prop · G50357 · 1981-12-31 00:00:00 — Gruppen har på dennapunkt - liksom på revisorsområdet - gått igenom det material som legat till grund för sådana påståenden.Genomgången ger gruppen anledning understryka att detta material enligtgruppens bedömning varit diffust till sitt innehåll ochinte ger stöd åt de generella påståenden somframförts om advokaters medverkan i organiserad och ekonomisk brottslighet.Under inga förhållanden ger materialet enligt gruppens uppfattningnågot fog för påståenden om att dessa företeelser skulle haspridning bland advokatkårens medlemmar. Gruppen anser likväl, med hänsyn tillvikten av att den rättssökande allmänhetens och myndigheternas tilltro tilladvokaternas yrkesutövning upprätthålls, att den diskussion som förtsmotiverar att man undersöker om den nuvarande ordningen erbjuder tillräckligtskydd mot sådana företeelser. Det finns alltså enligtgruppen skäl att överväga behovet av åtgärder för att motverka att advokater, som i sin yrkesutövning på olika sätt kommeri kontakt med organiserad och ekonomisk brottslighet, självamedvetet eller omedvetet underlättar sådan brottslighet. 1981/82:57 30 emellertidatt det i förlängningen av vad som har sagts också liggeratt en advokat - om han uppfyller sina plikter i denna egenskap - i sin rådgivandeverksamhet motverkar dessa företeelser. Arbetsgruppenhar mot den bakgrund som angetts diskuterat frågor både omadvokaternas yrkesutövning och advokatväsendets organisation. Ett problem som arbetsgruppen funnit angeläget attbehandla rör vad som bör gälla i fråga om en försvarares relationer till den misstänkte.Enligt gruppen bör varje någorlunda väsentlig risk för att försvararen inte står helt fri mot den misstänkteundanröjas. Detta avser såväl tidigare förbindelser med den misstänkte sommellanhavanden under brottmålets handläggning. Arbetsgruppen anser att det bör förhindrasatt försvararen genom samröre med den misstänkte utanför försväraruppdragetkan komma att hamna i ett jävsliknande förhållande till den misstänkte och dennes sak. Vadgruppen här särskilt avser är att förebygga att försvararen blir inblandad i organiserad ochekonomisk brottslighet. understryker gruppen att en reglering på dennapunkt bör ha sådana begränsningar att den inte leder för långt. Arbetsgruppenföreslår sålunda att det i 21 kap. RB införs bestämmelserav följande innebörd: Densom genom råd eller på annat sätt varit den misstänkte behjälplig vidgärningen eller i angelägenhet som har väsentligt samband därmed får intevara försvarare; rätten kan i särskilt fall medge undantag från dennaregel. Densom är försvarare får inte vara den misstänkte behjälplig iandra ekonomiska angelägenheter än sådana som faller inom ramen för försvareteller uppenbarligen saknar samband med gärningen. Prop.1981/82:57 31 Arbetsgruppen har vidare funnit det angeläget attundersöka om man med hjälp av etiska regler kan motverka att advokatergenom t ex rådgivningsverksamhet kan komma att medverka till företeelsermed anknytning till organiserad och ekonomisk brottslighet. Enligt gruppensuppfattning tar de nuvarande etiska regler som styr advokaternas verksamhet,vare sig reglerna kodifierats eller ej, huvudsakligen sikte på förhållandettill klienter och motparter, på domstolsförfarandet och på utomprocessuella förhandlingar.Förhållandet till det allmänna har däremotinte fått någon framträdande plats. Enligt arbetsgruppen visar emellertidadvokatsamfundets disciplinära praxis att samfundet trots avsaknaden avdetaljerade regler ej tvekat att gå fram med stränghet också mot missförhållanden som riktat sig mot det allmänna.Gruppen anser det väsentligt att kodifiera denna praxis. Enligt gruppenbör de vägledande reglerna om god advokatsed kompletterasmed en allmänt hållen etisk regel som tar sikte på bl ajust de situationer, då en advokat kan komma i kontakt med sädanaotillbörliga förfaranden som gruppen avser att motverka. Arbetsgruppenrekommenderar sålunda att komplettera de vägledandereglerna om god advokatsed med uttalanden av följande innebörd: Advokatfår i sin verksamhet inte främja orätt. Han skall avhålla sig från attgenom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka i handling som, enligt vadhan inser eller bör inse, är lagstridig eller uppenbarligen innebär kringgående avlag, vare sig förfarandet riktar sig mot någonenskild eller mot det allmänna. Han skall icke heller aktivt medverka i förber"edelsersom, enligt vad han inser eller bör inse, syftar till sådana handlingar. Vad nusagts innebär inga inskränkningar i advokats rätt och skyldighet att lämnaupplysning om innehållet i gällande rätt. Det medför ej heller skyldighet för denneatt särskilt tillvarata myndigheternas intressen. Prop.1981/82:57 32 Arbetsgruppen har även diskuterat frågan om ökad irisyn i och information om disciplinära verksamhet. Enligt gruppen har denna fråga fått ökad aktualitet mot bakgrund av påståendena i den allmänna debatten om att advokater genom rådgivningsverksamhet medverkat i organiserad och ekonomisk brottslighet. Gruppen understryker vikten av att den rättssökande allmänheten och samhället i övrigt kan förvissa sig om att det finns utvecklade etiska regler som styr advoka ternas verksamhet och att är berett attingripa mot den som gör avsteg från dessa regler. attadvokatsamfundet, disciplinära organ avgjort disciplinärende sombedöms vara av allmänt intresse, bringar sitt ställningstagandetill allmän kännedom. Ett sådant offentliggörande, som inte behöver innehållauppgift om den disciplinära påföljd som kan ha meddelats, skall enligt gruppen skemed beaktande av den tystnadsplikt som samfundets funktionärer haratt iaktta och även i övrigt utan angivande av namn eller andra uppgiftersom är ägnade att röja viss person. attregeringen får möjlighet att utse två ledamöter iadvokatsamfundets disciplirinämnd. Slutligen tar arbetsgruppen upp frågan ommyndigheters kommunikationer med . Vad gruppen här tar sikte på gäller myndigheters hänvändelsetill samfundet Enligt gruppen måste det ligga i både samhällets ochsamfundets intresse att det är väl sörjt för att missförhållanden inom advokatkåren kan upptäckas ochbeivras. För detta ändamål krävs att samfundet får vetskap om de fall i vilkaen advokat kan ha åsidosatt de plikter som åvilarhonom i denna egenskap. Att anmälningar till samfundet huvudsakligen härrör frånklienter medför enligt arbetsgruppen att sådana falldär Prop.1981/82:57 33 allmännaintressen gör sig gällande sällan kommer till samfundets kännedom.Gruppen avser här särskilt företeelser som har anknytning till organiserad ochekonomisk brottslighet. Arbetsgruppenrekommenderar att myndighet, som i sin verksamhet iakttar anmärkningsvärd omständighet ifråga om advokats handlande, fäster uppmärksamhetpå saken. Detta kan enklast ske genom att myndigheten till samfundet översänder enpromemoria, ett protokoll, en dom eller annan handling för kännedom.Arbetsgruppen anser det sålunda väsentligt att en myndighet har möjlighetatt, om myndigheten finner en advokats handlande tveksamt, utan eget engagemangoch ställningstagande lämna samfundet erforderliga upplysningar.Myndigheten blir härigenom inte part i disciplinärende motadvokaten och skall då givetvis inte heller plädera motdenne. Alternativet att göra formell anmälan mot advokat bör emellertid enligtarbetsgruppen också i fortsättningen stå öppen för myndigheterna. |QE|l|g_tilitag_Q5_|DäEiQ9_i_r|ttgg|nggfegi§D Härigenom föreskrivsatt 21 kap. 3 och 7 §§ skall ha nedan angivna lydelse. Vid sin talans förberedandeoch utförande må den misstänkte biträdas av försvarare. Försvarareutses av den misstänkte. Är den misstänkte under eller sinnessjuk ellersinnesslö, utses försvarare av den som har vårdnadenom honom. Har den misstänkte för sig ställt rättegångsombud, anses ombudet som försvarare.Om försvarare äge vad i 12 kap. 2-5 §§ samt 6 § andrastycket är stadgat motsvarande tillämpning. Försvarareutses av den misstänkte. Är den misstänkte under eller sinnessjuk ellersinnesslö, utses försvarare av den som har vårdnadenom honom. Om försvarare äge vad i 12 kap. 2-5 §§ samt 6 § andrastycket är stadgat motsvarande tillämpning.Den får inte vara försvarare som genom råd eller på annat sätt varitden misstänkte behjälplig vid gärningen eller i angelägenhet som har väsentligtsamband därmed; rätten kan i särskilt fall medge undantag från dennabestäm- melse.Har den misstänkte för sig ställt rättegångsombud och är han ej obehörig på grund av vad nu sagts, anses ombudet som försvarare. misstänkte ej utsett försvarare eller avvisas avhonom utsedd försvarare och finnes på grund av sakensbeskaffenhet eller eljest hans rätt icke kunna utan biträdetillvaratagas, skall offentlig försvarare förordnas för honom. Är den misstänkte anhållen eller häktad, skall även eljest, om han begär det,offentlig försvarare förordnas. Försvarareskall med nit och omsorg tillvarataga den misstänktes rätt och idetta syfte verka för sakens riktiga belysning. Försvararebör, så snart ske kan, genom överläggningmed den misstänkte förbereda försvaret. Densom är försvarare får inte vara den misstänkte behjälplig iandra ekonomiska angelägenheter än sådana som faller inom ramen för försvareteller uppenbarligen saknar samband med gärningen. Dennalag träder i kraft den Prop.1981/82:57 36 Arbetsgruppenhar i enlighet med sina direktiv riktat sin uppmärksamhet på vissayrkesgrupper, som kan sägas inta en nyckelställning vid bekämpandetav organiserad och - framför allt - ekonomisk brottslighet. I en tidigarepromemoria- (BRA PM 1978:2) Revisors verksamhet - har gruppen sålunda lämnatvissa förslag och rekommendationer i fråga om revisorernas yrkesutövning. Därefterhar gruppen behandlat frågor som rör advokatverksamheten och advokatväsendet.Genomgången av förhållandena pådetta område harlett fram till vissa förslag och rekommendationer, som redovisas i dennapromemoria. Under arbetets gång har gruppen inhämtat synpunkter från bl a företrädare förSveriges advokatsamfund. 1981/82:57 37 2 Huvuddragen av advokatväsendet Dagenskomplicerade samhälle har för den enskilde medborgaren medfört ett ökat behovav råd och annat bistånd i rättsliga frågor från yrkesmässigt och etiskt väl kvalificerade advokater.Det är sålunda ett samhällsintresse att dessa yrkesutövare står under särskildtillsyn och är underkastade disciplinärtansvar. I fråga om rätten att uppträda inför domstol eller annan myndighet utgåremellertid vår rättsordning, till skillnad från många andraländers, från att det inte skall finnas advokattvång elleradvokatmonopol. I princip gäller alltså att part i rättegång inte är skyldig att låta sig företrädas avadvokat utan själv äger föra sin talan och att part kan företrädas avannan än advokat. Även om det utgör en central del av advokatens verksamhet att företräda vid domstol,t ex som försvarare, innefattar dennes verksamhet också åtskilligaandra uppgifter. Advokatverksamheten är emellertid inte klart definierad i lag ellerannan författning. Av (RB), som innehåller dengrundläggande rättsliga regleringen av advokatväsendet,framgår endast att i advokatverksamheten ingår utförande avtalan inför domstol. Man torde emellertid av förarbetenatill RB kunna dra slutsatsen att till advokatverksamheten är att hänföra allyrkesmässig verksamhet, som går ut på att bistå annan i rättsliga angelägenheter. Förutom uppgiften att uppträda inför domstolingår olika förvaltningsuppdrag, t ex uppdrag som boutredningsmanoch konkursförvaltare, i denna verksamhet. En betydande del avverksamheten består vidare av rådgivning i frågor med rättsliga aspekter, t ex upplysningar om innehållet i gällande rätt. Därvid bör dock påpekas 1981/82:57 38 attävenrådgivning som mer rör en fråga av affärsmässig natur än ett juridiskt spörsmål normaltanses falla inom ramen för advokatverksamhet. I den rådgivandeverksamheten kan advokaten, liksom i sin övriga verksamhet, hamna i situationer avintressekonflikt. Det är sålunda bl a i denna verksamhet som han kan komma ikontakt med sådana företeelser, som har beröring medorganiserad och ekonomisk brottslighet. Avdet sagda framgår att advokatyrket saknar klara gränser.Verksamhet som faller inom ramen för advokatverksamhet kan sålundabedrivas av andra än advokater. Juridiska byråer kaninnehas av personer som inte är advokater eller ens har juridisk utbildning; från t exfirmarättslig synpunkt möter detta ej något hinder. Rådgivning och annat bistånd i rättsligaangelägenheter förekommer också vid sidan av vad som betecknas som juridiska byråer. Åtskilligarevisorer ägnar sig sålunda åt uppgifter av juridisk natur, exempelvis i fråga ombeskattning. Revisorer och advokater verkar alltså delvis inom samma områden. Ocksåjuristerna vid bankernas notariatavdelningar utövar en icke oväsentligjuridisk rådgivningsverksamhet; på grund avsin ställning anses de emellertid förhindrade att utföra talan inför domstolsom ombud för utomstående enskild part. Vidare kan de uppgifter somombudsmän inom organisationerna på arbets-och hyresmarknaden sysslar med, liksom försäkringsbolagensverksamhet i viss mån, sarmnanfalla med de uppgifter som advokater åtar sig. Ifråga om formerna för att bedriva advokatverksamhet kan man peka på att detvid sidan av de privata advokatbyråerna numera också finns allmännaadvokatbyråer, dvs av staten inrättade och drivna advokatbyråer. Detstora flertalet advokater är privatpraktiserande medan andra sålunda ärstatligt anställda. De former i vilka dessa tvåkategorier bedriver advokatverksamhet är i viss mån olika reglerade. Alla advokater ärunderkastade disciplinärt ansvar i sin egenskap av ledamöter avadvokatsam- 1981/82:57 39 fundet.Därutöver är de advokater som är anställda vidde allmänna advokatbyråerna underkastade den reglering som följer avanställning i offentlig tjänst. För dessa advokater föreligger sålunda ettdubbelt disciplinärt ansvar. I sammanhanget börslutligen påpekas att advokater i princip inte ärunderkastade disciplinärt ansvar gentemot förhandlande som faller utanför advokatverksamheten, t ex i privatlivet. Advokatärden som är ledamot av . Samfundetbildades och utgjorde fram , då RB trädde ikraft, enbart en privaträttslig sammanslutning. Genom införandet avRB blev advokatväsendet reglerat i lag. , varsstadgar skall fastställas av regeringen, fick härigenomockså en offentligrättslig ställning. upprätthöllsprincipen om att advokatverksamheten är en fri yrkesutövning. ,som f n () har ca 1 650 ledamöter, har enligt sina stadgar (1 §) till ändamål att till främjande avgod rättsvård upprätthålla en rättrådig och yrkesskicklig advokatkår följa rättsutvecklingenoch verka för att samfundets erfarenhet kommer denna till godo verka för sammanhållning och samförstånd mellan advokaterna. Advokatsamfundetkan sägas ha en dubbel funktion på advokatväsendets område. Dels utövar samfundet verksamhet av offentligrättsligkaraktär. har sålunda anförtrotts t ex prövningen av disciplinära frågor ochfrågor 1981/82:57 40 ominträde i och utträde ur samfundet. Dels har samfundet att tillvarataadvokaternas allmänna yrkesintressen. I detta hänseendefungerar samfundet som ett serviceorgan för ledamöterna i t ex ekonomiska frågor ochfrågor om utbildning och information. När det gällersamfundets verksamhet bör vidare påpekas att samfundet ofta nyttjas som remissorgan. Ikorthet är samfundet organisatoriskt uppbyggt på följande sätt. som utövar tillsyn över advokatväsendet och har att tillse att ledamot såväl vid utförande avtalan inför domstol som i sin övriga advokatverksamhetfyller de plikter, som åvilar honom. , bevakar dess intressen och handhar dess angelägenhetersamt beslutar å samfundets vägnar i alla ärenden, angående vilka det inte bestämts annorlundai samfundets stadgar. Det tillkommer styrelsen sålunda bl a att på förfrågan ellereljest till ledamot avge vägledande uttalande angåendeadvokatverksamhetens utövning, att avge remissyttrande och att på egetinitiativ å samfundets vägnar göra uttalande i lagstiftningsfråga ellerannat ärende av betydelse för rättsutvecklingen eller advokatverksamheten.Styrelsen har vidare att i visst hänseende handlägga disciplinära frågor (se avsnitt 4.2.1). Advokaternasrätt att delta i samfundets verksamhet utövas genom fullmäktige.Fullmäktige väljer samfundets styrelse och disciplinnämnd (angåendedenna nämnd, se avsnitt 4.2.2). Vidare beslutar fullmäktige ombl a advokaternas avgifter till samfundet. Samfundetärindelat i sex lokala avdelningar, var och en med sin styrelse. Advokaternas rätt attdelta i avdelningarnas särskilda angelägenheter utövas på avdelningsmöten. Det ankommer på avdelningarna att bl a utsesamfundets fullmäktige. Prop.1981/82:57 41 Inomsamfundet tillvaratas advokaternas allmänna yrkesintressen i första handav ett särskilt organ, betecknat yrkesrådet, som ärunderordnat styrelsen. Samfundet har vidare ett kansli i . Kanslietleds av samfundets generalsekreterare, som är advokat och anställd avsamfundet. Generalsekreteraren biträds av juristutbildade sekreterare och annanpersonal. Prop.1981/82:57 42 3 Regelsystemet i korthet 3.1 Bestämmelser i lag 3.1.1 Förarbetena till RB Advokatväsendet är, somnyss har nämnts (avsnitt 2.2), reglerat i RB (8 kap.). Under förarbetenatill RB diskuterades olika frågor om advokatväsendets organisation.Processkommissionen uttalade i sitt betänkande (SOU 1926:31) Rättegångsväsendetsombildning, i frågan om till vilket organ man borde förlägga prövningenav ansökan om inträde i den föreslagna advokatföreningen, bl a följande (s219): Då deflesta kompetensvillkoren äro av rent formell natur, kan det synas tämligenlikgiltigt, vem som utövar prövningsrätten. Till domstol bör den emellertid avprincipiella skäl ej förläggas. Därigenom skulle ett avsteg ske frångrundsatsen om advokaternas oberoende ställning i förhållande till domstolarna. Den enklaste och bästa lösningensynes vara, att advokatföreningens styrelse får handhava prövningen.Om avgörandet överlämnas åt offentlig myndighet, måste dennai allt fall inhämta yttrande från advokatföreningensstyrelse. har med ledning av inhämtadeupplysningar från avdelningsstyrelserna de bästa förutsättningarnaför bedömandet av sökandens redbarhet. Då den, som antages tilladvokat, därmed också blir medlem av advokatföreningen,ärdet billigt, att beslutanderätten tillkommer föreningens styrelse. Någon faraför att prövningsrätten ej kommer att utövas opartiskt torde ej föreligga.Kompetensvillkorens övervägande formella natur lämnar ejstörre spelrum för godtycke, och ytterligare garanti vinnes om, på sätt processkommissionenämnarförorda, möjlighet att hos domstol överklagastyrelsens beslut beredes den, vilkens ansökan avslagits. ,som alltså föreslog att prövningen av ansökan om inträde i advokatföreningen skulle anförtros åt föreningensjälv, föreslog också att den disciplinära kontrollen skulle läggas iadvokaternas egna händer. 1981/82:57 43 På denna punkt uttalade kommissionenbl a följande (s 215 f) : Om man uppdrager den disciplinära myndigheten åtadvokaterna själva, kan det förväntas, attkontrollen blir både verksammare och smidigare än med någotannat system. Advokaterna hava mera ännågon utomstående myndighet ett levande och intresseav att ståndets anseende upprätthålles ochhava säkerligen också bättre kännedom om missförhållandena inom yrket, än som kan påräknas hos myndigheterna. Advokaternas uppgift i detta hänseende underlättasväsentligen genom det muntliga ochoffentliga rättegångsförfarandet, vilket i sig självt är ägnat att verka uppfostrande på dem, som föratalan inför rätta. Den disciplinärabestraffningsrätten, överlämnad åt den av framståendemedlemmar av ståndet sammansatta styrelsen för advokaternas egen organisation, kommer att utövas av personer, som i erfarenhet om advokatyrketsolika förhållanden stå framom varje annat organ och därför äga särskilda förutsättningar atträtt utöva sin myndighet. Processlagberedningen föreslogi fråga om tillsynen över advokatväsendeten ordning, som i sina huvuddrag överensstämmer med vad som gäller. I sitt betänkande (SOU 1938:44) Förslag till rättegångsbalk anfördeberedningen sålunda (s 20): Tillsyn över advokatväsendet böri första hand utövas av samfundets styrelse. Styrelsen har att vaka över att advokat i sin verksamhet redbart och nitisktfullgör honom anförtrodda uppdrag och i allt iakttar god advokatsed. Åsidosätter advokatsina plikter, bör det åligga styrelsen att ingripa mot den felande genomatt tilldela honom erinran eller varning och i svårare fall genom att utesluta honom ur samfundet. De allmänna intressen, som äro förknippade med advokaternasverksamhet, äro av den vikt, att de böra äga en målsman utanföradvokaternas egen krets. Denna uppgift synes lämpligen böra förenas med de åligganden, som redan nu tillkommajustitiekanslern i fråga om tillsyn över domstolsväsendet.Beredningen föreslår därför, att justitiekanslern skall ägahos styrelsen påkalla åtgärd motadvokat, som åsidosätter sin plikt, samt att styrelsens beslut må av justitiekanslern överklagas hos högsta domstolen. Den, vars begäran om inträdeavslagits eller som uteslutits ur samfundet, bör ock kunna i högsta domstolen föra talan mot beslutet. Prop.1981/82:57 44 Beredningenuttalade vidare, i anslutning till frågan om klagorätten mot vissa beslut av advokatsamfundetsstyrelse, följande (s 133): Medhänsyn till såväl allmänna intressen som den enskildes rättssäkerhettorde rätt böra finnas att draga vissa beslut avadvokatsamfundets styrelse under domstols prövning. Ur allmänsynpunkt är av betydelse, att envar, som fyller de i lagenangivna kompetenskraven, kan vinna inträde i samfundet; eljest skulle den faran föreligga,att de redan intagna ledamöterna till förfång för den rättssökande allmänheten i eget intresse, koitmie att obehörigt begränsaledamotsantalet. Av lika stor vikt är, att ledamot, som visat sig olämplig somadvokat, ej längre tillåtes att kvarstå i samfundet. Även ur den enskildes synpunkt är angeläget, attsäkerhet vinnes, att ej obehöriga hänsyn göra sig gällande vid avgörande av fråga om hans antagande till ledamot elleruteslutning. Vidriksdagsbehandlingen av prop 1942:5 med förslag till rättegångsbalk godtogs den föreslagna regleringen beträffandeadvokatväsendet. Första särskilda utskottet anförde i sitt utlåtande(1942:2) bl a följande: Debestämmelser, som upptagits i 8 kap., avse icke att tillgodose någotspeciellt advokatintresse. Visserligen få ledamöterna i det föreslagna ensamrätt tilladvokatnamnet, något som dock väsentligen torde utgöra endast ett lagfästande avvad som redan nu på många håll särskilt i domstolarna tillämpas, mengenom den kontroll som advokaterna underkastas torde förslagetsnarare kunna sägas innebära en inskränkning i deras fria yrkesutövning.Huvudsyftet med regleringen av advokatväsendet är att i möjligaste mån säkerställa den rättssökande allmänhetens intresse. Det är, såsomprocesslagberedningen framhållit, av stor vikt att de rättssökande isina rättsliga angelägenheter kunna söka råd och hjälp hospersoner, om vilka de kunna äga visshet att de besitta härför nödigakvalifikationer. Detta syfte torde kunna vinnas därigenom att advokatkåren erhåller enoffentligrättslig organisation och underkastas nödigkontroll. Prop.1981/82:57 45 3.1.2 Bestämmelsernai 8 kap. RB m m Den reglering av advokatväsendet, som infördes då RB träddei kraft, består i allt väsentligt oförändrad . Bestämmelsernaom advokater i 8 kap. RB är i huvudsak följande. Enligt 1 § första stycket skall det för riket finnas ett allmänt advokatsamfund med stadgar som fastställs av regeringen. (utgör enligt 1 §i samfundets stadgar detta allmännaadvokatsamfund.) Av paragrafens andra stycke framgår att benämningenadvokat får. användas endast av den som är ledamot av samfundet; advokattiteln åtnjuter ocksåstraffskydd, se nedan. De närmare kraven för inträdei framgår av 2 §. Till ledamot av samfundet får enligt förstastycket antas endast den som är svenskmedborgare, äger hemvist inom riket och samt avlagt för behörighet tilldomarämbete föreskrivna kunskapsprov (juris kandidatexamen) och förvärvat sådan praktisk utbildning, som föreskrivs i samfundets stadgar.