prop · G50381 · 1981-12-31 00:00:00 — De tekniska krav som uppställshär i landet tycks ha utgjort hinder för försäljning av denna mopedtyp. Frånskilda utgångspunkter tror jag det kan vara en fördel att denna mopedtyp medbegränsade prestanda och föga avancerad konstruktion finns med i mopedutbudethär i landet. Det bör vara en uppgift för trafiksäkerhetsverket att se övergällande föreskrifter från dessa utgångspunkter. Utredningen har förordatkrav på typprovning och typgodkännande av komplett mopedmotor med insugnings-och avgassystem och årsmodellbestämning för att kunna kontrollera att ettlämnat typgodkännande inte urholkas genom successiva, smärre förändringar imotorn som inte anmäls till den myndighet som meddelat godkännandet. I likhetmed de flesta remissinstanserna instämmer jag i kravet på typprovning ochtypgodkännande. Däremot kan det ifrågasättas om inte samma effekt som med årsmodellbestämningskulle kunna uppnäs till lägre kostnad genom ett s. k. carry-oversystem. Ettsådant, som används t. ex. i samband med avgascer-tifiering av bilmotorer,innebär att den som fått en mopedmotor typgodkänd skall lämna enskriftlig försäkran att någon ändring av betydelse inte gjorts på motorn.Vidare kan typgodkännandet begränsas till att gälla ett visst antal är.Motorernas överensstämmelse med den typgodkända motorn kan kontrolleras genomstickprov. Jag avser att föreslå regeringen att ge trafiksäkerhetsverket iuppdrag att utfärda föreskrifter för att tillgodose angivna syften. För förarutbildningenfinns kursplaner som skall följas vid utbildningen. Dessa har utfärdats avtrafiksäkerhetsverket. ' framhåller att kursplanernai och för sig är lämpade som underlag för en god förarutbildning. Däremot ärenligt trafiksäkerhetsutredningen kvaliteten på lärarna mycket ojämn. De endakraven för att få vara lärare vid privat förarutbildning är att läraren fyllt21 år, har körkort för fordonsslaget i fråga och körvana. Trafiksäkerhetsutredningenkritiserar ocksä det nuvarande förarprovet. Detta består av ett teoretiskt provoch ett körprov. Teoriprovet är skriftligt. Sökanden får ett frågeformulär,som besvaras genom att sökanden för varje fråga markerar ett av tre möjligasvar. Detta begränsar möjligheterna att avgöra i vad män sökanden förstårinnebörden i trafikreglerna. 'Delbetänkandet (Ds K 1979: 11) Trafikant- och förarutbildning Prop.1981/82:81 29 vetvarar och omfattar olika trafikförhållanden. Det verkställs aven förarprövare från trafiksäkerhetsverket. Genom att provet är kort ochgenomförs får det enligt utredningen närmast karaktären avstickprov. Föratt i görligaste mån undanröja de angivna nackdelarna föreslårtrafiksäkerhetsutredningen ett nytt system för förarutbildning. Utbildningenskall ske i tre skeden med förarprov i slutskedet. Detnuvarande teoriprovet föreslås utgå. Som redovisats under avsnitt 3 föreslårtrafiksäkerhetsutredningen att trafikantutbildningen i gymnasieskolan kraftigtbyggs ut och görs till obligatoriskt ämne för att kunna ersätta teoriprovet.Undervisningen bör omfatta i stort sett det som den teoretiska utbildningentill A- och B-körkort omfattar, utom de rent fordonsanknutna delarna. 1trafikantutbildningen på gymnasieskolan skall enligt förslaget ocksä ingå en ABC-utbildningom som följer kursplan för utbildning i självskydd.För dem som inte har fått sin utbildning vid gymnasieskola och för äldre sominte haft tillgång till denna skolform föreslås motsvarande trafikantutbildninganordnad genom i första hand den kommunala vuxenutbildningen men också statensskolor för vuxna. Denpraktiska förarutbildningen inleds i trafikskola med skede 1. Den som anmälersig till förarutbildning skall visa upp intyg om genomgången trafikantutbildning.Denna skall ha avslutats senast två är . Undervisningen i dettaskede föreslås omfatta åtta praktiska lektioner . ges enteoretisk utbildning som anknyter till de praktiska övningarna. Privat övningskörningbör inte vara tillåten före och under detta skede. Undervisningen bör sträckasut av minst . Skede2 är tänkt som ett övningsskede. Utbildningen kan ske vid trafikskola ellerprivat eller på båda sätten. Antalet lektioner varierar starkt beroende på denenskildes förutsättningar. Men kursplanen skall följas oavsett vilkenutbildningsform som väljs. Utbildningskort skall föras. Förarutbildningenavslutas vid trafikskola med fyra lektioner om vardera , skede 3.Under detta skede föresläs också förarprovet ske genom att förarprövare ochutbildare gemensamt gör observationer under utbildningens gång. Förarprövarenbör närvara vid minst tre observationstillfällen. Enligt förslaget skall detförflyta minst från det utbildningen inleds till dess provetpåbörjas. Den vars körkort återkallats bör få ansluta direkt till skede 3 närdet blir aktuellt att åter ta körkort. Denföreslagna formen för förarprov förutsätter fler förarprövare. Trafiksäkerhetsutredningenberäknar att detta skulle kräva en nyanställning av 250 å 300 förarprövare. Trafiksäkerhetsutredningenhar också behandlat motorcykelförarutbild-ningen. a. genom det nordiskasamarbetet i denna fråga har visats på behovet av en förbättrad utbildning föratt köra de större motorcyklarna. Prop.1981/82:81 30 Med nu gällande svenska system får innehavaren av ettkörkort för lätt motorcykel (motor med högst ' slagvolym) automatisktbehörighet att köra tung motorcykel vid fyllda . Utredningen har undersökthur det föreslagna treskedessystemet passar motorcykelutbildningen. Man harkommit fram till att det är lämpat för den grundläggande utbildningen - förkörkort till lätt motorcykel. Som lärare vid trafikskola i skede I och 3 bördock krävas en godkänd motorcykeltrafiklärare. De särskilda problem som ärförknippade med de tunga motorcyklarna gör det enligt trafiksäkerhetsutredningenmotiverat med en särskild utbildning och ett särskilt förarprov för att fäbehörighet att föra sådan motorcykel. Denna utbildning bör ledas av en godkänd motorcykeltrafiklärare.Den föreslås kunna påbörjas när aspiranten är och . Förslaget om förarutbildning i tre skeden tillstyrks iprincip av en stor majoritet. Enligt statens väg- och trafikinstitut innebärutredningens förslag att man förenar fördelar från trafikskoleutbildning ochprivat förarutbildning. Kritiska omdömen kommer endast från några håll.Riksåklagaren anser att en grundläggande privat förarutbildning har vissafördelar genom att den hindrar monopolisering och är billigare för den somundergår utbildningen. Om de privat utbildade kör sämre än de som utbildats itrafikskola får en obligatorisk grundutbildning i trafikskola anses acceptabel.Den bör dock av kostnadsskäl inte göras längre än vad som är nödvändigt.Trafiksäkerhetsverket å sin sida menar att trafiksäkerhetsutredningen i frågaom förarutbildning och förarprov inte redovisat några överväganden ellerförslag som syftar till att i första hand åstadkomma förbättringar inom ramenför tillgängliga resurser. har inte heller funnit skälatt begränsa privatutbildningen. Häri instämmer ytterligare ett parremissinstanser. Uppläggningen av skede 1 tillstyrks av de flesta. Motkravet på intyg om genomgängen trafikantutbildning vänder sig docktrafiksäkerhetsverket, och . Mot förslagetatt låsa antalet lektioner i trafikskola till åtta kommer invändningar frånsocialstyrelsen, statens väg- och trafikinstitut, Motorförarnas helnykterhetsförbund.Svensk trafikmedicinsk förening, , ,elever vid Polhemsgymnasiets utbildningsledarkurser och Nordisktrafikskoleunion. I fråga om skede 2 tillstyrks uppläggningen överlag. Enrad remissinstanser uttalar sig för en skärpning av kraven pä privatutbildare. a. föreslås någon form av dokumenterad lämplighet. Tre ärs körvanaanses vara för att få privatutbilda förare. Också i fråga om skede 3 är det genomgående en positivinställning. , ST-trafik avd. 213 och elever vidPolhems- Prop.1981/82:81 31 gymnasiets utbildningsledarkurser anser dock att det ärutbildningen som bör betonas i skede 3 i stället för att ge skedet karaktärenav provskede. Förarprovets förläggning till skede 3 och uppdelning påtre observationstillfällen har tillstyrkts av ett stort antal instanser.Trafiksäkerhetsverket finner dock att det inte visats tillräckligt underlag fören utökning av förarprovet. Också Nordisk trafikskoleunion är tveksam till ettutökat prov och menar att de kostnader som detta medför i stället bör läggas påförbättrad utbildning i halk- och mörkerkörning. Folkrörelsernas trafikskoleförbund.Motorförarnas helnykterhetsförbund, motorcyklisterscentralorganisation och TCO anser att trafikskolelärare bör få examinationsrätteller i vart fall störte ansvar för bedömningen av förarprovet. Förslaget om motorcykelförarutbildning har fått ett i stortsett gynnsamt mottagande. tillhör de många remissorgan somansluter sig till utredningens förslag. Styrelsen understryker vad som föresläsom utbildning och särskilt förarprov för att fä behörighet att föra tung motorcykel.Kritiska synpunkter mot kravet på särskilt förarprov för att få köra tungmotorcykel har framförts från ett par håll. ifrågasätterom någon förbättring av säkerheten kan uppnås härigenom. motorpolitiska arbetsgrupp har liknande synpunkter. motorcyklisters centralorganisafion anserprincipen med en vidareutbildning för att erhålla kompetens för tung motorcykelriktig. Tyngdpunkten mäste dock ligga pä grundutbildningen. Privatutbildningenbör inte förbjudas men höga krav bör ställas på privatutbildarna. Dennauppfattning delas av som också hävdar attutredningen inte tillfredsställande visat att kravet pä speciell utbildning förtung motorcykel är motiverat. pekar på denhögre olycksrisken för förare av lätt motorcykel och gör gällande att dehårdaste kraven bör ställas pä utbildningen av dessa i stället för päutbildningen av förare av tung motorcykel. går ytterligareett steg och gör gällande att de lätta motorcyklarna har fartresurser som inteens motiverar nuvarande olika körkortsbestämmelser för lätt och tung motorcykelmen väl ger anledning till en omprövning av 16-årsgränsen. En god förarutbildning - både teoretisk och praktisk - ärav central betydelse i trafiksäkerhetsarbetet. harlagt fram ett ambitiöst förslag till förarutbildning. Med sina tre skeden ärförslaget ägnat att medföra en jämnare och bättre utbildning av körkorts-aspiranterna.Med de kostnader som reformen leder till för såväl det allmänna som denenskilde kan jag emellertid i dagens ekonomiska läge inte förorda reformen somhelhet. Ett exempel på en frän trafiksäkerhets- Prop.1981/82:81 32 synpunktvettig men av ekonomiska skäl orealistisk åtgärd är denföreslagna formen för förarprov. Den kräver ytterligare 200-300 förarprövare.Även om utredningens förslag inte kan genomföras i dess helhetfinns det dock anledning att i det fortsatta förbättringsarbetet beaktautredningens förslag i övriga delar. Denprincipiella uppläggningen av förarutbildningen i tre skeden har över lag fåttett gynnsamt mottagande av remissinstanserna. Vissa instanser vill dock inteha någon inskränkning i möjligheterna till privat förarutbildning. Isammanhanget har uttalats att det bör visas att de som enbart fåttprivatutbildning kör sämre än de med trafikskoleutbildning för att en obligatoriskgrundutbildning skall accepteras. Någon klar dokumentafion finns inte på dettaområde. har pekat på svårigheterna att göra enutvärdering på grund av bl. a. de stora variationerna i fråga om utbildningenslängd och den blandning av privatutbildning och trafikskoleutbildning som är sävanligt förekommande. Härsom på andra områden bör rimligen en utbildning ledd av för ämnet särskiltskolad personal ge det bästa utbytet. Det finns emellertidenligt min mening flera positifiva inslag i privatutbildningen som bör tastillvara. Den ger goda möjligheter till extraträning, även för den som anlitaren trafikskola. Den ökar möjligheterna till körkortsutbildning förglesbygdsbefolkningen som ofta har långa avstånd till trafikskola. Enobligatorisk utbildning i trafikskola skulle medföra svårigheter för dessagrupper. Kostnadsaspekten kommer också med i bilden. Frågan om inskränkning avprivatundervisningen har diskuterats i olika sammanhang, bl.a. i flera utredningar. Från statmakternas sida har tanken att förbjudaprivatundervisningen ständigt avvisats. Jag finner inte anledning till attfrångå denna inställning. Detta innebär emellertid inte att man helt okritisktbör acceptera privatutbildningen i nuvarande form. Särskilt angeläget är att körkortsaspirantenfår en riktig utbildningsstart. Erfarenheten visaratt man vid privat förarutbildninglätt kommer fel frän början. Trafikskolefolk omvittnar hur svårt det är atträtta till från början inlärda fel. För att säkerställa att förarutbildningenredan frän början kommer i rätta banor avser jag att senare förslå regeringenatt utbildningsstarten sker i trafikskola hos härför skolad personal. Som ett lämpligtantal obligatoriska lektioner vill jag sätta fyra. Åven med ett så litet antallektioner bör eleven kunna få den rätta inriktningen på sin utbildning.Erfarenheten får visa om fyra obligatoriska lektioner är tillräckligt eller omden grundläggande utbildningen i trafikskola bör utökas. Jag avser föreslåregeringen att uppdra åt trafiksäkerhetsverket att utfärda närmare föreskrifteri ämnet. Detär förståeligt att trafiksäkerhetsutredningens förslag om ett avslutningsskededär förarprövare och utbildare genom gemensamma observationer svarar förutbildningskontrollen mottagits positivt av remissinstanserna. Trots sinapåtagliga fördelar mäste, som jag tidigare antytt, förslaget 1981/82:81 33 inuläget avvisas av ekonomiska skäl. Efter det inledande trafikskoleskedet bliralltså utbildningsformen valfri; fortsatt utbildning i trafikskola, privatutbildning eller en kombination av bådadera. Någrakrav på den privata utbildaren utöver de nu gällande bestämmelserna om , innehav av körkort för fordon av aktuellt slag och körvana medsådant fordon har utredningen inte ansett motiverade. Frågan har aktualiseratsav några remissinstanser som efterlyst någon form av dokumenterad lämplighet istil med vad som gäller i . En sädan ordning medför dock enadministrativ apparat av omfattande slag som jag inte är beredd att införa.Uppfattningen att gällande krav på den privata utbildaren är i minsta laget harenligt min mening visst fog för sig. Det är en krävande uppgift att fungera somlärare i bil utan det dubbelkommando som trafikskolornas bilar är utrustademed. Möjligheterna till ingripanden vid felhandlingar från elevens sida ärstarkt begränsade. Jag anser därför att störte mognad och eifarenhet hos utbildarenär påkallade. Härigenom bör ocksä garanteras ett bättre utbildningsresultat.Jag förordar därför att åldersgränsen för den private förarutbildaren höjs från21 till och att tiden för innehav av körkort för fordon av aktuellt slaghöjs från till . Detta föranleder en ändring ikörkortsförordningen, som jag avser att senare föreslå regeringen. Iett läge dä en förstärkning av förarprovet inte gär att realisera är det naturligtatt söka förbättra förarutbildningen. Vägledning för utbildningen ges itrafiksäkerhetsverkets kursplaner. Nya kursplaner för förarutbildning itrafikskola har fastställts . Nuvarande planer är enligt trafiksäkerhetsutredningeni och för sig väl tjänliga som underlag för en god förarutbildning. har de dock fått en nägot för allmän karaktär. För privat förarutbildninghar vissa anvisningar, som motsvarar en kursplan, utfärdats är 1973. Dessaanvisningar har inte moderniserats i takt med övriga planer utan ersatts meden förteckning över gällande författningar. Kursplanernabör vara fättillgängliga och förståeliga även för lekmannen. Detta gäller inteminst kursplanen för privat förarutbildning. Det är angeläget att kursplanernaföljs såväl vid utbildning i trafikskola som vid privat utbildning. När detgäller privatutbildningen är detta långt ifrån alltid fallet. Detta beror oftapå att privatutbildaren och körkortsaspiranten inte har tillgång till kursplanoch kurslitteratur eller saknar förmåga att använda dessa hjälpmedel riktigt.Den obligatoriska utbildningsstarten i trafikskola torde kunna leda till enbättring. Det kan förutsättas att trafikskolorna gör lämplig kurslitteraturtillgänglig för körkortsaspiranten och informerar om gällandekursplaner och nödvändigheten av att dessa följs även vid privat förarutbildning. Somen kontroll över att kursplanen verkligen följs tjänar de utbildningskort somtrafikskolorna har skyldighet att föra. På en av tillsynsmyndighetenfastställd blankett, som upptar kursplanens olika moment, noteras 3 1981182. Prop.1981/82:81 34 omfattningen av den utbildning körkortsaspirantengenomgått. I tidigare utredningssammanhang har föreslagits att utbildningskortskall föras även vid privat förarutbildning. Utbildningskortet skall uppvisasvid förarprovet och alltså ersätta nuvarande enkla ospecificerade bevis om förarutbildning.Att det ligger ett värde i en ordning som innebär att en privat utbildare haratt skriftligen intyga att hans elev verkligen utbildats på alla de moment somingår i kursplanen är uppenbart. Ett utbildningskort är också till hjälp vid debyten mellan privatutbildning och utbildning i trafikskola som är sä vanligtförekommande. Med en obligatorisk utbildningsstart i trafikskola finns godaförutsättningar att introducera en sådan ordning och få det hela att fungera.Jag avser därför att senare föreslå regeringen att skyldigheten att förautbildningskort skall gälla även vid privat förarutbildning och att detta kortskall företes vid förarprov efter privatutbildning. Som jag tidigare redovisat (avsnitt 3) hartrafiksäkerhetsutredningen föreslagit en obligatorisk trafikantutbildning inomgymnasieskolan, den kommunala vuxenutbildningen och statens skolor för vuxnamed direkt anknytning till förarutbildningen. Ansvaret för en del av dennuvarande teoriundervisningen i trafikskola kunde härigenom överföras tillgymnasieskolan. Jag har emellertid förordat att trafikantutbildningen igymnasieskolan görs frivillig i den bemärkelsen att den anordnas i den taktoch utsträckning som den enskilda kommunen bestämmer. Av detta följer att tiden ännu inte är mogen att övergedet nuvarande teoriprovet. Detta blir en fräga som beror på hur snabbt dentilltänkta trafikantutbildningen kan introduceras i gymnasieskolorna. Denteoriundervisning som trafikskolorna bedriver kommer alltså att behövas även ifortsättningen. Den kan successivt anpassas efter utvecklingen av trafikantutbildningeninom gymnasieskolan. Möjligheten att på egen hand inhämta vad som krävs för detteoretiska provet bör också tills vidare bibehållas. I detta sammanhang finns anledning att beröra frågan omgodkännande av läromedel. har trafiksäkerhetsverketgranskat och godkänt de läroböcker som fått användas vid förarutbildning.Verket har funnit att denna procedur är behövlig, eftersomkvaliteten på de producerade läroböckerna numera är god. Jag delar dennauppfattning. Som tidigare redovisats förutsätter jag att nuvarandesystem med ett teoriprov och ett körprov skall tillämpas även fortsättningsvis.Det är med denna utgångspunkt angeläget att söka ge dessa prov en utformningsom skapar bättre garantier för att de som betros med förarbevis uppfylleruppställda krav. Vid förarprovet skall kontrolleras bl.a. elevens kunskaper omgällande trafikföreskrifter. underströk i betänkandet (SOU1965:42) Körkortet och trafikutbildningen vikten av alt eleven vid förarutbildningenfår kunskaper inte blott om dessa föreskrifters Prop.1981/82:81 35 innehåll utan även om deras innebörd och att han lärt sigrätt tillämpa kunskaperna i praktiken. Förarprovet bör i denna del vara såutformat att det finns möjlighet att avslöja att eleven inte bara mekanisktlärt in gällande föreskrifter utan också förstått innebörden i dessa. Av största vikt är att trafiksäkerhetsverkets arbete medkursplaner, förarprov och föreskrifter i anslutning härtill bedrivs i mycketnära kontakt med trafikskolorna. Härigenom kan man tillgodogöra sig kunnandeoch erfarenhet från den mångåriga utbildningsverksamhet som bedrivits i trafikskolorna. Samarbetetmellan trafiksäkerhetsverket och trafikskolorna bör komma till uttryck också påannat sätt. Jag tänker på den tillsyn som går under benämningen inspektion avtrafikskola. menade att denna tillsynsverksamhetskulle kunna reduceras i och med att utbildare och förarprövare knöts fastaretill varandra genom det föreslagna, utvidgade förarprovet. Jag vill framhållaatt den samarbetsform som förslaget pä denna punkt var ämnad att tillskapa ärnågot som man bör sträva efter även utan den föreslagna utbyggnaden av förarprovet.Den tillsyn som verket utövar bör främst gå ut pä att lämna råd om ochsynpunkter pä verksamheten och besvara frågor om utbildningen. Rätt utövad kanen inspektionsverksamhet av detta slag ge värdefulla anvisningar för både kursplaneroch förarprov. Motorcyklisterna kräver som den mest olycksdrabbadetrafikantkategorin särskild uppmärksamhet när det gäller förarutbildning. Vidremissbehandlingen framfördes från ett par remissinstanser uppfattningen atttyngdpunkten med tanke på olycksrisken borde ligga på utbildningen av förare avlätt motorcykel i stället för pä en högt kvalificerad utbildning på tungmotorcykel. Jag delar uppfattningen så till vida att högre kvalitet pågrundutbildningen kan vara önskvärd men inte att delta skall ske på bekostnadav utbildningen på tung motorcykel. Inte minst utvecklingen de allra senasteåren ger här vägledning. Antalet motorcyklar ökar mycket starkt. Nyregistreringarnaförsta halvåren 1979, 1980 och 1981 visar registreringssiffror kring 5 500, 8800 resp. 15 300. Marknaden tillförs successivt allt större och snabbaremotorcyklar. Detta har ocksä satt sina spår i olycksstatistiken. Utvecklingenhar pä en del häll ansetts sä oroande att röster höjts för förbud mot destörsta motorcyklarna. Utgångspunkten för min syn pä motorcykelutbildningen äratt utan nägon form av förbud söka skapa garantier för att motorcykelföraregenom utbildning och kontroll och uppnådd mognad kan förutsättas behärska dentyp av motorcykel de framför. Den uppdelning av undervisningen för B-körkort pä ettinledningsskede och ett slutskede som jag förordat, bör enligt min mening ocksåkunna användas vid utbildningen till körkort för lätt motorcykel. Redan detförhällandet att alla fär grunden lagd i trafikskola torde ge en kvalitetsför- 1981/82:81 36 stärkning, i synnerhet om utbildningen sker hos en godkändmotorcykel-lärare. Att medge privatutbildning vid motorcykelutbildningen remissbehandlingen kritiserats endast av representanter för trafikskolorna.Jag anser att möjligheten till privatutbildning efter inledningsskedet börprövas innan mer ingripande åtgärder vidtas. Enligt min mening finns detmöjligheter att strama åt genom att göra förarprovet mera kvalificerat,exempelvis med fler manöverprov. Detta tillsammans med en väl anpassad kursplanjämte skyldighet att föra utbildningskort borde ge den behövliga stadgan åtprivatutbildningen. Vid de kontakter jag haft med frivilligorganisationernahar det frän deras sida visats ett ökat intresse för motorcykel-förarutbildningen,även grundutbildningen. Jag hälsar detta med tillfredsställelse. Jag har vid övervägandena angående utbildning för B-körkortuttalat mig angående krav på högre ålder och störte ertärenhet hos den privateutbildaren. Samma krav bör enligt min mening gälla för den private utbildarenav motorcykelförare. förslag om en utbildning avkvalificerat slag för att få körkort för tung motorcykel har fått ett ihuvudsak positivt gensvar. Jag anser det vara en riktig tanke att ge enutbildning som tar sikte på att låta blivande förare av de tyngre motorcyklarnafå vänja sig vid fordonet under sakkunnig ledning. Den stora skillnad somföreligger mellan att köra lätt och tung motorcykel har redovisats avutredningen och bekräftats vid remissbehandlingen. När det gäller frågan hur utbildningen skall anordnas, ärdet som jag nämnt angeläget att den sker under betryggande ledning.Utredningen har förutsatt att utbildningen skall ske i trafikskola genom attange som krav att utbildningen leds av en godkänd motorcykeltrafiklärare.