prop · G503102 · 1981-12-31 00:00:00 — Utvecklingsländernas rollsom leverantörer av nödvändiga råvaror har rest frågan om förulsällningarna föreffektiva bojkoller som påtryckningsmedel mol industriländerna. I fråga omoljan, den ekonomiskt viktigaste råvaran med stor koncentration lill ell fåtalexportörer, torde dock en rad faktorer tala för att producenlländerna under dennärmaste framliden söker undvika att genomföra en omfattande bojkott. Hot häromkan däremot tänkas som påtryckningsmedel. För andra strategiska råvaror tersig möjligheterna till effektiva karteller eller omfattande bojkotlaktioner änmindre sannolika. Störningar i balansen mellan utbud och efterfrågan kan dockuppstå indirekt genom konflikter och krig. Förekomsten av viktiga råvaror ses isig som ell motiv för supermakternas agerande på olika håll i världen, ochmånga områden med lokala molsällningar i l.ex. Sydväsl-asien och södra vikliga råvaruländer. Oavsett orsakerna lilllokala konflikter kan man, menar kommittén, inle bortse från riskerna altsådana konflikter leder till öppen konfrontation mellan supermakterna. Särskiltgäller detta när vitala intressen står på spel, möjligheterna lill kontroll ärbegränsade och då en snabb händelseutveckling skapar risker för felbedömningaroch överreaklioner. Om endera parten får svårt all göra sig gällande i delursprungliga konfliktområdet och hamnar i akut underiäge, kan någondemonstrativ åtgärd i något annat område företas för all pressa framförhandlingar om vapenstillestånd. På ell sådant eller på andra sått skulleutvecklingen kunna leda lill spridning av ell utomeuropeiskt krig lill . krig i bedömsocksä kunna uppstå direkt ur en lokal konflikt lill exempel lill följd avsådana förändringar inom maktblocken som skulle kunna hota vad supermakternauppfattar som sina centrala säkerhetspolitiska intressen. haremellertid dylika händelser inom elt block inle lett lill ingripande från detandra blockels sida, vilket torde vittna om respekt för varandrasintressesfärer i . En annan orsak lill ökade krigsrisker skulle kunnavara en påtaglig maktförskjutning mellan blocken, genom vilken den mäktigaresuccessivt utnyttjar sUl överlag lill eftergifter, tills den punkt nås då densvagare i desperation ser sig nödsakad lill en kraftig molreaklion. Sammantaget bedömer dockförsvarskommitlén ell medvetet igångsatt krig mellan blocken som fögasannolikt. Härtill kommer dock aU man inle kan utesluta risken all ell krig kanuppstå genom felbedömningar och 1981/82:102 Bilagal Försvarsdepartementet 13 överreaklioneri snabba och komplicerade händelseförlopp. Bedömningar av elt eventuellt krigskaraktär och förlopp är förenat med stora osäkerheter, delvis lill följd avatt maktblocken byggt in en osäkerhet i sina strategiska doktriner, bl. a. isyfte all öka avskräckningseffeklen. Kommittén bedömer att parterna åtminstoneinledningsvis skulle söka föra kriget på konvenlioneU nivå, och all risken förupplrappning lill kärnvapennivå skulle medföra återhållsamhet och i första handbegränsade geografiska framstötar i eller troligare iflankområdena i syfte all pressa fram eftergifter och förhandlingar. Skulle enupplrappning lill kärnvapennivå ske pekar kommittén på alternativet all ocksåen första kärnvapeninsats kan bli starkt begränsad och ha syftet all få stopppå krigshandlingarna och bli inledning till förhandlingar. Risken för fortsattsnabb upplrappning på grund av kaos och sammanbrott i ledningsfunktionen ärdock påtaglig. Intresset alt i ett sådant läge erövra yllerligare territorierskulle förmodligen snabbi avta. För svensk del måsteplaneringen lägga stor vikt vid del förhållandel all en kapplöpning omstrategiska posUioner vid haven i norr och sannolikt i anslutning tillÖstersjöutloppen torde aktualiseras redan i inledningen av elt krig i Europa.Nordiskt område såväl i norr som i söder riskerar således att tidigt bliindraget i krigshandlingarna. Genom all uppfylla förulsällningarna för sintraditionella neulralitetspolilik har dock möjligheter all slå utanförkriget. Vad slutligen gällerrisken för angrepp med kärnvapen mol bedömer försvarskommitlén all ettkärnvapenkrig i sannolikt kommer alt få ett myckel snabbi förlopp fillföljd av successivt allt större vapeninsalser och de oerhörda skadeverkningardessa leder lill. Militära operationer i ett sekundärt område som måstedå rimligen förlora i betydelse. Om lyckats hålla sig utanför kriget idess konventionella fas, är del mindre troligt all landet blir angripet sedankriget har trappats upp. En slutsats av detta är att ell svenskt försvar, somkan avhålla från konventionellt angrepp, bidrar lill all minska riskerna förall blir angripet med kärnvapen. Försvarskommitlénbehandlar den svenska säkerhetspolitikens inriktning och slår åter fasl detgrundläggande mål för säkerhetspolitiken som godkändes av riksdag ochsom bekräftats av 1972 och riksmöten. "Sverigessäkerhetspolitik, liksom andra länders, syftar lill att bevara landelsoberoende. Vårt säkerhelspoUtiska mål bör därför vara all i alla lägen och iformer som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för all inomvåra gränser bevara och utveckla vårt samhälle i politiskt, ekonomiskt,socialt, kulturellt och vatje annat hänseende efter våra egna värderingar, ochi samband därmed utåt verka för inlernalionell avspänning och en fredUgutveckling." 1981/82:102 Bilaga1 Försvarsdepartementet 14 Idetta syfte utformas säkerhetspolitiken genom en samverkan mellanutrikespolifiken, försvarspolitiken, vår politik i internationella nedrustningsfrågor,handelspolitiken saml biståndspolitiken. Säkerhetspolitiken arbetar med olikamedel och med olika tidsperspektiv och tar sig uttryck i åtgärder på följandeområden. Isyfte all främja en fredlig utveckling i världen för en aktiv,långsiktig politik för alt trygga alla nationers självbestämmanderätt ochjämlikhet, för all öka resursflödet till fatliga länders ekonomiska och socialautveckling och för att begränsa rustningarna, hindra kärnvapenspridning ochminska riskerna för kärnvapenkrig. Till att främja freden i och Nordenbidrar i hög grad alliansfria utrikespolitik, fasl och konsekventtillämpad, och en försvarspolitik som främjar låg supermaklsnärvaro i norraEuropa. har spelat en aktiv roll vid den europeiskasäkerhelskonferensen (ESK) och dess två uppföljningsmöten med särskildinriktning pä förtroendeskapande älgärder. Avstor betydelse är också de åtgärder som kontinueriigl i fred skapar förtroendeför den svenska alliansfria politiken. En väsentlig förutsättning för densvenska utrikespolitiska linjen, som inte är internationellt garanterad elleriraklalbunden, är all omvärlden har förtroende och respekt för vår förmåga attomvandla vår alliansfrihet i fred fill neutralitet i krig. Vår politik måstedärför föras med konsekvens och fasthet och får inle skapa vare sig misstroeller förväntningar hos någon av stormakterna. Densvenska säkerhetspolifiken utformas vidare i syfte alt förhindra eller begränsakonsekvenserna av fredskriser och för att avhålla från ekonomisk och annanaggression. En rad åtgärder vidtas för att i fredslid minska samhälletssårbarhet för störningar i vår försörjning från ullandel med viktiga råvaroroch insalsvaror. Andra åtgärder inriktas på alt begränsa konsekvenserna avkrig i vårt närområde. Hit hör åtgärder för all klara en avspärrning, förmågaall avvisa kränkningar av svenskt territorium och skydd mol användning avABC-slridsmedel i vårt närområde. Avcentral betydelse för säkerhetspolitiken är slutligen älgärder som avhållerfrån militär aggression och möter hot om militär aggression. Vårt totalförsvarbör därför även fortsättningsvis utformas sä all del vid kriser och krig iEuropa mellan stormaklsblocken har en sådan styrka, sammansättning ochberedskap all hot, påtryckningar eller angrepp mol inle kan bedömaslönsamt för någon. Om trots alla ansträngningar all slå utanför ändåblir indraget i ett krig, skall alla tillgängliga resurser koncentreras på ellkraftfullt förs var och på en politik som bevarar landels frihet, även om delkommer all innebära svära påfrestningar och umbäranden för hela befolkningen. 1981/82:102 Bilaga 1 Försvarsdepartementet 15 1978års försvarskommitlé har ingående redovisat sina bedömningar av deninternationella utvecklingen. I anslutning därtill har uppmärksammals sådanatendenser som skulle kunna leda till framlida hot mol säkerhet.Utredningen har vidare lämnat förslag lill riktlinjer för den svenskasäkerhetspolitiken och för totalförsvarets fortsalla utveckling. Eftersamråd med chefen för ulrikesdepartemenlel redovisar jag i del följande minbedömning av den internationella utvecklingen och ger förslag fill inriktningav säkerhetspolitiken. Desenaste årens internationella utveckling har präglats av kriser och osäkerhetoch en tilltagande spänning mellan de båda supermakterna. De skärptamolsällningarna dem emellan har medfört alt ösl-väslperspektivel dominerarbedömningen av lägel i världen. Supermakternasbegränsade möjligheter all trots omfattande engagemang kontrollera lokalahändelseförlopp illustreras väl av den senaste tidens utvecklingar iMellanöstern och området kring . Autonomi-förhandlingarna kan komma allhola den vidare Camp David-processen. Det israeliska beslutet all annekteraGolanområdet har yllerligare minskal utsikterna lUl en omfattandefredsuppgörelse i området. Mordel på president visar hur oberäkneligsituationen kan bli genom våldsdåd från en underjordisk opposition. Något slutpå del mer än årsgamla kriget mellan och kan ännu inle skönjas.Samtidigt fortsätter revolutionen i i brutala former som får en återgånglill lugn och fredlig uppbyggnad alt te sig avlägsen. I bedriversedan två år en sovjefisk invasionsslyrka krig mol befolkningen i syfte altsäkra landet åt den regering man med vapenmakt har installerat. Väridens f. n.största flyktingström har blivit en av följderna. I bakgrunden lill dessaakuta konflikter pågår en amerikansk militär uppbyggnad i området kring är att bygga upp en motvikt till de genom afghanislaninvasionenframflyttade sovjetiska positionerna samt all fylla del maklpolifiska tomrumsom ur amerikansk synvinkel har uppstått efter regimskiftet i ochdärmed säkra västländernas vitala oljeförsörjning från Gulfen. Vid sidanav motsättningarna mellan supermakterna bör även andra vikligasäkerhetspolitiska frågor uppmärksammas. Jag delar försvarskommillénslångsiktiga syn på exempelvis nord-sydfrågornas, nedruslningsar-belels ochFörenta Nationernas betydelse. Jag vill särskill peka på den farliga tendenssom nu gör sig gällande hos supermakterna att betrakta de talrika lokalamotsättningarna och konflikterna i Tredje väriden främst i ljuset av sin egenrivalitet. Ehuru supermakternas globala intressen måhända påverkas avflertalet lokala konflikter i världen, kan dessa intres- 1981/82:102 Bilagal Försvarsdepartementet 16 sen-elleröst-västperspeklivet som sådanl-varken erbjuda tillräckliga förklaringar elleracceptabla lösningar pä konflikter och svårigheter i Tredje världen. ISydostasien, och visar utvecklingen hurstormakternas engagemang på grund av strategiska intressen fördjupar lokalakonflikter och förhindrar lösningar som innebär alt berörda folk beredstillfälle att utnyttja sin självbestämmanderätt. IEuropa tilldrar sig utvecklingen i den allra största uppmärksamhet.Militärens beslut att med vapenmakt avbryta demokratiserings- ochliberaliseringsprocessen har skärpt den polska krisen. Användandet av öppetvåld kan inte bidra till en lösning av spänningarna i det polska samhället.Militärens maktövertagande innebär ett bakslag för strävandena att vidmakthållaavspänningens resultat i . Supermakternasvapenarsenaler fortsätter all utvecklas pä ömse håll. Det gäller såväl dekonvenfionella vapnen, vilka förbrukar den helt dominerande delen avstormaktsblockens samlade vapenanslag, som kärnvapenstyrkorna. Träffsäkerhetenhos supermakternas strategiska kärnvapen-syslem har ökat. Delta gäller även förde lunga sovjetiska landbaserade interkontinentala robotarna, som har utrustatsmed ett större antal individuella kärnslridsspetsar. På amerikansk sidafattades beslut om nya strategiska robot- och flygvapensyslem. 1västra har utplacerats det nya robotsystemel SS20. NATO har bl. a. mol denna bakgrund beslutat all utplacera nyaeuroslralegiska kärnvapen, inkl. kryssningsrobotar, ifall de förhandlingar somingick i beslutet inte ger resultat. Förhandlingarna inleddes senhösten 1981.Trots ömsesidiga deklarationer om god vilja all nå resultat, tycks dockparterna stå långt ifrån varandra även i den centrala frågan om vilkavapensystem förhandlingarna skall gälla. Inte heller vid nedrustningssamlalen iGeneve har några resultat kunnat nås om ell fullständigt provsloppsavtal, omkemiska vapen eller några andra frågor på dagordningen. Starkamolsällningar har präglat uppföljningen i av den europeiska säkerhets-och samarbetskonferensen (ESK). Sannolikt får mötet utan konkreta resultatajourneras lill . Därvid får ytteriigare diskuteras omförutsättningar föreligger all sammankalla en europeisk nedrustningskonferens.Sverige har erbjudit sig att slå som värd för en sådan konferens. Någontidpunkt för nya förhandlingar om de sovjetiska och amerikanska strategiskakärnvapensyslemen har ännu inle utsatts, men sådana förhandlingar kan bliaktuella . På amerikanskt håll har sagts all dessa borde syftalill betydande reduktioner av de nuvarande styrkorna. Utvecklingenmol väsentligt förbättrad träffsäkerhet samt säkrare och mer osårbaraledningssystem har lell lill en debatt i väst om de teoretiska möjligheternaför supermakterna att bekämpa varandra genom att utväxla kärnvapenslag. Detekniska förutsättningarna anses ha ökat för att kärn- 1981/82:102 Bilaga 1 Försvarsdepartementet 17 vapnen skulle kunna användas inle blott iavskräckningssyfle genom hot om garanterad förstörelse ulan också för allfaktiskt utkämpa ett kärnvapenkrig. Ehuru det främst är i somoron inför denna teoretiska sårbarhet hos de egna interkontinentala kärnvapnenhar kommit lill uttryck, torde den även gäUa för de sovjetiska landbaseradesystemen, vilka dessutom spelar en relativt sell större roll i den tolalasovjetiska strategiska kärnvapenslyrkan. Hur teoretisk och orealistisk tankenpå all de interkontinentala kärnvapnen kan slås ut än må framstå, har blottamöjligheten haft ell betydande inflytande på den strategiska diskussionen omkärnvapnens funkfion. De nya sovjetiska medeldislansvapnen och NATO-beslulel omnya me-deldistansvapen har bidragit till att utlösa en ny debatt om kärnvapnensroll i . I några europeiska länder har uppstått en rörelse för ellkärnvapenfritt , som bl. a. grundas på allt fler människors reaktioninför kärnvapnens ofattbara förstörelseförmåga och supermakternas oförmåga altkontrollera rustningsspiralen. Det är bl.a. mot den bakgrunden som diskussionenhar förts i om en nordisk kärnvapenfri zon. Den spänning och den osäkerhet som präglar detinlernalionella klimatet f. n. är säledes ett resultat både av olösta politiskaoch ekonomiska konflikter runt om i världen och speciella utvecklingar inomvapenteknologin, som driver på kapprustningen och hotar att undergräva del sällpå vilket avskräckningsbalansen hiltills fungerat. Den militära utvecklingen har också medfört konsekvenserför den säkerhetspolitiska situationen i . Jag delar försvarskommillénsbedömning beträffande del nordiska områdets ökande strategiska betydelse försupermakterna. En orsak härtill är den företagna utbyggnaden av den sovjetiskamarinen och av de baserna på liksom den geografiskakoncentrationen dit av strategiska kärnvapenubätar. Mönstret för sovjetiskamarinövningar har förskjutits västerut mol och Nordafianten. PåNATO-sidan har man bl.a. svarat med alt på norsk begäran i förhandslagratung utrustning för amerikanska marinkårsförband i syfte att underlättaöverföring av förstärkningar till i händelse av krig. Också har stor strategisk betydelse, bl.a. somövnings- och basområde för de sovjetiska sjöslridskraflerna. uttryck förden vikt maktblocken tillmäter är den övervaknings- och övningsverksamhelsom konfinueriigl äger rum där, och som ofta leder lill kränkningar av svensktomräde. Jag delar kommitténs åsikt all supermakternas ökande militära aklivUeli del nordiska området bör ses som ell led i deras bevakande av sina globalaintressen och som en del av den strategiska maktbalansen dem emellan och därförinle kan uppfattas som primärt riktad mol . Utvecklingen kan dock inleundgå all på olika sätt få återverkningar också för del. Därmed ställsstora krav på vår egen förmåga att även i fortsättningen upprällhålla respektenför vårt lands 2 1981182. Prop.1981/82:102 Bilaga 1 Försvarsdepartementet 18 territoriellaintegritet och säkerhetspolitiska linje. Den grova kränkning av svenskt territorialvattenoch svenskt mUitärt skyddsområde som en sovjetisk ubåt sedangjorde sig skyldig tUl utgör en allvarlig påminnelse härom. Jagdelar försvarskommilléns uppfattning att de bakslag som avspän-ningspolilikenråkat ut för inle har inneburit en återgång lill förhållanden som Uknar detkalla kriget under den första eflerkrigsperioden. Supermakternas gemensammaintresse alt undvika en öppen konfrontation med varandra är så starkt attsträvan att begränsa spänningen dem emellan torde komma att ävenfortsättningsvis utgöra elt viktigt inslag i supermaktsrelationerna. Däremotkan jag inte förutse något återvändande till de höga förväntningar som under1970-talels första hälft åtminstone på västsidan omgav avspänningsprocessen.Jag delar också helt kommitténs bedömning att förhåUandel mellan öst och västpå grund av antalet osäkerhetsfaktorer i framfiden kan komma all mer äntidigare präglas av återkommande växlingar mellan skeden av ökade spänningaroch samarbetsförsök. Försvarskommitlénhar övervägt och lämnat förslag lill inriktning av säkerhetspolitiken. Jagansluter mig lill vad kommittén anför i dessa avseenden. Densvenska säkerhetspolitiken präglas av stor kontinuitet, bred politiskenighet och starkt stöd bland landets medborgare. Enigheten omsäkerhetspolitikens grunder är en styrka och en ovärderlig tillgång när delgäller att säkra dess trovärdighet i utsatta lägen. Del mål som riksdagengodkände är 1968 och som har bekräftats av 1972 och riksmöten böroförändrat utgöra grunden för vår säkerhetspolitik. "Sverigessäkerhetspolitik, liksom andra länders, syftar till att bevara landetsoberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål bör därför vara all i alla lägen och iformer som vi själva väljer trygga en nationell handlingsfrihet för all inomvåra gränser bevara och utveckla vårt samhäUe i politiskt, ekonomiskt, socialt,kulturellt och varje annat hänseende efter våra egna värderingar samt i sambanddärmed utåt verka för inlernalionell avspänning och en fredligutveckling." Densvenska säkerhetspolitiken skall bidra lill en fredlig utveckling, lillutjämning av motsättningar och lill större förståelse och mer jämlika förhållandeni världen. Den skall vidare verka för internafionell solidaritet och en världdär även små stater kan hävda sina intressen. Den syftar fill att minska riskenför all dras in i eventuella konflikter och till all värna vårademokratiska friheter och rättigheter i en oberoende stat. Den skall slutligenlindra verkningarna av fredskriser i vårt land. Idetta syfte bör vår säkerhetspolitik allljäml formas genom en samver- 1981/82:102 Bilaga 1 Försvarsdepartementet 19 kanmellan utrikespolitiken, försvarspolifiken, vår politik i inlernalionellanedrustningsfrågor, handelspolitiken och biståndspolitiken. Säkerhetspolitikenarbetar således med olika medel och i olika tidsperspektiv. Dess olika delarmåste anpassas fill varandra i ett samspel. Hur tonvikten läggs vid de skildasäkerhetspolitiska medlen är därför inte en gång för alla givet ulan måstebestämmas med hänsyn lill rådande förhållanden. Vårtlands möjligheter att stå utanför krig och allvarligare konflikter medbibehållen frihet och självständighet bedöms även bäst främjas avett fasthållande vid den alliansfria poUliken syftande lill neutralitet i krig. Den samlade styrkan av desäkerhetspolitiska åtgärderna skall inge omvärlden respekt för viljaatt försvara sill oberoende. Vär förmåga att slå emot påtryckningar och andraaggressiva handlingar skall inle heUer kunna ifrågasättas. De långsiktigalotalförsvarsbeslulen är ett uttryck för vår målmedvetenhet alt värna vårfrihet och vårt oberoende. Den valda politiken ger oss möjlighet attakfivt arbeta för en fredlig värld. En värld i varaktig fredförutsätter respekt för varje nations självbestämmanderätt, social ochekonomisk rättvisa, politisk avspänning och militär nedrustning samtinlernalionelll samarbete. alliansfria politik ger oss särskildamöjligheter att genom en akfiv politik i dessa avseenden främja en fredligutveckling i världen. Hit hör all verka för internationell solidaritet och envärld i vilken även små stater kan hävda sina intressen. bör fortsättaatt verka härför genom ett omfaUande utvecklingsbistånd och slöd försträvandena all upprätta en rättvisare ekonomisk världsordning. Genominriktningen av vårt bistånd kan vi ge elt posifivt bidrag fill inre reformer iutvecklingsländerna och därmed bidra till ökad stabiUtet. Vår aktivapolitik för alt främja rustningsbegränsningar och nedrustning i världen syftarlill all minska spänningen direkt genom lägre rustningsnivåer men ocksåindirekt genom att frigöra resurser för fredlig utveckling. Kravet på reellnedrustning måste i första hand riktas mol de båda stormakterna även om allaländer har ell ansvar. Från svensk sida har vid skilda tillfällen förklaratsall vårt land självfallet skulle delta i en allmänt överenskommen nedrustning,men all vi inle isolerat kan företa en nedrustning av vårt försvar. Delta böräven vara vår inställning. En grundläggande förutsättning förnedrustning är all ingen parts säkerhet sätts i fara. kan bidra medkonstruktiva förslag och ställa resurser till förfogande t. ex. förkontrollåtgärder av olika slag. Deoerhörda kärnvapenarsenalerna och deras snabba både kvantitativa ochkvalitafiva ökning utgör ett av de allvarligaste hoten mot mänskligheten. Värtland fattade för länge sedan sill beslut all avslå från kärnvapen. Ellgrundläggande krav som med all kraft måste drivas från svenskt håll är att allakärnvapenprov stoppas och all nya förslörelsevapen inle får utvecklas,fillverkas eller utplaceras på förband. 1981/82:102 Bilaga1 Försvarsdepartementet 20 enytterligare spridning av kärnvapen måste fortsätta och stormakterna måstehärvidlag aklivi medverka. bör därför forlsälla alt skapa opinion motutvecklingen av kärnvapensyslem och doktriner som kan leda lill risk föranvändning av kärnvapen. Regeringen undersöker i nära kontakt med övriganordiska regeringar om det finns en gemensam grund i våra länder för att skapaen kärnvapenfri zon i som ell led i arbetet på ett kärnvapenfrillEuropa. Tillåtgärderna för all främja en fredligare värld hör medlemskap iFörenta Nationerna. FN är del främsta ullrycket för strävandena alt uppnåkollekliv säkerhet genom ett frivilligt upprättat internationellt system, ochmedverkan och stöd för FN:s arbete bör alltjämt vara en hörnsten i den svenskautrikespolitiken. Genom vår alliansfria politik har vi också särskildaförutsättningar all delta i FN:s fredsbevarande operationer. Utvecklingeni vårt näromräde har ett direkt inflytande på säkerhet. Del är därförnaturligt all vi på olika sätt söker påverka denna utveckling för att främjafred i och . har spelat en aktiv roll vid konferensen omsäkerhet och samarbete i (ESK). Under den andra uppföljningskonferenseni , som präglats av de skärpta motsättningarna mellan supermakterna, harSverige jämte övriga neutrala och alliansfria stater framlagt förslag omytteriigare förtroendeskapande åtgärder på grundval av Helsingforsdokumenlel.Sverige verkar även för alt skall besluta om en europeisknedrustningskonferens och har erbjudit sig utöva värdskapet för en sådankonferens, om enighet härom kan uppnås bland de dellagande länderna. Del nordiska området harsom försvarskommittén redovisat fåll ökad strategisk betydelse.