöd till kvinnoorganisationerna av den omfattning som utredningen har föreslagit. Med utgångspunkt från de beräkningar som utredningen har gjort och från den tekniska lösning som utredningen har angett anser jag att ett grundbidrag på för organisafioner med mer än 3 000 medlemmar bör iitgå. Den rörliga delen av bidraget bör utgå med per medlem för antal medlemmar över 3 000, Halvt grundbidrag bör utgå till organisationer med fler än 1 500 men färre än 3 000, ' Jag vill härutöver tills vidare föreslå vissa ändringar iden tekniska tillämpningen av utredningens förslag. Detta med hänsynbl. a. till de medel som totalt kan disponeras. Någon avtrappning av denrörliga delen av bidraget för medlemstal över 40 000 bör enligt min mening inteske. Däremot anser jag att den rörliga delen av bidraget inte bör utgå för flerän maximalt 60 000 medlemmar. I jämförelse med utredningsförslaget innebär detav mig förordade systemet att en förhållandevis större del av det totalaanslaget reserveras för grundbidraget. Härigenom uppnås den effekten att deneftersträvade grundtryggheten även för små organisationer i stort kanbibehållas trots en reducering av den totala anslagsramen. Effekterna av mittförslag för organisationer med olika medlemstal framgår av följandesammanställning. 3.000 15.000 30,000 45,000 60,000 75,000 125.000 125,000 125,000 125,000 125,000 125,000 60,000 135.000 210.000 285.000 285.000 125,000 185,000 260,000 335,000 410.000 410,000 Utredningen föreslår att ingenorganisation skall få högre bidrag än av organisationens centralakostnader. Jag är för egen del inte beredd att acceptera en sådan begränsning.Skälet fill detta är främst att förslaget kan leda till krav på enkontrollfunktion som jag inte anser rimlig. Jag återkommer ytterligare tilldetta i det följande. Utredningen konstaterar att ettofta förekommande debattämne har varit hur samhället skallkunna kontrollera dels underlaget för dels användningen av olika bidrag. Dethar ibland rått oklarhet om myndigheternas rätt att granska användningen avvissa bidrag och det underlag som bidragsgivningen grundas på. Utredningen anser attkvinnoorganisationerna i första hand själva via sina demokrafiskt valda organoch revisorer skall svara för kontrollen. Till bidragsgivande myndigheten bördock enligt förslaget från organisafionerna insändas rapporterutvisande ekonomisk ställning, antal medlemmar i varje landsfingområde o. d.Uppgift om medlemsavgift och influtna medlemsavgifter bör framgå avårsredovisningen, I övrigt bör det enligt utredningen ankomma påtillsynsmyndigheten att lämna instruktioner om vilka uppgifter som krävs.Utredningen föreslår därför att de principer Prop.1981/82:155 20 somhitfills har gällt för kontroll av statsbidrag till organisafioner, även skallgälla för kvinnoorganisationer. Vissa remissinstanser delar utredningens syn medanandra är kritiska. De kritiska instanserna vänder sig främst mot förslaget attorganisationerna skall redovisa sin ekonomiska ställning. Statenskulturråd liksom lOGT-NTO, och Kooperafiva gillesförbundetdelar utredningens förslag om hur den interna kontrollen skall ske. Jämställdhetsombudsmannenanser att det borde krävas någon form av årlig redovisning eller rappört frånde kvinnoorganisationer som erhållit verksamhetsbidrag inte bara urkontrollsynpunkt utan även för att kunskap om pågående och planeratjämställdhetsarbete i skall kunna spridas. i delar inteutredningens uppfattning om att bidragstagande organisationer tillmyndigheterna skall behöva redovisa ekonomisk ställning, influtnamedlemsavgifter m. m. Det bör enhgt varakvinnoorganisationerna själva, genom sina demokratiskt valda organ ochrevisorer, som sköter kontrollen. Uppgift om organisationens medlemsantal ochatt organisationen i övrigt svarar mot ställda krav bör vara tillräckligt.Folkets anser att myndigheterna inte årligenskall ha uppgift om bidragsmottagande organisations ekonomiska ställning. Ettsådant förfarande kan enligt organisationen en minskad respekt förfolkrörelsernas självständiga ställning. Bidrag till folkrörelseorganisafionerlämnas av samhället därför att det arbete som de bedriver är värt stöd - intedärför att deras ekonomiska ställning i sig är dålig. En kontroll frånmyndighetens sida skall säger organisationen avse att anslagsmedel disponeraspå ett rimligt sätt - inte att organisationens medlemsavgifter disponeras pådet ena eller andra sättet. I likhet med utredningen och flera avremissinstanserna anser jag att kvinnoorganisationerna i första hand själva viasina demokratiskt valda organ och revisorer bör svara för den ekonomiskakontrollen. Bidrag till folkrörelserna lämnas av samhället därför att detarbete de bedriver är värt att stödja. Kontrollen bör enhgt min mening syftafill att göra det möjligt för den som beviljar anslag att undersöka om gällandekrav för statsbidrag är uppfyllda. Detta har också lett fill att jag slopatkravet på att ingen organisafion skall få högre bidrag än avorganisafionens centrala kostnader. Vissa uppgifter måste dock årligenredovisas i samband med ansökan om bidrag. Jag tänker då på uppgifter sommedlemstal, geografisk spridning etc. I sammanhanget vill jag också säga att det behövsytterligare regler som kompletterar de i proposifionen givna kraven förstatsbidrag, exempelvis hur nya organisationer vinner inträde istatsbidragssystemet. Det ankommer på regeringen att utfärda sådana regler. Jagavser att återkomma till regeringen i denna fråga. Jag förordar att ställs fillförfogande för ett verksamhetsstöd till kvinnoorganisationernas centralaarbete. 1981/82:155 21 på ett särskilt anslag. Jag föreslår sålunda att 2miljoner kronor tas upp i statsbudgeten för /83 under ett nyttförslagsanslag benämnt Bidrag fill kvinnoorganisationernas centrala verksamhet. Med hänvisning till vad jag nu haranfört hemställer jag att regeringen föreslår att 1. godkänna de riktlinjer förstatligt bidrag till kvinnoorganisatio nernas centrala verksamhet som jag förordat, 2. till Bidrag tillkvinnoorganisationernas centrala verksamhet för /83 under femtonde huvudtiteln anvisa ett förslagsanslag av . Regeringen ansluter sig fill föredragandensöverväganden och beslutar att genom proposifion föreslå att anta deförslag som föredraganden har lagt fram. 3 1981/82. 1981/82:155 22 SAMMANFATTNINGAV BETÄNKANDET (SOU 1980:44) BIDRAG TILL KVINNOORGANISATIONER Frågan om ett kontinuerligt statligtverksamhetsstöd fill kvinnoorganisafionerna har aktualiserats vid ett flertalfillfällen . Som motiv för bidrag har särskilt hänvisats till organisationernasarbete för ökad jämställdhet mellan kvinnor och män. Man har även hänvisat tillorganisafionernas allmänna insatser för kvinnor i samhällsarbete ochsamhällsdebatt. antog regeringen direktiv (Dir.1979:137) för utredning om statsbidrag till kvinnoorganisationer. I direktivenbetonades kvinnoorganisationernas betydande insatser när det gäller att ställakvinnornas problem i centrum och att driva på arbetet för ökad jämställdhet.Med hänsyn härtill borde kvinnoorganisationerna inte stå utanför det reguljärastatliga stödet fill folkrörelser.