prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Motsvarande inlösensitualionsom regleras i 12 § andra stycket andra och tredje meningarna anläggningslagenoch som nyssnämnda bestämmelser i den lagen utgår från kan uppkomma i fråga ommark för anläggningar som är gemensamma för deltagarna i samfälligheter somavses i 5, 6 och 7 kapitlen i förslaget. På grund av 9 kap. 2 § första stycketkan sålunda lösenskyldighet föreligga om den fastighet eller del av fastighetinom vilken tvångsrätt för en anläggning erfordras lider synnerligt men ochägaren kräver inlösen. Enligt 9 kap. 2 § andra stycket kan dessutom under vissafömlsättningar en rätt till inlösen föreligga för deltagarna i anläggningen.Avsikten med de föreslagna reglerna i 5 kap. 2 §, 6 kap. 6 § och 7 kap. 3 § äratt dessa inlösensituafioner skall regleras pä samma sätt som skett i anläggningslagen.Den inlösta marken skall alltså som en samfällighet knytas fill de av företagetberörda fasligheter vars ägare deltar i den gemensamma anläggningen. Nytljanderättshavare,väghållare och andra sådana delägare har alltså ingen del i inlösenobjektet.Mot denna lösning synes i och för sig inte vara något att invända. Eftersominlösen vanligen sker på begäran av den skadade fastighetens ägare är det dock missvisandealt i lagtexten använda formuleringen "till förmån för" fasligheter. Vid vattenföretag kan emellertid inlösenaktualiseras också i andra fall än då fråga är om mark för anläggningar. Ettvattenföretag kan sålunda medföra sådana skadeverkningar för andra intressentervid det berörda vattenområdet att inlösen kan komma i fråga enligt 9 kap. 2 § iförslaget. Här föreligger ingen analogi med anläggningslagen. Lagtexten i 5kap. 2 § liksom i 7 kap. 3 § i förslaget - men däremot inte i 6 kap. 6 § täckerockså dessa fall. Detta tprde inte ha varit åsyftat. Förslaget bygger synbarligenpå tanken att man skall särskilt reglera endast de inlösenfall som har sambandmed utförandet av gemensamma anläggningar. Emellertid är inlösen av skadad markpå samma sätt som i de fömt berörda inlösenfallen en metod att ersätta denskadelidande sakägaren. Något skäl att behandla inlöst skadad mark på annatsätt - närmast då såsom samägd - än mark som inlösts till följd ay intrång fören gemensam anläggning synes inte föreligga. Den ordning med samma behandlingav all inlöst mark som den föreslagna lagtexten kommit all föreskriva bördärför enligt lagrådels mening bli den gällande. Såsom framhållits i det föregående kan det intesägas att inlösen sker "till förmån för" fastigheter. Och det ianläggningslagen använda uttrycket atl inlösen sker "för" vissafastigheter blir i förevarande sammanhang oklart till sin innebörd. Om inlösenmed hänsyn till sin funktion ses som en ersättningsform ter det sig över huvudtagel främmande att knyta inlösen Prop, 1981/82:130 294 tillendast vissa dellagare i företaget; de som är fastighetsägare. inlösen bör i ställetpå samma sätt som erläggandet av ersättningar i övrigt yttrande ankommapå den som innehar tillståndet eller tvångsrätlen och utför företaget, dvs. om den lösning väljes som innebär att samfälligheten förfogar över tillståndet- markavvatlnings- eller regleringssamfälligheten ellerbevattningssamfälligheten, när en sådan bildals för gemensamma anläggningar. Eftersom den inlösta marken enligt förslaget skallvara samfälld, dvs. förvaltas i de former som lagen om förvaltning avsamfälligheter anvisar, och samfälld mark enligt fastighetsråttsUga gmndsatserskall vara anknuten till vad som utgör enheter enligt gällandefastighetsbildningslagstiftning (se prop. 1973; 160 s. 543 och 590 O fordras enlagregel som - oaktat inlösen skett av samfälligheten, som är en krets personer- gör den inlösta marken fill samfälld för de fastigheter som ägs av deltagarei samfälligheten och omfattas av företaget. Lagrådet föreslår i enlighet meddet sagda att vad i 5 kap. 2 §, 6 kap. 6 § och 7 kap. 3 § upptagits om attinlösen av mark endast får ske till förmån för fastigheter utgår men attprincipen att inlöst mark (varvid avses såväl mark som inlösts i samband medanordnandet av gemensamma anläggningar som mark som inlösts på gmnd av skador)skall vara samfälld för fastigheter bibehålls och kpmmer till uttryck genom enföreskrift som ger den inlösta marken denna karaktär utan att någraöverlåtelser från samfälligheten till fastighetsägarkretsen inom denna behöverske. I detta sammanhang aktualiseras också frågan om detfinns något behov av regler att kostnaderna för inlösen skall fördelas eftersärskild gmnd såsom föreslås i 5 kap. 3 § första stycket, 6 kap. 8 § förstastycket och 7 kap. 4 § första stycket. Dessa bestämmelser vilar på denfömtsättningen att löseskillingen erlagts av endast de deltagare isamfälligheten som äger fastighet. För de kostnader som dessa deltagarebelastats med för inlösen i hela samfällighetens intresse skall deuppenbarligten få göra sig betalda från samfälligheten så att alla deltagarnaslutligt betalar också dessa kostnader efter sitt andelslal. Den föreslagnaordningen synes innebära en omgång, som undviks om inlösen sker avsamfälligheten direkt. Inlösenkostnaderna blir därvid helt jämställda medandra ersättningar och kostnader som föranleds av företaget. Atl iundantagsfall inlöst mark kan representera ett visst värde som kommer defastigheter fill godo, för vilka marken blir samfälld, men inte övrigadeltagare i samfälligheten torde man i allmänhet kunna bortse från. När så intekan ske står möjlighet till buds atl ta hänsyn till förmånen vid bestämmandetav andelstalen. I enlighet med det sagda bör några regler omsärskild fördelning av inlösenkoslnader inte tas upp i lagen. Lagrådet övergår härefter till att behandla desärskilda kapitlen och olika paragrafer i dem. Prop,1981/82:130 295 Avvad som uttalas i skilda sammanhang i remissprotokollet framgår att yttrande densamverkan för utförande av markavvattning som regleras i 5 kap. skall skemellan ägare av fastigheter (och med dem enligt särskilda bestämmelserjämställda; 5 kap. 1 § andra stycket, 5 och 7 §§, 22 kap. 1 §). Nyttjanderättshavareskall däremot inte vara deltagare i de samfälligheter som bildas enligtförslaget. Enligt uttalande av departementschefen i specialmotiveringen till 1§ följer av vad som stadgas i paragrafen att en nyttjanderättshavare, t. ex.en jordbmksarrendator, inte heller kan vara sökande till en markavvattning.Någon sådan slutsats kan emellertid inte dragas av stadgandet. Alt ennyttjanderättshavare skall kunna uppträda som sökande till vattenföretag haruttalats i andra sammanhang i remissprotokollet. Någon generell begränsning avarrendators rätt att få en ansökan prövad torde inte heller vara nödvändig medhänsyn lill förslagets innehåll i övrigt. Om markavvattningen är till nytta förendast den mark som arrendatorn disponerar, synes anledning inte föreligga attvägra honom prövning av fillåtligheten av företaget, om sådan prövning krävsenligt 4 kap. 2 § (jfr 9 kap. 18 och 21 §§ JB). Av de föreslagna bestämmelserna i 5 kap. (1, 2 och5 §§) framgår inte entydigt att nyttjanderättshavare inte kan vara deltagare ien markavvatt-ningssamfällighet. Om såsom synes vara avsett denna möjlighetinle skall föreligga, bör lagtexten utformas så att det klart framgår atlbestämmelserna är tillämpliga endast när ansökan göres av en fastighetsägare.Detta torde lämpligen kunna ske så att etl särskilt stadgande härom upptagesbland kapitlets allmänna beslämmelser. Med en sådan utformning av bestämmelserna omsamfällighetsbildning kommer lagen inte att innehålla några beslämmelser somrör samverkan mellan flera i del fall ansökan om markavvattning göres av ennytljanderättshavare. Det kan ifrågasättas om detta förhållande bör leda tillatt tillstånd vägras om det vid utredningen visar sig att den avnyttjanderätts-havaren sökta markavvattningen blir lill nytta för annan. Skalltillstånd kunna vägras på sådan gmnd torde en uttrycklig bestämmelse vara erforderlig.Skäl torde emellertid kunna anföras för att tillstånd skall kunna ges i dettafall. Någon tvångsanslutning av den som kan ha nytta av företaget blir detemellertid då inte fråga om och nyttjanderätlshavaren får själv heU svara förutförandet och kostnaderna. Skulle flera nyttjanderättshavare sökatillstånd till avvattning av mark som arrenderas av dem blir sökandena, om tillståndges, inte att anse som deltagare i samfällt företag. För ett lämpligt utförandeav markavvattningen får man lita till överenskommelse mellan sökandena ocheljest tillämpa förslagets 3 kap. 8 §. Omfattningen av ett markavvattningsföretag bestämsenligt nuvarande regler i princip genom intressenternas yrkanden, dvs. Prop, 1981/82:130 296 ansökningen,som bara kan avse tortläggning av sökandens egen mark. samtyrkanden av och mot andra markägare om anslutning till företaget (7 yttrande kap. 20 § VL). I motiveringen till de nu föreslagna reglerna finnsuttalanden som kan tyda på att man velat bibehålla nuVarande ordning. Men därfinns också uttalanden av annan innebörd. Och den föreslagna lagtexten harutformats på ett sätt som innebär en väsentlig avvikelse från vad som nugäller. Första meningen i förevarande paragraf innebär sålunda att enmarkägare, som ansöker om ett företag som inte är lill nytta för någon annan,kan påtvinga andra markägare en markavvattning som de inte vill ha. Han skullehärigenom i princip kunna styra markavvattningen i en hel trakt. Det har inteanförts några skäl för att en så betydande omläggning av det nuvarande systemetkrävs för att man skall fä fill stånd rationella markavvattningsföretag. I likhet med vad föreslagil i sittremissyttrande anser lagrådet att stadgandet bör anpassas närmare lillnuvarande ordning som har mycket gammal hävd. Detta kan enklast ske genom attförsta och andra meningarna i den föreslagna texten ersätts med ett stadgandeav följande innehåll; "Ansöker någon om tillstånd till ettmarkavvattningsföretag skall, om det begärs av ägaren till en annan fasfighetoch det prövas lämpligt, företaget utformas så alt det blir till nytta även fördenna fastighet." I övrigt kan den föreslagna lydelsen bibehållas. Vadsom ligger i fömtsättningen att det skall prövas lämpligt framgår avremissprotokollet. Med den av lagrådet förordade lydelsen av paragrafen får detsom därvid sägs tillämpning bara på det fallet att annan än sökanden begärändrad utformning av företaget. Vad som uttalas i det stycke sorti börjar"Om en fastighetsägare ---" saknar relevans om lagrådets förslaggodtas. Såsom lagrådet anfört i det för 5-7 kap. gemensammaavsnittet bör man bibehålla principen att inlöst mark är samfälld för defastigheter som tillhör deltagare och omfattas av vattenföretagel. Vidmarkavvattningsföretag, vari inte alla deltagare är jordägare, skall inlöstmark således bli samfälld endast för de fastigheter som jordägarna innehartrots atl samtliga deltagare är med om att betala löseskilHngen. Eftersomemellertid den inlösta marken regelmässigt inte representerar något värde kandenna ordning knappast anses stötande. Det måsle ses närmast som enredovisningsfråga av praktisk natur, till vilka fastigheter den inlösta markenskall hänföras som samfälld. Om förändringar i kretsen av fastighetsägandedeltagare inträffar under samfällighetens bestånd, bör detta inte återverka påfrågan, för vilka fastigheter den inlösta marken är samfälld. Lagrådetföreslår att i ett tredje stycke av 2 § föreskrivs att inlöst mark är Prop, 1981/82:130 297 samfälldför de fastigheter som, när inlösen sker, ägs av deltagare i samfäl- Lagrådets lighetenoch omfattas av markavvatlningsföretaget. Första och andra styckena i paragrafen kan då - omman väljer den i det för 5-7 kap. gemensamma avsnittet diskuterade lösningenatt samfälligheten får förfoga över tillståndet - ges följande lydelse: "För utförande och drift av företaget utgör deltagarnaen samfällighel. Tillståndet till företaget samt anläggningar och rättighetersom hör till företaget är samfällda för deltagarna. När en samfällighet har bildats gäller vad som idenna lag föreskrivs om fillståndshavare eller ägare av anläggning samfälligheten." Enligt den föreslagna lydelsen av 3 § skall deandelstal som skall ligga till grund för fördelningen av anläggnings- ochdriftskostnaderna mellan deltagarna bestämmas efter vad som är skäligt medhänsyn främst till den nytta var och en har av företaget. I motiveringenutvecklas närmare vad som skall förstås med nytta i detta sammanhang, nämligenfastighetens värdehöjning. Av redogörelsen för praxis vid bestämmandet avbåtnaden vid torrläggning av jordbruksmark framgår att båtnaden genomgående,dvs. oavsett det verkliga förhållandel, beräknas som om markägaren gjort ocksåde följdinvesteringar för täckdikning som behövs för att torrläggningsföretagetskall ge full utdelning. Eftersom redogörelsen för praxis möjligen . kan uppfattassom en anvisning om hur den föreslagna bestämmelsen i 3 § skall förstås, kandet finnas skäl all framhålla att lagtexten ger utrymme också för andra metoderför beräkningen av värdeökningen. I fall då ingen av markägarna gjort några egnainvesteringar i markanläggningar för att dra full nytta avmarkavvattningsföretaget förefaller del ligga närmare till hands att se direktlill den värdehöjning som företaget medför genom tillkomsten av möjligheternaatt förbättra jordbmket än att laborera med värden som om följdinvesteringarnagjorts. I vart fall när det är marknadsvärdets höjning som söks synesinförandel av förutsättningar av hypotetisk karaktär innebära besvärandeosäkerhetsmoment. För bestämmandet av deltagarnas andelstal är det ioch för sig av underordnat intresse vilken värdeökning som väljs somutgångspunkt -värdeökningen på marken med kvarstående behov avföljdinvesteringar eller värdeökningen efter slutförda sådana investeringar -blott värdeökningen bestäms på elt enhefiigt sätt för alla deltagarna. Närtvångsanslutning förekommer skall emellertid - om kostnadsansvaret skall varaolika för olika dellagare och 4§ därför bibehållas - en övre gräns gälla förden tvångsanslutnes andel i kostnaden, nämligen det värde av nyttan som legattill gmnd för beräkningen av delaktigheten. I dessa fall måste följaktligennyttan (= värdeökningen) bestämmas till ell belopp som svarar mot verkligaförhållandet. Atl i sådana fall räkna skillnaden mellan markvärdet iutgångslägel och markvärdet efter genomförda följdinvesteringar som vår- Prop, 1981/82:130 298 deökning (= nytta) ger uppenbarligen etl alltför högt takför den tvångsan- Lagrådets Den del av värdeökningen somberor på den yttrande tvångsanslutnes följdinvesteringar måste lämnas utanförden värdeökning som sätter gränsen för bidragsskyldigheten. och 4§§ blir förekomsten av tvångsanslutning bestämmandeför vilken metod som kan användas för beräkningen av delaktigheten iföretagel i Vad lagrådet sålunda anfört gerinte anledning fill ändringar i den föreslagna lagtexten. Bestämmelserna i 3 och 4 §§ angerinte uttömmande vad som gäller i fråga om fördelningen av kostnaderna förföretagel. Träffar deltagarna överenskommelse i detta avseende skallöverenskommelsen, med viss reservation, läggas till gmnd för beslut. Stadgandehärom har tagits upp i 12 kap. 32 § i förslaget. Det synes emellertid varalämpligare att detta stadgande får sin plats i anslutning till övrigakoslnadsfördelningsbesläm-melser, såsom skett med motsvarande beslämmelser i 6kap. (9§) och 7 kap. (4 § tredje stycket). Lagrådet föreslår att i ett tredjestycke av 3§ upptas följande; "Vad dellagarna har överenskommit omkostnadsfördelningen skall läggas till gmnd för fillståndsbeslutet, omborgenärer med pantrält i de fastigheter som ägs av deltagare och omfattas avmarkavvattningsföretaget medger Om en fastighet--- (förslagets 12 kap. 32 §)-- betydelseför Sist bland kapitlets allmännabestämmelser - såsom 4 § om den särskilda kostnadsansvarsregeln utgår enliglvad lagrådet uttalat i det för 5-7 kap. gemensamma avsnittet - torde upptagasdet vid mbriken till förevarande kapitel föreslagna stadgandet som uteslutertillämpningen av kapitlets beslämmelser om markavvattningssamfälligheter näransökan om maf-. kavvaltning göres av nyttjanderättshavare. Stadgandet kanförslagsvis ges följande lydelse: "Bestämmelserna i 1-3 §§ gäller inte ifråga om markavvattning som söks av annan än ägare av faslighet ellerväghållare." I första stycket av förevarandeparagraf upplages ett stadgande angående åtgärder för vatlenavlopp genom väg.Enligt vad departementschefen uttalar skall vad där sägs, i motsats fill vadsom gäller enligt 7 kap. 7 § VL, inte gmndlägga någon tvångsrätt gentemotväghållaren. Utverkande av tvångsrätt får ske enligt bestämmelserna i 8 kap. 1§ i förslaget. Syftet med stadgandet blir då begränsat fill alt ge väghållarenrätt alt framför dem som utför vattenföretaget ombesörja de nödvändigaåtgärderna. Innebörden av stadgandet kommer inte till klart uttryck i denföreslagna lydelsen, som nära överensstämmer med lydelsen av nu gällandebestämmelse. Avfattningen torde därför böra jämkas. Prop, 1981/82:130 299 Avsikten med förslaget torde vidare vara att, omväghållaren inte själv Lagrådets önskarutföra åtgärderna, dessa får ulföras av dem som ombesörjer mark- yttrande Någon särskild överenskommelse härom skallinte behöva träffas. Lagrådet föreslår med hänsyn tilldet anförda att första stycket får följande lydelse: "Skall förmarkavvattning ett vattenavlopp byggas genom en väg eller ett avlopp genom enväg utvidgas eller fördjupas och vill väghållaren själv utföra åtgärden, harhan rätt därtill." Till följd av att stadgandet i 9 §första stycket inte skall grundlägga någon tvångsrätt, kommer vad som sägs iförsta meningen av förevarande paragrafinte att innebära någon reglering avmarkägarens tvångsrätt. Bestämmelsen i paragrafens andra mening torde därförsåsom obehövlig böra utgå. 6 kap. 1 och 2 §§ Bestämmelser om bildande avbevattningssamfälligheter finns i 2§. Elt särskilt inledande stadgande om attkapitlet innehåller sådana bestämmelser och bestämmelser som ansluter därtilltorde inte vara erforderligt. Förslagets 1 § synes såsom obehövlig kunna utgå. Första stycket i 2 § avser bildandeav bevattningssamfällighet i fall då samtidig prövning sker av fleraansökningar om tillstånd tiU vattentäkt för bevattning. Enligt förslaget skallvattendomstolen kunna som villkor för tillstånd bestämma att tillståndshavarnaskall ingå i en samfällighet. En sådan ordning synes knappast vara lämplig. Åtvarje enskild fillståndshavare överlämnas då att avgöra om han skall uppfyllavillkoret och medverka till att samfälligheten kommer till stånd. a. medföra oklarhet om när bildandet skett och om omfattningen avsamfälligheten. Enligt lagrådets mening bör samfälligheten i enlighet med vaddepartementschefen uttalar i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.12) - bildasgenom domstolens beslut. Om någon tillståndshavare efter beslutet om bildandetav samfälligheten inte vill utnyttja lillståndet och ej ingå i samfälligheten,får han begära omprövning enligt 15 kap. Lagrådet föreslår därför att förstastycket i 2 § - som blir 1 § om förslagets 1 § enligt vad lagrådet förordat utmönstras - ges följande ly delse: "Om flera----- mellan dem, får vid meddelande av tillstånd bestämmas att tillståndshavarna skall utgöra ensamfällighet för sådan fördelning (bevattningssamfällighet).'' I paragrafens tredje stycke tordemotsvarande ändring böra göras, förslagsvis genom att orden "som villkorför tillståndet" får utgå. Enligt förslaget kan såsom nämnts- en samfällighet för fördelning av vattnet bildas när flera ansökningar omfillstånd lill vattentäkt prövas Prop, 1981/82:130 300 ;till en sådan samfällighet kan - om särskilda skäl föreligger - Lagrådets anslutas även den somtidigare fått tillstånd. Någon bestämmelse om yttrande samfällighetsbildningupptas däremot inte för det fall att flera tillstånd till vattentäkt förbevattning meddelas men tillstånden ges successivt för en sökande varje gång.Även i sådant fall torde emellertid behov av fördelning av vattnet kunnauppkomma. De skäl som dikterat förslaget att en tidigare tillståndshavare skallkunna inlemmas i en samfällighet synes därför motivera att en samfällighet kanbildas också i nu avsett fall. En bestämmelse härom lorde kunna upptagas iparagrafens andra stycke som kan fä förslagsvis följande lydelse; "Hartillstånd till vattentäkt meddelats någon och sökes tillstånd till nyvattentäkt för bevattning ur samma vattentillgång, får, om särskilda skälföreligger, vid meddelande av tillstånd bestämmas att tillståndshavarna skallutgöra en bevattningssamfällighet eller, om samfällighet bildas enligt förstastycket, alt den för vilken tillstånd redan har meddelats skall ingå isamfälligheten." I specialmotiveringen till förevarande paragrafförekommer ett par uttalanden som kräver närmare belysning för att intemissförstås. Departementschefen anför sålunda att när ett tillstånd fillvattentäkt gmndas på en nyttjanderättsupplåtelse så åvilar delaktigheten densom är nyttjanderättshavare. Vidare sägs attfastighetsägaren bör ha rätt att träda i nyttjanderättshavarens ställe somtillståndshavare och deltagare, om nyltjanderättsförhållandet upphör. utvecklat under 2 kap. är det tilståndsbeslutets utformning i detsärskilda fallel som är avgörande för hur länge tillståndet gäller; beslutetkan vara avfattat så att tillståndet bara gäller för den nyttjanderättshavaresom sökt tillståndet eller så att tillståndet knyts lill nyttjanderätten somsådan och alltså övergår till ny innehavare av rätten utan vidare prövning. Omnyltjanderättsförhållandet upphör träder fastighetsägaren inte automatiskt insåsom tillståndshavare. Däremot har han naturligtvis möjlighet att ansöka omett eget tillstånd. Så länge en nyttjanderättshavares tillstånd beslårkvarstår i princip också hans delaktighet i samfälligheten. Går tillståndetautomatiskt över på en ny innehavare av nyttjanderätten följer delaktighetenmed. Om nyttjanderättshavaren vill utträda ursamfälligheten och överenskommelse härom inte träffas, upphör hans delaktighetförst sedan beslut om omprövning har meddelats enligt 15 kap. 15 §. Den hänvisningsom departementschefen i detta sammanhang gör till prop. 1973:160 bör avse s.540 f. och 599. Enligl denna paragraf som blir 3 § om förslagels1 § enligt vad lagrådet föreslagit utgår - skall införas möjlighet förvattendomstolen atl föreskriva att gemensamma anläggningar skall inrättas församtliga eller vissa av dem som skall ingå i samfälligheten. I motiveringenlill paragrafen erinras om Prop, 1981/82:130 301 attdet förekommer att som villkor för tillstånd till vattentäkt föreskrivs Lagrådets mätanordningar förkontroll av vattenföringen. Det uttalas vidare att så- yttrande danaanordningar inte omfattas av bestämmelserna i kapitlet men att skyldigheten attutföra och sköta sådana anordningar naturligtvis bör åvila tillståndshavarnagemensamt. Då del knappast kan vara rationellt att de bevattnare, som samverkari samfälligheten, vid sidan av denna etablerar särskilda samverkansformer förhandhavandet av mätanordningarna bör det vara möjligt att göra också dessa angelägenhet för samfälligheten. Något hinder för en sådan ordning synesinle föreligga, vare sig del sker genom att föreskriver deteller genom att samfälligheten själv beslutar det. Såsom utvecklats i specialmotiveringen är delavsikten att skall kunna förordna om gemensamma anläggningar,t. ex. en gemensam intagsledning och pumpstalion för uttaget av vattnet, ocksånär detta påkallas av hänsyn enbart fill motstående allmänna eller enskildaintressen och således oberoende av tillståndssökandenas inställning. Det bör dåför tydlighetens skull framhållas att, som förslaget är uppbyggt, ett sådantförordnande kan meddelas bara i anslutning lill att en bevattningssamfällighetinrättas. Saknas denna fömtsättning lärer det inte vara möjligt alt, om flerasökanden begärt tillstånd till var sin vattentäkt, mot deras vilja få tillstånd gemensamma inlagningsanordningar. För bevattningssamfälligheter kan inlösen av markaktualiseras endast när samfälligheten handhar gemensamma anläggningar.Samfällighetsbildning för fördelning av vatten kan däremot aldrig leda fillatl samfälld mark uppkommer.