prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringen föreslår att anta det förslag som hartagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag. I propositionen läggs fram förslag till en ny lag omhemförsäljning. Den ersätter den nuvarande lagen frän , som innehållerbl. a. regler om en konsuments rätt att ångra ett köp vid hemförsäljning inomen vecka från hembesöket (ångervecka). Den nya lagen bygger i stor utsträckning på den nuvarande.En nyhet är emellertid att lagen tillämpas även vid telefonförsäljning och vidhemförsäljning som sker mot kontant betalning, utom då det begärda prisetunderstiger . Vidare skall ångerveckan enligt huvudregeln räknas från detatt konsumenten fick tillfälle att undersöka det köpta godset eller likadantgods. Slutligen skall näringsidkare som anlitar ombud vid hemförsäljning i principvara skyldiga att svara för utfästelser om olika förmåner-bl. a. om rabatt ochgarantitid - som ombudet har lämnat vid hembesöket, på samma sätt som gällerinom den vanliga butikshandeln. I övrigt innebär den nya lagen att reglerna omhemförsäljning förenklas och görs mera lättillgängliga än f.n. Den nya lagen föreslås träda i kraft . 1981/82. Förslag till Hemförsälj ningslag Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag tillämpas då näringsidkare vidhembesök eller vid telefon samtal som utgör led i telefonförsäljning yrkesmässigt säljer lös egendom till konsumenter för huvudsakligen enskilt bruk. Hembesök föreligger då näringsidkaren söker upp konsumenten i dennes bostad eller på någon annan plats där konsumenten inte endast för stunden befinner sig. Lagen tillämpas också då en näringsidkare, under deförutsättningar som anges i första stycket, mot ersättning åtager sig attutföra fortlöpande tjänster i form av underhåll eller tillsyn av egendom,undervisning eller liknande. Lagen tillämpas dock ej, om det pris som konsumentensammanlagt skall betala understiger . Lagen tillämpas inte heller vidförsäljning av livsmedel. 2 § Vad som sägs i denna lag om avtalskall, när konsumenten har lämnat ett anbud till näringsidkaren som denne integenast har tagit ställning till, i stället gälla anbuder. 3 § Avtalsvillkor som i jämförelsemed bestämmelserna i denna lag är fill nackdel för konsumenten gäller inte motdenne. Näringsidkarens informationsskyldighet m. m. 4 § När avtal ingås vid hembesök, skallnäringsidkaren lämna konsumenten en handling där denne informeras om innehållet i denna lag. Konsumenten skall skriva under ett exemplar av handlingen som bekräftelse på att han eller hon har tagit emot den. Den informationshandling som överlämnas till konsumenten skall vara åtföljd av en blankett, som denne kan använda för att utöva sin ångerrätt enligt 6 §. När avtal ingås vid telefonförsäljning, skallnäringsidkaren senast fill konsumenten lämna eller sända enbekräftelse av vad som har avtalats, fillsammans med den handling och denblankett som avses i första stycket. Den handling och den blankett som avses i första och andrastyckena skall överensstämma med formulär som fastställs av regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer. 1981/82:40 3 5 §Om föreskrifterna i 4 § inte iakttas, är konsumenten inte bunden av avtalet. Villkonsumenten att avtalet skall återgå enligt första stycket, skall han eller honunderrätta näringsidkaren om detta från det att avtalet ingicks.Annars har konsumenten förlorat sin rätt att kräva att avtalet skall återgå. 6 §Konsumenten har rätt att frånträda ett bindande avtal (ångerrätt) genom att lämna eller sända ett skriftligt meddelande om detta till näringsidkaren inom från den dag som anges i 7 § (ångervecka). Frånträderkonsumenten ett anbud som avses i 2 §, förfaller ett avtal som har träffatsgenom att anbudet har antagits. 7 §Vid köp av lös egendom börjar ångerveckan löpa den dag då konsumenten fick tillfälle att undersöka godset eller likadant gods, dock tidigast den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten fill hända. Vidavtal om en fortlöpande tjänst börjar ångerveckan löpa den dag då de handlingarsom avses i 4 § kom konsumenten fill banda. Detsamma gäller vid köp av lösegendom, om näringsidkaren skriftligen har kommit överens med konsumenten omdetta i fall då 1. godset har tillverkats eller väsentligt ändratsefter konsumentens särskilda önskemål, eller 2. det, med hänsyn till att godset är skrymmande ellerav någon annan liknande anledning, inte skulle vara rimligt att ångerveckanbörjar löpa först då konsumenten fick tillfälle att undersöka godset ellerlikadant gods. 8 §Konsumenten får vid köp av lös egendom utöva sin ångerrätt endast om det gods som han eller hon har tagit emot hålls i väsentligen oförändrat skick. Detta gäller dock inte, om godset har förstörts eller förändrats på grund av något åtgärd som har varit nödvändig för att undersöka godset eller på grund av någon omständighet som inte kan hänföras till konsumenten. Verkanav att konsumenten utövar sin ångerrätt 9 §Om konsumenten vid köp av lös egendom utövar sin ångerrätt, skall det gods som han eller hon har tagit emot hållas tillgängligt på den plats där det har tagits emot. Godset får dock hållas tillgängligt på någon annan plats som konsumenten anvisar, om näringsidkaren utan olägenhet kan hämta det där. Har godset sänts tillkonsumenten med post skall denne sända tillbaka godset på samma sätt, underförutsättning att näringsidkaren tillhandahåller Prop.1981/82:40 4 en lämplig förpackning och att konsumenten inte behöverlägga ut för returporto. 10 § Om konsumenten vid köp av lös egendom utövarsin ångerrätt, skall näringsidkaren lämna tillbaka vad konsumenten har betalt. har rätt att behålla godset till dess att näringsidkaren fullgör denna skyldighet. Om näringsidkaren i fall som avses i 9 § första stycketinte hämtar godset från den dag när ångerveckan började löpa,tillfaller godset konsumenten utan ersättning. Detsamma gäller omnäringsidkaren i fall som avses i 9 § andra stycket inte lämnartillbaka vad konsumenten har betalt. 11 § Om konsumenten vid avtal om en fortlöpandetjänst utövar sin ångerrätt, skall näringsidkaren lämna tillbaka vad konsumenten har betalt. Behörigheten för näringsidkarens ombud 12 § Anlitar näringsidkaren ett ombud, skall denne alltidanses behörig att handla på näringsidkarens vägnar när det gäller att ingåavtal som avses i denna lag, att utfästa förmåner som är avsedda att ingå i ettsådant avtal samt att ta emot betalning för näringsidkarens räkning.Näringsidkaren kan inte till nackdel för konsumenten inskränka dennabehörighet. Om handelsagenter och handelsresande finns särskildabestämmelser i lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande. Denna lag träder i kraft . Genom lagen upphävs lagen (1971:238) om hemförsäljning m. m.I fråga om avtal som har ingåtts före ikraftträdandet gäller dock äldrebestämmelser. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , ,, , Lagrådsremiss med förslag till hemförsäljningslag Lagen (1971:238) om hemförsäljning m. m. trädde i kraftden . Dess syfte är att bereda konsumenter ett skydd, bl. a. en rättatt ångra sig, när de har köpt något vid hemförsäljning. Lagen gäller dock intehemförsäljning som sker mot kontant betalning och inte heller försäljning pertelefon. Dessa undantag har efter lagens ikraftträdande satts i fråga imotioner till 1972 och riksmöten. Även konsumentombudsmannen (KO) harår 1972 föreslagit att ytterligare åtgärder vidtas för att bereda konsumenternaett bättre skydd vid hemförsäljning. tillkallades särskilda sakkunniga' för att seöver lagstiftningen om hemförsäljning. De sakkunniga, som antog namnet hemförsäljningskommittén,avlämnade betänkandet (SOU 1979:76) Ny hemförsäljningslag.Betänkandet har remissbehandlats. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels ensammanfattning av betänkandet som bilaga I, dels de lagförslag som läggs fram ibetänkandet som bilaga 2, dels en förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av remissyttrandena som bilaga 3. Beträffande nuvarandesvenska och utländska förhållanden samt utredningens närmare övervägandenhänvisas till betänkandet. I lagstiftningsärendet har överläggningar ägt rum medföreträdare för de danska, finländska och norska justitiedepartementen. ' Generaldirektören , ordförande, professorn ,civilekonomen , direktören och ombudsmannen . Experter: direktören , rådmannen , byråchefenLaila och departementssekreteraren . Underdet senaste årtiondet har ett omfattande reformarbete pågått inom köprätten isyfte att stärka konsumenternas ställning i förhållande till näringsidkarna.Som ett led i dessa strävanden tillkom lagen (1971:238) om hemförsäljning m. m. 1971års hemförsäljningslag innebär att en konsument som vid hemförsäljning harköpt en vara eller beställt en fortlöpande tjänst kan ångra sig inom en veckafrån hembesöket, dvs. frånträda köpet eller tjänsten utan att ange något skäl.Lagen gäller endast vid hemförsäljning som sker vid ett personligt besök hoskonsumenten. Telefonförsäljning är alltså undantagen. Lagen tillämpas inteheller vid hemförsäljning som sker mot kontant betalning. Dessaundantag från hemförsäljningslagen diskuterades ingående vid lagens tillkomst.Det underströks då att utvecklingen på området borde följas med uppmärksamhet.Frågan återkom i motioner till 1972 och riksmöten, då man ifrågasatteom inte tiden var mogen för en översyn av lagen (mot. 1972:163, 1972:318 och1973:274 samt LU 1972:5 och 1973:4). År1973 tillsattes hemförsäljningskommittén. Kommittén fick till uppgift attöverväga möjligheterna att utvidgahemförsäljningslagen till att omfatta ocksåtelefonförsäljning och hemförsäljning mot kontant betalning. I kommitténsuppdrag ingick även att ta upp andra lagstiftningsfrågor om hemförsäljning iden mån det fanns ett reformbehov. Kommitténhar i betänkandet (SOU 1979:76) Ny hemförsäljningslag lagt fram flera olikaförslag till ändringar och kompletteringar av den gällande hemförsäljningslagen. skulle konsumenternas situation vid hemförsäljning förbättrasavsevärt, om de i förväg fick ta ställning fill om de vill ta emot säljbesök ihemmen. Inom kommittén har dock åsikterna i denna fråga brutit sig. En ledamotavstyrker varje form av aviseringsskyldighet för säljaren. Av övriga ledamöteranser två att den som bedriver hemförsäljning inte skall få besöka konsurrientenutan att först ha aviserat sitt besök och fått konsumentens bekräftelse på attbesöket accepteras. Ytterligare en ledamot föreslår att säljaren skall varaskyldig att avisera planerade besök men anser inte att det dessutom skallkrävas att konsumenten uttryckligen har gett sitt samtycke för att ett besökskall få ske. Slutligen föreslår en ledamot en aviseringsregel som innebär att aviseringbara skall ske inom vissa branscher eller när det gäller vissa varutyper. Lagenstillämpningsområde bör enligt kommittén utvidgas till att omfatta dels avtalsom träffas' pér telefon, dels avtal där varan vid hemförsäljning betalaskontant. Vidare föreslås ändrade regler för beräkningen av den ångerfrist somen konsument har vid hemförsäljning. För att reglerna om hemförsäljning skall bli enklare och mer lättfattliga harkommittén utarbetat ett förslag till en ny hemförsäljningslag. Enmajoritet av remissinstanserna anser att det finns behov av reformer för attstärka konsumentskyddet vid hemförsäljning. Några menar dock att detta bör skedels genom ökad konsumentupplysning, dels med stöd av den nu gällandelagstiftningen om hemförsäljning. Samtligaremissinstanser har ingående diskuterat frågan om en aviseringsskyldighet vidhemförsäljning. Tanken på en sådan skyldighet stöds framför allt av en delinstanser som kan sägas representera konsumenterna. Däremot är företrädarna förnäringslivet starkt negativa, liksom bl. a. ,, kommerskollegium och . Som enhuvudpunkt i krifiken anförs att en aviseringsskyldighet skulle medföra såstora kostnadsökningar och omställningsproblem att det i många fall inte blevmöjligt att fortsätta med hemförsäljning. En avveckling av försäljningsformenskulle därför få konsekvenser för sysselsättningen. Företrädare fornäringslivet menar att en aviseringsskyldighet i praktiken är liktydig med ettförbud mot hemförsäljning. bör hemförsäljning som distributionsform få tävlaom konsumenterna på sådana villkor att den inte hämmas mer än vad som ärnödvändigt för att undvika missbruk. Liknande synpunkter framförs avmarknadsdomstolen, som också framhåller att det inte förekommer någotmera omfattande missbruk vid hemförsäljning. Enligtflera remissinstanser skulle en aviseringsplikt strida mot gällande principerom näringsfrihet och konkurrensneutralitet. Det har också ifrågasatts om inteen aviseringsregel skulle innebära en otillåten begränsning av den friaspridningsrätten enligt tryckfrihetsförordningen. När detgäller kommitténs övriga förslag är de flesta remissinstanserna på det helataget positiva och menar att förslagen kan läggas till grund för lagstiftning.Flertalet instanser tillstyrker sålunda förslaget att lagen även skall omfattatelefonförsäljning och hemförsäljning mot kontant betalning. Några avnäringslivets organisationer menar dock att frågan om ångervecka vid kontantköpbör anstå i avvaktan på en lösning av frågan om öppet köp och på resultatet avdet arbete som bedrivs av konsumentköpsutredningen (Ju 1977:13). För vill jag till en början understryka att hemförsäljningsverksamheten sedanlänge har fyllt en funktion. Denna försäljningsform har snarareökat än minskat i betydelse i och med att utvecklingen har gått mot storabutiksenheter och stark koncentration till tätorterna som mindrebutiker i glesbygden successivt har försvunnit. Säljbesök i hemmen kan ocksåvara en fördel för de konsumenter som har svårt att uppsöka fasta butiker, t.ex. på grund av rörelsehinder eller dåliga kommunikationer. Hemförsäljning ärvidare överlägsen andra försäljnings- Prop.1981/82:40 8 former i fall då varan är av sådan art att den kan behövademonstreras på den Allmänna utgångs- plats där konsumenten skall använda varan. Försäljning i hemmet innebär emellertid också nackdelarför konsumenterna. Försäljningsformen som sådan kan otvivelaktigt göra detsvårt att fatta riktigt avvägda köpbeslut. Vid hemförsäljning har konsumenten iallmänhet sämre möjligheter än vid butiksköp att jämföra pris, kvalitet ochservice i fråga om konkurrerande produkter. Vidare befinner sig konsumenten vidhemförsäljning ofta i ett underläge gentemot säljaren, eftersom han eller honkanske inte har planerat något köp och därför kan ha svårt att stå emot ensäljare när denne börjar redovisa alla försäljningsargument. Till detta kommeratt en del konsumenter upplever denna säljform som ett besvärande intrång iprivatlivet. Erfarenheterna visar att de flesta företag som i dagbedriver hemförsäljning lojalt tillämpar hemförsäljningslag. Deallvarliga brister i konsumentskyddet som tidigare fanns på detta område haralltså numera till stor del undanröjts. Även annan lagstiftning, såsommarknadsföringslagen (1975:1418) och lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor (avtalsvillkorslagen), har medverkat till en sanering avhemförsäljningsmarknaden. Enligt min mening finns det skäl att nu gå vidare ochytterligare förbättra skyddet för konsumenterna vid hemförsäljning. Den fråga som kommittén har fäst störst betydelse vid ärom man bör införa en skyldighet för dem som bedriver hemförsäljning att aviseraplanerade hembesök. I likhet med de flesta remissinstanserna anser jagemellertid att det skulle föra för långt att införa en sådan skyldighet, vilkensannolikt skulle allvarligt försvåra möjligheterna att över huvud taget bedrivahemförsäljning. Jag återkommer närmare till denna fråga i avsnitt 2.2. I övrigt synes kommitténs förslag väl avvägt. a. förslaget att lagen också skall omfatta telefonförsäljning ochhemförsäljning mot kontant betalning. Även om tekniska och sakliga ändringar ärpåkallade på vissa punkter, anser jag att förslaget i stort kan läggas tillgrund för lagstiftning. De nya reglerna bör, som kommittén har föreslagit, tasin i en ny hemförsäljningslag som får ersätta lag. Kommittén har vidare enligt sina direktiv övervägt om man,utöver nya civilrättsliga regler om hemförsäljning, bör införa straffrättsligaregler eller regler om näringsförbud för att komma till rätta med företag sommissbrukar hemförsäljningsformen. Kommittén har dock ansett att det inte finnsskäl att införa sådana regler. Kommittén har även diskuterat om det finns behovav tvingande lagregler om öppet köp vid konsumentköp i allmänhet men inteheller här funnit det påkallat med lagstiftning. De uppfattningar som kommitténsålunda fört fram har i allmänhet lämnats utan erinran underremissbehandlingen. Jag återkommer till dessa frågor i avsnitten 2.7 och 2.8. 1981/82:40 9 I detta sammanhang vill jag ta upp en fråga somkommittén inte har Skyldighet för säl-berört i sitt betänkande. Denna försäljnings- jun' »Il avisera form har vissalikheter med hemförsäljningen. En väsentlig skillnad är dock hembesök? attdet vid postorderförsäljning är konsumenten som tar det första initiativet tillett köp. finns det inte i någon särskild civilrättslig regleringav postorderförsäljningen. I och däremot har man en gemensam reglering av de båda försäljningsformerna. Även i överväger manf. n. en sådan gemensam reglering. I har konsuinentverket efter förhandlingar medföreträdare för den berörda branschen utfärdat riktlinjer förmarknadsföringen vid postorderförsäljning. Dessa riktlinjer är närmast avnäringsrättslig karaktär. Det finns anledning anta att riktlinjerna kommer attiakttas av flertalet postorderföretag. F. ö. tillämpar företagen iallmänhet en ordning som innebär att konsumenten har en ångerrätt. Med hänsyntill detta anser jag att frågan om en lagreglering av denna försäljningsformåtminstone tills vidare bör anstå. 2.2 Skyldighet för säljare att avisera hembesök? Ingen skyldighet för försäljare att avisera hembesök. Kommittén: Olika förslag förs fram, av vilka de flesta gårut på en aviseringsskyldighet i någon form (se avsnitt 2.1 samt betänkandet s.38-39, 89-91, 93-108 och 193-200). Remissinstanserna: Övervägande negativ kritik framställsmot tanken på en aviseringsskyldighet (se bil. 3 avsnitt 1 och 3). Skäl för departementsförslaget: hemförsäljningslagskyddar den konsument som vid ett hembesök har avgett ett bindande anbud ellerträffat en överenskommelse om att köpa en vara eller förvärva en fortlöpandetjänst. Skyddet består framför allt i att konsumenten har rätt att ångra siginom (ångervecka). I detta lagstiftningsärende har uppkommit frågan om intekonsumenten behöver ett skydd redan i ett tidigare skede. Diskussionen hargällt om säljaren bör åläggas att i förväg underrätta konsumenten om ettplanerat hembesök. Genom en sådan aviseringsskyldighet skulle man undvika detöverraskningsmoment som kan uppstå när en säljare oanmäld besöker konsumenten idennes hem och som kan medföra att konsumenten överrumplas att köpa något somhan eller hon egentligen inte har behov av. Särskilt starkt skulle skyddet bli för konsumenten, om en aviseringsskyldighetav detta slag kombineras med ett krav på att ett hembesök får företas endast om konsumenten i förväg uttryckligen samtycker tillbesöket. På så sätt skulle man kunna få i huvudsak samma förutsättningar somvid ett butiksköp för att konsumenten planerar besöket och bereder sig fördetta genom att bl. a. jämföra pris och kvalitet på konkurrerande produkter.Ett förbud mot oanmälda hembesök skulle vidare kunna få betydelse för konsumentensintegritetsskydd och . En aviseringsskyldighetvid hemförsäljning har emellertid inte bara fördelar för konsumenten. I och medatt konsumenten har godkänt hembesöket i förväg kan han eller hon utsättas förett starkare psykologiskt tryck att köpa något vid det aviserade hembesöket änom säljaren infinner sig oanmäld. Och detta kan i sin tur leda till attkonsumenten känner det svårare att utöva sin ångerrätt i fall då denne därefterinte vill stå fast vid köpet. För deföretag som bedriver hemförsäljning kan en aviseringsskyldighet vidare fåbetydande negativa verkningar. Företrädare för näringslivet har framhållit atten sådan skyldighet i praktiken är liktydig med ett förbud mot hemförsäljning.Även om farhågorna för en sådan utveckling kan synas överdrivna, är det tydligtatt en aviseringsskyldighet skulle innebära ett omvälvande ingrepp i hemförsäljningsverksamhetensom kan leda till att denna verksamhet i fortsättningen allvarligt försvåras.Detta kan i sin tur få återverkningar för de konsumenter som har behov eller ivarje fall nytta av denna försäljningsform, exempelvis konsumenter som ärbosatta inom glesbygdsområden. Regler som kan få så ingripande verkningar bör inteinföras utan att det kan motiveras av allvarliga missförhållanden ellerolägenheter för konsumenterna. Det finns knappast belägg för att läget f. n.skulle vara sådant inom hemförsäljningsbranschen. Och i den mån det i vissaavseenden finns brister, t. ex. i fråga om marknadsföringen, kan man i mångafall komma fill rätta med dem genom en tillämpning av marknadsföringslagen. Detfinns också skäl att räkna med en ytterligare självsanering bland de företagsom bedriver hemförsäljning. Sammanfattning av skälen: Det kan diskuteras om en aviseringsskyldighetenbart är till fördel för konsumenterna. I varje fall synes fördelarna inteväga över de nackdelar för näringsidkarna som är förenade med en sådanskyldighet. Till detta kommer att en så ingripande åtgärd som en aviseringsskyldighetinnebär inte är påkallad av några allvarliga missförhållanden ellerolägenheter för konsumenterna inom hemförsäljningsbranschen. En sådanskyldighet bör alltså inte införas. Skyldighetför säljare alt avisera hembesök? Prop.1981/82:40 11 2.3 Hemförsäljning mot kontant betalning Lagen skall gälla även vid hemförsäljning som sker motkontant betalning, utom när det är fråga om köp av livsmedel eller när prisetunderstiger . Kommitténs förslag: Överensstämmer meddepartementsförslaget utom så till vida att värdegränsen har satts till . (se betänkandet s. Remissinstanserna:Majoriteten av dem tillstyrker komrnittéförslaget. anser dockatt värdegränsen bör höjas till . (se bil. 3 avsnitt 4). Skäl för departementsförslaget: hemförsäljningslagär inte tillämplig, om konsumenten vid ett hembesök betalar helaköpeskillingen och tar emot det som han eller hon har köpt. Dettaundantag diskuterades livligt vid lagens tillkomst. Ett argument som dååberopades mot att föra in kontantköp under lagen var att det från principiellsynpunkt inte var tilltalande att ge köparen rätt att riva upp en affär som förbåda parter framstod som avslutad enligt vanliga regler. Det uttalades dock atteffekterna av lagen, bl. a. i fråga om kontantförsäljning, borde utvärderasefter någon tid. Samma ställningstagande gjordes när frågan om lagenstillämpning på kontantköp återkom i . Sedan hemförsäljningslagennu har varit i kraft har det framkommit att undantaget för kontantförsäljninghar inneburit vissa olägenheter för konsumenterna. En är att dessa många gångerhar missuppfattat innebörden av lagen på denna punkt. Det är också naturligtatt en konsument har svårt att förstå att lagen inte gäller, om den sålda varanlämnas och betalas i samband med hembesöket, men att lagen däremot gäller, ombetalningen erläggs eller varan lämnas först därefter, kanske t. o. m. baranågon dag efter hembesöket. En annanoch allvarligare nackdel med undantaget för kontantförsäljning är att dennaförsäljningsform har visat sig inte vara ovanlig vid hemförsäljning och attkonsumenterna i dessa fall står utan det skydd som hemförsäljningslagen äravsedd att ge. Även om det inte sällan är fråga om blygsamma belopp förekommerdet att också ganska dyra varor, såsom hushållskapitalvaror och bokverk, säljsgenom hemförsäljning mot kontant betalning. Det går knappast att hävda att denkonsument som har köpt en sådan vara generellt sett har ett mindre behov av atttänka igenom sin affär när varan har betalts kontant än när den har köpts påkredit. Till dettakommer att reglerna om hemförsäljning i och omfattar kontantförsäljningoch att man också i överväger regler av denna innebörd.