prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Ytterligare ett skäl lillatt inte inkludera primärkommuner eller landstingskommuner i en regionalsänkning av arbetsgivaravgifterna är all dessa i de aktuella regionema får ettomfattande stöd via skatteutjämningsbidragen. En väsenfiig del avbyggnads- resp. samfärdselsektorn är liksom den förelagsinriklade privataijänsleseklora beroende av den induslrieUa basen. Så länge denna inte vidgassker inte heller någon expansion i dessa näringsgrenar regionalt. Det anförda leder fillslutsatsen att det finns motiv all se industrin som en bas för expansion iandra näringsgrenar och alt en sänkning av kostnadsläget i denna näringsgrenär av strategisk betydelse. Samfidigt måste denna expansion bygga på ettutnyttjande av ijänster från bl. a. den privata tjänstesektorn, byggnads- ochsamfärdssektorn. Det talar för alt även dessa borde omfattas av en eventueUsänkning av arbetskraftskostnaderna genom en differentiering avarbetsgivaravgifterna. Delsamma skulle även kunna anföras om skogsbraketeftersom skog utgör råvara för en väsentlig del av industrin i de aktuellaområdena. Det kan även finnas skälfill att inkludera handeln i en sänkning av arbetsgivaravgifterna. Förpartihandel kan det i och med en sänkning av avgtfterna finnas skäl tilllokalisering tiU den aktuella regionen. I den prakfiska tiUämpningen kan detuppstå problem om industrtföretag är berättigade till alt tillgodogöra sig ensänkning medan detta inte skulle vara fallet för partihandelsföretag. Det kannämligen förekomma blandade företag med båda typerna av verksamhet och det kanvara svårt all skilja ut var och en av dessa. Det kan även finnas skäl attinkludera detaljhandeln i en sänkning med hänsyn tiU problemet med blandning avolika typer av verksamhet. För den statliga sektornblir en differentiering av arbetsgivaravgifterna tiU stor del en fråga omintera kostnad inom den statliga sektorn och mellan denna ochsocialförsäkringssektorn. Ett väsentligt skäl lill all inle inkludera statligamyndigheter generellt i ell system med differentiering av arbetsgivaravgtfterär att det inte synes ändamålsenligt att på ett sådant indirekt sätt styralokalisering av olika statliga verksamheter. Sådana lokaliseringsbeslut bör istället tas i den ordinarie budgetprocessen och med direktiv till berördmyndighet om vart lokaUsering skall ske. Det finns emellertid skältill att inkludera de statliga affärsdrivande verken i ett system meddifferenfiering av arbetsgivaravgtfter. I vissa delar av skogslänen svarar deaffärsdrivande verken för en betydande del av sysselsättningen. Affärsverkenarbetar allmänt sett med en högre grad av självständighet och i vissa faU påmarknader i konkurtens med privata företag som skulle kunna tUlgodogöra sig eneventueU sänkning av arbetsgivaravgtfter. 1981/82:113 Bilagedel 292 Detkan även anläggas synpunkter på valet av sekloriell avgränsning uttfrån målenför den allmänna ekonomiska politiken. Prioriteringarna i den ekonomiskapoUtiken Ugger f. n. vid all stimulera lUl en framför aUl exportleddproduktionsökning inom industrin. finns del skäl att hälla tillbakaden offenfiiga konsumtionen, främst den kommunala som ökat kraftigt under hela1970-talel. De allmän-ekonomiska målen bör givetvis även beaktas i detlasammanhang och de skulle således tala för alt en regional sänkning avarbetsgivaravgifterna inle skulle omfatta arbetsgivare inom den offentligasekiorn. Delfinns en rad olika sätt att definiera vad och vem som skall kunna fillgodogörasig möjligheten till en lägre arbetsgivaravgift. En rimlig utgångspunkt är attbetrakta kostnaden för arbele i en viss region som den faktor man önskarpåverka med förändringar av arbetsgivaravgifterna. Svårigheten är att avgränsadenna mängd arbete. Många företag bedriver således verksamhet i flera kommuner.Företagens löneredovisningssyslem är dock ofta cenlraUserat och möjliggör intenågon fördelning av personal och lönesummor på olika verksamhetsställen. Ettalternativt förfaringssätt är all knyta en dtfferentiering av arbetsgivaravgifternatill arbetslagarna och deras manlalsskrivningsorl. Arbetsgivare som anställerpersonal som är bosalt inom en viss region skulle således erlägga en lägreavgift för denna personal. Med en sådan avgränsning kvarstår problemet medarbete som utförs utanför de regioner i vilka man önskar påverkaarbetskraftskostnaderna. Detta gäller då inle enbart sysselsatta som delvis ärverksamma utanför aktuella regioner. Den nämnda målgmppsavgränsningen innebärdäratöver alt lägre avgifter skulle utgå för personer som visserligen ärmantalsskrivna i de aktueUa regionema men som är anstäUda och tiltfullo utförsitl arbete utanför dessa regioner. Ett sådant förhållande med pendling ul fränen region med t. ex. lägre arbetsgivaravgifter kan ju beslå om avståndet mellan bostad och arbetsplats gör del lämpligt. Ettsådant slöd som gynnar ulpendling kan dock inle anses vara till någon direktnackdel. 1 många fall kan avståndet mellan bostad och arbetsplats vara så stortall daglig pendling omöjliggörs och att därför flyttning till arbetsplalsortenblir aktuell. Möjligheten lill lägre arbelsgivaravgtfl kvarstår då i regel tillpåföljande kalenderår. Endifferentiering av arbetsgivaravgtfleraa knuten lill arbetstagarna och derasbosättningsort skulle kunna verka i den riktningen alt den underlättarulpendling från regioner med lägre avgifter. Medlet skulle även på detla sätlmedveka tiU att skapa jämvikt på regionala arbetsmarknader med ulbudsöverskoll.En höjning av avgifterna i regioner med eflerfrågeöver-skott skuUe däremotkunna utgöra ett incitament till utflyttning av verksamhet. Målpopulafionenblir således med denna uppläggning "aUa sysselsatta som är bosatta i enviss region". För dessa skall arbetsgivare erlägga lägre Prop.1981/82:113 Bilagedel 293 arbetsgivaravgifter.En avgiftssänkning bör också omfatta egenavgiflerna för att även stimulera deaUra minsta företagens utveckling. Iett system med direkt slutlig uppbörd av arbetsgivaravgtfter på aktuelllönesumma skulle arbetsgivare kunna beräkna sina avgifter medledning av uppgtfter om var de anställda är bosatta och vilka avgiftssatser somgäUer för resp. kommun. Det förslag som utredningen framlägger är dock avsettför det nuvarande systemet med preliminära och slufiiga arbetsavgtfter.Avgiftsnedsättningar bör ske på basis av den arbelsgivaruppgifl som skaUinlämnas till lokal skattemyndighet före januari månads utgång . Denarbetsgivare som redan bedriver verksamhet skulle på arbetsgivarappgiflen angehur stor andel (%) av summan av kontant bral-lolön och värdet av fri kost,bostad och bil minus eventuella avdrag för arbetstagares kostnader i tjänstensom avser anställda för vilka lägre avgift skall utgå. Alternativt kanredovisningen ske i absoluta tal. Föratt den av arbetsgivaren angivna andelen skall kunna kontrolleras skallarbetsgivare vid behov tiUställa lokal skattemyndighet en förteckning medpersonnummer tillhörande anställda som är bosatta i kommuner där lägre avgiftskall utgå. Med dessa personnummer kan den lokala skattemyndigheten frånkontrolluppgifterna ta fram inkomsluppgtfler för de aktueUa personeraa.Kontrolluppgifterna över anställdas inkomster ger möjlighet fill en godkontroll av arbetsgivares uppgtfter om andel anställda som bor i oUka kommuneroch deras inkomster. Sådana kontroller lorde inte behöva ske för aUa berördaarbetsgivare utan ett urval får göras. Närden av arbetsgivaren avgivna andelen för vUken lägre avgift skall utgå godkäntskan två olika avgiftsunderlag för debitering av arbetsgivaravgtfter beräknas.På vart och ett av dessa avgiftsunderlag appliceras därefter den avgtftssatssom är aktuell för resp. region det år arbetsgivaruppgiften avser. Därigenomerhålles två slutliga avgtfter och summan av dessa blir den totala slutligaavgift som skall avräknas mot den preliminära avgtft som betalats under det årarbetsgivaruppgiften avser. Deberäknade avgiftsunderlagen kan även läggas till grand för beräkning avavgtftsunderlag på vilka preliminära avgifter skall uttas under påföljande år.De preliminära avgtfterna summeras så all varje arbetsgivare Uksom fallet är f.n. debiteras endast en avgift uppdelad på sex inbetalningar. Ettsätt att klassificera olika företag är med hjälp av den kod för juridisk formsom de erhåller av i anslutning fiU all de tUldelasorganisationsnummer av vissa myndigheter. SamtUga juridiska personer i landettiUdelas ett organisationsnummer som motsvarar personnummrel för fysiskapersoner. för ett centralt register över samfiiga tUldeladeorganisationsnummer och lokal skattemyndighet för ett lokalt register - det s.k. - över de organisationsnummer som har hemortskommun inom detaktuella fögderiet. I dessa register ingår inte enbart organisationsnumret, sombestår av tio siffror, utan där finns bl. 1981/82:113 Bilagedel 294 företagetsnamn och adress, hemortskommun, län och församling och kod för juridisk form. Utredningen förordar attorganisationsnumren används för att ange vUka arbetsgivare som skall varaundantagna från möjligheten till sänkning av arbetsgivaravgifter. Därvidföreslås att till denna grupp skaU räknas statliga enheter utom affärsdrivandeverk, bolag och sttftelser, primärkommuner, kommunatförbund, landsfingskommuner,allmänna försäkringskassor samt enheter inom . Vissa kommunalastiftelser bör dock vara berättigade tUl sänkningar av arbetsgivaravgtfter. Ett annat sätt attavgränsa olika arbetsgivare vore att använda den s. k. SNI-koden (SvenskStandard för Näringsgrensindelning). Denna kod är dock primärt avsedd förklassificering av oUka verksamheter i samband med statistikproduktion. Utredningen redovisaruppskattningar av de statsfinansiella kostnaderna av en sänkning i olikaomfattning av arbetsgivaravgifterna. Koslnadsupp-skattningama omfattarNortbottens län och stödområde 6. I fråga om den sektoriella avgränsningenredovisas data för ell alternativ med alla arbetsgivare och ett där offentligförvaltning (statlig och och kyrkliga enheter) undantagilsfrån möjligheten att kunna tillgodogöra sig en eventuell sänkning avarbetsgivaravgifterna. För vart och elt av dessa fyra fall beräknas minskadeavgiftsintäkter dels om ingen avgtft uttas, dels om den samlade avgtften sättsfiU , dvs. en avgiftssänkning för , resp. (avgiftssänkning ). De tre fallen innebär enlönekoslnadssänkning med 25, 17 resp. . För alteraativet därsänkningen av arbetsgivaravgtfleraa skulle omfatta arbetstagare som är bosattai och har annan arbetsgivare än den offentliga sektorn,varierar inläktsbortfaUel mellan 1430 milj. kr., i det faU arbetsgivaravgiftenhelt tas bort, och 560 milj. kr. i del fall avgiften sätts liU . För deövriga fallen varierar intäklsbortfallel från 310 milj. kr. lill 1980 milj. kr.per år. Vid beräkningar avfinansieringen av den aktuella åtgärden måste man se tiU den totala kostnad somuppnås efter . Det ovan angivna intäktsbortfallet är att betraktasom en inifialkostnad. Den är ju hänförlig tUl de redan sysselsatta.Avgiftssänkningen avseende de redan anställda bör leda till en höjdavkastningsgrad och en ökad överlevnad eller en långsammare avveckUng avverksamheter med margineUt positiv eller negativ lönsamhet. Den sänktalönekostnaden bör leda fiU en ökad sysselsättning. Varje tiUkommandesysselsatt kommer därvid i princip att öka inkomstbortfallet i jämförelse meden situafion med fullt avgiftsuttag. De nytiUkommande sysselsatta tordeemeUertid komma att i första hand rekryteras från de arbetssökande och personeri beredskapsarbete och i arbetsmarknadsutbildning. Varje sådan överföring frånkategorin ickesysselsatta kommer att innebära minskade utgifter för staten. Prop.1981/82:113 Bilagedel 295 Utgtftsminskningenför staten kan beräknas tUl . i de fall arbetssökandeövergår till kategorin sysselsatta. I det fall en person övergår frånarbetsmarknadsutbUdning blir utgiftsminskningen meUan 46000 och . ochvid övergång från beredskapsarbete . SkuUe på siktett antal arbetssökande, personer i arbetsmarknadsutbildnig ellerberedskapsarbete, motsvarande dessa kategoriers nuvarande antal i Nortbottenslän, övergå till att vara sysselsatta skulle de minskade statsutgtfteraaöverslagsmässigt uppgå tiU 375-575 milj. kr. En reduktion avarbetslösheten i denna omfattning torde vara liktydigt med attarbetsgivaravgiften helt tas bort, vilket innebär alt lönekostnaderna sänks medungefär , och lönekoslnadselasficiteten beräknas uppgå till ungefär 0,7.Uppskattningar av löneelasticileten är dock mycket vanskliga att göra. Ettannat alternativ vore att utgå från att arbetslösheten sänks lill samma nivåsom i . Det skulle innebära att antalet arbetslösa iNorrbotten halveras och de minskade utgifterna skulle i stort sett vara hälftenav de ovan angivna beloppen. Beaktatde minskade utgifterna för arbetsmarknadspolitiska åtgärder skuUenettokostnaden i oUka kostnadsuppskattningar som utredningen gjort varieramellan ca 700 milj. kr och ca 1200 milj. kr. Vidöverväganden om finansieringen av en sänkning av arbetsgivaravgifterna tordedet i första hand vara aktuellt att ompröva vissa av de stöd som f. n. utgårtill och som i väsentlig omfattning kan förväntas utgå ävenframöver. Del torde därvid vara lämpligt att i första hand ompröva olika formerav sysselsättnings- och företagsstöd. Dessa stöd uppgick fill sammanlagt 2,3miljarder kr. fill länet /80. För budgetåren 1975/76 1978/79var det genomsnittliga stödbeloppet av samma storlek. Jänrtfört med riket iövrigi kan sägas all . av de nyssnämnda beloppen ulgördet extra slöd som tilldelas lill följd av en hög arbetslöshet, svagindustriell struktur och stora förlustbringande företag. Inom denna ram finnsdet således möjlighet att successivt trappa ned användningen av dekonventionella stödmedlen och i motsvarande grad sänka arbetsgivaravgifterna. Kaninte en omprövning av sysselsättnings- och företagsstöden komma till stånd börövervägas alt finansiera en sänkning av arbetsgivaravgifterna med en höjning avavgifterna för vissa sektorer i andra regioner. En finansiering av en sänkningav arbetsgivaravgifterna i exempelvis stödområde 6 eller meden ökning av arbetsgivaravgifterna i andra områden, exempelvisStockholmsområdet, eUer för kommunala sektora innebär att det totalaskattetrycket i allt väsentligt hålles oförändrat. Även om den statsfinansiellaeffekten således är neutral kan den samhällsekonomiska effekten bli posUivgenom alt sysselsättningen ökar i de svaga regionerna och möjligaöverhettningstendenser i nå- 1981/82:113 Bilagedel 296 En höjning av avgifterna för kommuneraa kan även bidra till att attförbättra konkurtensneutraliteten gentemot privata serviceföretag, vilka tiUskillnad frän kommunen är belagda med mervärdesskatt. Utredningenframhåller att den största risken med en regional differentiering avarbetsgivaravgtfterna är att det kostnadsutrymme som skapas genom en sänkningav avgiftema utnyttjas för löneökningar. Skulle delta bli fallet är syftet medstödet helt förfelat och det skulle bidraga fill att förvärra läget i denregion det gäller. Om beslut fattas att införa ett system med differentieradeavgifter bör därför särskilda åtgärder vidtagas för att i möjligaste månförhindra en sådan utveckling. I granden kräver genomförandet en medverkan avarbetsmarknadens parter. Det är också viktigt all ge ett organ ett särskUtuppdrag att bevaka löneutvecklingen i den region som skulle bli aktuell.Utredningen föreslår därför att statens industriverk (SIND) ges i uppdrag attvidtaga åtgärder för att följa löneutveckling och lämna löpande rapporter tUlregeringen i det fall en regional differenfiering av arbetsgivaravgtfterinförs. TUlbetänkandet har fogats ett särskill yttrande av experten . Betänkandet(Ds 1981:21) Dtfferentierade arbetsgivareavgifter som regionalpolitiskt medel,avgivet av utredningen om vissa regionalpoUfiska medel, har remissbehandlatsunder . Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av ,transportrådet, (), konjunkturinsfilutet,statskontoret, (), , ,högskolan i , kommerskoUegium, (), statensindustriverk (SIND), länsstyrelserna i , , ,, , , , , Västerbottensoch , socialavgiftsutredningen (S 1981:04), delegationen (I1977:02) för glesbygdsfrågor, expertgrappen (I 1979:E) för forskning omregional utveckling. , VUhelmina, GälUvare, Kirana och kommun,, . i (LO), (), (),(), (), Sverigeshanl- 1981/82:113 Bilagedel 297 verks-och industriorganisation - Familjeföretagen (SHIO-Familjeföretagen), , . Svenska sparbanksföreningen.Svenska bankföreningen, föreningsbankers förbund. ,Sltflelsen läns utvecklingsfond, ,Västemortlands och läns handelskammare, handelskammareoch Nortbottens handelskammare. har btfogat yttranden avSkånes handelskammare, handelskammare, och Blekingehandelskammare samt . 2.2Differentiering av arbetsgivaravgifter som regionalpolitiskt medel Flertaletremissinstanser anser att del i princip är lämpligt att använda endifferentiering av arbetsgivaravgifter som ett regionalpoUtiskt medel. Dennauppfattning redovisar bl. a. länsstyrelserna i , , ,och , delegationen för glesbygdsfrågor, Gällivarekommun, kommun, LRF, KF, SAF, ,, , ,, föreningsbankers förbund. ochJämtlands läns handelskammare, handelskammare och Norrbottenshandelskammare. KF framhåller att genom en sänkning av arbetskraftskostnadernaförbättras de aUmänna föratsättningarna för att skapa ell konkurrenskraftigtnäringsliv i berörda regioner. "Eftersom syftet är all få fill slåndsysselsättningstillfällen är det en fördel att arbetskraftskostnadensubventioneras. har stödet i alltför stor utsträckning satsats påkapitalintensiv verksamhet." SAFoch framhåller i sitt gemensamma yttrande att debästa föratsättningaraa att främja en tiUväxt i skapas genom ettgenerellt stöd som lar sikte på att sänka förelagens arbetskraftskostnader.SHIO-Familjeföretagen delar i huvudsak de synpunkter som framförts avindustriförbundet och SAF. GälUvarekommun anser att differentierade arbelsgivarappgtfter bör införas på försök imalmfältskommunerna, Tornedalskommunerna saml kommun och att härvid enbefrielse från arbetsgivaravgifterna skaU innehålla en pliktuppfyllelsesåtiUvida att resp. förelag skall kunna verifiera de sysselsättningseffektersom befrielsen gett upphov lill. Kirunakommun framhåller att om en diffferentiering av arbetsgivaravgifter genomförsmåste syftet vara dels att genom ökade avgifter i överhettade regioner dämpaexpansionen där, dels genom sänkta avgifter stimulera sysselsättningen iutvecklingssvaga regioner. Uttfrån delta dubbla syfte kan åtgärder motiverasinom stödområde 6 för all reducera obalansen meUan in- och kustlandet, väckatill liv de tillväxtföratsättningar som finns inom turismen, förbättra denråvaruexploaterade industrins villkor inom 1981/82:113 Bilagedel 298 stödområde6 samt för att förbättra föralsällningarna för start av småföretag ochbibehållande av sysselsättning i de befintliga småförelagen. Länsstyrelseni har "vissa principiella betänkligheter mot en sänkningav arbetsgivaravgifterna. slår del klart att sysselsättningen i länetutvecklas långt mer negativt än vad som fanns anledning förmoda för något årsedan. Basindustrierna minskar sina personalstyrkor. Investeringsaktivitetenär låg inom övrig industri liksom inom all byggnadsverksamhet. Lägel är med allsannolikhet del allvarligaste någonsin . Indikafioner påen vändning tiU del bättre saknas. Då de hittUlsvarande regionalpolitiskamedlen har visat sig klart otillräckliga anser att extraordinäraåtgärder måste prövas. Utredningens förslag är en sådan." Länsstyrelsenfinner således "den föreslagna åtgärden behäftad med vissa egenskaper somger effekter av mindre önskvärd karaktär som det otvivelaktigt finnsmöjUgheter alt förslaget skulle kunna skapa intressanta föratsättningar för ennäringslivsexpansion i länet." Vidare framhålls att "länsstyrelsensfrämsta invändning gäUer att åtgärden avses omfatta all privat verksamhet. Detbör såvitt kan bedöma vara prakfiskt möjligt att begränsa åtgärdenfill vissa delar av näringslivet." "Molden tecknade bakgranden vill konstatera att mycket starka skälmotiverar en kraftfuU kostnadssänkning för näringslivet i Norrbollen.Länsstyrelsen vill därför tiUslyrka någon form av långsiktig sänkning avpersonalkostnaderna." AMSanser att det framlagda litredningsförslagel inle är så genomarbetat att desseffekter och konsekvenser kan bedömas. AMS hänvisar fill ell förslag lillåtgärder för att främja sysselsättningen i som styrelsen redovisati skrivelse till regeringen . I skrivelsen framhåller styrelsenatt någon form av mera generellt sysselsätlningsstöd för företag i de svagareregionerna kan diskuteras och att stödet av praktiska skäl bör sammankopplasmed någon befintlig stödform. VUlkoren för del nuvarande sysselsättningsstödetborde enligt förslaget ändras så all stöd kan utgå för all personal utöver ennivå motsvarande t. ex. av personalstyrkan. AMS framhåller vidareatt sysselsättningslägel i är så svagt att såväl existerandeselekliva insatser som genereUa åtgärder kan föratsällas vara nödvändiga förall sysselsättningen nämnvärt skall kunna förstärkas. KonjunkturinstUutet harsynpunkter liknande de som AMS framfört avseende utformningen av ett generelltsysselsätlningsstöd. ,statskontoret, RRV, länsstyrelserna i , ochJämtlands län, kommun, , , Lö, TCO och Stiftelsen läns UtveckUngsfond anserinte att en differentiering av arbetsgivaravgtfter är ett lämpligtregionalpolifiskt medel. framhåller "att en av deviktigaste orsakerna lill den svaga sysselsättingseffeklen i stödområdet 1981/82:113 Bilagedel 299 primärtinte är de höga arbelskraftkostnaderna utan avstånden till de mer exansivamarknaderna i och utlandet. Närhet lill andra förelag som är nödvändigaför ell förelags verksamhet är ett myckel viktigt lokaliseringsargument. Idelta sammanhang är transportstödet av slor betydelse." "Transportrådetvill också ifrågasätta differentierade arbetsgivaravgtfter mot bakgrand av attdet i huvudsak är andra faktorer som styr företagens lokaUserings val,exempelvis fillgång på rätt utbildad arbetskraft, ul-bygg serviceapparat,närhet till företag i samma bransch och övrig infrastraktur." Statskontoretavstyrker utredningens förslag om differentierade arbetsgivaravgtfter medhänsyn fill att helt nya stödformer inle bör införas innan nuvarandestödåtgärder utvärderats i störte omfattning. Statskontoret menar därvid"alt man framöver måste skaffa sådant underlag genom konsekventareuppföljning av de stödmedel som används. Utvärderingsmetoderna bör byggas in idet administrativa förfarandet och viss uppföljning bör åvila de organ sombeviljar respektive stöd." RRVanser att utredningen är ofullständig varför det är svårt för verket att taställning lill om en differentiering av arbetsgivaravgifter är lämpligt somregionalpolifiskt medel. Länsstyrelseni anser inte alt differentierade arbetsgivaravgtfter i enlighetmed utredningens förslag bör införas som regionalpolitiskt medel. I nuvarandesamhällsekonomiska läge måste det regionalpolitiska stödet i ökad utsträckningriktas och koncentreras. Landstingsförbundetanser att "den allvarliga sysselsältningssiluationen i Nortbottens länmotiverar att exceptionella åtgärder sätts in för att motverka den nuvarandeutvecklingen. Mol bakgrand av de speciella betingelser som i övrigt gäller förföretagande i länet, lorde det också vara ostridigt att företagens kostnadslägeligger på en nivå som hämmar dess konkurrensföratsättningar. Därför finnsanledning all i olika regionalpolitiska satsningar för länet inkludera ävenåtgärder som nedbringar företagens kostnadsnivå." "anser emellertid inte att en genereU sänkning av arbetsgivaravgifter ärett lämpligt medel. I stäUel bör en riktad kostnads-nedsättning i andra formerundersökas för industriföretag som nyanställer personal, lokaUserar sinverksamhet lill länet eller på annat sätt är av betydelse för den lokalasysselsättningen." "Förbundet ser emellertid ingen anledning attdiskutera detaljutformningen av en sådan åtgärd utan nöjer sig med attkonstatera alt starka skäl lalar för en sänkt kostnadsnivå för företag i förstahand i de värst drabbade kommunerna i länet."