prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — I förslaget lill Lag om införandeav nya vattenlagen (22 8) bör man överväga att låta tillsynen omfatta alla deäldre vattenföretag vars underhåll är av allmänt intresse. i Norrbottenslän: Beträffande övriga frågor som behandlas har inget atlerinra mot den lagstiftning som berör trummor, broar samt byggnader av vallaroch bankar som bl. a. berör vägbyggnad och villvalten. Styrelsen hälsar ävenmed tillfredsställelse att vallenlagsutredningen även tagit upp underhålls-och säkerhetsfrågorna vid vattenbyggen och föreslagil somtillsynsmyndighet. , som är förvaltare av flera nedlagdafloltleder, har med oro konstaterat att flera dammar är i bristfälligt skick(vid inventering 1974 64 dammar av 131 inventerade). Styrelsen skrev därförtill jordbmksdepartementet med anhållan om medel. Det är styrelsensförhoppning alt som tillsynen nu lagfästs även medel ställs fillförfogande för åtgärder (förstärkning, nybyggnad eller utrivning). : Frågorna omtillsyn över efterlevnaden av nuvarande VL har lämnat åtskilligt övrigt allönska. Det har i huvudsak tillkommit den som ansett sig i ett eller annatavseende störd alt påkalla ingripande från polis och åklagare, elleröverexekutor. Ansökan om handräckning har dock också kunnat göras av åklagareeller annan berörd myndighet. Där-emol har ingen för tillsynsverksamhetendirekt ansvarig myndighet funnits. I VL-förslaget ska länsstyrelsernaöva tillsyn över vatlenförelag och därtill hörande anläggningar. Möjlighetlämnas atl uppdra denna tillsyn åt annan myndighet. Förslaget är dock enliglstyrelsens mening inte tillräckligt långtgående. Tillsynsfrågorna bör i ochför sig kunna anförtros åt länsstyrelserna med möjlighet att anlita biträde avexvis företrädare för fiskeriadministralionen. Däremot skulle det behövas etlklart uttalande i kommande proposition alt länsstyrelserna har en skyldighetatl i anslutning till sin tillsyn enligt annan markpolitisk (BL, NvL)lagstiftning bedriva en aktiv tillsynsverksamhet. 2 8 bör därför också säga,att "tillsyn över efterlevnaden av denna lag" utövas avlänsstyrelsen. Fiskeriintendenten i Nedre södradistriktet: Viktiga är de nya regler om tillsyn av vatlenföretag som föreslås.I många mindre vattendrag har t. ex. etl felaktigt handhavande av en regleringåsamkat fisket förhållandevis stora skador liksom att förfallna anordningar kanförsvåra fiskvandring. Ökad tillsyn och krav på attanläggningar underhålls kanske får lill följd att ägare fill dammar och annat istörre utsträckning begär utrivning. Detta skulle underlätta möjligheterna lillfiskvandring i många vattendrag. Statens naturvårdsverk:Vattenlagsutredningen föreslår att görs till tillsynsmyndighetenligt den nya vattenlagen. instämmer i alt detta är enlämplig lösning. Som tidigare angivits har emellertid länsstyrelserna redan nuuppgifter enligt gällande lagstiftningar, bl. a. lillsynsuppgifter enligl ML, somman inte har resurser att helt genomföra. Verket har i flera andra sammanhangpåtalat att personalförstärkningar för detta ändamål måste ske vidnaturvårdsenheterna. Innan nya uppgifter åläggs länsstyrelserna måste därförresursfrågan noga övervägas. Prop, 1981/82:130 208 : Nämnden villframhålla att länsstyrelsernas blivande tillsyn över vattenföretagen börsamordnas med tillsynen enligt ML, vilket bl. a. innebär att det inte kommeratt saknas tillräckliga arbetsuppgifter för tekniskt utbildad personal. geologiska undersökning (SGU): Ibelänkandet sid 205 anföres om tillsyn och uppföljning, all SGU vad gällergrundvattenläkter har samma funktion som vad beträffar vattenfrågor,dämningar och vallenregleringar. SGU instämmer i utredningens synpunkter på verketsmöjligheter att bidra till en fristående övervakning av grundvattenförelag. i : Enligt lagförslagetskall tillsynen över vattenföretag och därtill hörande anläggningar utövas avlänsstyrelsen. anser alt förslaget är väl motiverat dels därförall redan har en organisation för sin tillsynsverksamhet enligtmiljöskyddslagen, dels för att jämlikt sina åligganden enligtvat-lenvårdslagstiftningen har en relativt god kännedom om förhållandena imånga av länets vattendrag och andra vattenområden. Härjämte har länsstyrelsengenom tillägg till 2 kap. 33 8 och 3 kap. 108 vattenlagen gettsmöjlighet alt ingripa vid försummat underhäll av vallenbyggnad. Enförutsättning för utvidgade tillsynsfunktion är att länsstyrelserna- som utredningen också framhällil - tillförs erforderiiga personella resurser.Vid tillsynen bör givetvis samråd ske med lantbruksnämnd, skogsvärdsstyrelsemrflr Möjlighet finns också till delegation av tillsynsfunktionen ti|l bl. Länsstyreheri / Värmlarids län: delarulredningens synpunkter om lämpligheten att ge föreslagnatillsynsfunktioner. I detta sammanhang vill dock bestämtframhålla att ramarna för atl verkställa uppgifter somfillsynsmyndighet redan nu är för små. Miljöskyddslagen trädde j kraft 1969.Ännu har tillsynen enligl denna lag dock inte tillnärmelsevis fått denomfattning som lagstiftaren förutsatte. finner det angeläget att den personalsom skall handlägga ärenden och utöva tillsyn enligt vattenlagen får den utbildning som ras för att den nya verksamheter skall kunpa bedrivas på avsett säll. För alt möjliggöra detta och därmed även skapa goda fömtsätlningar för en friklionsfri övergång till de nya bestämmelserna måste länsstyrelserna innan lagen träder i kraft förses med de tilltänkta resursförstärk ningarna. Någon form av centralt tillsynsorgan är nödvändigtför att kunna skapa enhetlighet och samordning i tillsynsarbetet. Ett sådantorgan verkar lämp-liglvis genom all ta fram för tillsynsfunktionen vägledanderåd och anvisningar. Samordningsorganet behöver inte nödvändigtvis bli avpermanent natur utan kan vefka upder en övergångstid för att underlättauppbyggnaden av länsstyrelsernas tillsynsfunktioner. De föreslagna reglerna för tillsynsverksamhetensbedrivande synes vara ändamålsenliga, Viss komplettering är dock erforderiigvad avser övergivna anläggningar. i : Länsstyrelsendelar de synpunkter som ulredningen redovisar beträffande länsstyrelsenstillsynsfunktion saml dess initialuppgift att inventera och kartläggaförhållandena i vattendrag och andra vattenområden. En sådan karlläggningtorde sannolikt om än i mycket blygsam omfattning ha igångsatts i samband medplaneringen av vattenresurserna i vissa län. Prop, 1981/82:130 209 Ulredningen framhåller i annat sammanhang behovelav inventering och planering av valtentillgängama för att man bättre skallkunna göra en planmässig bedömning av elt vatlenförelags lokalisering ochomfattning. vill peka på nödvändigheten av atl personella resurserställs till berörda myndigheters förfogande för sådant inventerings- och planeringsarbete.För närvarande är den personal som finns för delta verksamhetsfält pålänsstyrelsernas naturvårdsenheler otillräcklig. I : Enligt förslagetblir som nämnts ansvarig för tillsyn över vattenförelag meddärtill hörande anläggningar. Länsslyrelen har emellertid inle möjlighet allkräva ersättning härför annat än öm tillsynen utföres av annan änlänsstyrelsen. Erfarenheter från nuvarande tillsynsverksamhet påmiljövårdsområdet visar att denna ej fungerar i allo tillfredsställande.Mycket talar för all samma förhållande kommer all gälla valtenförelag enligtvattenlagen, om inle länsslyrelsen får möjlighet att avgiftsbeläggatillsynsverksamheten. i : Länsstyrelsentillstyrker förslaget i denna del. fömtsätter all länsslyrelsensenare kommer att få möjlighet alt yttra sig över storleken av denpersonalförstärkning som genom utredningens förslag kommer att tillföraslänsstyrelsen. kommun: Förslaget om en fortlöpandetillsyn från offentlig myndighet av anläggningars underhåll och skötsel måsteanses mycket fillfredsställande. Säkerhetsfrågorna är kanske mest uttalade närdet gäller dammanläggningar. Dessa ägs till slörre delen av andra än stateneller medlem av (som har stränga kontrollregler).Ofta har också dammarnas urspmnghga ändamål fallit bort. Kvarnar och sågverkhar lagts ned och flottningen har upphört. Tillsynen skall dock omfatta alla typer avvattenföretag och kunna ske oavsett om tillstånd erhållits eller inte. Länsstyrelserna fullgör vissa uppgifterifråga om katastrofberedskapen (planläggning och räddningsQänsl enligt 1974års brandlag). har länsstyrelserna också fått möjlighet att ingripavid försummat underhåll av vattenbyggnad. Under ett uppbyggnadsskede torde enligt utredningende förstärkta resurserna hos få las i anspråk för inventering avförhållandena i vattendrag och andra vattenområden. Utredningensståndpunkt att kostnaderna för tillsyns-funkfion helt skallbestridas av statsverket är inte självklar. Här skall jämföras med att dekostnader som uppkommer då etl särskilt sakkunnigt organ förordnas för tillsynvid sidan av normala tillsyn enligt förslaget skall betalas avtillståndshavaren. : I utredningensbetänkande diskuteras bl. a. tillsyn över vatlenföretag. Av diskussionen förefallerdet som om ulredningen med tillsyn i första hand avser en av säkerhetsskälbetingad inspekfion av dammar och liknande anläggningar. Föreningen sådan tillsyn är utomordentligt betydelsefull, men för den skullfår inte glömmas bort att det också är mycket viktigt att en myndighet hartillsyn över att vattenlagens bestämmelse över huvud tagel efterlevs. Utomordentligtvikfigt är det exempelvis att någon myndighet övervakar att vattenförelag intekommer till stånd ulan förprövning då sådan erfordras och att rättelse kommertill stånd i sådana fall dä sä ändå skett och skada eller olägenhet därigenomförorsakals motstående intresse. Föreningen vill alltså kraftigt understrykaatt begreppet tillsyn måste ges en vidare innebörd. Enligt föreningens meningbör utses till tillsynsmyndighet 14 1981/82. Prop, 1981/82:130 210 ochges erforderliga befogenheter och personella och andra resurser för alt kunnafullgöra sin tillsyn på elt tillfredsställande sätt. : Samfundet finnerulredningens förslag om fortlöpande tillsyn över underhållet och handhavandetav vattenföretag vara väl motiverat. : Gmndförutsätlningen för enlagreglering av underhålls- och tillsynsfrågorna måste, på sätt uttalas ibetänkandet, vara att del åligger ägaren att svara för en anläggnings underhålloch att se till alt den fungerar tillfredsställande. Såsom utredningen föreslårbör del dock åligga tillståndsmyndighelen alt i samband medfillståndsprövningen också i viss utsträckning granska ritningar rörandeanläggningens konstruktion och hållfasthet, utskovens avbördningsförmåga m.m.Det bör dock understrykas att denna granskning - med hänsyn lill de resursertillslåndsmyndigheterna disponerar eller som rimligen kan väntas bliställda fill förfogande endast kan bli översiktlig. Förbundet fillstyrker förslaget att genom offentligmyndighet kontrollera anläggningars utförande samt att fortlöpande kontrolleraderas underhåll och handhavande. Denna fillsyn bör åvila elt kvalificeratregionall organ. Under förutsättning att erforderliga personella resursertillföres länsstyrelserna synes dessa lämpliga som tillsynsmyndigheter; såsomförbundet fömt uttalat vid behandlingen av prövningssyslemet bör sammamyndighet dock inle ha hand om både tillståndsprövning och tillsyn. : Utr-edningen ansernaturligt att tillståndsmyndigheten vid sin prövning av vatlenförelag variingår anläggning av dammbyggnad utför viss granskning samt all det skall finnasviss möjlighet all i efterhand konstatera alt en färdigställd anläggningutförts i enlighet med tillståndsmyndighetens beslul och på ell frånsäkerhetssynpunkt betryggande sätt. Föreningen ansluter sig här lill vad somanförts i denna fråga av vid Jämtbygdens tingsrätt. Likasåansluter sig föreningen till vad samma vattendomstol anfört beträffandereglerna för fortlöpande tillsyn över underhållet av vattenföretag. Föreningen vill i detta sammanhang framhållaangelägenheten av att man i lillståndsbeslut ger tydliga föreskrifter ombesiktning, kontroll och tillsyn (15:8 punkt 6 VL-förslaget). Av särskild viklär delta i fråga om dammar, vattenståndsmärken och vattenståndsskalor. Regler molsvarande dem som finns i 13 kap 3 8 VL- alt vattenrätts-domaren på begäran av någon sor-n är beroende därav kanförordna sakkunnig all utföra besiktning av vallenbyggnad saknas ilagförslag'-t. Utredningen anser alt i detta hänseende rättegångsbalkensallmänna regler om bevisning bör gälla (sid 206). Föreningen är emellertid av den uppfattningen attdet för den som är beroende av annans byggnad i vatten kan vara värdefullt -ulan alt rättegång pågår eller aktualiseras - alt i ordnad form och på ettnågot så när enkelt sätt få klarlagt om ifrågavarande byggnad och däreventuellt utövad reglering är av laga beskaffenhet. Den möjligheten harutnyttjats åtskilliga gånger och man lorde därigenom ha kunnat undvika onödigaprocesser. Förordnandet har också den funktionen att det ger besiktningsmannentillträde till byggnaden. Den väg ulredningen anvisat via rättegångsbalkensregler om bevisning är svårtillgänglig. Föreningen föreslår därför att enbestämmelse motsvarande 13 kap 3 8 VL införs i den nya vattenlagen. : Utredningenanser atl del allmänna måsle få ökade möjligheter atl övervaka anläggningarskonstruk- Prop,1981/82:130 211 tionoch fortlöpande kontrollera dess underhåll och handhavande. Detta gällerspeciellt mindre anläggningar som inle utförts av medlemmar iKraftverksföreningen eller av staten. Tillsynen skall företrädesvis omhändertasav länsstyrelserna men även av annan, t. ex. fiskesakkunnig för kontroll avåtgärder som sökanden ålagts lill skydd för fisket. Slutligen skall finnasmöjlighet atl överta underhållet av övergiven anläggning. anser dessaförslag vara välmotiverade och angelägna. Norrlandsnaturvärn: Kontrollen har icke sällan varit otillräcklig. I betänkandet talasåtskilligt om kontroll på att dammar blir säkra; detta är viktigt. Men det ärockså viktigt atl det kontrolleras atl föreskrivna åtgärder i andra hänseendenvidtagas. Nalurvärnet vill särskilt här framhålla kontrollen på att den s. k.efterföljande röjningen noga iakttages. Erfarenheterna ha klart visat atl manhär inle kan lita på att kommuner, polismyndigheter och åklagare utövatillräcklig löpande kontroll. Del bör inskärpas alt länsstyrelserna här haransvar. Kammarkollegiet bör vara samordnande myndighet. Men för atl kontrollenskall kunna vara tillräcklig måste både länsstyrelser och kammarkollegiet haökad arbetskraft förtrogen icke minst med ekologiska sammanhang. 6.2Utrivning och övertagande av underhållsskyldighet : Det kan finnas skäl att överväga, omdet är nödvändigt att upprätthålla kravet på att fastighet skall skadas av enanläggnings borttagande, för att fastighetens ägare skall tillåtas övertagaunderhållet av anläggningen. En önskan från fastighetsägare att få övertagaunderhållet av exempelvis en bro har ibland dikterats av elt kulturhistorisktintresse av all bevara bron och synes förQäna beaktande. Hovrätten för Nedre : Enligt utredningensuppfattning bör rätt atl överta underhållsskyldigheten föreligga i alla de falldå utrivning av anläggning i vatten begärs hos myndighet, oavsett omlillståndsplikt för utrivning föreligger eller inte (s 212 n). Hovrätten harsvårt alt förslå denna konstruktion med en "rätt" som kan görasgällande endast om utrivning begärs. Vad ulredningen sedan anfört om att förövertagande av underhållsskyldigheten annat än inverkan på vattenförhållandenaskall kunna beaktas leder till frågan om inte hithörande spörsmål borderegleras i väglagstiftningen och anläggningslagen. Om exempelvis allmän väg medbro skall dras in, borde det vara möjligt för berörda fastighetsägare attöverta väg- och brounderhållet och handha detta i form av en samfällighet, alltenligt väglagstiftningen. Denu kommenterade frågorna synes behöva ytterligare bearbetning. Jämtbygdens tingsrätt: Vad utredningen anförtangående utrivning och övertagande av underhållsskyldighet kan tingsrätten tillövervägande del instämma i. Utredningen har på s. 210 y uttalat att ägarensbegäran om utrivning "i princip" skall bifallas. Ulredningen synesemellertid anse att ägaren under alla förhållanden skall ha rätt att erhållatillstånd att utriva byggnaden, vartför det angivna uttryckssättet möjligensyftar på att enligt 17 kap. 3 8 förslaget tillståndsmyndigheten skall bifallaansökningen om ej förordnande meddelas om övertagande avunderhållsskyldigheten enligt 4 8 samma kapitel. Utredningen har vidare ansett att rätten att övertaunderhällsskyldigheten bör tillkomma varje ägare av fast egendom som skullelida skada av vilket slag som helst genom utrivningen saml att för sådantövertagande ej Prop.1981/82:130 212 börkrävas atl utrivningen skulle medföra synnerlig skada genom inverkan påvattenförhållandena. Det bör i stället till exempel räcka med atl borttagandetav en bro medför skada för en fastighet genom försämrade kommunikationer. Denomständigheiicn alt ulredningen tidigare i fråga om rätt till ersältning förskada genom utrivning hävdat atl skadan skall hänföra sig till ändradevattenförhållanden bör inte föranleda någon annan bedömning i nu förevarandeavseende där ändamåls- och lämplighetssynpunkter måste vara avgörande.Utredningen har i detta sammanhang hänvisat lill 6 kap. 28 8 vattenlagen därdet införts möjlighet för skadelidande fastighetsägare att övertaflottledsanläggning i avlyst flottled. Tingsrätten anser, att även med de nya möjlighetersom införts i 6 kap. 28 8 vattenlagen det är olämpligt alt övertagande avunderhållsskyldighet varom nu är fråga får ske enligl vallenlagen och atlprövningen hellre bör äga rum enligl väglagstiftningen och anläggningslagen.Skyldighet att söka tillstånd till utrivning torde nämligen inte föreligga isamtliga fall då det blir fråga om utrivning. Sakägarnas möjligheter att bevakasin rätl till nämnda övertagande blir därför beroende av om dylik ansökan görshos tillståndsmyndighelen. Dessutom kan det bli fråga om ett utredningsarbeteav sådant slag som ej har med förhållandena i vattnet att göra. : Vad avser de föreslagna reglerna ikap 17 om utrivning ifrågasätter - som byggare och ägare till broar,färjlägen, bryggor m. m. - om inle i lagtexten 17:4 kunde införas denbestämmelsen att, i de fall begärt tillstånd till utrivning av byggnader ivatten avslås och byggnaden således mot verkets önskan inte rivs ut, inte baraunderhållsskyldigheten utan även äganderätten överförs till den eller dem sommotsatt sig utrivningen. Härigenom skulle såväl underhållsskyldigheten somäganderätten överföras till samma subjekt. Kammarkollegiet: De i lagförslaget upptagnareglerna för utrivning m. m. (17; 2-4) innebär att tillståndsgivningen vidutrivning av l.ex. äldre dammar och kraftstationer sker efter i huvudsak sammaregler som de nu gällande, vilket innebär att ansökan om utrivning normaltskall bifallas, såvida inte fastighetsägare som lider synnerlig skada ellerstaten mfl kan åta sig underhållsskyldigheten. Kollegiet anser det bra att rekvisitet"synnerlig skada" för rätt till övertagande av underhållsskyldigheteni lagförslaget uppmjukats till enbart "skada". Kollegiet är dock avden uppfattningen att det kan finnas åtskilliga fall där det både måste bedömasvara orimligt atl riva en vattenbyggnad med hänsyn till allmänna och enskildaintressen och kan vara obilligt att någon annan än den tidigareägaren tvingas ta hand om underhällsskyldigheten. I de fall då ulrivningsfrågorhittills behandlats i vattenmål har dammarna och vattenverken varit små, gamlaoch/eller i dåligt skick. En nyare lagstiftning måste dock räkna medeventualiteten att även något större vattenverk kan bli föremål för begäran omutrivning. Kollegiet vill understryka att även företag av relativt måttligstorieksord-ning kan medföra en total omdaning av naturförhållandena inom enbygd och att utrivning därvid ger väl sä svåra konsekvenser som uppförandet avbyggnaden en gång gjort. Kollegiet vill därför förorda alt avsnittet antingenkompletteras med en bestämmelse om att utrivning skall vägras vid allvarligskada eller - ännu hellre - att hela detta avsnitt utgår och reglerna omutrivning inordnas i fillåtlighetskapitlet. : Ett stort antal anläggningaroch anläggningsmiljöer äger betydande kulturhistoriskt värde. Dessakulturminnen kan vara arkitektoniskt eller teknikhistoriskl värdefulla äldrekraftverk eller märk- 1981/82:130 213 Ämbetets dokumentation av sådana anläggningar är begränsad och härrörbeträffande valtendrivna anläggningar främst från översiktliga inventeringaroch arkivalier. F. n. pågår inventering av de äldre broarna i vissa län. Genomdel material som pä detta sätt framkommit står del fullt klart atl mångaanläggningar har så högt värde att de fordrar stort hänsynslagande videventuella förändringar. Vissa anläggningar kan ha ett rent musealt värde. Ämbetet anförde i remissyttrande till utredningenbetydelsen av att utredningen beaktade frågan om lämpliga åtgärder ochlagstiftning i samband med nedläggning av kraftverk och upphörande avvattenregleringar. Ämbetet delar utredningens uppfattning om den lillägandet knutna underhållsskyldigheten. Enligt förslaget (17 kap. 4 8) skallägarens begäran om utrivning i princip bifallas (s. 370). Under vissaomständigheter kan underhållsansvaret övergå på fastighetsägaren. Sådantförordnande kan också meddelas för staten, kommunen eller vattenförbund tillskydd för allmänna intressen. Enligt ämbetets mening bör varje näringsgren taett ansvar för alt bevara kullurminnen som den egna verksamheten avsätter.Ämbetet anser det av stor betydelse för kulturminnesvärden om 4 8 andra stycketkunde ges en sådan tolkning att ägarna till anläggningarna i störreutsträckning än tar på sig ansvaret för det framtida underhållet. i : Avsaknaden avbestämmelser för systemet vid avveckling av flottning och flottled uppfattadesdå det blev aktuellt på 1950-talel som en stor brist. Liknande erfarenheterframkom vid nedläggningen av 1920-lalets kraflstalionsanläggningar. Det bör nutillses att fullt tillfredsställande avvecklingsregler finns skisserade i dennya vattenlagen för de vattenförelag som kan vara aktuella. För atlytterligare säkerställa sig i detta avseende bör en återställningsfond medspeciell återställningsavgift övervägas för nu aktuella fall. länsorgan för vattenkraftfrågor:Utredningen har föreslagit bestämmelser om hur ulrivningsfrågor skallhandläggas, om vem som skall vara berättigad atl begära utrivning och omersättning skall utgå till intresse som blivit skadat av utrivningen.Länsorganet anser att de föreslagna bestämmelserna är väl avvägda men viltsamtidigt framhålla nödvändigheten av att statsmedel ställs till kommunernasförfogande för utrivnings- och återställningsåtgärd i äldre avlysta flottleder.Hittills har skogsvårdsstyrelserna såsom särskilda förvaUare enligl lagen omflottning i allmän flollled sökt att lösa dessa problem med anlitande av medelsom ställts fill förfogande genom arbetsmarknadsverkets försorg. Dessa medelhar dock varit helt otillräckliga och utgjort en ekonomisk belastning förkommunerna. Ett stort antal dammar och stenkistor finns säkert runt helaNorrland i gamla och avlysta flottleder. Dessa anläggningar är i allmänhet såförfallna all åtgärder måsle vidtas så att inte onödiga skador behöveruppstå på allmänna och enskilda inlressen. - Samma synpunkter framförs avVilhelmina kommun. kommun: Utredningen pekar på att de nuvarandereglerna om utrivning av anläggning och övertagande av underhållsskyldigheteninle är tillfredsställande. Kommunen delar ulredningens syn att del bör blilättare för den som vill överta underhållsskyldigheten av en anläggning somägaren vill riva att göra detta och all den ägare som får tillstånd att rivaskall vara skyldig ersätta de direkta skador som utrivningen orsakar genomförändringar i vallenförhållandena. Kommunen instämmer också i utredningenssynpunkter atl tillstånd skall kunna förklaras förverkat, om vill- Prop, 1981/82:130 214 koreni tillståndsbeslutet åsidosätts och underhållsskyldigheten överföras på annanvars rätt berörs av anläggningen. Den som verkställt åtgärderna föresläs fårätl att kräva kostnaderna åter av ägaren. : I 17 kap. 4 8föreslår utredningen bl.