prop · G50314 · 1981-12-31 00:00:00 — För samtliga grenarutom byggteknisk gren ryms nuvarande timplaner i ramtimplanerna. I avvaktan påSÖ:s utvärdering av försöksverksamheten kommer därför under /84två timplaner att tillämpas inom byggteknisk gren, dels ramtimplanen i bilaga4:9 vid de skolor som deltar i försöket, dels nu gällande timplan för övrigaskolor med årskurs 4 av T-linjen. 1981/82:14 29 Förelever som efter två årskurser på T-linjen vill slutföra sina studier påN-linjen gäller, som i pågående NT-försök, en särskild timplan i årskurs 3(bilaga 4:11). Dealternativa timplanerna (f. d. SSG) är helt identiska med de reguljära i frågaom T-linjen. Jagföreslår att limplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna förändras ihuvudsaklig överensstämmelse med förslagen i bilaga 4. 5Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning till för många och för smågrupper samt timreduktioner vid små grupper 5.1 Gällandebestämmelser för dispensgivning Sombeskrivs i bilaga 1 kan länsskolnämnden medge undantag från reglerna omgruppstorlekar (8 kap. 18-21 §§ skolförordningen). Därvid gäller i huvudsakföljande. Vidsärskilda skäl får länsskolnämnden medge undantag ett visst redovisningsårfrån lägsta elevantal (vanligen 8) för anordnande av undervisning. Nämnden fårvid synnerliga skäl medge delning av klass eller grupp i andra fall än närdelning är föreskriven. I fråga om gruppstorlekarna 30 och 16 elever fårlänsskolnämnden tillåta undantag med högre elevtal för visst ämne vid särskildaskäl. Trekategorier av dispensgivning kan urskiljas: 1) För start av undervisning(t.ex. med 6 elever i stället för 8 i allmän språkkunskap i årskurs 2 avH-Iinjen) 2) För fortsatta sludier (t. ex.med 5 elever i stället för 8 i C-ryska i årskurs 3) 3) Extragrupper (t.ex. avschemaskäl bibehållna grupper om 16 elever i svenska och arbetslivsorienteringpå utpräglat yrkesinriktade linjer). Till denna dispenstyp kan även föras extradelning av grupp. Totaltutgör enligt gjorda undersökningar och med regionala variationer andelendispenstimmar av den totala undervisningsvolymen eller -beräknat i1982/löneläge - ca 60milj. Undervåren före del aktuella läsåret behandlar länsskolnämnden skolornasorganisationsrapporter för årskurs 1 och planeringsrapporter för högreårskurser. Därvid kan nämnden medge att en av SÖ inrättad studieväg fåranordnas samt att undervisning får bedrivas i ett begärt antal grupper trotsett mindre antal elever än vad bestämmelsema föreskriver. 1981/82:14 30 I högre årskurser prövas skolornas dispensansökningar motbakgmnd av vad som har beslutats om studievägar m.m. Mer detaljerat har skolorna ingelt s. k.preliminära planer (vår-rapporter) med uppgifter om antalet elever ochlärarveckotimmar. granskar de preliminära planerna och gerrekommendationer till kommunerna och skolenheterna. Därvid kan nämnden gedispenser från bestämmelser om minsta elevantal. Länsskolnämnderna kan konstatera att antaletelever i regel minskar från de preliminära planerna lill dess atl den slutligaorganisationen upprättas i början av det nya läsåret. Därför måste nämndernaalltid mana till försiktighet så atl den slulliga organisationen inte blir förslor. I böljan på del nya läsåret inger skolorna s. k. slutligaplaner (höstrap-porter), visande elevantal och gmppslorlekar per den 15september. granskar de slulliga planerna, som ligger tillgrund för rekvisition av slalsbidrag. I de fall elevantalen minskat i förhållande lill depreliminära planerna prövas behovel av erforderliga ylleriigare dispenser. Ivissa skolenheter kan elevantalet sjunka kraftigt i förhållande lillvårrapporten, i vissa årskurser med flera tiotal elever. Trots restriktivbedömning kan dispenserna i dessa fall bli betydande. Skillnader finns i praxis hos olika nämnder. a. har SÖi arbelel för ett friare resurstilldelningssystem i årskurs 4 av T-linjenfunnit betydande olikheter i resursanvändandet mellan olika län. ex. andelen dispenstimmar i ett glesbygdslän som Norrbollen på . Dåhar frånräknats de besparingar skolorna själva gjort, l.ex. genom att inte delaklasser där så skulle ha varil möjligl. i hardärvid gjort en helhetsbedömning av skolornas resursutlag. I ett sådant samrådmellan nämnd och kommuner kan sålunda en friare resursanvändning sägas habörjat fungera. 5.3 Förslag om slopande av länsskolnämndernas möjlighetatt medge dispenser Jag har här redovisat hur länsskolnämnderna kanmedge atl undervisning anordnas i mindre och i fler grupper inklusive flerdelade grupper än bestämmelserna annars medger. Koslnaderna för sådana extragrupper har beräknats till ca 60 milj. kr. Någol tak för dispensgivningen finnsinle. Jag har också beskrivit hur en friare resursanvändning redanfungerar i etl samråd mellan länsskolnämnd och skola genom att den senare kanavstå från vissa formellt möjliga gruppdelningar för att i stället få inrättavissa behövliga extragrupper som inle kan medges formellt. I etlsådant system med lokal frihet i användningen av givna medel som jag harföreslagit (avsnitt 3) passar enligt min mening regionall beslutade dispenserinle in. 1981/82:14 31 Enligtmin mening bör därför länsskolnämndernas möjligheter att bevilja dispenser avde kategorier som jag har beskrivit upphöra. Däremol bör länsskolnämnderna äveni fortsättningen i fråga om gmppstorlekarna 30 och 16 elever få medge högreelevtal, om särskilda skäl finns. Överväganden om finansiering av extra gmpperoch för små grupper i elt ämne bör liksom överväganden om gruppdelningar skevid skolstyrelsernas och skolornas reguljära planering av hur de lolalttillgängliga resurserna skall användas. Jag får därvidlag hänvisa lill miltförslag i det föregående (avsnitt 3). I fråga om start och bibehållande av enstudieväg med för få elever bör i synnerliga fall SÖ kunna få medge dispens. Ensådan möjlighet bör enligt min mening i undantagsfall kunna finnas för att mötavissa elevbehov, främst i glesbygd. 5.4Förslag om timreduktioner vid små undervisningsgrupper Jaghar beskrivit (avsnitt 5.2) hur länsskolnämnderna kan ge dispens förstart av undervisning eller för fortsatt sådan med mindre än (vanligen) 8elever. Länsskolnämnderna bestämmer i sådana fall oftast också att timtalenskall reduceras för de mycket små grupper det blir fråga om. Så kan t. ex. engrupp i allmän språkkunskap med 6 elever (i stället för det formellt nödvändigaantalet 8) få endast i stället för de 3 som enligl timplanenschablonmässigt skall tillfalla alla gmpper i ämnet med mellan 8 och 30 elever. Idenna naturliga praxis atl reducera timtalen vid små, dispenserade grupperfinns enligl min uppfattning en värdefull ansats till elt bällre utnyttjande avskolans resurser. Principen kan ses som elt första steg mot en mer rationellorganisation av statsbidragsgivningen lill gymnasieskolan. Arbele på enförändring härvidlag pågår som jag lidigare har nämnt inomutbildningsdepartementet. Jag vill här också erinra om atl mitt förslag(avsnitt 3) om en friare resursanvändning bör kunna bli ett medel alt bryta uppdagens myckel okänsliga system för bidragsgivning. I en förändring av dagensregler bör enligt min mening eftersträvas en betydligt bättre överensstämmelsemellan bidragets storlek och gruppstorleken, alltså en form av individrelateralstatsbidrag, liknande det som redan tillämpas i försöksverksamheten medgymnasieskola på mycket små orter (SSG-B, särskild samordnad gymnasieskola,B-form). Iett läge, där dispensmöjligheler inte längre finns, framgår brislerna i dagensbidragssystem än tydligare. Gmpper med färre än 8 elever (eller i latin ochgrekiska 5 elever) kommer i princip inte atl finnas. Så snart däremot en gruppnått minimistorlek, får med dagens regler undervisning påbörjas, och lika stortslatsbidrag ulgår som lill en grupp med tre till fyra gånger så många elever,alltså en full klass med 30 elever. Statsbidragets konslmklion ger därmed ipraktiken betydligt större koslnader för slaten per elev, när klasser ochgrupper inte kan fyllas. Systemet med bestämda. Prop.1981/82:14 32 lägstaelevlal för klass eller gmpp och etl likafullt 100-procenligl slatsbidrag kanpå ett olyckligt sätl bli ett hinder för en mer rationell organisation.Särskill kan detta inlräffa på större orter, där flera skolenheter har ettdelvis parallellt utbud. Med dagens statsbidragssystem finns inte ekonomisktincitament till en mer rationell organisation i form av atl små elevgruppersammanförs till färre skolenheter än . Speciellt i ett läge med minskanderesurser anser jag det angeläget alt söka motverka sådana effekter. Eftersamråd med chefen för budgeidepartemeniet ser jag dock nu ingen möjlighet atllill /83 göra större förändringar av statsbidragssystemet förgymnasieskolan än de som följer av mina förslag om en förstärkningsresurs.Hänsyn måsle bl.a. las till den organisation som gymnasieutredningen kan kommaatt föreslå samt till frågan om vilka kompletterande resurser som kan behövasför glesbygdsskolor i ett elevre-lalerat statsbidragssystem. Jagföreslår därför atl - liksom man reducerat limtalen vid grupper med iprincip under 8 elever - timtalen reduceras vid grupper med mindre än 12 eleveri de fall gruppen i det aktuella ämnel kan omfatta 30 elever. Därmed undantasde yrkesinriktade studievägarna inom främst induslri och hantverk, därgruppstorleken är 16 elever. Jag vill för lydlighetens skull påpeka atl mittförslag endast avser fall, där hela gruppen understiger 12 elever. Gruppdelningarför vissa moment med stöd av förslärkningsresursen berörs alltså inte. Däremolinbegriper jag i mitt förslag sådana grupper som med stöd av denna resursstartar eller bibehålls i etl ämne med otillräckligt elevunderlag. Vidmindre än 12 elever i ämnen, där gmppen kan uppgå till 30 elever, bör timtalenreduceras med i huvudsak enligl följande schablon. (För atljämna, halva eller fjärdedels veckotimmar skall erhållas, behöverreduktionerna, uttryckta i procent, bli någol olika vid olika utgångstimtal.) Prop.1981/82:14 33 Timtal vid mindre än Vidandra utgångstimtal än de angivna bör reduktion göras med såalt praktiskt hanterbara limtal erhålls. Förämnena latin och grekiska, i vilka lägsta anlal elever för start av ochfortsatt undervisning är 5, bör timreduktioner i konsekvens med vad jag nyssföreslagit göras vid grupper om 5 till 8 elever. Reduktionerav det slag jag här föreslår har redan lidigare funnits i gymnasieskolan ochhar då skett i länsskolnämndernas prövning av under-taliga grupper. Man hardärvid i viss mån sökt anpassa reduktionerna lill de enskilda förhållandena ochelevernas förutsättningar. Jag vill inte utesluta att man även i ett systemmed timreduktioner vid små gmpper kan komma att behöva göra avvikelser frånangivna timtal. Detta får då finansieras med skolans förstärkningsresurs. 6 Möjlighet till självstudier Attlära eleverna studera självständigt angavs som etl viktigt mål redan i sambandmed gymnasiereform (prop. 1964:171, SäU 1964:1, rskr 1964:407). Isamband med den dåvarande gymnasieulredningens arbete hade kravet på ökatsjälvständigt arbete framförts med kraft av såväl universitetens somnäringslivets företrädare. Jagfinner det vara ett viktigt mål att elever i gymnasieskolan skall lära sigarbeta självständigt. Detta kommer de emellertid enligl min mening aldrig attlära sig, om studierna är så upplagda, att de inte behöver göra del.Gymnasieskolan får inle förutsätta att eleverna kan bedriva självständigastudier, men den måsle lära dem del så alt de, när de lämnar skolan, har fåttvänja sig vid att planlägga och genomföra uppgifter på egen hand såväl iarbetslivet som i fortsatta sludier. Delta fordrar en konsekvent uppbyggdstudiegång, där kraven på självständighet ökar så att lärarhandledningensuccessivt kan minska i högre årskurser. Atleleverna lär sig organisera ett arbete på egen hand eller i grupp och kanredovisa del klart och koncist är i sig viktigt. Det är emellertid ocksåbetydelsefullt att eleverna lämnar skolan med goda färdigheter även i 3 1981182. 1981/82:14 34 övrigtoch med sådana fasla kunskaper, alt de kan orientera sig i samhället och ividare studier. Del självständiga arbetet får därför inte leda till en sänktambitionsnivå i dessa avseenden. Eleverna måste ges klara elappmål för sinasjälvständiga studier. Deras resultat i dessa studier måste få ulgöra eltväsentligt underlag för betygsättningen. Ibesparingspropositionen angav min förelrädare som ett av syftena medförändringen av gymnasieskolan att ge möjlighel till ökade självstudier föreleverna. Förändringen borde leda till atl tid skapas för ökat självständigtarbete, projekl- och specialarbeten. En sådan verksamhet enskilt och i grupp borde utgöra ett väsentligt inslag och bedömas och betygsättas med samma viktsom de övriga studierna i olika ämnen. Flera olika uppgifter borde ulförasunder ett läsår av varje elev. Självständigtarbete är - som jag redan har sagt - inle någol nytt i gymnasieskolan. IAllmänna anvisningar i nu gällande Läroplan för gymnasieskolan (Lgy 70), delI, betonas vikten av träning till ökad självständighet i studierna: Betydelsefullför eleverna i gymnasieskolan är förmågan atl självständigt utföra enarbetsuppgift av rimlig omfattning. Eleven skall vid skoltidens slut ha lärtsig att göra upp och följa en plan för hur en arbetsuppgift skall genomföras, samla,tolka och värdera information, redovisa(demonstrera) och bedöma resultatet (produkten). Föratt detta mål skall nås krävs att eleven får tiUfälle att ta ansvar för sittarbete och successivt tränas i del självständiga arbetssättets teknik. Ett sådantarbetssätt har värde inle bara för skolarbetet och individen själv i olikaavseenden utan även för verksamheten efter skoltidens slut i yrkes-ochsamhällsliv. (Lgy 70,1, s. 32) Då det gäller teoretiska ämnen tar sig del successivt stegradekravet på elevernas förmåga att arbeta självständigt bl. a. uttryck i enförändring av deras arbetsuppgifter från dagläxa, över långläxa till beting ochspecialarbete. Vissa anvisningar härom ges i de skilda kursplanerna och enutförlig redogörelse lämnas i till läroplanen knutna studieplaner som också tarupp olika möjligheter till den i sammanhanget nödvändiga koncentrationen avundervisningen i ämnen med lågt timtal. (Lgy 70,1, s. 34) Äveni direktiven till gymnasieutredningen (U 1976:10) understryks värdet av mersjälvständiga studier: Eltökat ansvarstagande av eleverna och en högre grad av egen aktivitet bör kunnamedföra större arbelstrivsel och bättre studiemotivation. En viktig uppgift förkommittén är atl föreslå åtgärder som kan främja de studerandes inflytande överdet egna arbetet. Som exempel kan nämnas en mer problemorienterandeundervisning och koncenlrationsstudier. Deförändringar som föreslogs i besparingspropositionen i riklning mol ökadsjälvständighet i studiearbetet innebär inga drastiska omvälvningar. 1981/82:14 35 Minskningenav de lärarledda lektionerna kan också beskrivas så här: 1 en serie om femlektioner, vid l.ex. betingsstudier i samhällskunskap, kan lektionerna 1och 3 användas till gemensam genomgång. Under lektionerna 2 och 4 arbetareleverna under handledning av läraren och delvis självständigt. Lektion 5utnyttjas för redovisning. Med den föreslagna förändringen kan skillnaden bliatt eleverna arbetar självständigt under handledning av läraren lektion 2 ochhelt självständigt lektion 4. Lektionerna 1, 3 och 5 tänks vara oförändrade. Andelen direkt lärarleddalektioner kan inte minskas schablonmässigt för alla linjer och specialkurser.En omorganisation kan - som anfördes i besparingspropositionen - behöva fåstörre eller mindre omfattning på olika linjer och specialkurser och i olikaårskurser beroende på utbildningsinnehåll, olika riskmoment inom utbildningenetc. I del följande kommer jag atl föreslå hur myckel självsludielid som högstbör få läggas in på olika linjer och i olika ämnen, alternativt grupper avämnen. Del bör sedan, som jag föreslår, ankomma på skolledningen atl vidfördelning av förslärkningsresursen avgöra hur stor del av den möjligasjälvstudieliden som bör kunna vara utan lärarhandledning med hänsyn till andrastödinsatser, t. ex. i form av gmppdelning, som också är angelägna. Enligtvad som anfördes i besparingsproposilionen kan självstudielimmar samlas viss del av arbetsveckan. Den frigjorda timplaneliden bör läggas ul somelevtimmar på schemat, lämpligen i sammanhängade pass. Skolledningen kan då iviss utsträckning förlägga koncentralionsda-gar, skrivningar m. m. på denfrigjorda tiden och uianför den återstående lektionstiden. Därmed kannettobortfallet av den lärarledda undervisningen minskas ytteriigare. en fast halvdag för självstudier i l.ex. årskurs 3 av de Ire-ochfyraåriga linjerna kunna användas för både skrivningar och andra redovisningarsaml program, som kan samordnas för siörre undervisningsgrupper. Studiebesök igmpper för all hämla information i det omgivande samhället, som bör vara eltviktigt inslag i det självständiga arbetet, bör så långt möjligt förläggas tillsjälvstudielid. Försöksverksamhelen med s.k. yrkesorienteringsvecka ochåterkommande praktiska arbetslivskontakter bör kunna inordnas i ett system medsjälvstudier. Viss självstudietid bör också kunna ägnas åt inläsning av detstoff som behandlas, så som redan rekommenderas i de anvisningar förbelingsläsning som SÖ har utfärdat. Dessa bör - för att bli tillämpliga även påsjälvstudier - kompletteras i vissa delar. Jag avser därför atl återkomma tillregeringen med förslag om atl ge SÖ i uppdrag alt utarbeta informations- ochservicemalerial för självstudier, innefattande bl.a. tänkbara schemamodeller.De allmänna råd SÖ utarbetar bör därvid få ersätta nuvarande anvisningar i om obligatorisk betingsläsning. Iett system med möjlighet till självstudier har enligl min uppfattningbestämmelserna om obligatorisk belingsläsning och specialarbete spelat ut 1981/82:14 36 Där handledning av specialarbetet arvoderas med ttf-resursenminskas också belastningen på denna, om specialarbetet avskaffas. Jag föreslårdärför att föreskrifterna i timplanerna i Lgy 70 om specialarbete i årskurs 3av de tre- och fyraåriga linjerna upphävs. Specialarbetet bör fr. o. m. läsåret1982/83 ersättas av en möjlighet all anordna självstudier. Detbör ankomma på regeringen eller myndighet regeringen bestämmer atl utfärda erforderligaföreskrifter och allmänna råd om självstudier samt de övergångsbestämmelser sombehövs. Enligtmin uppfallning är det naturligt att fortbildningsåtgärder anordnas medanledning av riksdagsbeslut på grundval av de förslag jag här framlägger. Bl.a.kan fortbildningsåtgärder behövas i fråga om den metodik som kan bli aktuellvid handledning av elever i självstudier. Med propositionen om skolforskningoch personalutveckling har införts en ny modell för personalutbildningen iskolväsendet, varigenom skolstyrelserna fått resurser för och elt störreinflytande över personalutbildningen. Det är enligt min mening i första hand enuppgift för skolstyrelserna alt slå för ifrågavarande form av fortbildning.Jag anser det vidare naturiigl att länsskolnämnderna stödjer skolstyrelserna idessa insatser. Möjligheternalill självstudier varierar starkt mellan olika ämnen. T. ex. kannaturvetenskapliga och tekniska ämnen i sina laborativa avsnilt vara direkiolämpliga för omfattande självstudier. Påde utpräglat yrkesinriktade studievägarna inom induslri och hantverk kan ocksåsvårigheter uppkomma. Endast undantagsvis torde ämnesinstitutioner ochverkstäder kunna upplåtas för självstudier med lanke på ansvarsfrågan. Det ärinte möjligl att utan lärarhandledning genomföra några egentliga övningar medmaskiner och inte heller sådana el-arbelen under spänning, som kan förorsakaskada på person och egendom. Därtill kommer ansvarel för dyrbar materiel,instrument och verklyg men även t.ex. för reparation av inlämnade bilar,faslighelsutruslning etc. På de utpräglat yrkesinriktade studievägarna anserjag det därför naturiigl atl endast etl ringa antal självsludietimmar fårläggas ut. Del bör sedan ankomma på skolstyrelsen och skolledningen atl vidfördelningen av tillgängliga resurser i form av lärarveckotimmar avgöra omeleverna behöver lärarhandledning också . Skolledningenbör ges förhållandevis slor frihet atl förlägga undervisningen så, atlsjälvstudieliden företrädesvis utnyttjas för sådana aktiviteter som jaglidigare exemplifierat och som inte kräver lärares närvaro. Jag föreslår därföri det följande att den möjliga självstudieliden vanligen inte låses tillbestämda ämnen. Det bör i stället överlämnas till den enskilda skolan att göraden slulliga fördelningen på ämnen inom de ramar jag föreslår, alltefter deegna lärar- och lokalförhållandena och med hänsyn till elevernas varierandeförutsättningar. 1981/82:14 37 Somjag redan har visal har vissa ämnen i mitt förslag till nya timplaner för detre- och fyraåriga linjerna koncentrerats till färre årskurser än . Härmedges bättre utrymme för utläggningen av självstudietimmar. Samma syfte - attunderlätta den lokala planeringen av självstudieliden - har mitt förslag tillsammanjämkningar av timtalen för elt ämne på flera linjer. Sirävan har ocksåvarit att i görligaste mån undvika låga timtal för enskilda ämnen i årskursen.I de fall etl ämne har ell lågt limtal fömtsätts koncen-Iralionsläsning ilikhet med vad som gäller för sådana ämnen (Lgy 70, I, s. 109). Allmänlkan vad som i Lgy 70 sägs om periodläsning, dvs. elt skiftande antal lektionerunder olika delar av en kurs, bh aktuellt i etl ämne med självstudier. Siörrelärarinsatser kan behövas i början av läsåret och senare vid starten av ettsjälvständigt arbete, t. ex. etl lemasludium. När detta löper, kan graden avlärarhandledning bli mindre. Jag vill också ytterligarebetona vad jag redan lidigare har anfört i fråga om elevernas tillgång tilllärare. Att självstudielid läggs ul i olika omfattning på limplanen betyder,inte atl eleverna på samlliga dessa limmar kommer all vara utanlärarhandledning. Som jag har framhållit innebär mina förslag ocksåatl en betydande resurs kommer att finnas för lärarhandledning. Jag harbeskrivit denna resurs i avsnilt 3. Hur resursen fördelas på de olika linjernablir givetvis beroende av den faktiska situationen. Det kan således på enskolenhet mycket väl bli så atl den maximala självstudieliden i en årskursenligt limplanen på en linje är 3,5 veckolimmar, medan en klass på samma linjeur förstärkningsresursen tillförs handledarresurser också ,om man lokall bedömer att detta är den bästa resursanvändningen. Ingensjälvstudielid läggs då ut. 6.3Förslag om fördelning av möjlig självstudietid på linjer och ämnen Denfördelning av självsludielid jag föreslår i del följande gäller hur stort antallimmar som på timplanen skall anges som möjliga för självstudier. Det bör sedan- som jag anförde - ankomma på skolledningen att vid fördelning avförstärkningsresursen avgöra hur stor del av självstudietiden som skall äga rumutan direkt lärarhandledning. Delta blir beroende av elevgmppensförutsättningar och av hur slor del av förslärkningsresursen som man bedömerbäst kan användas för andra insatser, såsom gruppdelningar, stöd- ochsamordnad specialundervisning m. m. Den reella liden för självstudier utanlärarhandledning torde därför i princip bli mindre eller betydligt mindre änden jag här kommer alt ange som den högsta medgivna. När nu ansvarel förresursfördelningen i alll väsentligt lagls på skolledningarna, har jagfömtsatl atl dessa särskill uppmärksammar tilldelningen lill de ämnen, i vilkakunskaper krävs för särskild behörighet till olika utbildningar i högskolan.Det är också viktigt all skolmyndigheterna håller 1981/82:14 38 sigunderrättade om de förändringar som görs i fråga om krav för särskildbehörighet till högskoleutbildning. Jagvill först redovisa några allmänna utgångspunkter, som är avsedda atl leda så lältadministrerad organisation som möjhgt: Sammatimreduktion för elt ämne på olika linjer, om ämnets timtal i årskursen är detsamma. - Såfå reduktionslyper som möjligt - tre gmpper av linjer med 2, 7 resp. 10 veckotimmars högsta medgivna självstudietid (räknat över för de tre grupperna 2, 2 resp. 3 läsår).