prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Del är enligtsamfundets mening stor risk för att en sådan betänketid just utnyttjas förpåtryckningar och skapar en oro, som är skadlig både för föräldrar och barn.Gemensam vårdnad bör förutsätta enighet och en sådan finns inte om upplösningbegärts. Utredningen föreslår att möjligheterna till samarbetssamtali vårdnads-och umgängeslvister, som redan nu praktiseras vid flerasocialnämnder, skall utökas. Samfundet ställer sig positivt till detta förslagmen vill understryka alt samlalsledaren bör vara skild från socialnämnden, somsenare kan komma alt företaga en vårdnadsulredning, och vill därför förorda attuppgiften lämnas åt familjerådgivningen, som i samband därmed bör byggas ut. Utredningens förslag till ändrade procedurregler ivårdnadsmål kommer i många fall att medföra att tiden från målets anhängiggörandetill slutlig dom förlänges. Detta innebär all det blir än mer betydelsefulltvar den faktiska vården av barnet kommer all ligga under målels handläggning.Utredningen har i § 31 föreslagit att rätten intill dess laga kraftägande domeller beslut Prop.1981/82:168 225 föreligger skall förordna om barnets bostad ochumgängesräll men endast när Bilaga 3 särskilda omständigheter föreligger omföräldraansvar. Detta är enligt samfundels mening spegdfäkleri. Beslutet om varbarnet skall ha sin bostad kommer att i praktiken innebära ett vårdnadsbeslut.Där barnet bor kommer del att rota sig - kanske år - under vilkenutredningen pågår, och därifrån kommer del alt bli mycket svårt att flyttabarnet. Utredningen föreslår att rätlen skall ha möjlighet allföre ell interimistiskt beslut inhämta ett skyndsamt yttrande frånsocialnämnden. Detta kommer givetvis att ytterligare belasta socialnämndernaoch göra all tyngdpunkten förskjuts från den större utredningen lillsnabbutredningen, som också i de flesta fall kommer att bli avgörande för denslutliga utgången av målet. Enligt samfundets mening är delta ingen tillfredsställandekompromiss. Då erfarenheten visar att del interimistiska beslutet i övervägandeantalet mål blir avgörande för domen, bör man rätta sig efter verkligheten ochtillåta en ordentlig utredning genom sakkunniga och vittnen innan det interimistiskabeslutet fallas. Samfundet tillstyrker förslaget all hovrätten vidöverprövning av interimistiska beslut om vårdnad och umgängesräll skall kallaparterna lill muntlig förhandling. Del är angeläget att sådan förhandling ägerrum i så nära anslutning lill tingsrättens avgörande som möjligt. Enligt utredningens förslag skall domstolen före avgörandeav mål eller ärende angående föräldraansvar och umgängesräll hörasocialnämnden. Om föräldrarna är ense i frågan kan dock domstolen i ställetbereda nämnden tillfälle att yttra sig. Alternativt föreslås att nämnden skallavge yttrande även i denna situation. I praktiken inhämtas yttrande i de allraflesta fall då föräldrarna inte är ense eller del eljest föreligger särskildaskäl. Det förekommer dock enligt domareförbundels erfarenhet fall då ettyttrande ter sig meningslöst, såsom dä föräldrarnas lämplighet inte i någotavseende ifrågasätts utan bedömningen gäller endast deras yttre - ostridiga-förhållanden. Det kan också tänkas fall där föräldrarna vill förebringautredning på ett enklare och snabbare sätt än genom socialnämndens försorg ochen sådan utredning är tillfyllest. Med hänsyn till det anförda anserdomareförbundet bestämmelsen böra utformas på sådant sätt att domstolen inleundantagslöst är skyldig att inhämta yttrande när föräldrarna är oense. Detförtjänar framhållas att en socialnämndsutredning ofta drar mycket långt ut påtiden och därför är pressande för berörda personer. delar utredningens uppfattning att någonform av prövning av föräldrars överenskommelser om föräldraansvar och umgängesrättbör ske. Det ter sig olämpligt att, såsom föreslagits allernativt, föreskrivaobligatorisk utredning av socialnämnden i dessa fall. Föräldrarnas överenskommelserkan inte gärna tillmätas så liten betydelse all samhället regelmässigt skallgripa in med tidsödande och emellanåt konfliktskapande utredningar. Detframlagda huvudförslaget är då att föredraga. En annan möjlighet kunde vara attföreskriva skyldighet för föräldrarna alt lämna domstolen skriftlig upplysningom hur föräldraansvaret och umgängesrätlen skall anordnas liksom om föräldrarnasmotiv och barnets inställning härutinnan. Domstolen kan därefter, om så skulleanses erforderligt kalla föräldrarna till förhandling för ytterligare beskedeller också bereda nämnden tillfälle att yttra sig. Ett förfarande av nubeskrivet slag skulle 15 1981/82. Prop.1981/82:168 226 snabbare leda till avgörande ulan att barnels intressedärigenom skulle Biläga 3 eftersättas. Utredningen framhåller det väsentliga i all föräldrar somtvistar om föräldraansvaret och umgängesrätlen skall kunna få hjälp attbearbeta sin konflikt i syfte att nå en samförståndslösning och föreslår därfören bestämmelse av innehåll all socialnämnden skall erbjuda föräldrarnatillfälle till samarbetssamtal om ej särskilda skäl är däremot. På s. 93 fflämnas en utförlig redogörelse för hur denna konfliklbearbetning bör tillgå.Domareförbundet, som anser sig sakna anledning att ta ställning lill dennärmare utformningen härav, hälsar förslaget med tillfredssläUdse men villsamtidigt betona vikten av att samarbetssamtalen inle bedrivs , något som utredningen för övrigt själv framhållit. ansluter sig till förslaget all domstolenför all få ett bättre underlag för sin interimistiska bedömning avföräldraansvaret och umgängesrätten skall kunna skyndsamt inhämta upplysningarfrån socialnämnden. Däremot bör på skäl utredningen anfört (s. 108) inteinföras möjlighet alt under förberedelsen höra vittnen eller sakkunniga. Enligt utredningens huvudförslag skall ell interimistisktbeslut i första hand avse endast var barnet skall bo och eventuell umgångesräu(s. 107). Utredningen är av den uppfattningen alt en sådan anordning, varigenomingen av föräldrarna blir helt avskuren från föräldraansvaret, borde vara ägnadalt hos dem förslärka känslan av ansvar och intresse för barnet. Endast ornsärskilda omständigheter föreligger, exempelvis missbruk vid utövandet avansvaret, skulle enligt förslaget interimistiskt kunna beslutas vem som skallha föräldraansvaret. I syfte alt så långt möjligt bibehålla del gemensammaansvaret föreslås allernativt alt domstolen skall kunna slutiigl förordnaendast om barnets bostad. tidigare anfört är engrundföratsättning för att gemensamt föräldraansvar skall kunna fungera ochvara till gagn för barnet alt föräldrarna kan komma överens i alla de frågorsom är av betydelse för barnet. Det förefaller föga troligt att föräldrar somej kan enas om var barnet skall bo skall kunna samarbeta i övriga frågor. Medbarnets bästa måste därför anses mest förenligt att del gemensamma ansvaret kanupplösas interimistiskt utan den begränsning som föreslagits. Möjligen skulledet dock i vissa fall vara av värde alt kunna inlerimisliskl förordna endast ombarnets bostad. Förbundet vill därför inle ställa sig helt avvisande lillförslaget i denna del. Däremot avstyrkes förslaget såvitt gäller slutligtförordnande endast om bostad. Enligt utredningen (s. 108) skall hovrätt "iprincip" - enligt sammanfattningen (s. 17) "i princip alltid" -hålla muntlig förhandling vid överprövning av interimistiskt beslut omföräldraansvar och umgängesrätt.Enligt förbundets mening är det önskvärt attförhandling äger rum i större omfattning än , men någotovillkorligt krav på förhandling bör inle uppställas. Förbundet vill framhålla,alt en förutsättning för all ålägga hovrätt skyldighet att hålla förhandling iden omfattning utredningen anger är att bestämmelserna i 52 kap 10 §rättegångsbalken ändras. Enbart ett motivuttalande härom är inle till fyllest.Vid en eventuell lagändring skulle föreskrifterna i 9 § sista stycketförvallningsprocesslagen kunna tjäna som förebild. Enligt utredningens förslag skall gemensamt föräldraansvarför barn kunna upplösas först efter en betänketid, konstruerad påsätt som stadgas i , oberoende av om föräldrarna är gifta med Prop.1981/82:168 227 varandra eller inle och oavsett om de bor tillsammanseller ej (s. 112 f). Bilaga 3 Motivet härför anges vara att en skilsmässa ellerseparation i regel medför svåra påfrestningar för barnet. Domareförbundetinstämmer i detta uttalande men vill understryka del utredningenockså framhållit, nämligen att det väsentliga för barnet i detta sammanhang äratt det mister den dagliga kontakten med den ena föräldern. Hur det juridiskaansvaret för barnet gestaltar sig efler en skilsmässa eller separation torde iallmänhet sakna betydelse för barnet. Härtill kommer, såsom utredningenpåtalat, att den föreslagna bestämmelsen inte kommer alt omfatta barn tillogifta föräldrar som bor tillsammans men som ej har gemensamt föräldraansvar.Domareförbundet kan inte finna all bestämmelsen om betänketid fyller någonfunktion och avstyrker därför förslaget i denna del. I den föreslagna 26 § stadgas i andra stycket att, dåfråga om föräldraansvar eller umgängesrätt är behörigen anhängiggjord,underhållsbidrag kan yrkas för barnet utan stämning i målet. Av uttalande ispeciaimotiveringen (s. 168) framgår alt en saklig ändring av nuvarande 12 §inle avsells. Sistnämnda paragraf tillåter emellertid inte att yrkande omunderhållsbidrag prövas i mål om umgängesrätt. Del förefaller som om denföreslagna paragrafen av misslag fått en felaktig avfattning. Skulle så ej varafallet vill domareförbundet framhålla det synnerligen olämpliga i attunderhållsbidrag får yrkas helt formlöst i mål om umgängesrätt, enär därmedoftast en annan part, nämligen barnet, inträder i rättegången. vill poängtera att en person ej ensam börleda samarbetssamtalen av skäl som väl dokumenterats i utredningen. Föräldrarnabör redan i domstolen informeras om möjligheten att dellaga i samarbetssamtal.En samförståndslösning bör även vara målet i en mer traditionell utredning omföräldraansvar eller umgängesrätt. önskar erinra om att domstolar böranvända sig av en flexibel åldersgräns. Än viktigare än åldersgränsen är dockbarnets utveckling och psykiska mognad som riktiinje för hörandel. Direktutfrågning av barnet, där det tvingas la ställning i föräldrarnas konflikt medskuldkänslor till följd bör ej få förekomma. 5.2.37 Föreningen och landstingsanställdafamiljerådgivare () Det är bra med betänketid beträffande upplösning avgemensamt föräldraansvar. Vår erfarenhet är att i den akutaskilsmässosituationen föräldrarna ofta är alltför upptagna av den egnaseparationskonfliklen för all kunna se till barnets bästa. Om rätten har attbestämma om barnets bostad när föräldrarna är oense därom, finns dock en riskatt den tidigare vårdnadsstriden i stället blir en bostadsstrid. Det är viktigtatt det framgår att rättens beslut om barnets boende ickeinnebär några inskränkningar inom övriga områden av det gemensammaföräldraansvaret. Prop.1981/82:168 228 Vi är kritiska mot det sätt på vilket många vårdnads- ochumgängesfrågor Bilaga 3 löses men det ger trots allt barnet enkontinuitet i boendet, som det blir svårare att tillgodose enligt det nyalagförslaget. Vi önskar därför alt rätten i sitt ställningslagande till barnetsboende kommer all ta hänsyn till alt så få förändringar sommöjligt bör ske för barnet. Vi ifrågasätter också det lämpliga i att hos socialnämndenskyndsamt inhämta upplysningar som skall ligga till grund för rätlensställningstagande till barnets boende . Löst grundadeuppgifter följer gärna med i den följande handläggningen av ärendet. Vi stöder helt lagförslaget om kommunernas skyldighet atterbjuda samarbetssamtal till föräldrar som är oense i frågor om föräldraansvaroch umgänge. Vi finner det angelägel att del ställs ökade krav på föräldrarnaatt själva komma till en lösning av eventuella konflikter beträffande föräldraansvaretoch att utredningen föreslår olika möjligheter lill hjälp att bearbeta sådanakonflikter. Samarbetssamtalen skall ge föräldrarna en möjlighet tillkonfliklbearbetning och krisbehandling av den känslomässiga separationen, vUkeninte är densamma som den fysiska och geografiska separationen, med syftet attde skall kunna bli goda skilsmässoföräldrar. Ett samarbetssamtal utgör enförtroendesituation, där föräldrarna kan känna sig fria all lämna material sominte senare kan åberopas i en utredningssitualion. Samarbetssamtalen måste ocksåutesluta en rollkonflikt för samlalsledarna, som inte både kan haförtroendesekretess och vara utredare åt beslutande myndighet. Samtalsledarnabör således organisatoriskt slå helt fria från den utredande och beslutandemyndigheten och det bör vara klart och otvetydigt utsagt att vid en eventuellsenare utredning kan och får ej samtalsledarna användas som referenspersoner. Familjerådgivare i har arbetat med den avutredningen skisserade formen för samarbetssamtal. Detta har resulterat i ettminskat antal utredningar och färre ärenden har gått till rätten. Det mestpositiva resultatet torde dock ligga i minskade personliga och sociala problemför föräldrarna och en bättre möjlighet för dem att samarbeta kring barnet. Vi vill starkt betona att samarbetssamtal är ettkvalificerat behandlingsarbete, som ställer stora krav på djupgående kunskaperom och melodisk färdighet i att arbeta med vuxna människor i konflikt- ochkrissituation. Arbetet är slitsamt och provocerande och förutsätteräven för erfarna behandlare tillgång till kvalificerad handledning. Attuttrycka och bearbeta de starka känslor, som kan väckas i enbehandlingssiluation med emotionellt engagerade och upprördamänniskor, är en förutsättning för ell fortsall konstruktivt arbete medföräldrarna. Den av kommittén föreslagna minimikompelensen för samlalsledare -en 48 timmars universitetskurs i kristeori och krisbehandling - finner viotillräck-lig- Familjerådgivningens arbete med separationer Vi är förvånade över att kommittén inte beaktat och räknatmed att det finns en fungerande institution som arbetar med separationer.Familjeråd- Prop.1981/82:168 229 givningen har under arbetat medkorttidsterapier med familjer i Bilaga 3 kris- och konfiiktsiluationer. Mångaogenomtänkta separationer har kunnat förebyggas och många traumatiskaupplevelser- inle minst för barnen - har kunnat lindras eller undanröjas. Deförulsätlningar och arbetsformer som gäller för verksamheten - särskildsekretess, frislående ställning och tillgång till konsulter - har skapatförtroende hos människor som frivilligt söker hjälp med relationsproblem. Itakt med förändringar inom familjerätten, t. ex. slopandet av obligatoriskmedling, ändrade regler för skilsmässa och införandet av gemensam vårdnad, harvi kunnat konstatera att man vänder sig lill familjerådgivningen i ett tidigareskede av konfiikten, vilket innebär ökade möjligheter lill konstruktivalösningar. Ärenden med separations-, vårdnads- och umgängesproblematik harpåfallande ökat . Föregående år gjordes en undersökningvid familjerådgivningsbyråer som utvisade alt av totalaantalet ärenden rör sig kring frågor av denna art. Vi har märkt en tendens attde sökande blir allt yngre -två tredjedelar är - och i dessafamiljer finns ofta mycket små barn. Vi ser familjerådgivningen som en välfungerande förebyggande verksamhet och menar alt familjerådgivare är just denarbetsgrupp som har erfarenhet av och adekvat utbildning för samarbetssamtalen.Ett obligatoriskt erbjudande av samarbetssamtal i separalionskonfiikter -vilket vi förordar - kräver ökade resurser för familjerådgivningen oavsett omfamiljerådgivarna arbetar som samtalsledare eller handledare. 5.2.38 Delegationen för familjerådgivning Delegationen för familjerådgivning stöder utredningensförslag om samarbetssamtal i de fall där föräldrarna tvistar omföräldraansvaret eller eljest inte på egen hand kan komma fram tillsamförståndslösningar vid en separation. Delegationen ställer sig bakom alla förslag som framförs idenna del av utredningen. Vi vill understryka betydelsen av all tvåsamtalsledare arbetar tiUsammans i varje ärende. Delegationen vill dessutom kraftigt betona att stora kravpå utbildning, kompetens och personlig lämplighet måste ställas på denpersonal, som utses att hjälpa föräldrarna i deras konfliklbearbetning. Dettaskall även gälla för dem, som skall arbeta med invandrare i dessa frågor.Delegationen anser alt utredningens förslag om fortlöpande handledning församlalsledarna är absolut nödvändig. Vi anser familjerådgivningsbyråerna vara rätt forum församarbetssamtal, vilket måsle medföra ökad satsning och förstärkning av A L Lfamiljerådgivningsverksamhet i landet. 5.2.39 Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken. Se avsnitt 5.1.28. När det gäller tvist mellan föräldrarna ser vi del som ettframsteg att domstolens begäran till socialnämnden om utredning, enligtförslaget skall Prop.1981/82:168 230 innefatta också erbjudan om samarbetssamtal. Avsnitten7.2.3.2 och 7.2.3.3 Bilaga 3 hör till de mest rediga och klara i hela boken.Mycket väsentiigt att del är så klart skilt åt vad som är samarbetssamtal ochvad som är utredning saml att inte samma personer kan ulföra båda. I och medalt samtalsledarna i samarbetssamtalen får tystnadsplikt som likställs medfamiljerådgivarnas, är det uteslutet att de kan medverka i utredning. Ang. domstolens interimistiska resp. slutliga bedömning:Vi ställer oss undrande till om det blir så mycket lättare för föräldrarna, somutredningen gör gällande, om domstolen interimistiskt beslutar om bostad förbarnet och umgänge, men inte tar upp frågan om föräldraansvar även om föräldrarnaär oense i den. Då bostaden helst skall vara den slutgUtiga redan vid detinterimistiska beslutet är del ganska självklart att den förälder hos vilkenbarnet vistas blir föräldraansvarig vid det slutliga beslutet. Under punkt5.2.5.1 om föräldraansvar är huvudförslaget att om föräldrarna inte är överensom var barnet ska bo, finns ingen grund för gemensamt föräldraansvar. Det ärvällovligt att vilja göra utredningen mindre sårbar för föräldrarna genom attinle underkänna dem i föräldrarollen, men vi finner del tveksamt om det ärverklighetsförankral. 5.2.41 skolkuratorers förening avsnitt 5.1.30. När föräldrar inle är ense om vem som skall haföräldraansvaret, blir bilden mera komplicerad. Förslaget går här ut på att geföräldrar som tvistar ett erbjudande om hjälp till bearbetning av sin konfiikl,för alt komma fram till ett beslut som gagnar alla inblandade. Ett sådanterbjudande skulle i så fall kommunerna ha skyldighet alt ge. Här inställer sigfrågan om det finns resurser för en sådan satsning dels ekonomiskt, delspersoneUt? Om det är möjligt att genomföra förslaget, måste det trots allt sessom ett bra försök att komma till rätta med bristerna i nuvarande lagstiftning.Men om föräldrarna trots detta inte kommer överens, återstår den nuvarandemöjligheten till vårdnadsutredning med vissa smärre förändringar itillvägagångssättel. Vi förutsätter att man skapar resurser för bättrevårdnadsutredningar än de som görs . 5.2.43 Föreningen och Rätt (FoR) Det har blivit allt vanhgare att endera eller båda avparterna vid oenighet i vårdnads- och/eller umgängesfrågan yrkar all domstolenvid sidan av eller i samband med yttrande från socialnämnd även införskaffaryttrande från den psykiska barna- och ungdomsvården (PBU- eller BUP-klinik). Detta beror bl. a. på att föräldrar anser att PBU- ochBUP-kUniker äger större fackkunskaper, är mer neutrala och fokuserar arbetet påen bedömning av såväl barnets aktuella behov av trygghet, aktivitet och kontaktmed föräldrar som barnets behov på dessa punkter under den återståendeuppväxten. PBU försöker sedan utröna respektive förälders förståelse förbarnets behov och förmåga alt tillgodose dessa d e I s Prop.1981/82:168 231 och d e 1 s i den mån detta är möjligt. Det torde även hända att rätlen själv initierarett PBU-ytlrande. I var det förr betydhgt vanligare än attbarnavårdsnämnden inför sitt yttrande begärde sakkunnigutiåtande från PBU. Omnedgången i beror på ändrat huvudmannaskap för PBU eller annanomständighet vet inle FoR. Företeelsen syns dock anmärkningsvärd. När domstol införskaffar yttrande från såväl socialnämndsom PBU anser FoR det lämpligast att dessa skall avges oberoende av varandra.Visserligen kan då den situationen uppstå att yttrandena går isär, men detberor i så fall på all problemfokuseringen och arbetsmetodiken är olika vid enPBU-ulredning och en vanlig vårdnadsulredning. Två-kommuners-remisser från domstol ägnar utredningenstort utrymme i anslutning till ell JO-ärende. FoR anser JO:s uttalande somklart normgivande, särskilt när det gäller samordning av utredning. Däremotvore det klart olämpligt om endast en kommun - den där barnet bor - skulle fåansvaret för yttrandet. Skall rätten förordna om ansvarig kommun för samordningav utredningen - obs ej yttrandet - bör uppgiften gå till den kommun därparterna boll före separationen, såvida inte båda fiytlat då man bör väljabarnets boendekommun. Att socialnämnderna i två kommuner trots en samordnadutredning kan komma att avge yttranden, som går helt isär, finner FoR inle pånågot sätt anmärkningsvärt. Det visar enbart vilket bristfälligt instrumentdagens traditionella vårdnadsulredningar ofta är. Stark kritik har FoR riktat mot det sättpå vilket vårdnadsutredningar bedrivs. För en uppvaktning avfamiljelagssakkunniga anförde FoR bl. "Mycket starka skäl torde tala för att en översyn ochkomplettering av rådande bestämmelser, när det gäller vårdnadsfrågan ochsärskilt vårdnadsutredningar, är sakligt befogad." FoR påpekade vidare: "Stor aktsamhet borde iakttagas för att undvika'moraliskt grundade' slentrian- och klichéformuleringar i vårdnadsulredningarmed högst ödesdigra konsekvenser. Så är inte faUet ." De sista orden i citatet är tyvärr lika giltiga ,dvs. Del är inte så egendomligt, utredare harfortsatt som utredare i den mån de inte - vad faktiskt än värreär - har övergått till att bli handledare för nya utredare. FoR finner det därför tacknämligt att utredningenredovisat den kritik som krisforskarna riktat mot detraditionella vårdnads-utredningarna. Med hänvisning lill derasprocessbeskrivning av vad en skilsmässa innebär samt några smärre försök gjordaav entusiaster inspirerade av makarna föreslår utredningen attkommunerna skall åläggas skyldighet bereda alla oeniga föräldrar tillfälle tillsamarbetssamtal (BFB 6:29). Tankegången är beslickande och i elva (11) punkterA-K på s. 96-100 ger utredningen direktiv om hur samarbetssamtalen börutformas. FoR skall inle nagelfara punkterna eftersomförhoppningsvis i allmänhet tankarna bakom dem varit bättre än den skriftligautformningen. Men några påpekanden måste göras. Utredningen skriver t. ex. "Del viktigaste torde varaatt samtalsledarna godtar varandras sätt att arbeta" men menar i bästafall att det viktigaste är 1981/82:168 232 atttvå terapeuter inser att de aldrig kan komma längre i en rdationsbehand- Bilaga 3 ling av två individer än vad de själva nått i sin co-terapi-relation. Co-lerapeulerna,obs. av skilda kön, skall vara en levande modell för föräldrarna. De skallkomplettera varandra och vara jämspelta, samlränade och intekonkurrerande. De skall vara lika kunniga, lika starka, men ha olika sätt attuttrycka sin skicklighet, kunskap och styrka. (Se t. ex. o. , sorg och förluster, s. Dessaelementärt grundläggande krav på kristerapeuter har utredningen helt gett upp. "Orealistiskt kräva olika kön", skriver den t. ex. När del gällerutbildning/kunskap skall enligt utredningen minimikravet för den ene vara"fortbildningskurs i socialt behandlingsarbete",dvs. en halvårskurs, men för den andre räcker det med "exempelvis en48-timmar universitetskurs i kristeori och krisbearbetning"! FoR har hävdat alt den bakomvarande orsaken tillmajoriteten av vårdnads- och umgängesslrider liksom underhålls- ochboddningslvisler är båda eller endera av föräldrarnas olöstaseparationskonflikt. Denna tes har alltmer upptagits även avandra. FoR anser det därför glädjande att utredningen så starkt förordarsamarbelssamtal/relationsbehandling/krislerapi, men måste starktbetona att kristerapi inte får la form av kvacksalveri.