prop · G50389 · 1981-12-31 00:00:00 — om kommunalhögskoleutbildning m. m.; Regeringenförelägger vad som har upptagits i bifogade utdrag urregeringsprotokoll för de åtgärder och ändamål som framgår av föredragandenshemställan. Ipropositionen tas ställning för ett fortsatt kommunalt huvudmannaskap för vissavärdutbildningar i högskolan, ett fortsatt statligt huvudmannaskap försjukgymnastutbildningen i och samt ett fortsatt enskilthuvudmannaskap för de enskilda sjuksköterskolorna i . Propositioneninnehåller förslag om ett nytt statsbidragssystem för högskoleutbildninginom vårdsektorn samt en ny beslutsordning för dimensionering och lokaliseringav sådan utbildning. Vidare föreslås i propositionen att universitets- ochhögskoleämbetet skall ha det centrala myndighetsansvaret för all kommunalhögskoleutbildning inom vårdsektorn. för vårdutbildningarna i den kommeratt inrättas av . Denna nämnd förslås även få ansvaret förantagning till motsvarande statliga vårdutbildningar. Vidare läggs förslag omordningen för anförande av besvär över nämndens beslut. Isamband med att statsbidraget fill högskoleutbildning inom vårdsektorninte längre anknyts till lärartjänster eller elevgrupper bör det ankomma påutbildningshuvudmännen att efter förhandlingar med personalorganisationernautforma tjänster för lärare och skolledare. Endast behörighet fill tjänst somlärare kommer att regleras generellt genom bestämmelser som regeringenmeddelar. Dennya ordningen föreslås gälla fr.o.m. men med en övergångsperiodom beträffande tjänsterna. 1 1981/82. 1981/82:89 2 Propositioneninnehåller vidare förslag om övergången fill den nya studieorganisationen förvissa vårdutbildningar i högskolan. Därvid föreslås att inrättandet avrehabiliteringslinjen och den nya sociala servicelinjen framflyttas tillden . 1981/82:89 3 Lagom ändring i högskolelagen (1977:218) Härigenomföreskrivs att 35 § högskolelagen (1977:218) skall ha nedan angivna lydelse. 35 § Regeringen får överlämna till or- Regeringen får överlämna till or gan som utser gan som utser att antaga studerande i grundlag- att antaga studerande i grundläg gande högskoleutbildning som an- gande högskoleutbildning som an ordnas av kommun eller landstings- ordnas av staten, kommun eller kommun. Dennalag träder i kraft . 1981/82:89 4 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Propositionom högskoleutbildning m. m. Riksdagenbeslöt med anledning av prop. 1975:9 om reformering avhögskoleutbildningen m.m. (UbU 1975:17, rskr 1975:1979) bl.a. att vissavårdutbildningar inom och vid sidan av gymnasieskolan skulle föras tillhögskolan. Som en följd av detta beslut fördes dessa vårdutbildningar medföreträdesvis landstingskornmunalt huvudmannaskap till högskolan(prop. 1976/77:59, UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246). finns ca entredjedel av antalet nybörjarplatser på allmänna utbildningslinjer i högskolaninom högskoleutbildning. Enrad problemområden inom den kräver ett reform- ochutvecklingsarbete för att en utifrån värdpolitiska utgångspunkter nödvändig förnyelseav värdutbildningarna skall kunna åstadkommas. Bl.a. mot denna bakgrund tillkallade jag efter bemyndigande av regeringen den 9juni 1977 en kommitté med uppdrag att utreda vissa frågor om vårdutbildningarinom högskolan. Kommittén antog benämningen Utredningen om vissavårdutbildningar inom högskolan (Vård 77). Utredningen avgav bl. a. betänkandet(SOU 1978:50) Ny vårdutbildning. Efter remissbehandling framlades proposition (prop.1978/79:197) om vårdutbildning inom högskolan. fastställde (UbU1979/80:7, rskr 1979/ 80:100) riktlinjer för en ny studieorganisation inom detberörda området. Enligt beslut skall utbildningen fr.o.m. den I juh1982 anordnas i fem nya utbildningslinjer och, i anslutning till dem, sjupåbyggnadslinjer. De allmänna utbildningslinjerna är hälso- ochsjukvårdslinjen, hör-selvårdslinjen, medicinska servicelinjen,rehabiliteringslinjen och sociala servicelinjen. 1981/82:89 5 Ävenden tjänsteorganisatoriska strukturen inom högskolan krävde enligt min meningen översyn för att reformeringen av högskoleutbildningen skulle kunna fortlöpapå ett fillfredsställande sätt. Genom beslut med anledning avproposition om vissa anställningsfrågor beträffande vårdlärare i gymnasieskolanoch högskoleutbildning m. m. 1978/79:16, UbU 1978/79:16, rskr1978/79:126) reglerades övergångsvis vissa frågor om tjänster som lärare ochskolledare i den . Genom beslut av (prop.1979/80:118, UbU 1979/80:31, rskr 1979/80: 359) reglerades dessa frågor tillsvidare. Enligtmin uppfattning fanns motiv för en genomgripande översyn av tjänsteorganisationenför de utbildningar som sedan den ingick i den kommunala högskolan.Lärartjänstutredningen (U 1977:04, LÄTU) fick i sina direktiv till uppgift attse över bl. a. den kommunala högskolans tjänsteorganisafion samt att belysakonsekvenserna av att införa en särskild tjänsteorganisation för denna del avhögskolan. LÄTU har i betänkandet (SOU 1980:3) Lärare i högskolan avgettförslag bl. a. i fråga om tjänster för lärare och skolledare inom vårdsektornav den . Betänkandet har remissbehandlats. Jag kommer i detföljande att behandla frågan om tjänster för lärare och skolledare inomkommunal högskoleutbildning inom vårdsektorn och avge förslag i dettahänseende. Yttrandenöver LÄTU: s förslag fill tjänsteorganisation för den haravgivits av , , ,universitets- och högskoleämbetet (UHÄ), (),(), (/SR),(), statskontoret, huvudmannaskapskommittén (U1978:16) och medicinska forskningsrådet (MER). Tillprotokollet i detta ärende bör som bilagorna 1 och 2 fogas en sammanfattning avLÄTU: s förslag i denna del och en sammanställning av remissyttrandena över förslaget. Reformeringenav högskoleutbildningen skedde utan att huvudmannaskapsförhållandenaförändrades. Inom högskolan bedrivs således utbildningar med såväl kommunalt,landstingskommunalt som statligt huvudmannaskap. Frågan om huvudmannaskapetför högskoleutbildningen har debatterats alltsedan 1968 årsutbildningsutredning (U 68) i sitt betänkande (SOU 1973:2) Högskolan anfördeatt starka skäl talade för en organisatorisk samordning av allhögskoleutbildning. beslöt med anledning av prop. 1976/77:59 omutbildning och forskning inom högskolan m. m. att inifiativ borde tas till enförutsättningslös utredning av frågan om ett enhetligt huvudmannaskap förhögskolan. Med stöd av regeringens bemyndigande tillkallade jag ensärskild kommitté med uppgift att utreda denna fråga. Kommittén, som inleddesitt arbete , antog namnet huvudmannaskapskommittén. Kommitténavgav betänkandet (SOU 1981: 9) Enhetligt huvudmannaskap förhög- 1981/82:89 6 skolan- Förstatligande av de medellånga vårdutbildningarna. Betänkandet omfattar enprövning av huvudmannaskapet för samtliga nu kommunala och landstingskommunalahögskoleutbildningar inom vårdsektorn, de statliga sjukgymnastutbildningarna iLund och samt utbildningarna vid vissa sjuksköterskeskolor medenskild huvudman. Två huvudal-ternafiv i huvudmannaskapsfrågan har prövats avkommittén, nämligen ett enhetligt landstingskommunah resp. ett enhetligtstatligt huvudmannaskap för de berörda vårdutbildningarna. a. att det inom landstingskommunerna redan finns en välfungerande utbildningsorganisation. Båda huvudalternativen är därför, enligtkommitténs uppfattning, var för sig fullt genomförbara. I den slutligaavvägningen har kommittén stannat för det senare alternativet. Kommittén harberäknat att ett statligt huvudmannaskap förutsätter en kostnadsöverföring frånlandstingskommuner fill staten om drygt 300 milj. kr. I en till remisshandlingen fogad promemoria angavs attdet av framför allt statsfinansiella skäl inte var aktuellt att ändra detkommunala huvudmannaskapet för de korta vårdutbildningarna. Remissinstansernaanmodades därför att särskilt koncentrera sig på olika förslag tillförbättringar inom det nuvarande systemets ram. Yttrandenhar avgivits av universitets- och högskoleämbetet (UHÄ) som överlämnatyttranden från regionstyrelser samt universitet och högskolor, () som överlämnat yttranden från länsskolnämnder-na, ,statskontoret, (), (),, , Styrelsen för . Styrelsenför diakonisällskaps sjuksköterskeskola. Centralorganisationen /SR,(), i (LO),() samt (). Sammanfattningav betänkandet och sammanställning av remissyttrandena över betänkandet börfogas till protokollet i detta ärende som bUa-gorna 3 och 4. Jagavser nu att ta upp de frågor som jag här har redovisat. Jag vill redan nupåpeka att mina överväganden och förslag om statsbidrag, tjänster, centraltmyndighetsansvar och planeringsordning för högskoleutbildning avserendast vårdsektorn. För utbildningar utanför vårdsektorn föreslår jag ingen ändringav nuvarande regler. Jag har samrått med statsrådet i frågor som rörhennes ansvarsområde. 1981/82:89 7 2.1Huvudmannaskap för viss vårdutbildning inom högskolan Huvudmannaskapskommitténanför i sitt betänkande (SOU 1981:9) att mycket starka skäl talar för attsamtliga vårdutbildningar inom högskolan som har berörts av kommitténs uppdragså långt som möjligt bör samordnas innehållsmässigt och organisatoriskt.Kommittén har prövat två huvudalternativ. Det ena huvudalternativet avser en iprincip helt statlig högskola och alltså ett överförande av de kommunalavårdutbildningarna till staten. Det andra huvudalternativet avser enbibehållen högskoleutbildning för de utbildningar inom vårdsektorn somi dag är kommunala. Som jag har nämntkonstaterar kommittén att båda alternativen, var för sig, är fulltgenomförbara. För vart och ett av alternativen bör dock, enligt kommittén, enrad åtgärder vidtas för att den kommunala högskoleutbildningen skall kunnautvecklas mot de mål som högskolereformen anvisat. Vissa av dessa åtgärder börvidtas oavsett vilket huvudmannaskap som gäller för utbildningen. Förändringarär således nödvändiga rörande bl. a. den centrala ledningsorganisationen,information om och antagning av studerande till högskoleutbildning,lärartjänsternas konstruktion samt utbildningens forskningsanknytning. Kommitténhar förordat att de kommunala laboratorieassistentutbildningarna och deenskilda sjuksköterskeskolorna överförs till antingen landstingskommunalt ellerstatligt huvudmannaskap beroende på vilket huvudalternativ som genomförs.Vidare har kommittén funnit skäl tala för att de stafiigasjukgymnastutbildningarna i och vid ett i övrigt bibehålletlandstingskommunalt huvudmannaskap för vårdutbildning bör överföras tillberörda landstingskommunala huvudmän. Till följd av dessa ställningstagandenkoncentrerar kommittén sin prövning till de två nämnda huvudalternativen. Fören bibehållen landstingskommunal högskoleutbildning talar enligt kommittén iförsta hand att en väl etablerad och fungerande utbildningsorganisation redanfinns inom landstingskommunerna. Med några få undantag anordnas nu berördavårdutbildningar inom högskola av landstingskommuner. Dessa har iallmänhet byggt upp omfattande system och organisationer för drift ochplanering av sina resp. verksamheter. inte haft att närmare studera de olika utbildningarnas innehålloch kvalitet konstaterar utredningen att den kritik som i vissa sammanhang harriktats mot vårdutbildningen för bristande framförhållning vad gäller kvalitetoch dimensionering inte i första hand är beroende av huvudmannaskapet förutbildningen utan är frukten av bl. a. tradition, gällande regler förstatsbidrag, det delade ledningsansvaret på central nivå 1981/82:89 8 etc.Kommittén påpekar att ett genomförande av kommitténs förslag vad gäller främstcentralt myndighetsansvar, antagningsfrågor, lärartjänsternas konstrukfion samtforskningsanknytning innebär att flera av de faktorer som hindrar en positivutveckling av den kommunala högskoleutbildningen försvinner. Dessutomkonstaterar den att en utveckling synes ha kommit i gång inom fleralandstingskommuner som talar för att några av de problem som har varitförknippade med vårdutbildningen är på väg att lösas. Hit hör bl. a.utvecklandet av mer långsiktiga planer för utbildningen och en intensifieradsamverkan och samplanering av vård och utbildning. De skäl som i första handhar anförts mot att förändra huvudmannaskapet - kopplingen till gymnasieskolanoch till landstingskommunernas hälso- och sjukvård blir, enligt kommittén, medden pågående utvecklingen allt mindre relevant. För flera av målen förhögskolan saknär, enligt kommitténs uppfattning, huvudmannaskapet förutbildningen väsentlig betydelse. Vissa andra mål däremot, menar kommittén,såsom t, ex. en utveckling av forskningsanknytningen främjas bäst avett förändrat huvudmannaskap. Detsamma gäller de studerandes och anställdasmöjlig- heter till inflytande i beslutsprocessen. Härtill kommer attmöjligheterna till en samordnad och enhefiig högskoleplanering ökar omhuvudmannaskapet är enhetligt för hela högskolan. De praktiska problem och deneventuella ekonomiska belastning som, under ett övergångsskede, är förenademed en förändring av huvudmannaskapet för viss del av vårdutbildningarna kan,enligt kommitténs uppfattning, inte tas till intäkt för ett bibehålletkommunalt huvudmannaskap utan kompenseras fullt ut av de långsiktiga vinsterna.Mot denna bakgrund har kommittén således funnit skäl att föreslå att huvudmannaskapetför vårdutbildningarna inom högskoleutbildning bör föras över tillstaten. Kommittén är dock inte enig i sin uppfattning i huvudfrågan. Motförslaget har avlämnats en reservation samt två särskilda yttranden från fyratill kommittén knutna experter. Ettgenomförande av kommitténs förslag innebär att i princip samtliga nu befintligahögskoleutbildningar kommer att ha statligt huvudmannaskap. Enligt kommitténsuppfattning bör också eventuella nya utbildningar som inrättas ha staten somhuvudman och all högskoleutbildning således bedrivas med ett enhetligt statligthuvudmannaskap. Föregen del anser jag att kommittén på ett förtjänstfullt sätt har belyst olikaproblem liksom konsekvenserna av alternativa lösningar i huvudmannaskapsfrågan. Kommittén har t. ex. visatatt frågan om kommunalt eller statligt huvudmannaskap för utbildningen inte isig spelar någon avgörande roll för möjligheterna att vidareutveckla ochförbättra högskoleutbildningen enligt grunderna för högskolereformen. Dennafråga var enligt direktiven för kommitténs arbete av grundläggande betydelseför hur huvudmannaskapet bör lösas. Prop.1981/82:89 9 Därmedblir alternativens ekonomiska konsekvenser av avgörande betydelse. Den totalakostnadsöverföringen har kommittén beräknat till drygt 300 milj. kr. Kommitténsmajoritet hävdar att en huvudmannaskapsförändring är samhällsekonomisktneutral. Enligt min bedömning är det ofrånkomligt att enhuvudmannaskapsförändring ger upphov även till samhällsekonomiskamerkostnader. Som jag har nämnt anmodades remissinstanserna därför attsärskilt koncentrera sig på kommitténs olika förslag till förbättringar inomdet nuvarande systemets ram. Flertaletremissinstanser har med anledning härav avstått från att yttra sig överhuvudförslaget. UHÄ påpekar att ämbetet i flera tidigare sammanhang harförordat ett statligt huvudmannaskap. UHÄ konstaterar emellertid att det f. n.inte finns realistiska förutsättningar för att förverkliga ett enhetligthuvudmannaskap och ansluter sig till dem som hävdar att ett förstatligande tillkostnader av den storlek som torde bli aktuell inte är värt priset. Ettförstatligande kan enligt UHÄ:s mening inte heller från utbildningsverksamhetenssynpunkt prioriteras lika högt som bl. a. ett genomförande avlärartjänstutredningens förslag om en ny lärartjänstorganisation för denkommunala högskoleutbildningen eller ökade resurser för forskningsanknytningav de berörda utbildningarna. TCO, /SR, SFS och SSEF uttalar sig för ettstatligt huvudmannaskap. Även tar i princip ställningför ett statligt huvudmannnaskap. Somjag har nämnt beslöt att frågan om ett enhetligthuvudmannaskap för högskolan skulle prövas. Den ekonomiska situationen harväsentligt förändrats . Enligt min mening är det därför avstatsfinansiella skäl omöjligt att genomföra kommitténs förslag om ati överförade kommunala högskoleutbildningarna till staten. Kommittén har dessutom visat,som jag har nämnt, att frågan om huvudmannaskapet för utbildningen intespelar någon avgörande roll för möjligheterna att vidareutveckla här aktuellautbildningar. Motbakgrund av vad jag har anfört anser jag det inte vara aktuellt att ändra detkommunala huvudmannaskapet för de berörda utbildningarna. Detta innebärsjälvfallet inte, enligt min mening, att ett reformarbete i andra formerbeträffande dessa utbildningar måste anstå. Av yttrandet från Landstingsförbundetsföreträdare i kommittén framgår att också huvudmännen är beredda att medverkatill en fortsatt utveckling av utbildningarna i enlighet med principerna förhögskolereformen. Kommitténhar även framhållit att en viktig förutsättning för en positiv utveckling av deidag kommunala högskoleutbildningarna är frågan om lärartjänsternasorganisation. (LÄTU) har föreslagit vid ett alternativmed bibehållet kommunalt huvudmannaskap att tjänsterna hör vara kommunalt reglerade,vilket redan nu är fallet beträffande huvudparten av tjänster för lärare ochskolledare inom vårdsektorn av den . Jagkommer i det följande att lägga fram förslag beträffande vissa huvud- 1981/82:89 10 mannaskapsfrågor,tjänster för lärare och skolledare, ett nytt statsbidragssystem för kommunalhögskoleutbildning, vissa frågor om den kommunala högskolans organisation ocharbetsformer samt en successiv övergång till den nya studieorganisationen förvissa värdutbildningar i högskolan. 2.1.2De enskilda sjuksköterskeskolornas ställning Enligthögskolelagen är staten samt, efter medgivande av regeringen eller myndighetsom regeringen utser, kommun och landstingskommun huvudman för högskolan.Sålunda kan utbildning inom högskolan formellt sett inte ha enskild huvudman. F.n. finns emellertid ett antal utbildningar på högskolenivå som har enskilthuvudmannaskap och för vilka det även utgår statsbidrag ur anslagen förhögskoleutbildning. För vissa enskilda huvudmän gäller dessutom att de driverutbildning som är jämförbar med statlig eller högskoleutbildning. a. den grundutbildning av sjuksköterskor som bedrivs av de treenskilda sjuksköterskeskolorna - Sophiahemmets, Röda korsets och sjuksköterskeskolor i . Denämnda tre sjuksköterskeskolorna har en lång utbildningstradition. De svarar f.n för av den totala antagningskapaciteten på sjuksköterskelinjen iStockholms län. Enligt kommittén har samtliga de tre enskilda skolorna ettstörre antal sökande per antagningsplats än riksgenomsnittet. Skolornasställning som enskilda har vid skilda fillfällen behandlats avsåväl regering som riksdag. har redogjort härför. Isamband med förberedelserna för prop. 1968; 66 om vidareutbildning avsjuksköterskor hölls överläggningar mellan företrädare för staten, debåda kommunförbunden samt och . a. i att statsbidrag för grundutbildning av sjuksköterskor vidde nyssnämnda skolorna skulle utgå enligt samma grunder som för motsvarandekommunala utbildning. Bidraget skulle betalas direkt till landsungs-kommun,som även skulle svara för driftunderskottet vid resp. skola. Det förutsattesvidare att skolorna skulle överföras till landstingskommunal huvudman så snartförutsättningar härför förelåg. Dessa regler för finansiering av skolornasverksamhet gäller fortfarande. även har erinrat om har regeringoch riksdag i samband med beslut om statsbidrag föreskrivit atthögskoleförordningen (1977:263) skall tillämpas på motsvarande sätt som förövrig sjuksköterskeutbildning. Utbildningenvid de tre sjuksköterskeskolorna följer de av SÖ och UHÄ fastställdautbildningsplanerna för sjuksköterskelinjen. Detta krävs bl. a. för att de somutexamineras från dessa skolor skall kunna få legitimation av . Kommitténkonstaterar att möjligheterna att vidareutveckla och förbättra utbildningenenligt riktlinjerna för de riksdagsbeslut som rör högskoleutbildningoch även enligt grunderna för högskolereformen Prop.1981/82:89 11 ökarvid ett enhetligt huvudmannaskap för vårdutbildningarna. Efter sina övervägandenhar kommittén stannat för att föreslå att huvudmannaskapet för , Rödakorsets och Sophiahemmets sjuksköterskeskolor överförs t II länslandstingskommun i ett alternafiv med fortsatt högskoleutbildning.Kommittén var dock inte enig. Två ledamöter reserverade sig mot förslaget. Flertaletremissinstanser, däribland , , , / SR samt de treberörda enskilda sjuksköterskeskolorna avstyrker utredningens förslag ochförordar att skolorna får behålla sin ställning som enskilda. UHÄ anser attfrågan om huvudmannaskapet är av underordnad betydelse så länge det finnsgarantier för att utbildningen vid skolorna planeringsmässigt samordnas medsjuksköterskeutbildningen i övrigt. Endast LO och hartillstyrkt kommitténs förslag. är dock inte enigi sin uppfattning. Föregen del får jag anföra följande. Avremissinstansernas yttranden fäster jag särskild vikt vid de berörda skolornasegna synpunkter. Styrelserna för såväl diakonisällskap. Röda korsetssjuksköterskeskola som Sophiahemmet motsätter sig bestämt en förändring avhuvudmannaskapet. Styrelserna menar att ingen-fing kommer att vinnas vid en kommunalisering,varken i utbildningens kvalitet eller i ekonomiskt hänseende. Med hänsyn till den starkaremissopinionen mot en kom.munalisering är jag inte beredd att biträdakommitténs förslag. Jag har härvid även noterat att länslandstingskommun, som ju har det ekonomiska ansvaret för utbildningen, ännuinte har tagit ställning till en kommunalisering. Jagförutsätter att utbildningen vid de tre enskilda skolorna även fortsättningsvissamordnas med övrig motsvarande utbildning inom landsfingskommunvad gäller planering av utbildningens innehåll, dimensionering,praktikplatsbehov m.m. Vidare bör studerande alltjämt antas på samma sätt somtill sjuksköterskeutbildningen i övrigt. F.n. bedrivs endast grundutbildning för sjuksköterskor vid stiftelseskolorna.Enligt min uppfattning bör även påbyggnadslinjer kunna anordnas där. Till Rödakorsets sjuksköterskeskola har landsfinget förlagt viss vidareutbildningav sjuksköterskor. Ett sådant samarbete bör kunna utvecklas vidare avutbildningshuvudmännen. Denkommunala högskoleutbildningen står under tillsyn av SÖ. Jag kommer i detföljande att föreslå att det totala tillsynsansvaret för högskoleutbildninginom vårdsektorn förutom vad gäller vissa tjänsteorganisatoriska frågor skallåvila UHÄ. Som en följd härav bör även den sjuksköterskeutbildning som bedrivsvid de tre här berörda skolorna ställas under UHÄ:s tillsyn. Prop.1981/82:89 12 2.1.3 laboratorieassistentutbildning Laboratorieassistentlinjen finns på 14 orter. Linjen är uppdelad på fem På alla orter utom tre drivs utbildningen ilandstingskommunal regi eller motsvarande. 1 , och ärutbildningen däremot inordnad i den kommunala skolorganisationen. Kommittén redovisar i utredningen synpunkter frånföreträdare för laboratorieassistentutbildningen i , ochLund. Inte någon av de berörda skolstyrelserna har motsatt sig att utbildningenförs över till ett landstingskommunalt huvudmannaskap. Vidare konstateras attdet är administrativt betungande för berörda kommuner att driva denna endahögskoleutbildning, som till stora delar har ett annat regelsystem än övrigkommunal utbildning. Enligt kommitténs mening talar övervägande skäl för att denu kommunala laboratorieassistentubildningarna förs över tilllandstingskommunalt huvudmannaskap i ett alternativ med fortsatt kommunalthuvudmannaskap för delar av högskoleutbildningen. Majoriteten av remissinstanserna tillstyrker kommitténsförslag. har i sitt remissyttrande framhållitatt förbundet är berett att medverka till att underlätta en sådan förändring avhuvudmannaskapet för laboratorieassistenthnjen. UHÄ framhåller att tidpunktenför genomförandet måste anpassas till lokal- och lärarförhållandena på de olikaorterna. Jag anser för egen del att kommittén har redovisatövertygande skäl till ett förändrat huvudmannaskap för denlaboratorieassistentutbildning som har kommunalt sådant.