prop · G50371 · 1981-12-31 00:00:00 — 1 departementspromemorianredogörs för vad som kan sägas vara gällande rätt pä det området. Några förslagläggs inte fram. Jag finner det mot den bakgrunden inte påkallat att göra någrasärskilda uttalanden i dessa frågor. 2.7.10 Följdändringar i andra lagar Förslaget till ny anställningsskyddslag för med sigföljdändringar även i annan lagstiftning än den som jag redan har berört itidigare avsnitt. Det gäller bl.a. lagar, t.ex. jämställdhetslagen ochföräldraledighetslagen, i vilka det hänvisas till bestämmelserna ianställningsskyddslagen om bl.a. ogihighet av uppsägningar eller avskedanden,skadestånd och preskription av talan. Till den frågan avser jag att återkommaefter det att lagrådets yttrande har inhämtats över förslaget till nyanställningsskyddslag. Anpassningen av de statliga reglerna tas, som jaginledningsvis nämnde, upp för sig. Den nya lagstiftningen föreslås träda i kraft den I april1982. De nya tvingande lagreglerna, t.ex. i 30 och 31 §§ om underrättelse och överläggningi fråga om uppsägning m.m. som rör enskilda arbetstagare samtskadeståndsreglerna i 38 och 39 §§, skall tillämpas på åtgärder som vidtas frändenna tidpunkt. Vad däremot gäller de nya lagregler, som är dispositiva pådet sätt som anges i 2 § andra stycket, är bilden mera splittrad. Päarbetsplatser där det inte finns nägot kollektivavtal över huvud eller där detsaknas kollektivavtal med avvikelser års lag, medför den nya lagensikraftträdande att även de nya dispositiva lagreglerna träder i tillämpning.Frän och med blir det således tillåtet att t.ex. provanställaeller anställa för tillfällig arbetsanhopning på dessa arbetsplatser. 1981/82:71 III Påde delar av arbetsmarknaden som täcks av kollektivavtal om avvikelser ellertillägg till anställningsskyddslag är frågan om de nya lagreglernasförhällande till äldre kollekfivavtalsföreskrifter betydligt mera komplicerad.Beträffande dessa avtal gäller nämligen att de normalt ingår som ett led iavtalen om allmänna anställningsvillkor, vilka i likhet med löneavtalen löperut först /83. Det är en fråga på vilkenman inte kan lämna ett och samma svar för alla situationer i vad mån dessaavtalsföreskrifter om anställningsskydd förfaller eller består i och med denya dispositiva lagreglernas ikraftträdande. Avtalen visar till att bölja medupp en sinsemellan helt olika reglering av anställningsskyddsfrägorna. Gällerdet t.ex. de nya lagreglerna om tidsbegränsade anställningar finns det exempel,å ena sidan, på avtal som inte alls filläter eller endast i mycket begränsadomfattning tillåter anställning för tillfällig arbetsanhopning eller på provoch, ä andra sidan, avtal som går längre med att tillåta tidsbegränsningar ände nya lagreglerna. Genomgående gäller emellertid i fråga om dessakollektivavtalsföreskrifter att de har tillkommit i ett läge när statsmakternatog ställning mot uttryckliga lagregler i detta ämne och hänvisade frågan tillarbetsmarknadsparterna för att lösas i kollektivavtal. gäller andraförutsättningar genom att statsmakterna i samma principfråga har intagit denmotsatta ståndpunkten. Gäller det å andra sidan samma kollektivavtalsföreskrifter om t.ex. turordningar är situationen nu i stort sett densamma sompå den äldre lagens tid. Hurdet rättsligt förhåller sig med giltigheten av de inte utlöpta kollektivavtaleni de olika hänseenden som här har berörts är en tolkningsfråga som får avgörasfrån fall till fall med utgångspunkt inte bara i de förutsättningar som gälldevid avtalets tillkomst och den förändring av dessa förutsättningar som de nyalagreglerna utgör, utan även i en rad andra omständigheter som brukar läggastill grund för domstolarnas avtalstolkning. Och det är en sak som det inteankommer på statsmakterna att ge närmare anvisningar om. Ispecialmotiveringen berörs såväl i anslutning till de olika lagrummen som ianslutning till de särskilda ikraftträdandebestämmelserna de olikaövergångsproblem som i övrigt kan uppkomma. Ienlighet med det anförda har inom upprättatsförslag till Lag om ändring i lagen(1974:13) om vissa anställningsfrämjande åtgärder, Lag om ändring i lagen(1939:727) om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare medanledning av värnpliktstjänstgöring m.m. Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 7. Prop.1981/82:71 112 4.1 Förslaget till lag om anställningsskydd Under denna rubrik har liksom i gällande lag samlats vissaregler av allmän betydelse för de följande bestämmelserna i lagen. 1 I § finnsregler om lagens tillämpningsområde. Förhållandet till regler i annan lagbehand-liis i 2 § första stycket. Till ett nytt andra stycke i 2 § har förts deregler som återfinns i den gällande lagens 3§. 1 den nya 2§ andra stycketfastställs vilka delar av lagen som skall vara att anse som tvingande rätt, iden meningen att avtal inte med giltig verkan skall kunna träffas om avvikelserfrån lagen till arbetstagarnas nackdel, och i vilka delar som lagreglerna ärdispositiva på så sätt att man kan i större eller mindre utsträckning förfogaöver dem genom kollektivavtal på förbundsnivå. Slutligen finns i 3 § vissaregler, som i gällande lag återfinns i 4§, vilka avser beräkning av anställningstidnär partsförhållandet i ett anställningsavtal ändras (t.ex. vid enarbetstagares övergång frän ett företag till ett annat inom en koncern ellernär ett företag byter ägare). Härutöver har gjorts två tillägg till paragrafengenom att vissa bestämmelser i senare avsnitt av lag har förts överdit. I § Denna lag gäller arbetstagare i allmän ellerenskild tjänst. Från lagens tillämpning undantas dock 1. arbetstagare som med hänsyn tdl arbetsuppgifter ochanställnings- vdtkorfår anses ha företagsledande eller därmed jämförlig ställning, 2. arbetstagaresom tdlhör arbetsgivarens familj. 3. arbetstagaresom år anställda för arbete i arbetsgivarens hushåll. 4. arbetstagaresom har anvisats beredskapsarbete eller skyddat arbete. Denna paragraf motsvarar med ett undantag I § i gällandelag. En språklig överarbetning har gjorts. Den allmänna utgångspunkten att lagen gäller för allaarbetstagare i allmän eller enskild tjänst är oförändrad. Att undantag kanföranledas av särskilda regler i annan lag eller i förordning ellerkollektivavtal framgår av 2§. Den ändring sorn har gjorts avser undantaget förarbetstagare med företagsledande eller därmed jämförlig ställning. Det harbehandlats i avsnitt 2.7.1 i den allmänna motiveringen. Där har understrukitsatt undantagsbestämmelsen liksom tidigare skall ges en snäv innebörd. Däranges också all en förutsättning för att en arbetstagare skall anses haföretagsledande ställning skall vara att han eller hon dels harföretagsledande uppgifter och dels är tillförsäkrad löneförmåner ochanställningsvillkor som är normala för företagsledare. 1981/82:71 113 Som framgår av punkten 2 i övergångsbestämmelserna gällerde nya bestämmelserna om undantaget för arbetstagare med förelagsledande ellerdärmed jämförlig ställning endast anställningsavtal som har ingåtts efterlagens ikraftträdande. Beträffande tidigare ingångna sådana anställningsavtaltillämpas även efter ikraftträdandet den äldre lagens bestämmelser. 2 § Finns det i annan lag eUer i förordning som harmeddelats med stöd av lag särskilda föreskrifter som avviker från denna lag,gäUer de föreskrifterna. Avtalär ogiltiga i den mån de upphäver eller inskränker arbetstagarnas rättigheter enligtdenna lag. Genom kollektivavtal som har slutits eller godkänts av en centralarbetstagarorganisation får dock göras avvikelser från 5, 6, 11, 15, 21, 22,24-28. 32, 33, 40 och 41§§. Den närmare beräkningen av förmåner som avses i 12§ samt avvikelser från bestämmelserna i 30 och 31 §§ om den lokalaarbetstagarorganisationens rättigheter får också bestämmas på det sättet. En arbetsgivare som är bunden av ett sådant kollektivavtalfår tillämpa avtalet även på arbetstagare som inte är medlemmar av den avlalsslutandearbetstagarorganisationen men sysselsätts i arbete som avses med avtalet. I denna paragraf föreskrivs fill en början, liksomtidigare, att särskilda lagbestämmelser som avviker från anstäUningsskyddslagenskall tillämpas i StäUet för denna. Sådana bestämmelser finns för den privatasektorn beträffande t.ex. handelsresande. Det mest betydande undantaget taremellertid sikte på tjänstemän med statligt lönereglerade anställningsvillkoroch vissa andra offentliganställda. Lagförslaget har pä den punkten fått enannorlunda lydelse än tidigare, i det att lagförslaget endast anger attavvikande bestämmelser ocksä kan meddelas genom förordning, förutsatt att dennahar meddelats med stöd av lag. Enligt lag gavs redan ianställningsskyddslagen behörighet för regeringen att för vissa offentliganställdameddela avvikande föreskrifter i förordningens form. Inom området för lagen (1976:600) om offentlig anställning() har regeringen getts en generell möjlighet att t.v. utfärda normer ifråga om anställnings- och arbetsvillkor för arbetstagarna (punkt 6 i LOA:söver-gängsbestämmelser). Men denna behörighet gäller bara föreskrifter som intestrider mot kollektivavtal. Den har tillkommit för att undvika störningar imyndigheternas funktioner (prop. 1975/76:105 bil. 2 s. 159). Det har bedömts lämpligast att lagstödet för regeringenskompetens att meddela från anställningsskyddslagen avvikande föreskrifter genomförordning får sin plats i den specialreglering som finns för området i fråga-exempelvis - i stället för bland de allmänna bestämmelsema ianställningsskyddslagen. Det nu berörda undantaget i 2§ första stycket gällerendast i de delar som en annan lag eller en förordning har avvikandebestämmelser. I övrigt träder anställningsskyddslagen in enligt huvudregeln i 1§. Prop.1981/82:71 114 I 2 § andra stycket fastställs vilka regler i lagen som ärtvingande, i den meningen att avsteg till arbetstagarnas nackdel inte fårgöras, och vilka regler som tillåter avsteg genom kollektivavtal, förutsatt attde på arbetstagarsidan har träffats eller godkänts på central nivå.Bestämmelserna i detta stycke motsvarar 3§ i dess gällande lydelse. Enomarbetning har dock gjorts i syfte att förenkla reglema och anknyta tilluttryckssätt frän senare års arbetsrättsliga lagstiftning. I uppräkningen i andra stycket av vilka regler somtillåter avsteg genom kollektivavtal har gjorts en saklig förändring i så måttosom där har tillkommit vissa bestämmelser i 40 och 41 §§ om preskription avtalan. Genom att dessa regler i likhet med vad som gäller för motsvaranderegler i 64 och 65 §§ lagen (1976:580) om medbestämmande i arbetslivet (MBL)blir dispositiva, har arbetsmarknadens parter fått rätt att förfoga över helaregelsystemet för behandling av arbetstvister fränsett de grundläggandebestämmelserna om rättegången. Att också permitteringslönereglerna i 21 § hargjorts dispositiva berörs i specialmotiveringen till detta lagmm. Det bör tilläggas att vissa regler, som gäller förfarandetföre t.ex. uppsägningar och permitteringar (29 §), blir dispositiva i denmening som avses i 4 § MBL i och med att hänvisning sker till den lagen. Påmotsvarande sätt blir 3§ till den alldeles övervägande delen disposifiv, genomatt flertalet lagrum, för vilka paragrafen har betydelse, i sig är dispositiva. Slutligen bör tilläggas att det i rättstillämpningen medtillämpning av sedvanliga avtalstolkningsregler får avgöras i vad mån äldrekollektivavtal, som har tillkommit före den nya lagens ikraftträdande för attreglera frågan om avvikelser från den tidigare lagen, kan tillämpas efterikraftträdandet (jfr prop. 1975/76:105 bil. I s. 520 ff och 540 samt InU1975/76:45 s. 53; se även avsnittet 2.7.11). 3 § Vid tillämpning av II. 15, 22, 25,26 och 39§§ gällerföljande särskilda bestämmelser om beräkning av anställningstid: En arbetstagare, soni byter anställning genom attövergå från en arbetsgivare till en annan, får i den senare anstäUningen tillgodoräkna sig också tiden i den förra, om arbetsgivarna för övergången tillhör samma koncern. Enarbetstagare, som byter anställning i samband med att ett företag eller en delav ett företag övergår från en arbetsgivare till en annan, får tiUgodoräkna sigtiden hos den förre arbetsgivaren när anställningstid skall beräknas hos densenare. Om detsker fiera sådana byten av anställning som avses i I2. får arbetstagaren räknasamman anställningstiderna hos alla arbetsgivarna. Vid tillämpning av 22, 26 och 39§§ får arbetstagarentillgodoräkna sig en extra anställningsmånad för varje anställningsmånad somarbetstagaren har påbörjat efter fyllda . Sammanlagt får arbetstagarendock tillgodoräkna sig högst 60 sådana extra anstålhungsmånader. Prop, 1981/82:71 115 Arbetstagaresom har fått återanstäUiung enligt 25 § skall anses ha uppnått denanställningstid som fordras för rätt till uppsägningstid enligt 11 § andrastycket, besked enligt 15 § och företrädesrätt enligt 25 §. Förstastycket i denna paragraf, som med vissa tillägg och förtydliganden motsvarar 4§ i gällande lag, innehåller vissa regler om tillgodoräkning avanställningstid. Andra stycket innehåller en regel om rätt för äldrearbetstagare att tillgodoräkna sig extra anställningstid, en regel som igällande lag återfinns på flera ställen. I tredje stycket har intagits en regelsom i gällande lag återtlnns i 28 § och som innehåller bestämmelser omanställningstid för arbetstagare som har äteranställts. Innehålleti och de rättsliga tillämpningsproblemen kring 4§ i gällande lag har behandlatsi avsnitt 2.7.2 av den allmänna motiveringen samt i avsnitt 5.6 avdepartementspromemorian. Där har berörts bl.a. den osäkerhet som på vissapunkter vidlåder koncernbegreppet sådant det används i 4§ i gällande lag ochfrågan om ett koncernförhållande skall föreligga för attäldre anställningstid skall få tillgodoräknas. Förstastycket motsvarar som har nämnts 4§ i gällande lag, med de tillägg ochförtydliganden som berörs i den allmänna motiveringen. Under punkt 1 anges uttryckligenatt koncernförhållandet skall föreligga för arbetstagarensövergäng från det ena till det andra företaget (motsvarande), för att äldreanställningstid skall få tillgodoräknas. Förändringar i fräga omkoncernförhållandet under den senare anställningstiden kommer därmed att saknabetydelse. 1 linje därmed ligger att en arbetstagare kan föra med siganställningstid vid flera anställningsbyten, under förutsättning att varjesådant byte är sådant som anges i punkt I eller 2. Detta har uttryckligenslagits fast i punkt 3. Tilläggen och förtydligandena i denna delöverensstämmer med vad som föreslogs i departementspromemorian. Lagtexten ipunkt 2 har dock formulerats om i syfte att klargöra att anställningstid kantillgodoräknas endast i anställning hos den arbetsgivare som övertagitföretaget eller en del av detta. Koncernbegreppet(jfr avsnitt 2.7.2) i 3 § omfattar koncerner enligt definitionerna i I kap. 2§aktiebolagslagen, i den nya I a§ lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar ochi I kap. 1§ den nya lagen (1980:1103) om årsredovisning m.m. i vissa företag(framför allt koncerner med handelsbolag som moderföretag). Vidare omfattardet koncerner enligt banklagstiftningen och koncerner pä försäkringsbolagensområde. Åven koncerner med stiftelser som moderföretag räknas med. Medanknytningen till 1 kap. 1 § årsredovisningslagen blir en koncern med enrörelsedrivande ideell förening som moderföretag koncern även påanställningsskyddsområdet. Annars omfattas inte t.ex. huvudorganisationer ochunderorganisationer som är ideella föreningar av det hithörandekoncernbegreppet. I sammanhanget kan nämnas att frågan om koncernbegreppet påområdet för lagen om ekonomiska föreningar inte är slutbehandlad (jfr prop.1979/80:144 s. Prop.1981/82:71 116 46)och att vissa förändringar kan komma att ske senare, sedan visst pågåendeutredningsarbete har slutförts. Härbör inskjutas att koncernreglerna i den associafionsrättsliga lagstiftningengenomgående syftar enbart pä koncerner, i vilka moderföretaget är svenskt (jfrprop. 1975:103 s. 278 och 1979/80:143 s. 149). På det arbetsrättsliga fältetbehöver inte obetingat detsamma gälla (jfr dock för semesterlagens del prop.1976/77:90 s. 204). Består en koncem av ett utländskt moderföretag med tvådoltert"öretag i finns del inte några skäl att inte tillämpabestämmelserna i 3 § på en arbetstagares övergång från det ena dotterföretagettill det andra. En tillämpning av dessa regler är också möjlig i den omvändasituationen att moderföretaget är svenskt och att ett eller flera dotterföretagär belägna utomlands. En övergång från ett dotterföretag till det svenskamoderföretaget är då underkastad reglerna i 3 §. En annan sak är den allmännabegränsning som ligger i att man inte kan rikta rättsliga anspråk på grundvalav svensk arbetsrättslig lagstiftning mot utländska företag som bedriververksamhet utomlands. En övergång till ett koncernföretag som inte ärunderkastat svensk lagstiftning kan därmed tydligen inte heller leda tilltillämpning av 3 §. I koncernbegreppet ingårej s.k. sidoordnade koncerner och inte heller 50/50-bolag eller konsortier. Pådenna punkt hänvisas också till den allmänna motiveringen. Med övergång frånett koncernföretag fill ett annat syftas på varje sådan övergång, oavsett varinom koncernen de båda företagen befinner sig. Det bör observeras att detliksom inte kommer att finnas någon rätt att tillgodoräkna sig äldreanställningslid vid övergång frän ett statligt ägt aktiebolag till en statligmyndighet, frän ett kommunägt aktiebolag till en ellerfrän stat till kommun och vice versa. Inom den offentliga sektorn finns förövrigt vissa särbestämmelser om tillgodoräknande av anställningstid, som intembbas av de här föreslagna reglerna. Ianslutning till punkt 2 kan erinras om tidigare motivuttalanden (se t.ex. SOU1973:56 s. 56f och prop. 1974:174 s.55), enligt vilka regeln anses tillämpligäven när arbetsgivaren inte är ett företag, t.ex. vid kommunsammanslagningaroch förändringar i huvudmannaskapet för en verksamhet inom den offentligasektorn. Om t.ex. en arbetstagare är anställd i en verksamhet som drivs av enmyndighet eller , skall anställningstiden därtillgodoräknas arbetstagaren även sedan verksamheten har överförts till ettakfiebolag eller en stiftelse. Detbör observeras att tillägg som tar sikte på övergäng av företag eller del avföretag också har gjorts i 21 och 25 §§. Till3 § andra stycket har frän 22 § tredje stycket, 26 § andra stycket och 39 §Qärde stycket i gällande lag förts över en regel om rätt för äldre arbetstagarealt fillgodoräkna sig extra anställningstid. Övert"öringen har gjortsenbart i syfte att förenkla lagtexten redaktionellt (i den gällande lagen finnslikalydande regler på tre olika ställen); någon ändring i sak är inte avsedd. 1981/82:71 117 Till 3 § sista stycket har från 28 § i gällande lag förtsöver en regel som tar sikte på arbetstagare som har fått återanställning enligt25 §. Sädana arbetstagare skall i och med äteranställningen anses ha uppnåttden anställningstid som fordras för vissa rättigheter enligt lagen. Utöver reglerna i 3 § finns inte några särskilda lagreglerom hur anställningstid skall beräknas. Några ändringar utöver vad som följerav ovan angivna ändringar i lagtexten är inte avsedda. Med det undantag somföljer av hur 15 § har konstmerats, kan arbetstagare tillgodoräkna sig anställningstid,oavsett om de har innehaft en tillsvidareanställning eller tidsbegränsadanställning, arbetat pä deltid, varit tjänstlediga osv. Lagreglerna skall ocksåförstås på det sättet att en arbetstagare får tillgodoräkna sig tidigareanställningstid, även om den tidigare anställningen inte har omfattats avlagen utan har avsett t.ex. beredskapsarbete. 4 § Anställningsavtal gäUer tills vidare. Enarbetsgivare får dock träffa avtal om tidsbegränsad anställning i de fall som anges i 5§. Anställningsavtalsom gäller tills vidare kan sägas upp av arbetsgivaren eller arbetstagaren föratt upphöra efter en viss uppsägningstid. En tidsbegränsad anställning upphörutan föregående uppsägning vid anställningstidens utgång eller när arbetet ärslutfört, om inte annat har avtalats eller följer av 6 § första stycket. I 33 §finns särskilda regler om avgång med pension. En arbetstagare får med omedelbar verkan frånträda sinanställning, om arbetsgivaren i väsentlig mån har åsidosatt sina åligganden motarbetstagaren. I de fall som avses i 18 § kan en arbetsgivare genom avskedandeavbryta anstäUningen med omedelbar verkan. Att arbetsgivaren i vissa fall är skyldig att informeraoch överlägga med arbetstagaren och berörd arbetstagarorganisation samt atttillämpa ett visst förfarande i samband med att ett anställningsavtal ingåseller upphör följer av 6, 8-10, 15, 16, 19, 20 och 28-33 §§. I 4 § första stycket slås till en början fast huvudregelnoch presumtionen att anställningsavtal gäller tills vidare. Endast genom attarbetsgivaren och arbetstagaren avtalar om fidsbegränsad anställning och dettaär tillätet enligt 5§ kan huvudregeln sättas ur spel med bindande verkan.Liksom enligt gällande rätt kan dock utöver vad som medges i 5 § en tidsbegränsningbli giltig genom att den har stöd i annan lag eller förordning eller ikollektivavtal (2 §). Huvudregeln om tillsvidareanställning innebär liksomenligt gällande rätt att den som hävdar att ett avtal har avsett något annatmåste kunna visa detta. Vad de otillåtna fallen av tidsbegränsad anställningbeträffar, framgår av lagens konstruktion (36 §) att ett brott mot 4§ förstastycket inte automa- Prop.1981/82:71 118 tiskt leder till att anställningsavtalet blir ogiltigteller ändrar karaktär. För att en otillåtet tidsbegränsad anställning skallövergå i en tillsvidareanställning fordras, antingen att parterna har överenskommitom detta eller att domstol förordnar om den saken pä talan av den anställde. Sålänge detta inte sker, behäller anställningen sin ursprungligen avtaladekaraktär. Som har utvecklats i den allmänna mofiveringen leder detta synsättexempelvis till att en arbetsgivare, som vidhåller att anställningen skallupphöra vid den avtalade anställningstidens utgång, inte kan anses haverkställt ett avskedande med åsidosättande av de särskilda formföreskriftersom finns för den åtgärden. Andra och tredje styckena motsvarar, utan annan sakligändring än den som föranleds av de nya reglerna i 6 § om provanställning,bestämmelserna i 6§ i den nu gällande lagen. I Qärde stycket finns en erinranom att en arbetsgivare i vissa fall måste underrätta, varsla m.m. i samband medatt ett anställningsavtal ingås eller bringas att upphöra. 5 § Avtal om tidsbegränsad anställning får träffas iföljande faU: Avtal , viss säsong eller visst arbete,om det föranleds av arbetets särskilda beskaffenhet. Avtalför som avser vikariat, praktikarbete eller feriearbete. Avtalför , dock sammanlagt högst . om det föranledsav tdlfäUig arbetsanhopning. Avtalsom avser provanställning, om prövotiden är högst . Avtal somgäller för tiden till dess arbetstagaren skall börja värnpliktstjänstgöringeller annan därmed jämförlig tjänstgöring, som skall pågå mer än . Avtalför som avser anställning efter pensionering, om arbetstagaren haruppnått den ålder som medför skyldighet att avgå från anstäUningen medålderspension eller, om någon sådan avgångsskyldighet inte finns, närarbetstagaren har fyllt . I denna paragraf räknas upp de faU i vilka det skall varatillåtet att anställa för begränsad tid. Paragrafen har lag sinmotsvarighet i 5§ andra stycket. Liksom tidigare kan lagbestämmelserna utvidgasoch anpassas genom bestämmelser i kollektivavtal som avses i 2 §. Pä bl.a. detstatligt lönereglerade området finns också anställningar för s.k. relativtbestämd tid liksom s.k. längstförordnanden (se prop. 1974:88 s. 174). Vissasakliga ändringar har gjorts såtillvida som nya fall har förts in i uppräkningeni paragrafen. Dessutom har pä ett par punkter gjorts en jämkning avuttryckssättet i lagen i syfte att lagtexten tydligare än skall återgevad som åsyftas. Enligt 5 §andra stycket lag får avtal om att anställning skall avse ,viss säsong eller visst arbete träffas endast om det föranleds avarbetsuppgifternas särskilda beskaffenhet. Dessutom tillåts avtal för Prop.1981/82:71 119 visstid som gäller praktikarbete eller vikariat.