prop · G503142 · 1981-12-31 00:00:00 — Terminologiskt brukar man skilja mellan sakförverkande,varigenom en viss angiven egendom förklaras förverkad, och värdeförverkande,som innebär att värdet av viss egendom förklaras förverkat. Värdeförverkande ärstundom subsidiärt i förhållande till sakförverkande på del sättet all om denegendom som avses inle finns i behåll dess värde i stället skall förverkas.Ett beslut om värdeförverkande har formen av en förpliktelse för den berördeatt till staten utge det förverkade beloppet. Brpttsbalkens bestämmelser om egendomsförverkande ärsamlade i 36 kap. Kapitlet fick sin nuvarande lydelse genom lagstiftning år1968 (prop. 1968:79, I LU 1968: 33, rskr 1968:229) på grundval av betänkandet (SOU1960:28) Förverkande på grund av brott, avgivet av professor iegenskap av särskilt förordnad utredningsman. I 36 kap. I -3 §§ anges vad som kan förverkas - vilkenegendom det är fråga om och vilket samband denna egendom måste ha med enbrottslig handling för att förverkande skall kunna ske. 1 § innehåller sålundabestämmelser om förverkande av bl.a. utbyte av brott enligt . 2 §innehåller regler om förverkande av bl.a. hjälpmedel och brollspro-dukter vidbrott som är att bedöma enligt . Bestämmelsen i 3 § innebär attegendom, som kan befaras komma till brottslig användning, kan förverkas trotsalt något brott över huvud tagel inte ägt rum. De övriga paragraferna ikapitlet innehåller bl.a. regler om vad som i övrigl gäller i fråga omförverkande. Dessa regler äger i allmänhet tillämpning även vid förverkande somsker enligt bestämmelser inom specialstraffrätten. I 4 § anges således vem somkan drabbas av förverkande. I 5 § föreskrivs atl domstolen i stället förförverkande av viss egendom kan föreskriva åtgärd lill förebyggande avmissbruk. I 7 och 8 §§ ges regler om vad som gäller, när domstolen meddelarpåföljdseftergift eller när brottet har begåtts av någon som inte har fyllt 15år eller som handlat under inflylande av sinnessjukdom eller liknandesinnestillstånd. 9 § innehåller regler om preskription av förverkandetalan, närden skyldige har avlidit eller hans brott har hunnit bli preskriberat. 10 §reglerar frågan om preskription av förverkandebeslut. EnHgt 11 § kanförverkande alltid underiåtas, om en 4 1981/82. 1981/82:142 50 sådanåtgärd skulle vara uppenbart obillig. 12 §, slutligen, anger att förverkadegendom tillfaller slaten, om inle annat är föreskrivet. Brottsbalkensregler om egendomsförverkande kan sägas ha tre olika syften, vilka framgår avdet sätt på vilket man bestämt objektet för förverkande. Sålunda är det iblandfråga om alt till staten dra in sådan , eller med ordsådant utbyte, som har uppkommit på grund av brott. I andra fall är syftet att konfiskeraverktyg och andra hjälpmedel som har använts vid brott. Den tiedje kategorin avförverkanderegler avser alt säkerställa omhändertagande av brottsprodukter,dvs. egendom som har framställts genom brottslig verksamhet. 1 det särskildafallet kan naturligtvis förverkande av brottsprodukter i sig inrymma betydandeinslag av vinningsförverkande. Meduttrycket specialstraffrätt brukar man avse alla de särskilda straffbestämmelsersom är knutna till specialförfattningar av olika slag och som således fallerutanför tillämpningsområde. Regler om egendomsförverkandeförekommer mycket ofta i anslutning till straffbestämmelser av det här slaget. Sådanaspecialstraffrättsliga förverkandebestämmelser innehåller alltid särskildaföreskrifter om vilken egendom som kan bli föremål för förverkande.Brottsbalkens regler i 36 kap. 1 och 2 §§ är nämligen, som harframhållits, fillämpliga endast i fråga om brottsbalksbrott. Även inomspecialstraffrätten är det dock i allmänhet fråga om förverkande av (utbyte),hjälpmedel eller brottsprodukter. Det kan möjligen påstås att gränserna mellandessa kategorier inte är lika fixerade som i princip är fallet enligtbrottsbalken. Sålunda används förverkande av brottsprodukter inom specialstraffrätteninte så sällan i etl utpräglat vinslkonfiskerande syfte. Dessutom kanframhållas att förverkandesanktionen här är utformad på ett sättsom ger den betydande repressiva inslag. -De fömt redovisade reglerna i 36 kap.4-12 §§ BrB är - till skillnad mot dem i 1-3 §§ - i allmänhet direkttillämpliga även vid förverkande som sker enligt bestämmelser inomspecialstraffrätten. 3.1.2Närmare om vinningsförverkande enligt Enligt36 kap. 1 § BrB skall bl. a. utbyte av brott enligt som intemotsvaras av skada för enskild förklaras förverkat, om det inte är uppenbartobilligt. Medutbyte av brott avses såväl konkret egendom som någon kommit över genom brottsom det till ett penningbelopp uppskattade värdet av vad som åtkommits.Begreppet utbyte av brott ersatte vid lagstiftning på förslag avlagrådet det urspmnghgen föreslagna ullrycket av brott just därför attvinning inte ansågs kunna avse etl konkret föremål (prop. 1968:79 s. 76 och79). Närdet gäller renodlat sakförverkande - konfiskation av konkreta föremål - tordedet sällan uppstå några särskilda lolkningssvårigheter. 1981/82:142 51 skallförverkandebeslutet givelvis avse just den egendom som utgör utbytet avbrottet. Vidvärdeförverkande är det, som har framhållits, fråga om att dra invärdet av det ekonomiska utbyte som har uppkommit på grund av brottet. Det kani och för sig röra sig om värdet av föremål som har åtkommits genom brott. Detkan emellertid lika gärna gälla värdet av en abstrakt förändring av ett förmögenhelsläge.I förarbetena anges som exempel på gmnd av koppleri- ellerspioneribrott (prop. 1968:79 s. 60). Vadsom kan förverkas enligt denna bestämmelse är endast själva utbytet avbrottet. Lagtexten utgår således från att någon har förvärvat något genom ettbrott och att detta förvärv ingår som ett led i själva gärningen (jfr SOU1960:28 s. 35). Medelbara förtjänster och besparingar, som brottet har gettupphov till, torde således inle kunna förverkas med stöd av den härbestämmelsen. att en företagare - för alt sänka tillverkningskostnaderna- har hanterat livsmedel i strid mot föreskrifterna i livsmedelslagsfiftningenoch atl ett sådant handlande är av så allvarligt slag att det skallbedömas som spridande av gift eller smitta (13 kap. 7 § BrB). Den besparing somdå kan ha uppkommit hos tillverkaren i form av minskade kostnader förhanteringen är inte åtkomlig för förverkande. Påpekasbör att utbyte av brott i del här sammanhanget är liktydigt med nettovinsten avdet brottsliga handlandet. Det innebär atl utgifter och omkostnader i principskall dras av, när man beräknar värdet av vad som skall förverkas (prop.1968:79 s. 60). Ett exempel på sådana omkostnader erbjuder ersättning tillmedhjälpare. Utbytetkan ha förändrats under liden mellan brottet och domen. I sådana fall då värdethar minskal lorde man kunna räkna med all värdet för brottetläggs till grund för bestämmande av det belopp som skall förverkas. Att något,som har åtkommits på brottsligt sätt, har förslitits, förbrukats eller på annatsätt minskal i värde efter det atl brottet begicks har nämligen ansetts endaslsällan förtjäna beaktande (prop. 1968:79 s. 76). Vidbestämmelsens tillkomst uppmärksammade lagrådet emellertid också det falletatt det brottsliga utbytet kan ha givit avkastning mellan förvärvetoch domen. Lagrådet utgick från att ett förverkandebeslut i en sådan situationskulle avse inte bara egendomen utan även den upplupna avkastningen. Man kundedå - uttalade lagrådet - antingen göra gällande att förverkandeförklaringenskall avse även den som erhållits genpm avkastningen eller ocksåbetrakta ett föremål som förverkat redan i och med brollel och av detta skälanse den därefter uppkommande avkastningen ingå i brottet. Frågan överlämnadestill rättstillämpningen (prop. 1968: 79 s. 76 O- () hadeockså i ett tidigare rättsfall, NJA 1965 s. 97 II, funnitatt upplupen ränta på pengar, 1981/82:142 52 somvarit föremål för olovlig valutainförsel och som av polismyndigheten salts inpå räntebärande bankkonto, skulle förklaras förverkad tillsammans medkapitalbeloppet. Målel avsäg enligt HD:s uttryckliga ställningslagande enfråga om sakförverkande. Detkan vara svårt alt exakt fastställa del belopp som skall förklarasförverkat. Enligt vad departementschefen uttalade vid bestämmelsens tillkomstbör i sådana fall utbytet (vinningen) bestämmas till ett skäligt belopp (prop.1968:79 s. 60). Enbetydelsefull inskränkning i tillämpningsområdet för 36 kap. 1 § BrB ligger i atlutbytet, för atl kunna förverkas, inte får motsvaras av skada för en enskild.Förverkande kan således inte ske, när etl målsägandeanspråk har framställtseller kan framställas. Bestämmelsenär såtillvida fakultativ att förverkande skall ske, om en sådan åtgärd inteframstår som uppenbarl obillig. Presumlionen är således att förverkande skall ådömas,om övriga förutsättningar är uppfyllda, och att åtgärden får underlåtas endastom det föreligger starka skäl som talar mot förverkande. Denfakultativa formen innebär vidare att såväl sak- som värdeförverkande kan skepartiellt. Domstolen har alltså möjlighet alt av billighetsskäl förklara endasten del av vinningen förverkad (prop. 1968:79 s. 60 O- Enligl36 kap. 2§ första styckel BrB får bl.a. egendom som har fram-bragts genom brottenligt förklaras förverkad om det är påkallat till förebyggandeav brott eller eljest särskilda skäl föreligger. Huvudsyftetmed förverkande enligl den här bestämmelsen är att förebygga fortsattbrottslig verksamhel (prop. 1968:79 s. 48). Bestämmelsen avser endast sådanegendom som har framställts genom en gärning som är straffbar enligt enbestämmelse i . Det är alltså en förutsättning alt själva tillverkningenär på angivet sätt brottslig. Som exempel på egendom som faller under den härbestämmelsen har anförts bl.a. förfalskade föremål saml gift och sprängämnen,de sistnämnda dock under förulsätlning att åtminstone en straffbarförberedelse till ett brottsbalksbrott föreligger. (m.fl. Kommentar tillbrottsbalken III, 2 uppl. 1971, s. 388). Förverkandeenligt den här bestämmelsen är fakultativt på det sättet alt förverkande kanske, om del är påkallat till förebyggande av brott eller annars särskilda skälföreligger. Här skall det alltså - i motsats till vad som är fallet enligt 1 §- föreligga skiil som talar för att förverkande bör ske. Vad som kan utgörasådana skäl lorde i första hand få avgöras med utgångspunkt i det angivna syftetatl motverka fortsatt brottslig verksamhet. Andra skäl för förverkande kanvara att brotlsprodukten representerar ett betydande värde, som bör konfiskerasför att brottet inte skall medföra vinst för gärningsmannen eller den hanföreträder. Avlagtexten framgår att bestämmelsen i första hand tar sikte på fråga omsakförverkande. Dock kan i slället för egendomen dess värde förklaras 1981/82:142 53 Denna möjlighet är inte subsidiär i förhållandelill sakförverkande utan utgör ett alternativ som domstolen fritt kan välja. Slutligen skall bara framhållas att förverkande ävenenligt denna bestämmelse kan ske partiellt. Det innebär att domstolen även härav billighetsskäl kan låta exempelvis ett beslut om värdeförverkande stannavid en del av värdet av den på ett brottsligt sätt producerade egendomen. 3.1.3 Vinningsförverkande inom specialstraffrätten Det finns inte möjligheter att här göra en fullständiggenomgång av alla de specialstraffrättsliga förverkandebestämmelser som på etteller annat sätt kan användas för att till samhället dra in sådan somhar uppkommit genom överträdelser av gällande föreskrifter. För en samladredogörelse för dessa bestämmelsers syften och utformning hänvisas till dettidigare omnämnda betänkandet (SOU 1960:28) Förverkande på grund av brott,vilket fortfarande har betydande aktualitet. I förslaget till ändringar av brottsbalkensförverkanderegler drog departementschefen upp vissa riktlinjer för denfortsatta successiva översynen av de specialstraffrättsligaförverkandebestämmelserna. Därvid uttalades bl.a., att det inte kunde anseslämpligt att ersätta samtliga specialregler med allmänna bestämmelser ibrottsbalken eller med en särskild förverkandelag. Uttalandet motiverades medatt förverkande används i så olika syften inom skilda specialstraffrättsligasakområden all sådana allmänna bestämmelser eller en sådan lag skulle blialltför omfattande eller intetsägande, om de skulle täcka alla olikavarianter. Departementschefen uttalade emellertid att utformningen avspecialstraffrättens förverkanderegler borde ske med de allmänstraffrättsligareglerna som förebild. Man borde vara återhållsam med bestämmelser omförverkande vid ouppsåtligt handlande, och viss återhållsamhet kunde även varabefogad vid sådant förverkande som används i förmögenhetsreducerande ochbestraffande syfte (prop. 1968:79 s. 44, 58). Flertalet av specialstraffrättens bestämmelser om vinningsförverkandekan redovisas i form av tre huvudtyper. En av dessa utgörs av förverkanderegler som i likhel med36 kap. I § BrB ger möjlighet att förverka utbytet av den brottsligahandlingen. Ett exempel på en sådan bestämmelse är 12 § lagen (1978:425) om skötselav jordbruksmark, enligt vilken utbyte av otillåten läkt av matjord skallförklaras förverkat, om det inte är uppenbart obilligl. När uttrycket utbyte pådetta sätt används inom specialstraffrätten, torde det ha samma innebörd som i36 kap. 1 § BrB. Det torde således även här avse sådan nettovinst som haruppkommit direkt genom det brottsliga handlandet liksom givetvis också konkretegendom som har åtkommits genom brott. Till den andra - betydligt vanligare gruppen avbestämmelser kan man räkna sådana som föreskriver konfiskation av alla broltsproduklereller motsvarande egendom som har anknytning till det straffbelagda hand- Prop.1981/82:142 54 landet.Ett exempel utgör 28 § skogsvårdslagen (1979:429) som föreskriver att virkeefter avverkning som innebär brott mot lagen eller värdet därav skall förklarasförverkat, om det inte är uppenbart obilligt. Enbestämmelse med liknande innehåll finns i 30 § andra slycket allmännaordningsstadgan (1956:617). Där anges att uppburna inträdesavgifter ellerannan ersättning för bevistande av en olovligen anordnad offentligtillställning kan förklaras förverkad. Här kan också hänvisas till 24 § lagen(1974:283) om handel med arbeten av guld, silver och platina, enligt vilkenarbeten av någon av dessa metaller, vilka saluhålls i strid mot den angivnalagen skall förklaras förverkade, om det inte är uppenbart obilligt. Förverkandebestämmelserav det här slaget är i och för sig ägnade alt i rätt betydande utsträckning ge underiagför en indragning av den vinst spm kan ha uppkommit genom överträdelse av deangivna bestämmelserna. Dock är det, som framgår av exemplen, här inte fråga omkonfiskation av nettovinsten utan om förverkande av all den egendom - ellerdess värde -vilken på angivet sätt har anknytning lill del broltsligahandlandet. Det rör sig med andra ord om ett bruttovärde, i den mån det bliraktuellt med värdeförverkande. Etl av skälen lill att reglerna fått dennautformning torde vara att förverkandesanktionen här används på områden, där detmånga gånger kan vara svårt alt beräkna den nettovinst som kan uppkomma genomatt bestämmelserna överträds. Eftersom det är bruttovärden som förverkas utanavdrag för kostnader - har emellertid förverkandet fått ett betydandeinslag av bestraffning. Dentredje - och sannolikt den vanligast förekommande - typen avförverkandebestämmelser utgör en kombination av de två tidigare nämnda konslmkfionerna.Som en illustration av vad som här avses kan hänvisas till 32 § livsmedelslagen(1971:511), enligt vilken vara som varit föremål för brott enligt den angivnalagen eller värdet därav samt utbyte av sådant brott skall förklaras förverkat,om det inte är uppenbart obilligt. En likalydande bestämmelse finns iexempelvis 18 § lagen (1973:329) om hälso-och miljöfarliga varor. 3.1.4Principerna för tillämpningen av nuvarande regler om vinningsförverkande Vinningsförverkandeförutsätter alltid atl ett brott har blivit begånget. Med brott avses engärning som uppfyller alla objektiva och subjektiva rekvisit för ådömande avansvar enligl en straffbestämmelse. En i och för sig straffbelagd handling somär begången i en nöd- eller nödvärnssitualion och som därför enligtbestämmelserna i 24 kap. BrB inle skall medföra ansvar är inte brottslig. I ettsådant fall kan alltså förverkande inte ådömas. Den omständigheten attdomstolen efterger påföljd innebär däremot inte att gärningen ej anses sombrott. Enförverkandeförklaring riktas i regel mot den som har begått brottet men kanockså drabba andra som har haft fördel av den broltsliga gärning- 1981/82:142 55 en.Bestämmelser om vem som kan drabbas av förverkande finns i 36 kap. 4§ BrB. Ominte annat har föreskrivits, kan enligt vad där sägs förverkande ske hos a)gärningsmannen eller annan som medverkat till brottet, b) den i vars ställegärningsmannen eller annan medverkande var, c) den som genom brottet berettsvinning eller d) den som efter brottet förvärvat egendomen på visst angivetsätt. Det är naturligt att det ide flesta fallen är gärningsmannen och hans medhjälpare som i första handdrabbas av förverkande. Som nämndes är det dock inle någon förutsättningför förverkande atl den, mot vilken ett sådant yrkande riktas, också ådömspåföljd i målet. Det krävs inte ens att han åtalas för brottet. Huvudsaken äratt de objektiva och subjektiva fömtsättningarna för ådömande av ansvar är uppfyllda. Men förverkande kan alltsådrabba även den i vars ställe gärningsmannen eller annan medverkande var. Denkrets av personer som här avses har alltså det gemensamt att de har företrättsav gärningsmannen eller någon annan medverkande. Bestämmelsen avser såvälfysiska som juridiska personer. Med slöd av 4§ b) kan en förverkandetalanriktas mot exempelvis en omyndig på grund av en förmyndares brottsligahandlande. Av kanske större intresse i det här sammanhanget är att bestämmelsenockså ger möjlighet att rikta en sådan talan mot en arbetsgivare på gmnd av atten anställd har gjort sig skyldig lill ett brott. Det synes dock endast undanlagsvisha förekommit i praxis att ett värdeförverkande har riktats mot en juridiskperson (jfr SOU 1960:28 s. 101). Som exempel på fall dåförverkande kan drabba den som har beretts genom brottet anges iförarbetena alt en ämbetsman har mutats genom en gåva direkt till en släkfingtill honom (prop. 1968:79 s. 63). Regeln i 4 § c) torde också kunna användassom alternativ till den föregående bestämmelsen, när det gäller atl hos enarbetsgivare förverka den som han kan ha gjort genom att en anställdhar begått brott. Det bör emellertid observeras att här liksom i övrigt ärfråga om endast sådan som har beretts direkt genom brottet. Enligt4§ andra stycket får förverkande inte ske, om egendomen vid brottet inletillhörde någon av dem som anges i första stycket a-c. Bestämmelsen tillkomför atl klargöra, att förverkande inte får drabba en ägare som står hellfrämmande inför brottet (prop. 1968:79 s. 53). Den som har fått utbyte av etlbrott anses i bestämmelsens mening ha ägt egendomen vid brottet (m.fl.:Kommentar till BrB III, 2 uppl. 1971, sid. 394). 4§ första stycket d) harett i det här sammanhanget begränsat intresse. Till den där upptagnapersonkretsen hänförs lill en början var och en som efter brottet förvärvategendomen på grund av giftorätt eller genom arv, testamente eller gåva. Viddessa fång skyddar inte ens mottagarens goda tro mot förverkande. När detdäremot gäller den som efter brottet har förvärvat egendomen på annat sätt får fc|rverkandeinte ske, om inte 1981/82:142 56 vederbörandehade vetskap om eller skälig anledning till antagande om egendomens samband medbrottet. Av4§ tredje stycket framgår att särskild rätt, som är upplåten i den egendom somförverkas, består, om förverkandeförklaringen inte avser även denna. Ocksånär flera personer kan åläggas betalningsskyldighet, utgör egendomensvärde den beloppsmässiga gränsen för det totala förverkandebeslutet. Dubbeltförverkande får således inte ske. I domen skall i princip utbytet räknassärskilt för var och en av de berörda. Endasl i vissa fall anses det varamotiverat med solidariskt förverkande (prop. 1968:79 s. 52). 8 § finns bestämmelser om förverkande, när brottet har begåtts av någonsom inle har fyllt eller som har handlat under inflytande av sinnessjukdomeller liknande själslig abnormitet. Förverkande får då ådömas endast om och iden mån det med hänsyn till hans sinnesart, gärningens beskaffenhet ochomständigheterna i övrigt kan anses skäligt. 9§ BrB innehåller särskilda regler om preskription av förverkandetalan.Om påföljd inte kan ådömas på gmnd av den brottsliges död eller annan orsak,får egendom förklaras förverkad på grund av brottet endast om stämning i måldärom delges från det att brottet begicks. En åklagare får vidareväcka en sådan talan endast om del är påkallat ur allmän synpunkt. Huvudregelnär alltså alt så länge den brottslige är i livet och hans brott inte ärpreskriberat, preskriberas inte heller förverkande på grund av hans brott, varesig det rikias mot honom själv eller någon annan. Är däremot brottetpreskriberat eller har gärningsmannen avlidit, kan en förverkandetalan väckasinom en lid av från det all broltel begicks. Bestämmelsen har sittsärskilda intresse i fråga om alla de brott inom specialstraffrätlen, där tidenför åtalspreskription uppgår lill tvä år. Enligt36 kap. 10 § BrB preskriberas elt förverkandebeslut efter lagakraftvinnandet. 11 § BrB innehåller en bestämmelse om att förverkande alltid kan underiåtas,om en sådan åtgärd framstår som uppenbart obillig. Förverkande enligtbrottsbalken är visserligen alltid fakultativt, men inom specialstraffrättenfinns kvar vissa bestämmelser från tiden års lagstiftning som enliglsin lydelse föreskriver att förverkande obligatoriskt skall ske. Regeln i 11 §öppnar en möjlighet för domstolen att även i dessa fall underlåta förverkande,när en sådan åtgärd skulle framstå som uppenbart obillig. Förverkande kan ävengöras partiellt. Slutligenskall här beröras en fråga som hänger samman med atl förverkande är ensärskild rättsverkan av brott. Omen åklagare väcker åtal och anser atl viss egendom eller dess värde börförverkas, har han att framställa yrkande om delta. Etl sådant yrkande är dockinte någon förutsättning för att förverkande skall kunna ske. Domstolen ansesnämligen ha alt ex officio pröva frågan om förverkande Prop.1981/82:142 57 hos den åtalade, om inte annat är stadgat. Härav följeratt om rätten, när den prövar ett åtal, underlåter att meddela en förverkandeförklaring,någon sådan inte heller kan meddelas senare på ny talan mot den tilltalade. (Se JO 1964 s. 191 och SvJT 1969 s. Vad nu sagts gäller dock endast iförhållande till den mot vilken ansvarstalan sålunda har förts. Mot annan kangivetvis förverkandetalan föras utan hinder av den förra rättegången. 3.2.1 Utredningens synpunkter på möjligheten att användaförverkande som ekonomisk sanktion mot juridiska personer I betänkandet Företagsböter diskuteras särskilt frågan ivad mån ändrade förverkandebestämmelser kan erbjuda ett alternativ tillsystemet med företagsböter. Ulredningen anser bl. a. att förverkandebestämmelsernasåterhållande verkan är ganska liten. Om det rör sig om goda utsikter till storaekonomiska fördelar, anser utrednngen att risken för att få vinsten indrageninte kan verka särskilt avhållande. Nettovinsten går nämligen ofta inte attfastställa och den kan dessutom bestå i besparingar lika väl som i redovisadvinst. Dessutom finns det goda möjligheter alt dölja en vinst genom bokföringsmässigatransaktioner. Man måste också enligt utredningen räkna med atl en risk sominskränker sig till att behöva betala tillbaka vinsten kan vara värd att ta, omdet är stora ekonomiska värden som slår på spel. Utredningen redogör också för det system som tillämpas iVästtyskland. Där kan ett företag åläggas en särskild typ av rättsverkan,penningbot (Geldbusse), när en ordningsförseelse (Ordnungswidrigkeit) harblivit begången i anslutning till dess verksamhet. Därvid krävs att brottethar begåtts av någon i hans egenskap av behörig företrädare för företaget ochatt han kan göras straffrättsligl ansvarig för gärningen.