prop · G503158 · 1981-12-31 00:00:00 — Domkapitletsom finner att utredningen berör viktiga ekonomiska grundförutsättningar fördet kyrkliga församlingslivet hade gärna velat noggrannare tränga in i detekniska problemställningar som betänkandet redovisar. Det hade vidare varit avvärde om kunnat inhämta synpunkter från några församlingar ochpastorat. Den korta remisstid som stått till förfogande har ej möjliggjortdetta. Det är förhoppning att pastoratsförbundet med sin expertisoch remissverksamhet kan tillvarataga de lokala organens synpunkter. Domkapitletvill dock med beklagande notera att dessa viktiga frågor synes bli remissbehandlademed tidsnöd. Särskilt beklagligt är att utredaren haft att behandla frågornaoch lägga fram betänkandet under stor fidspress. Det betänkande som utredarenlägger fram har såvitt kan bedöma många förtjänster. Domkapitletvill, vid granskningen av föreliggande förslag, i huvudsak uppehålla sig vid deprincipiella överväganden som utredningen framlägger. Domkapitletfillstyrker ett utjämningssystem enligt utredningens principer. Domkapitletanser det mycket angeläget att utredaren får fortsätta sitt arbete ochundersöka de kyrkliga kostnaderna enligt i betänkandet framförda önskemål. 1981/82:158 75 är av den uppfattningen att den föreslagnareformen skulle underlätta arbetet för personalen på ochstiftsnämndens kansli och ställer sig posifiv fill förslaget samt anser att detbör genomföras möjligt. konstaterar, att utredningens förslag innebäratt kyrkofondens uppgift blir en helt annan än . Den ekonomiskautjämning som sker genom avräkningen tar sikte på pastoratens kostnaderför löner till präster och kyrkomusiker och inte på de kyrkliga kommunernasbehov av utjämning därutöver. Det ärviktigt att - som skett - betona att en grundläggande förutsättning för kyrkansfortsatta verksamhet är solidariteten inom kyrkan - oavsett vilket avutredningens tre alternafiv eller varianter av dessa man stannar för.Domkapitlet vill med skärpa framhålla utredningens uttalanden (s. 12) att detinte bara är de stora och bärkraftiga enheterna som vid införande av ett inomkyrkligtutjämningssystem har att visa solidaritet med de små och svaga utan även dessahar att visa sin solidaritet genom rationaliseringar inom organisationen. De mindre enheternas ansvar i detta hänseende har enligtdomkapitlets uppfattning inte beaktats i fillräcklig grad. De mindreenheternas ansvar i detta hänseende har enligt uppfattninghittills inte beaktats i fillräcklig grad. Hävdandet av den egna enhetenstraditionella självständighet, församling eller- i förekommande fall - pastorathar i en fullt förståelig omsorg om denna i vissa fall lett till ett motståndmot förändringar, som är angelägna med hänsyn fill befolkningsomflyttningar,strukturförändringen i samhället, den prästerliga arbetssitua-fionen, bättreresursutnyttjande m. m., såsom pastoratsregleringar, gränsändringar, samfällighetsbildningaroch andra rationaliseringar. Det är viktigt att principen om kommunalsjälvstyrelse, där statlig kontroll i möjligaste mån skall avvaras, fastslåsinte skola s. a. s. gälla på annans bekostnad mer än då de särskilda, fögakyrkokommunalt påverkbara förhållandena kräver det, dvs. - såsom utredningenframhållit - inte för "överstandard". Verksamheten inom kyrkan harstundom inneburit att man inte tillräckligt beaktat de ekonomiska realiteterna. Domkapifietanser det ofrånkomligt att - om den föreslagna reformen genomförs - ianslutning därtill både pastorats- och församlingsrégleringar genomförs.Sammanläggning av resurssvaga församlingsenheter behöver inte i sig innebäraförsvagning av församlingslivet med församlingskyrkan som central punkt.Tillgången på präster måste, oavsett församlingsanläggningar, i vissa pastoratkomma att minskas i samband med översyn av den prästerliga bemanningen antingenfristående eller vid pastoratsregleringar och på andra håll måste den ökas (se6. 1981/82:158 76 Beträffande det framlagda förslaget om reform, som avsesträda i kraft , vill framhålla följande. Domkapifietanser det svårt att på grundval av principiella resonemang och räkneexempel,som av utredningen själv betonats ha denna karaktär, ta definitiv ställningtill något som kommer att ha så avgörande betydelse för kyrkokommunernasekonomi och kyrkans möjligheter att verka . Den i detta lägekännbara avsaknaden av analys av kyrkokommunernas ekonomi - en analys somutredningen visserhgen föreslagit - och med de presenterade räkneexemplen m. m.medför svårigheter för att få en klar bild av det föreslagnasystemets effekter jämfört med nuläget och läget när beslutade ändringar iskattesystemet slår igenom. Att skjuta en reform med utjämningseffekt, sommåste anses ha stor betydelse för stift, på framfiden för attdessförinnan ha möjlighet att närmare penetrera frågorna, anser åandra sidan inte kunna ske, då - såvitt kanbedöma - läget kan bli prekärt för ett antal enheter inom stiftet. Av dennaanledning och i detta dilemma bedömer sig böra i princip tillstyrkaförslaget. Solidariteten inom kyrkan måste ta sig reella uttryckmellan församlingar inom pastoraten och i det föreslagna systemet mellanpastoraten. ansluter sig fill principen om ett samlatsystem för denna utjämning och tillstyrker sålunda ett avskaffande av nuvarandeavräknings-system mellan kyrkofond och pastorat under förutsättning att vidutformningen av ett nytt utjämningssystem hänsyn tages till präst- och kyrkomusi-kertillgångarnasspeciella karaktär, vilken måste bibehållas för att tillgångarna skall kunnaavskiljas som ett särskilt kapital vid en eventuell framtida stiftelsebildning.... Domkapitlethar ingen erinran mot utredningens allmänna utgångspunkter och understrykeratt kravet för ökad solidaritet inom kyrkan riktas mot såväl stora som småenheter. Det synes utomordentligt angeläget att framhålla vikten av attstrukturrationaliseringar kommer till stånd rörande alla enheter på kyrkanslokala plan: församlingar, pastorat och samfälligheter. Härtill knytssjälvfallet den viktiga frågan om principerna för tilldelning av prästtjänster. Utjämningssystemet bör enligt mening utformasså att det ger stark mofivation till bildandet av totala ekonomiska samfällighetermellan församlingarna inom pastoraten. Det räcker således inte med enkonstruktion som på sin höjd inte motverkar besparingsfrämjande organisationsförändringar.Även om en ny församlingsstyrelselag kan undanröja vissa hinder mot samfällighetsbildningar,är det viktigt att utjämningssystemet framhäver betydelsen av samfällighetsbildningsom en ofrånkomlig 1981/82:158 77 Om uppslagen beträffande en renodladutjämning enbart mellan pastoraten och om eventuellt betalningsansvar förförsamlingarna för viss del av den allmänna kyrkoavgiften efter fortsattaöverväganden bedömes ge ytterligare stimulans fill organisationsförändringar,bör systemet förberedas så att modifieringar kan införas i ett senare skedeifall uppslagen inte kan beaktas vid starten. Domkapifietvill understryka vad utredningen anfört (s. 62 och 78) om behovet av en översynav normerna för den prästerliga tjänsteorganisationen. I likhet medutredningen bedömer det även vara en fråga av största vikt att s.k. rullande översyn av pastoratsindelning verkligen kommer till stånd i sfiften.Domkapitlet vill dock påpeka att andra aspekter än rent ekonomiska måste fåspela stor roll vid denna översyn. Domkapitletansluter sig till principerna bakom den föreslagna konstrukfionen avutjämningssystemet. De fyra huvudkomponenterna gör att systemet blir förberettför förändringar när bättre underlag tagits fram och erfarenhetvunnits. finner det föreslagna systemet väl konstruerat i principoch tillstyrker alternafiv 1 skattekraftsgaranti. Deprognoser om taxeringsutfallet, vara avräkningarna grundats, har uppgjorts perden och har visat sig ganska väl överensstämma med det slutligautfallet. Den omständigheten att det definitiva utfallet inte förelegat vid avräkningstillfälletsynes därför inte behöva förorsaka avräk-ningssystemets upphävande. Avräkningenhar också haft en i många avseenden kontrollerande funktion t. ex. beträffandeatt fondering skett, att rätta löner utbetalats, att och regleringslikvidererlagts, att otillåtna investeringar icke verkställts osv. Med hänsyn tilldessa positiva effekter kan ifrågasättas om inte systemets bibehållande ireviderad form -t. ex. med höjd allmän kyrkoavgift - hade bort utredas. Det böruppmärksammas att endast de pastorat erhåller tillskott frånkyrkofonden där summan av avkastningen från lönetillgångarna, den allmännakyrkoavgiften och ett belopp /skattekrona av församlingsskatteninte förslår till att täcka lönekostnaderna. Dessa icke självförsörjandepastorat är de enda som får fillskott och som alltså får dela påde (s. 53 rad 3). Tillskottsbeloppet skulle sålunda varitbetydligt större om inte av församlingsskatten hade fått ianspråktagas.Om rätten använd av församlingsskatten försvinner blirtillskottsbehovet avsevärt större än vad utredningen förutsatt. Det förtjänarockså uppmärksammas, att för fill-skottspastoraten har i avräkningen avdragredan gjorts även för allmänna kyrkoavgiften, vilket framgår av SB-blankettenför sådana pastorat. Prop.1981/82:158 78 Utredningen framhåller betydelsen av strävan efterbärkraftiga enheter och organisationsförändringar som kan ge besparingar.Härtill kan helt allmänt sägas, att erfarenheten visar, att församlingarna iallt större utsträckning genom legala samfällighetsbildningar inom de egnapastoraten själva åstadkommer och åstadkommit den rationalisering avverksamheten som erfordras för nedbringandet av kostnaderna. Betydelsen av rättvisa principer för prästtilldelningentorde vara tillgodosedd redan genom nu gällande normer. Stockholmsdomkapitel ställer sig i princip posifivt till utredningens förslag om ettenhetligt inomkyrkligt utjämningssystem. I fråga om den allmänna kyrkoavgiftens höjd ansluter sigdomkapitlet till mellanalternativet med . Den förutsätts liksom hittillsknyta an till pastoraten. och stiftsnämnden i : Vi är ihuvudsak positiva fill det föreslagna utjämningssystemet men anser attutjämningseffekten behöver förstärkas ytterligare, särskilt mot bakgrund av attden samfällighetsbildning som eftersträvas kan komma att ta förhållandevis långtid att genomföra. Om solidariteten inom kyrkan skall kunna bli en realitet börman sträva mot att minska skillnaderna i utdebitering mellan olika församlingaroch pastorat som kan uppgå till ca /skr. Det ärdärför viktigt att, som utredningen föreslår, systemet får prövas under enförsta etapp och att en särskild ananlys görsav de kyrkokommunala kostnaderna. Stiftsnämndenfinner det angeläget att frågan om ekonomisk utjämning mellan de kyrkligakommunerna blivit föremål för utredning. Det är dock beklagligt att utredarenhaft att behandla denna viktiga ekonomiska fråga under stor fidspress och attden remisstid som stått till remissinstansernas förfogande blivit alltförknapp. Stiftsnämndenavstyrker såvitt avser särskilda kyrkoavgiftens fastställande ochkonstruktionen av det särskilda utjämningsbidraget. I övrigt ej erinran motförslaget. Stiftnämndensuppfattning är att ett utjämningssystem mellan pastorat och församlingar iprincip borde medföra så stora fördelar och möjligheter till administrativaförenklingar att ett genomförande härav bör övervägas. Genom ettsamlat system erbjuds möjlighet till total överblick av utjämningsbehovet ochen god handlingsberedskap vid ändringar i förutsätt- Prop.1981/82:158 79 Sker kanalisering av ev. bidrag genomkyrkofonden, blir utjämningen en inomkyrklig angelägenhet, vilketförhoppningsvis ökar förståelsen för uppkommande krav på solidaritet mellanpastorat och församlingar. borde utredas möjligheten att begränsautjämningssystemet fill pastoratsnivå med utjämning inom pastoratet som enpastoratsangelägenhet med ökat lokalt inflytande som följd. Stiftsnämndenansluter sig till huvudprinciperna bakom den föreslagna konstruktionen avutjämningssystemet. Med de fyra variabla huvudkomponenterna bör det blimöjligt att, sedan bättre underlag framtagits och viss erfarenhet vunnits,justera systemet så att bl. a. spärregler kan undvaras. har intenågon erinran mot förslagets huvudprinciper. Nämnden förordar att man bör utgåfrån full garanti () och från denna nivå lägga på ev. dämpningstal sedaneffekterna blivit kända och anses kunna ge mofiv för en sänkning. SKM delarde allmänna utgångspunkterna för utredningen och därmed även insikten ombehovet av en översyn av den ekonomiska utjämningen mellan de kyrkligakommunerna. Det är angeläget att skapa enhetlighet, förenkling och anpassningav utjämningssystemet till de ekonomiska ramar och övriga förhållanden somnumera råder och som redovisas i utredningen. Från sinspeciella plattform som utsträckta hand till ekonomiskt svagakyrkor i , och Lafinamerika har SKM en god insikt i betydelsen avekonomisk utjämning. SKM vill för sin del klart uttala sitt stöd för det utslagav solidaritet inom kyrkan som ett ökat ansvar för den ekonomiska utjämningeninnebär. Att denna solidaritet skall bygga på rättvisa principer är ensjälvklarhet. Styrelsenför i Utlandet är generellt sett positiv till utredningens syfteoch förslag. Det föreligger både behov av förenklingar och rationaliseringarsamt ökat ansvarstagande i nuvarande utjämningssystem mellan församlingar ochpastorat och kyrkofonden. Då de föreslagna förändringarna i huvudsak berörförsamlingarna och pastoraten, avstår vi från att närmare kommenterahuvudinnehållet. Prop.1981/82:158 80 Vad gällerutredningens nu framlagda förslag till hur den ekonomiska utjämningen skallordnas liksom utkastet till förslag till lag om kyrkliga kostnader har ämbeteticke anledning att framföra några särskilda synpunkter. I yttrandeöver Begravningsverksamheten (SOU 1981:36) förordade attfrågan om samfällighetsbildningar måste studeras ytterligare och att deekonomiska villkoren för vården av kyrkobyggnader, kyrkliga inventarier ochkyrkogårdar därvid särskilt beaktas. För ettfortsatt utredningsarbete är berett lämna närmaresynpunkter på vårdproblem och stödbehov i ekonomiskt svaga församlingar medkulturhistoriskt värdefulla kyrkor. harbegränsat sitt yttrande till allmänt ställningstagande samt till de delar avbetänkandet, som avser rikskyrkliga ändamål samt kyrkofondens organisation ochverksamhet. Rikskommitténär i princip positiv fill ett inomkyrkligt ekonomiskt utjämningssystem. Det nuframlagda betänkandet utgör endast etapp 1 av ett större utredningsarbete avvital ekonomisk betydelse förde kyrkliga kommunerna. Med hänsyn till de storasvårigheterna att på grundval av det nu föreliggande materialet förutsesystemets slutliga utformning anser rikskommittén det ej möjligt att taställning till förslagets detaljer. Detta ställningstagande bör anstå till dessutredningsarbetet slutförts. Stiftelsen rikskyrklig finansiering och Stiftelsen har tillstyrkt förslaget om den rikskyrkligafinansieringen. Styrelsenfinner inte anledning att avge synpunkter på föreslaget system för inomkyrkligutjämning. Det finns däremot anledning påpeka att själva utgångspunkten förförslaget innebär en övervältring från statlig finansiering till finansieringvia kommunalskatt. Detta ter sig betänkligt i en situation där strävandena börinriktas på att undvika höjningar av kommunalskatterna. Landstingsförbundethar, utifrån de intressen förbundet har att företräda, inget att erinra motutredningens förslag. Stiftsrådetser sig inte ha anledning att behandla betänkandet i dess helhet. Stiftsrådethar emellertid anledning att granska de delar av förslaget som Prop.1981/82:158 81 berör den fria delen av sfiftsplanet och motsvarande delarpå riksplanet. Stiftsrådetinstämmer i utredningens tankegångar i detta stycke men vill samtidigtframhålla, att detta är en reform under nuvarande rikskyrkliga förutsättningar.Skulle en rikskyrkoreform genomföras, bör kyrkofondens uppgifter somfinansieringskälla för rikskyrkliga ändamål betydligt utvidgas. Exakt vilkauppgifter som därvid kan bli aktuella beror självfallet på reformens faktiskainnehåll. ställer sig positivt till det föreslagnautjämningssystemet men anser att utjämningseffekten behöver förstärkasytterligare, särskilt mot bakgrund av att den samfällighetsbildning, someftersträvas, kan komma att ta förhållandevis att genomföra. Omsolidariteten inom kyrkan skall kunna bli en realitet, bör man sträva mot attminska skillnaderna i utdebitering mellan olika församlingar och pastorat, somnu kan uppgå fill ca /skr. Det är därför viktigt att, som utredningen föreslår,systemet får prövas under en första etapp fram fill 1985 och att under prövofidenen särskild analys görs av de kyrkokommunala kostnaderna. tillstyrker utredningsförslaget om ett nyttutjämningssystem och utvecklar nedan sitt ställningstagande i olikadetaljfrågor. vill poängtera att ochkyrkoförsamlingarnas ekonomiska situation sett som helhet kräver skyndsammaförändringar med hänsyn till dagens ekonomiska läge och uttalanden från statenssida beträffande ökad ekonomisk solidaritet inom kyrkan. Ekonomi och organisafion hänger enligt vår bedömning så infimtsamman att beslut i syfte att lösa ekonomiska ochorganisatoriska frågor bör fattas vid samma tillfälle. Propositioner, som huvudsakligenbygger på SOU 1981:14 Reformat kyrkomöte, kyrklig lagstiftning m. m. och SOU1981:88-89 Ekonomisk utjämning inom bör därför föreläggasriksdagen . fillstyrker i princip utredningsförslaget men menar attvid beslut om förslagets genomförande även bör tas beslut som bygger på bl. a. SOU1981:14 Reformerat kyrkomöte, kyrklig lagstiftning m. m. kyrkliga samfällighet vill sammanfattningsvis försin del tillstyrka ett ekonomiskt utjämningssystem enligt alt. III på nuvarandepremisser och med nuvarande struktur. bör en inriktning kunna ske motett mera genomgripande ekonomiskt utjämningssystem enligt alt. II. 6 1981/82. Prop.1981/82:158 82 ter dock en utveckling mot ekonomiskt bärkraftiga enheter.Vidare rationalisering av verksamheten, ökad samordning på lokal/regional nivåt. ex. genom inledningsvis nämnda regionala samarbetsorgan. Utredningensförslag till enhetligt system för ekonomisk utjämning via kyrkofonden synes välgenomtänkt och praktiskt genomförbart. För oss har i synnerhet den föreslagnaprincipen om att utdebiteringen inte skall behöva "höjas med mer än 20 öreper skattekrona, effekterna av samtUga reformer inräknade" stort intresse. Vi finnerdet dock önskvärt att det i den fortsatta behandUngen av detta ärende beredstillfälle till speciellt studium av cityförsamlingarnas i ekonomi.Dessa församlingar, , och , intar en särställning ilandet, därigenom att de har en liten bofast befolkning, varav många är äldre,stor omflyttning och mycket stor dag-, kvälls- och helgbefolkning samt ettpåfallande stort beroende av skatten från juridiska personer. framhåller med skärpa vikten av ökade samfällighetsbildningarsom ett oundgängUgt led för att uppnå ökad utjämning. Samfälligheten ärskeptisk till den föreslagna kostnadsutredningen, eftersom det inte redovisatsvad en sådan kan innebära i ekonomiskt hänseende. Samfälligheten anför vidare: Av vadovan anförts torde framgå, att samfälligheten kan acceptera att viss utjämningsker i ekonomiskt hänseende inom men att förutsättningen härförär, att statsmakterna genom lagstiftning eller på annat sätt tillser attovanberörda samfällighetsbildningar och församlingssammanläggningar verkligenkommer till stånd. Samfälligheten anser dock att endast alternativ III kanaccepteras, dvs. pekar påvikten av strukturrationaliseringar och förordar 100 %- alternativet. Medhänsyn fill svårigheterna att åstadkomma strukturrationaliseringar anförförsamlingen: I börjanav flyttades kostnaderna för kyrkobokföringen från församlingsbudgettill pastoratsbudget. Man skulle kunna upprepa detta och flytta t.ex.kostnaderna för kyrka och kyrkogård. Efter en sådan omflyttning återstår såpass små delar av församlingsbudgeten, att en församlingsbudget inte längreframstår som meningsfull. Vi vill också markera möjUgheterna att inom enpastoratsbudget tillerkänna varje församling förfoganderätten över sina andelarav huvudtitlarna 4 och 6. Det skulle också kunna tänkas vara Prop.1981/82:158 83 möjligt att dra en gräns vid ett visst befolkningstal förett pastorat och om församlingarna i pastoratet trots sin litenhet vill ha egenekonomisk förvaltning, belägga dessa med en extra förvaltningsavgift. I varjefall vill vi poängtera, att förändringens tidpunkt bör innebära godamöjligheter att främja en önskvärd strukturrationalisering i den kyrkligaförvaltningen. Sammanfattningsvis vill vi således i stort sett tillstyrkaatt förslaget antages, ju förr dess hellre. Det framlagda förslaget innebär en elegant lösning på detföreliggande problemet. Den höjda avgiften till kyrkofonden innebär icke -åtminstone för stockholmsförsamlingarnas del - någon avskräckande höjning utankan förvisso bäras av dem alla. Förslaget torde emellertid för sittgenomförande kräva en förändrad stiftsorganisation, något som länge varitplanerat. Engelbrektsförsamling vill låta stiftsorganisationen få formen av en kyrklig samfällighet.Dessa idéer bör prövas dels därför att de tillgodoser kravet på närdemokrati,dels därför att de kan dämpa byråkratiseringspro-cessen. "Solidaritet"hör till honnörsorden i vårt språk och har tagit sig uttryck i destörre och ekonomiskt bärkraftiga enheternas vilja att dela med sig till deekonomiskt svaga enheterna. Redan nu inlevererar dessa betydande belopp fillkyrkofonden, på sfiftsnivå möjliggörs det frivilliga stiftsarbetet viastiftstingen av de större enheternas bidrag och avgifterna till finansieringenav rikskyrkUga ändamål är också betydande. I och med kyrkofondsutredningensförslag och ett eventuellt förverkligande av detsamma får begreppet solidaritetett nytt innehåll av rakt motsatt innebörd. De små och svaga enheternagaranteras en fortsatt lyxkonsumtion av andlig vård på de storas bekostnad. Denlilla enheten tar hand om resurser, som främst borde tillkomma befolkningstätaförsamlingar. Rationalisering och omkon-strukturering borde vara en åtgärd avsolidaritet från de små församlingarnas sida. Således bör bl. a. befolkningstalför prästtjänster fastställas. ger anledning fill att nupå allvar ta itu med denna diskuterade strukturrafionalisering, endiskussion som huvudsakligen överlämnats åt de prästerliga befattningshavarnaatt föra. Samfällda kyrkorådet noterar med fillfredsställelse att utredningeninstämmer i här framförda behov av åtgärder samfidigt som vi beklagar att ettförverkligande av utredningens förslag riskerar att bidra till en konserveringav nuvarande förhållanden. Utredningen föreslår tre alternativa ambitionsnivåerinnebärande en allmän kyrkoavgift av 13, 16 resp. . 16 och sägs gefull effekt åt systemet medan innebär en inte tillräckligutjämningsnivå. 1981/82:158 84 skall revideras efter en tvåårsperiod 1985. Med hänsyntill detta och till att väsentliga oklarheter ännu föreligger förordarsamfällda kyrkorådet en allmän kyrkoavgift av . Med anledning av den s. k. besparingspropositionen och iden situation som därmed uppstår med bl. a. ändringar av bidragsbestämmelsernaförefaller utredningens förslag vara en oundviklig utväg. Samfällda kyrkorådettillstyrker därför de redovisade huvudprinciperna för ett nytt utjämningssystem. Eftersom den största utjämningseffekten nås vid den s. k.hundraprocentiga skattekraftsgaranfin, vill kyrkorådet, i solidaritetens namn,i första hand tillstyrka detta alternafiv. Utredningen uttalar på sid. 61 i betänkandet, att ettutjämningssystem inte får konstrueras så att det motverkarorganisationsförändringar och andra besparingsåtgärder. Detta vill kyrkorådetstarkt understryka. En enklare och billigare administration för kyrkokommunernaframtvingas med all sannolikhet . Det nuanförda innebär inte att rådet saknar förståelse för den verksamhet som iårhundraden byggts upp kring församlingarnas kyrkor och deras präster.