prop · G50392 · 1981-12-31 00:00:00 — om ansvarighet förnärradio; Regeringen föreslårriksdagen att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. På regeringens vägnar THORBJÖRNFÄLLDIN Medanledning av att regeringen föreslår att verksamheten med närradio skallfortsätta och utvidgas läggs i denna proposition fram ett förslag till lag omansvarighet för närradio. Lagen överensstämmer i allt väsentligt med den lagsom f.n. gäller för försöksverksamheten på området. Den nu föreslagna lagenbygger liksom den tidigare på samma principer som ansvarsreglerna för pressen ochSveriges Radio. 1 sam!. Prop.1981/82:92 2 Lag om ansvarighet för närradio Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller yttrandefriheten i ljudradioprogramsom sänds med stöd av närradiolagen (1982:000). Föreskrifterna i 2 §,5 § andra stycket, 7 § första, tredjeoch fjärde styckena samt 8-9 a §§ radioansvarighetslagen (1966:756) ärtillämpliga på radioprogram som anges i första stycket. Därvid skall vad somsägs om radioprogram, programföretag och radioansvarighetslagen i stället avseprogram som anges i första stycket, sammanslutningar som har tillstånd attsända närradio samt denna lag. 1 frågor som inte behandlas i de angivnaföreskrifterna i radioansvarighetslagen eller i denna lag gäller vad somföreskrivs i andra författningar. 2 § Varje sammanslutning, som avser att sända närradio,skall för program verksamheten utse en programutgivare med uppgift att förebygga yttrande frihetsbrott. Ingenting får sändas mot programutgivarens vilja. Programutgivaren skall vara myndig och ha hemvist iSverige. Han får inte vara i konkurstillstånd. Sammanslutningen skall anmälavem som är programutgivare till den myndighet som prövar frågor om fillståndatt sända närradio. Om den som är utsedd till programutgivare ärbehörig eller om hans uppdrag upphör, skall sammanslutningen utse enny programutgivare. 3 § Sammanslutningen får utse eneller flera personer att vara ersättare för programutgivaren. Föreskrifterna i2 § första och andra styckena gäller också i fråga om ersättare. 4 § Varje sändning av ettradioprogram skall avslutas med uppgift om vilken sammanslutning som sänderprogrammet. Om en ersättare för programutgivaren tjänstgör i dennes ställe,skall uppgift lämnas om vem som tjänstgör. 5 § Den som är anmäld somprogramutgivare är ansvarig för yttrandefrihetsbrott i radioprogram som sändsav sammanslutningen. Den som är anmäld som ersättare är dock ansvarig för ettprogram för vilket han i sändningen av programmet anges vara programutgivare. Om den som är anmäld som programutgivare eller ersättareinte är behörig eller om uppdraget som programutgivare eller ersättare harupphört, vilar det ansvar för yttrandefrihetsbrott som programutgivaren ellerersättaren skulle ha burit i stället på den som är ställföreträdare försammanslutningen. Ansvar för yttrandefrihetsbrott i radioprogram eller förmedverkan till ett sådant brott får inte ådömas någon annan än den som äransvarig enligt första eller andra stycket. 6 § För skada på grund av yttrandefrihetsbrott i ettradioprogram svarar den som enligt 5 § är ansvarig för brottet. 1981/82:92 3 Sammanslutningenär skyldig att ersätta skadan fillsammans med den som är ansvarig för brottet. Skadeståndsskyldighetfår inte åläggas någon annan än den som är ansvarig för skadan enligt förstaeller andra stycket. 7 § Den som enligt 5 § är ansvarig för innehållet i ett radioprogramskall anses ha haft kännedom om innehållet och ha medgett att programmetsändes. 8 § Sammanslutningen skall se till att varje program som sänds spelas inoch att inspelningen bevaras från sändningen. Rätt att kostnadsfrittta del av en sådan inspelning och få en utskrift av vad som har yttrats iprogrammet har 1. justitiekanslern, 2. en enskild som anser att ett yttrandefrihetsbrottmot honom har begåtts i programmet eller att han har lidit skada på grund avett yttrandefrihetsbrott i programmet, om det inte är uppenbart att han inteberörs av programmet på ett sådant sätt att han kan vara målsägande. 9 §Den som uppsåthgen eller av oaktsamhet underlåter att fullgöra någon av sina skyldigheter enligt 8 § döms fill böter eller fängelse i högst . Justifiekanslernär åklagare i mål om ansvar för brott som avses i första stycket. Dennalag träder i kraft , då lagen (1978:480) om ansvarighet iförsöksverksamhet med närradio skall upphöra att gälla. Äldre bestämmelsergäller dock fortfarande i fråga om radioprogram som avses i lagen (1978:479) omförsöksverksamhet med närradio. 1* 1981/82. Prop.1981/82:92 4 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 36 kap. 5 § rättegångsbalkenskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 36 kap 5§' Den som till följd av 2 kap. 1 eller 2 § eller 3 kap. 1 §sekretesslagen (1980:100) eller bestämmelse, till vilken hänvisas i något avdessa lagrum, ej äger lämna uppgift må ej höras som vittne därom utan tillståndfrån den myndighet i vars verksamhet uppgiften har inhämtats. Ej heller må advokat, läkare, tandläkare, barnmorska,sjuksköterska, kurator vid familjerådgivningsbyrå, som drives av kommun,landstingskommun, församling eller kyrklig samfällighet, eller deras biträdenhöras angående något, som på grund av denna deras ställning förtrolls dem ellerde i samband därmed erfarit, med mindre det är i lag medgivet eller den, tillvilkens förmån tystnadsplikten gäller, sarhtycker därtill. Rättegångsombud, biträde eller försvarare må ej höras somvittne om vad för uppdragels fullgörande förtrolls honom, med mindre parlenmedgiver, all del må yppas. Utan hinder av vad i andra eller tredje stycket sägs vareannan än försvarare skyldig alt avgiva utsaga i mål angående brott, för vilketicke är stadgat lindrigare straff än fängelse . Om lystnadsplikt för präst inom är särskiltstadgat. inom annat trossamfund än eller den som i sådantsamfund intager motsvarande ställning må icke höras som vittne om något som hanvid enskilt skriftermål eller under själavårdande samtal i övrigt har erfarit. Den som har tystnadsplikt en- Den som har tystnadsplikt en- ligt 3 kap. 3 § tryckfrihetsförord- ligt 3 kap. 3 §tryckfrihetsförordningen, 9 § radioansvarighetslagen ningen, 9 §radioansvarighetslagen (1966:756), 1§ lagen (1978:480) om (1966:756), 11 §lagen (1981:509) ansvarighet i försöksverksamhet med om ansvarighet för radiolallidningarnärradio eller 11 § lagen (1981:509) eller 1 § lagen (1982:000) om ansva-omansvarighet för radiolallidningar righet för närradio får höras som får hörassom vittne om förhållanden vittne om förhållanden som lysl-som tystnadspliktenavser endast i nadspliklen avser endast i den mån den mån det föreskrivs inämnda det föreskrivs i nämnda paragrafer, paragrafer. Denna lag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller fortfarande i fråga om vittnesförhör med den som hartystnadsplikt enligt 1 § lagen (1978:480) om ansvarighet i försöksverksamhetmed närradio. 'Senaste lydelse 1981:510. 1981/82:92 5 Lagom ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenomföreskrivs att 16 kap. 1 § sekretesslagen (1980:100)' skall ha nedan angivnalydelse. 1§2 Att friheten enligt 1 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen att meddela och offentliggöra uppgifter i vissa fallär begränsad framgår av 7 kap. 3 § första stycket 1 och 2 samt 5 § 1 och 2samma förordning. De fall av uppsåtligt åsidosättande av tystnadsplikt, i vilkanämnda frihet enligt 7 kap. 3 § första stycket 3 och 5 § 3tryckfrihetsförordningen i övrigt är begränsad, är de där tystnadspliktenföljer av 2.3 kap. 3 § tryckfrihetsförord- 2. 3 kap. 3 § tryckfrihetsförord ningen, 9 § radioansvarighetslagen ningen, 9 § radioansvarighetslagen (1966:756), 1 § lagen (1978:480) om (1966:756), 11 § lagen (1981:509) ansvarighet i försöksverksamhet med om ansvarighet för radiotaltidningar närradio eller 11 § lagen (1981:509) eller 1 § lagen (1982:000) om ansva- om ansvarighet för radiotaltidning- righet för närradio ar Dennalag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande ifråga om ansvar för åsidosättande av tystnadsplikt enligt 1 § lagen (1978:480)om ansvarighet i försöksverksamhet med närradio. 2 Senastelydelse 1981:511, Prop.1981/82:92 t Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, , ,, , , , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Föredragande: statsrådet omansvarighet för närradio inleddes en försöksverksamhet med lokaltbegränsade rundradiosändningar, s.k. närradio och när-TV (prop. 1977/78:91, KrU1977/78:24, rskr 1977/78:337). Rätten att sända närradio och när-TV regleras ilagen (1978:479) om försöksverksamhet med närradio. I fråga om yttrandefriheteni försöksverksamheten finns bestämmelser i lagen (1978:480) om ansvarighet iförsöksverksamhet med närradio (prop. 1977/78:144). Denna lag hänvisar i storutsträckning till radioansvarighetslagen (1966:756, ) som i sin tur byggerpå tryckfrihetsförordningen (TE, omtryckt 1979:936). Lagtexten till lagen omansvarighet i försöksverksamhet med närradio bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 1. Uppgiften att anordna försöksverksamheten med närradio ochnär-TV gavs till en kommitté som regeringen tillsatte kort efter riksdagensbeslut om verksamheten. Med ledning av försöksverksamheten skulle kommitténallsidigt utreda villkor och förutsättningar för en ev. permanent verksamhetmed närradio och när-TV. Kommittén, som antog namnet närradiokommit-tén',överlämnade betänkandet (SOU 1981:13) Närradio. Betänkandetinnehåller förslag till dels en ny närradiolag som innebär att närradioverksamhetenpermanentas, dels en ny ansvarighetslag för sändningarna. Förslaget till en nyansvarighetslag bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. 1 Ledamöter: riksdagsledamöterna ,ordförande, och , pressekreteraren ,riksdagsledamoten samt redaktören . Prop.1981/82:92 7 Betänkandet har remissbehandlats. Av de sammanlagt 98myndigheter, organisationer och andra instanser som har yttrat sig överbetänkandet har endast justitiekanslern, hovrätten för ,upphovsrättsutredningen (Ju 1976:02), , Sverigesfrikyrkoråd. i , , , socialdemokrafiska ungdomsdistrikt, ochJärva närradioföreningar. , , de närradiosändande organisationerna i Kumlasamt Scientologikyrkans närradioverksamhet i och särskiltberört förslaget till ansvarighetslag. Chefen förutbildningsdepartementet kommer senare denna dag att föreslå att regeringeninhämtar lagrådets yttrande över förslag som innebär att närradioverksamhetenfår fastare former och successivt vidgas till att omfatta hela landet. I denlagrådsremissen finns en förteckning över samfiiga remissinstanser. För min delvill jag nu ta upp frågan om en ny lag om ansvarigheten för närradion. 2 Tryckfrihetsförordningen och radioansvarighetslagen Bestämmelserna i , som är tillämpliga på sändningarfrån , bygger på om periodiska skrifter ochhänvisar i viss utsträckning fill dessa regler (prop. 1966:156 s. 40 och 44). ITFoch regleras exklusivt i vilka fall straffrättsligt eller skadeståndsrättsligtansvar får utkrävas för missbruk av yttrandefriheten i tryckt skrift resp.radioprogram. En förutsättning för ansvar är att det föreligger ett sådantbrott som anges i 7 kap. 4 eller 5 § TF (1 kap. 3 § TF och 2 § ). Såväl TFsom innebär att i princip bara en person anses straffrättsligt ansvarig förmissbruk av yttrandefriheten. I första hand ansvarar enligt omperiodisk skrift utgivaren av skriften (8 kap. 1 § första stycket) och enligt RALen programutgivare (4 § första stycket). Det finns dock vissa skillnader mellande två ansvarssystemen. I fråga om periodiska skrifter ansvarar i principutgivaren för allt som publiceras, men när det gäller radioprogram förordnas enprogramutgivare för varje särskilt program (3 § första stycket ). En annanolikhet består i att det är möjligt att utse en ställföreträdare, som kanöverta ansvaret, för utgivaren av en periodisk skrift men inte för enprogramutgivare (5 kap. 9 och 10 §§ TF). Vidare gäller att utgivaren av enperiodisk skrift och ställföreträdaren för honom skall anmälas till enmyndighet och anges på varje nummer eller häfte av skriften (5 kap. 4 och 9-11 §§TF), medan programutgivare skall antecknas i ett register, som förs hosprogramföretaget och som är tillgängligt för allmänheten (3 § tredje stycket ). I andra hand ligger det straffrättsliga ansvaret på ägarenav en periodisk skrift resp. den som utser programutgivare (8 kap. 2 § TF och 4§ tredje stycket ). 1** 1981/82. Prop.1981/82:92 8 Den som är straffrättsligt ansvarig har enligt bådaförfattningarna också det skadeståndsrättsliga ansvaret men delar detta medägaren fill den periodiska skriften resp. med programföretaget (11 kap. 1 och 2§§ TF samt 6 § första och andra styckena ). Med ensamansvaret sammanhänger den frihet från straffrättsligtansvar och skadeståndsskyldighet som i allmänhet fillkommer den som lämnar ettmeddelande för offentliggörande i en tryckt skrift eller ett radioprogram ellersom anskaffar uppgifter i sådant syfte (1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TFsamt 5 § andra stycket ). I princip gäller inte heller i övrigt något ansvarför medverkan missbruk av yttrandefriheten (1 kap. 3 § TF och 5 § förstastycket ). Det finns dock vissa undantag från dessa principer (1 kap. 9 § 3och 7 kap. 3 § TF samt 5 § andra stycket ). Både TFoch innehåller bestämmelser som är avsedda att skydda anonymiteten för densom har deltagit vid fillkomsten av en tryckt skrift resp. ett radioprogram (3kap. TF samt 7 § tredje och fjärde styckena, 9 § och 9 a § ). a. tystnadsplikt (3 kap. 3 § TF och 9 §. I den delenkompletteras de av föreskrifter dels i 36 kap. 5 och 8 §§ samt 37 kap. 5 §rättegångsbalken (36 kap. 5 och 8 §§ ändrade senast 1981:510, 37 kap. 5§ ändradsenast 1977:1020), dels i 16 kap. 1§ sekretesslagen (1980:100; omtryckt1980:880, 16 kap. 1 § ändrad senast 1981:511). Reglerna om rättegången i mål som rör missbruk avyttrandefriheten är i stort sett desamma vare sig det gäller yttranden i trycktskrift eller i radioprogram (12 kap. TF och 8 § ). Dessa regler innebär bl.a. att endast vissa tingsrätter är behöriga att ta upp sådana mål, att jury iprincip skall medverka vid avgörandet och att justitiekanslern är åklagare. Den skyldighet att bevara ett exemplar av tryckt skriftsom gäller enligt 4 § lagen (1977:1016) med vissa bestämmelser påtryckfrihetsförordningens område har sin motsvarighet i 6 § förordningen(1967:226) om tillämpningen av radioansvarighetslagen (1966:756), där detföreskrivs att programföretagen inom skall ombesörja upptagningav varje program som sänds. I båda fallen har skyldigheten samband med justitiekanslernstillsyn över att yttrandefriheten inte missbrukas. Det kan tilläggas att ansvarigheten för radiosändningar avs.k. taltidningar för synskadade regleras på ett sätt som ansluter mycket näratill om ansvaret för periodiska skrifter. Regleringen finns ilagen (1981:509) om ansvarighet för radiotaltidningar. Slutligen kan här nämnas att bl. a. frågor om ansvar förinnehållet i tryckt skrift eller radioprogram f.n. utreds av yttrandefrihetsutredningen(Ju 1977:10). Prop.1981/82:92 9 3 Lagen om ansvarighet i försöksverksamhet med närradio Lagen om ansvarighet i försöksverksamhet med närradio (ifortsättningen kallad ansvarighetslagen) gäller yttrandefriheten i ljudradio-och TV-program som sänds med stöd av lagen om försöksverksamhet med närradio (1§ första stycket ansvarighetslagen). För ljudradio- och TV-program används detgemensamma begreppet radioprogram. Eftersomnärradio- och när-TV-verksamheten är avsedd att bedrivas på ett sätt som iväsentliga hänseenden liknar pressens sätt att fungera ansluter reglerna omansvar för program i närradio och när-TV nära till vad som gäller för trycktperiodisk skrift. I det stora hela överensstämmer reglerna i medbestämmelserna om ansvar för innehållet i tryckt periodisk skrift.Regelsystemet i har därför i princip gjorts fillämpligt också på program inärradio och när-TV (1 § andra stycket och 4-6 §§ ansvarighetslagen). I vissa hänseenden gäller emellertid avvikelser från vadsom föreskrivs i . I första hand finns det en skillnad beträffande reglernaom programutgivare. Ansvarighetslagens regler är utformade närmast efterförebild av om utgivare för periodisk skrift. Programutgivareutses sålunda av den sammanslutning som har eller söker tillstånd att sändanärradio. Han har ansvaret för alla program som sänds med stöd av ett fillståndoch blir alltså inte förordnad för varje program för sig. I likhet med vad somgäller för utgivare av periodisk skrift föreskrivs att programutgivaren skallha hemvist här i landet och att han inte får vara omyndig eller i konkursfillstånd(2 § ansvarighetslagen). Det är också möjligt att låta någon annan behörig persontillfälligt överta ansvaret som programutgivare. I TF finns utförliga regler omställföreträdare för utgivare av periodisk skrift. Beträffande närradio och när-TVgäller en något enklare ordning. Programutgivaren kan tillfälligt ersättas meden annan person som utses av den sammanslutning som bedriver verksamheten. Förersättare gäller samma behörighetsvillkor som för programutgivaren. Ett uppdragatt vara ersättare skall vara tidsbegränsat. När den angivna tiden har gått ut,återinträder programutgivaren utan vidare i sina befogenheter (3 §ansvarighetslagen). Reglerna i TF om ansvarig utgivare och i omprogramutgivare syftar att det skall vara lätt för allmänheten att ta redapå vem som är ansvarig för en skrift eller ett program .Även när det gälleransvarigheten för närradio och när-TV har det ansetts viktigt att det utåtframgår klart och otvetydigt vem som bär ansvaret. Det finns därför iansvarighetslagen föreskrifter som ålägger en sammanslutning, som avser attsända närradio och när-TV, en skyldighet att fill den myndighet som prövarfrågor om tillstånd att sända närradio (f.n. närradiokommittén) anmäla vem somhar utsetts till programutgivare eller ersättare (2 § tredje stycket och 3 §första stycket ansvarighetslagen). Allmänheten kan då vända sig till dennamyndighet för att få upplysningar. 1981/82:92 10 Ilagen om försöksverksamhet med närradio finns en bestämmelse som innebär atttillstånd att sända närradio eller när-TV inte får meddelas innan en behörigprogramutgivare har utsetts. En annan bestämmelse tillåter att myndighetenåterkallar tillstånd att sända närradio eller när-TV, om radioprogram sändstrots att varken behörig programutgivare eller ersättare för programutgivarefinns eller trots att anmälan inte har gjorts om vem som är utsedd tillprogramutgivare eller ersättare. Med hänsyn härtill finns det iansvarighetslagen inte några särskilda ansvarsregler för den som underlåter attvid behov se fill att ny programutgivare utses eller att göra föreskriven anmälaneller som lämnar orikfiga uppgifter i anmälan (jfr 5 kap. 12 och 13 §§ TF). Ocksåi ett annat avseende gäller en avvikelse från bestämmelserna i , nämligen ifråga om direktsändningar (1 § andra stycket, 4 § andra stycket och 6 § förstastycket ). Flertalet föreskrifter i är över huvud taget inte tillämpligapå vissa direktsändningar. I fråga om andra sådana sändningar kanprogramutgivarens ansvar flyttas över på de medverkande i ett program.Beträffande närradio och när-TV har det inte ansetts påkallat att ha olikaregler om ansvaret för olika typer av program. Bestämmelserna i angåendedirektsändningar är därför inte Ullämpliga såvitt gäller närradio och när-TV. I6 och 7 §§ förordningen om tillämpningen av radioansvarighetslagen finnsföreskrifter om skyldighet att ombesörja upptagning av radioprogram och attlåta justitiekanslern och allmänheten ta del av sådana upptagningar. Bestämmelserav i huvudsak samma innebörd gäller också för radioprogram i närradio och när-TV(7 § ansvarighetslagen). Underlåtenhetatt iaktta de nämnda skyldigheterna är straffsanktionerad. I likhet med vad somgäller enligt 8-9 a §§ är justitiekanslern åklagare (8 §ansvarighetslagen). 4Förslaget om den fortsatta närradioverksamheten Idet förslag som chefen för lägger fram för regeringensenare denna dag (i fortsättningen kallat förslag)förordas att rätten att sända närradio regleras i en ny närradiolag, som skallersätta den nuvarande lagen om försöksverksamhet med närradio och som skallträda i kraft . Också försöksverksamheten med när-TV avsesupphöra , men frågan om när-TV behandlas inte i förslagetutan chefen för avser att återkomma till den frågan.I den mån avvikelser i övrigt förekommer från den nuvarande lagen torde de inteha någon betydelse för utformningen av reglerna om ansvarighet för närradion. Ifråga om det närmare innehållet i förslag kan följandenämnas. Tillståndatt sända närradio skall kunna ges vissa sammanslutningar, Prop.1981/82:92 11 nämligenlokala ideella föreningar, församlingar inom och obligatoriskastuderandesammanslutningar vid universitet och högskolor. En ny myndighet, närradionämnden,inrättas med uppgift att besluta omsändningstillstånd och villkor för sändningarna samt att utöva tillsyn över närradioverksamheten. (skall svara för myndighetsfunktionen fill dess nämndenbörjar sin verksamhet.) En förutsättning för tillstånd är att programutgivarehar anmälts. Tillstånd skall kunna återkallas av nämnden, om en sammanslutningbryter mot de regler som gäller för dess sändningsverksamhet. Sändningarnai närradio utgör rundradiosändningar, och i princip är radiolagen (1966:755)tillämplig på dem. Det förbud mot förhandsgranskning av radioprogram m. m. somfinns i radiolagen gäller därmed också närradio. I princip har ensammanslutning som har sändningsfillstånd frihet att utforma sina program inomde gränser ansvarighetsregleringen anger. Kommersiell reklam och s.k. sponsringskall dock inte få förekomma, och rätten att sända samma program över flerasändare begränsas. 5Kommitténs förslag till en ny ansvarighetslag Kommitténanser att bestämmelserna om ansvarigheten i en permanent närradioverksamhet börkunna utformas på i huvudsak samma sätt som motsvarande regler förförsöksverksamheten. I ett avseende föreslår kommittén dock en annan lösning,nämligen såvitt gäller ersättare för den ansvarige programutgivaren. F.n. har sammanslutningarna möjlighet att utse en fillfällig ersättare för programutgivarenför en begränsad tidsperiod. Det åligger sammanslutningarna att till närradiokommitténanmäla vem som är ersättare och för vilken fid denne har utsetts. har så gott som alla sammanslutningarna utnyttjat möjligheten attredan från början anmäla en ersättare och har samfidigt genom person- ochkonkursbevis styrkt dennes behörighet. Kommittén har i sina kontakter medsammanslutningarna också erfarit att det har varit vanligt att ersättare hartjänstgjort som programutgivare. Emellertid har endast ett fåtalsammanslutningar anmält under vilka tider som den tillfällige ersättaren hartjänstgjort i den ordinarie programutgivarens ställe. De flestasammanslutningarna tycks ha haft den uppfattningen att det, sedan anmälan hargjorts, har varit tillåtet att låta ansvaret växla utan att varje gång anmäladetta fill kommittén. Det har samfidigt framgått att det finns ett allmäntbehov av att ibland kunna sätta in en ersättare i programutgivarens ställe. uppfattning kan man tillgodose behovet av ersättare genom att införaen ännu mer konsekvent likformighet med utgivaransvaret för periodiskaskrifter. Kommittén föreslår att en sammanslutning skall kunna anmäla enersättare för programutgivaren till närradionämnden, som kontrollerar attbehörighetskraven är uppfyllda. Uppgiften att vara utgivare Prop.1981/82:92 12 skall sedan kunna fördelas mellan de båda utgivarna utannågon ytterligare anmälan till nämnden. För att man ufifrån enkelt skall kunnafå reda på vem som faktiskt ansvarar för en viss sändning skall krävas att denansvariges namn annonseras i varje sändning. I ett eventuellt ansvarsärendefinns därmed uppgiften om den ansvarige utgivaren på referensbandet. Remissinstanserna har inte haft någon invändning motkommitténs förslag att nuvarande ansvarighetsreglering i huvudsak skallbehållas i en permanent lagstiftning. Förslaget att det i varje program skallanges vem som är programutgivare föranleder uttryckligen ingen erinran ellertillstyrks särskilt av justitiekanslern, frikyrkoråd.