prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — INO:s praxis har samarbete mellan rederier som drev trafik med färjor mellansvenska och utländska hamnar prövats i sak (NO dnr 197/1974, PKF-referatsaknas, NO dnr 247/80, PKF 1980:8 saml NO dnr 252/80, PKF 1981:1-2). Ifråga om räckvidden av de i KBL straffbelagda förbuden torde kunna sägasföljande. Bruttoprisförbudeti 2 § gäller försäljning här i riket. Avgörande synes alltså vara att självaden brulloprissalta försäljningen sker i , dvs. det säljled som berörsav brutloprisförfarandet skall befinna sig här i landet, så alt svenskanknytning finns. Påett liknande sätt gäller anbudskartellförbudet i 3 § KBL överenskommelse omsamverkan mellan olika företagare innan någon av dem avger SeBernitz, , Grönfors, Sjöfart och konkurrensrätt, 1976, s. 75 ff. 1981/82:165 169 anbud på försäljning av förnödenheter eller utförande avtjänst här i riket. Också här torde det alltså vara avgörande all platsen förförsäljningens eller tjänstens utförande finns inom landet. Att ettutländskt förelag deltar i en anbudskarlell eller all själva kartellavtaletträffas utomlands torde därför inte hindra att anbudskartellförbudet ärtillämpligt när de anbud som den förbjudna samverkan avser gäller försäljningav en förnödenhet eller utförande av en tjänst i . På hknande sätt tordebruttoprisförbudet i princip träffa föreskrifter m. m. av utländska företag ifråga om varor som de exporterar lUl för vidareförsäljning. En annanfråga, som praktiskt har stor betydelse, är hur ett utländskt förelag skallnås. Av detta följer aUlså att straffbestämmelsernas räckviddöver gränserna har bestämts genom ett konkret angivande av vilka moment ikonkurrensbegränsningen som utgör granden för deras tillämplighet - nämligenplatsen för försäljningens respektive tjänstens utförande.' I frågan vem ett ingripande skall kunna riktas mot och hurvederbörande skaU kunna nås när det rör sig om utländska förelag ger förarbetenai KBL inte närmare vägledning. Också delta är en fråga som rör vad som ärmöjUgt alt genomföra i praktiken. Här kan även erinras om reservanternasuttalande i Bayer-Kerr-ärendet. Ett uppmärksammat NFR-beslul fattades i det s. k.Fleischmann-målel. Det västtyska förelaget Gebr. Fleischmann sålde bl. a.leksakståg på den svenska marknaden genom ett, från del tyska företaget heltfristående, svenskt företag såsom generalagent. Generalagenten synes endast havarit förmedlare, och försäljningen skedde till detaljist genom ett flertalsvenska grossister. Fleischmann angav i strid mot braltoprisförbudet fastabralto-priser i sina kalaloger. Generalagenten var aktiv för alt tillse altdessa priser inle underskreds. En detaljist, som hade underskridit priserna,avstängdes från leveranser. Sedan generalagenten hade åtalats för överträdelseav braltoprisförbudet, invände han all han endast hade agerat såsomrepresentant för Fleischmann. rådhusrätt fällde emellertidgeneralagenten till självständigt ansvar för överträdelse av bruttoprisförbudet.Leveransavslängningen mot den priskonkurrerande detaljisten föranledde NO attföra talan mot generalagenten och grossisterna i NFR med yrkande omleveransernas återapptagande. Så skedde innan rådet hade prövat ärendet i sak(NFR 4/58, PKF 1958 s. 261, NO dnr 95/1957, PKF 1959 s. 193). Det har i den rättsvetenskapliga litteraturen bedömts attdetta mål synes klargöra att del finns vidsträckta möjligheter alt gripa inenligt generalklausulen i KBL mot utländska företags självständiga,rörelsedrivande representanter i och att dessa därvid knappast medframgång kan åberopa tiU sitt fredande att de har handlat i enlighet medanvisningar från del utländska företaget. ' Se på denna punkt och i övrigt del anförda arbetet. 1981/82:165 170 Hardet utländska förelaget representation här i landet vänder sig vanligen NOtill representanten. Så har skett då del utländska företaget haft dotterföretaghär. En invändning att konkurrensbegränsningen hade beslutats av det utiändskamoderbolaget har NO inle godtagit. Ett exempel är NO:s uttalande i det s.k.ICI-ärendel (NO dnr 58/1969, PKF-referat saknas) alt den omständigheten attdel utländska moderbolaget (ICI) hade beslutat om en leveransvägran avseende ettsvenskt företag inle hindrade NO all med stöd av generalklausulen i KBL krävaatt leveranserna återupptogs. MDhar i ett ärende angående leveransvägran av reservdelar till rulltrapporansett att en svensk handelsagent för en västtysk tillverkare representeradedet västtyska företaget vid MD trols att handelsagenten själv inle ansåg sigbehörig alt företräda tillverkaren. I domstolen företedde NO handlingar avvilka framgick alt NO brevledes hos tillverkaren väckt frågan omställförelrädarskap för denne och därvid framhållit alt, om företagel inte lätsig representeras av annan än handelsagenten, liUver-karen torde komma attanses representerad i av handelsagenten. Tillverkaren hade i svarsbrevtill NO hänvisat till handelsagenten för vad som enligt domstolen måsteuppfattas som det vidare utförandet av tillverkarens talan i ärendet (MD dnr A3/75, NO dnr 215/1975, PKF 1976:5). Förövrigt förekommer i NO:s praxis alt förelag i utiandet delges skrivelser, gårin i skriftväxling med NO och även ställer ombud för sig här i landet. En vägsom NO har vall för alt förmå en utländsk företagare all upphöra medkonkurrensbegränsningar eller alt gå i svaromål i är att framhålla förförelaget att NO inom ramen för internationellt samarbete kan vända sig tillkonkurrensmyndighelen i företagets hemland och påtala förhållandena för att denvägen försöka få ändringar till stånd. Frågor i anslutning till det anfördabehandlas i avsnitt 3.9. Idetta sammanhang bör nämnas den förut (3.4.1.1) redovisade, av högsta domstolenmeddelade domen i ett mål angående överträdelse av braltoprisförbudet. 3.6.2.2Konkurrensutredningens överväganden och förslag Utredningenerinrar om den f. n. gällande principen att KBL är tillämplig på förfarandensom har verkan i , s. k. inlandsverkan. Vidare pekar utredningen på under speciella förhållanden kan enhgt lagen pröva svenska företagsåtgärder som har verkan utomlands, s. k. utlandsverkan. Enligt utredningensbedömning innebär det nuvarande systemet all man på lämpligt sätt kan avvägasvenska intressen mot vad som är förenligt med folkrätten och vårakonventionsåtaganden liksom mot vad som är praktiskt möjUgt och teknisktgenomförbart. Därför har utredningen vaU i princip samma lösning i lagförslagetsom enligt gällande rätt. Utredningenfortsätter: Delta innebär alt lagförslaget i fråga om tillämpningen avgeneralklausulen i 2 kap. 1 § i första hand har sin inriktning på 1981/82:165 171 inlandsverkan.Liksom föreslås dock att lagen skall på del f.n. reglerade området kunnatiUämpas på förfaranden med utiandsverkan när så erfordras av hänsyn tillSveriges konventionsåtaganden. För detta bör krävas beslut av regeringen, påsätt som är fallet. En regel om detta har tagits in i 2 kap. 5 §lagförslaget. När del därefter gällerfrågan efter vilka linjer man skall avgöra bl. a. huravida inlandsverkanföreligger och vilken styrka denna verkan bör ha uttalar utredningen följande:Enligt sin avfattning läcker KBL formellt alla konkurrensbegränsande åtgärdersom har inlandsverkan. Del är dock rättsligt erkänt att lagens lerrUoriellatUlämpningsområde begränsas av folkrätlsliga principer. Dessa principer kanvara ganska oklara. Av särskild betydelse är vidare att folkrättens innehåUinte är en gång för alla fastlagt. I stället befinner sig principerna iutveckling genom nytillkommen stats-praxis. Även om folkrätten såledesbegränsar varje enskild stats handlingsmöjligheter beträffande förhållandenmed internationell anknytning gäller å andra sidan att det är de skildastaternas gemensamma agerande i fråga om folkrättens innebörd som bestämmerdess innehåll och därmed dess begränsande verkan. Mot denna bakgrund kan sägasall EG-rältens genombrott och vidareulformning har lett till en utveckling därman i större utsträckning än förr erkänner möjligheten av att tillämpakonkurrensbe-gränsningslagsliflning på utländska förelags handlingar. Därmedhar också ökat möjligheten av alt tillämpa svenskkonkurrensbegränsningslagstifl-ning i sådana fall. Utredningenfortsätter: Av folkrättsliga grandsatser om gränser för räckvidden avnationell lagstiftning och rättstillämpning följer dock att enkonkurrensbegränsningslag inle kan göras tillämplig på varje konkurrensbegränsningsom genomförs utomlands och som på något sätt har verkan i . Den gränslagförslaget här bygger på är all konkurrensbegränsningen skaU vara direktinriktad på den svenska marknaden och ha påtagliga effekter på denna marknad. Sådan direkt inriktningföreligger om del konkurrensbegränsande förfarandet avser varor eller tjänstersom tillhandahålls på den svenska marknaden eller i övrigt särskilt reglerarfrågor som rör sådant tillhandahållande. Men också när den prestationbegränsningen gäller tillhandahålls utanför den svenska marknaden kan länkasundantagsfall, uttalar utredningen vidare, när den har en så bestämd utformningmed avseende på denna marknad och fullgörs så nära denna all del är naturligtatt beteckna den som direkt inriktad på . 1 begreppet påtaglig ligger atteffekten på den svenska marknaden har viss varaktighet och betydelse. Enrelevant ekonomisk effekt i kan alltså knappast föreligga om ettutländskt företag endast helt tUlfälligt uppträder på den svenska marknaden. Däremot bygger inteutredningsförslaget på att del är av betydelse humvida ett utländskt förelaghar sitt säte här i landet eller på annat sätt är representerat här. Också närså inte är fallet skall lagen i princip kunna vara tiUämplig, anförutredningen. 1981/82:165 172 Slutligenframhåller utredningen följande i de nu aktuella frågorna: Av detta följer dockinle alt det alltid skulle vara möjligt att praktiskt utnyttja den formellasvenska jurisdiktion som har berörts. 1 vissa fall kan det nämligen blifaktiskt omöjligt för svensk myndighet att gripa in mot ett utländskt företag.Ett sätt alt söka komma till rätta med en sådan situation kan vara enhänvändelse till en konkurrensmyndighel i del land där företaget befinner sigeller annan form av internationell samverkan. I praktiken kan det förekommafall där en konkurrensbegränsning har både inlandsverkan och utiandsverkan.Bortsett från situationen att reservbeslämmel-sen om utiandsverkan hartillämpats kan här prövas endast verkan inom landet. Att gränsen mellan dessaföreteelser inle alllid behöver vara läll-dragen gäller . Särskilt kanuppmärksammas faUet all svenska företag som samverkar på exportmarknaden kan hasvårt all helt utan hänsyn till detta fritt konkurrera med varandra påhemmamarknaden. På sätt som skadlighetsbegreppet är konstruerat finns dockutrymme för alt la hänsyn till att de konkurrensbegränsande verkningarna iSverige kan vara en följd av ett samarbete på exportmarknaden. I fråga om destraffbelagda förbuden kan detta vidare ge anledning till dispens. 3.6.2.3Avgränsningen enligt den nya lagen KKuttalar att kollegiet har all la ställning till svensk konkurrenslagstiftningmed hänsynstagande till förpliktelser på detta område iinternationella överenskommelser, i frihandelsavtalen med EECoch (artikel 23 respektive 19) samt (artikel 15). Dåförslaget till ny konkurrensbegränsningslag ej står i strid vare sig medfrihandelsavtalen eller , har KK i detta avseende ingainvändningar mot dess bestämmelser. KK ansluter sig särskilt till utredningensbedömning all systemet i förslagets 1 kap. 5 § med prövning av de enskildafallen av konkurrensbegränsning med verkan utomlands möjliggör en avvägning avsvenska intressen mot vad som är förenligt med våra internationellaförpliktelser. NOunderstryker betydelsen av del klargörande som utredningen gör beträffandelagens territoriella tillämplighet. För att konkurrensbegränsningslagen skallbli effektiv är del nödvändigt att den kan användas mot varjekonkurrensbegränsning med verkningar i landet. En förutsättning härför är attden s.k. effektprincipen tUlämpas så att det är möjligt alt ingripa motkonkurrensbegränsningar vidtagna i utlandet men med effekter i ,framhåller NO. MDpekar på all utredningen vad gäller den föreslagna lagens territoriellabegränsning anger all tillämpningen av generalklausulen i 2 kap. 1 § i förstahand har sin inriktning på s. k. inlandsverkan. Domstolen fortsätter: Vidareanförs i betänkandet rörande frågan, efler vilka linjer man skall avgörahumvida inlandsverkan föreligger och vilken styrka denna verkan skall ha, attlagförslaget bygger på all konkurrensbegränsningen skall vara Prop, 1981/82:165 173 direktinriktad på den svenska marknaden och ha påtagliga effekter på denna marknad,varvid anges att direkt inriktning bl. a. föreligger om detkonkurrensbegränsande förfarandet avser varor eller tjänster som tillhandahållspå den svenska marknaden samt att i begreppet "påtaglig" ligger atteffekten på den svenska marknaden skall ha viss varaktighet och betydelse.Härefter understryks i betänkandet all den föreslagna lagen inte bygger på attdel är av betydelse humvida ett utländskt företag har sill säte här i landeteller på annat sätt är representerat här; också när så inte är fallet skalllagen i princip kunna vara tUlämplig. MD hänvisar till attinnebörden i gällande rätt i aktuellt hänseende framgår av marknadsdomstolensbeslut i det s. k. Bayer-Kerr-ärendet. Av beslutet framgår bl. a. all vid avgörandeav om MD är behörig uppta talan avseende påstådd konkurrensbegränsning av ettutländskt rättssubjekt till saklig prövning hänsyn skall tas till det utländskaföretagets grad av anknytning till , varvid oUka anknytningsfakta såsomt. ex. om företaget har egen representation i landet eller om det har föravsikt att varaktigt etablera sig här bör beaktas. Utredningens angivande avefler vilka linjer behörigheten skall bedömas överensstämmer således inte medgällande rätt, uttalar domstolen, ulan ger ullryck för minoritetens uppfattningbeträffande behörighetsfrågan i Bayer-Kerr-ärendet. MD vill med skärpaframhålla att, om en eventuell rätlsförändring i enlighet med utredningensuttalande i behörighetsfrågan åsyftas, detta måste åstadkommas genom stiftandeav lag och inle kan ske genom ett uttalande i betänkandet om vad lagförslaget iaktuellt hänseende bygger på. Sveriges redareföreningpoängterar all föreningen har haft anledning att särskilt intressera sig förkonkurrenslagstiftningens territoriella begränsning och att föreningen i ettaktuellt fall låtit ulföra en rättsutredning om sjöfart och gällandekonkurrens, till vilken hänvisas i flera fall i betänkan-del. I betänkandetanges, anför redareföreningen, att utredningen i denna del valt i princip sammalösning i lagförslaget som enligt gäUande rätt. Föreningen vill i dettasammanhang fästa särskild uppmärksamhet vid de slutsatser angående gränsernaför svensk konkurrenslagstiftnings tillämplighet på internationell sjöfart somåterges i den av föreningen . Då enligt betänkandetingen ändring i sak föreslås beträffande den svenska konkurrenslagstiftningensterritoriella begränsning utgår redareföreningen från alt slutsatserna inämnda rättsutredning har beaktats under utredningsarbetet och att dessaslutsatser därmed kan anses vägledande även för framtiden. Föreningen vill idetta sammanhang särskilt understryka betydelsen av att följande två slutsatseri rättsutredningen inte påverkas av nu aktuella lagändringar:"Konkurrensbegränsande samarbete i trafik helt mellan utländska hamnarfaller utanför svensk konkurrensbegränsningslagstiftning också när denna trafiki betydande utsträckning utnyttjas av svenska transportörer". -"Svenska myndigheter har på antytt sätt erkänt linjekonferenssyslemeisåsom en väsenfiig Prop.1981/82:165 174 konkurrensstyrandefaktor på den internationella sjöfartens område. Linjekonferenserna utgöralltså en av statsmakterna godtagen regleringsmekanism för internationeUsjöfart. Detta ger sjöfarten en konkurrensrältslig särställning i förhållandetUl andra näringsgrenar. Härigenom undantas ytterligare en rad fall fråningripanden enligt KBL". Föregen del vill jag uttala följande. Låtmig till en början slå fast att den nuvarande konkurrenslagstiftningen enligtsin lydelse är tillämplig när relevanta effekter har uppstått på den svenskamarknaden, utan all någon begränsning därvid görs i fråga om var denkonkurrensbegränsande åtgärden har vidtagits. Tillsin yttre form framträder därför lagen med anspråk på alt vara tillämplig ifråga om varje utomlands föreliggande konkurrensbegränsning som medför dessaeffekter. Enundantagslös tiUämpning av en sådan effektprincip kan dock av en rad olika skälvara ogörlig eller olämplig. Till en början kan de grundsatser som utbildasinom den allmänna folkrätten utgöra hinder. I bilden ingår då äventraktaträllen, dvs. internationella avtal som ett land har förpliktat sig attfölja. Därutöver måste man uppmärksamma de allmänpolitiska frågorna. Ettalltför vidsträckt hävdande av den nationella lagstiftningens räckvidd övergränserna kan leda till motåtgärder som skadar den stat som ställer dessaanspråk. Här kan nämligen andra staters suveränitetsintressen beröras på ettsätt som leder till repressalier. Motåtgärderna kan vara av mycket skiftandeart. Exempelvis kan de komma till uttryck i form av handelspolitiskavedergällningsaktioner. Så kan ske på den marknad som är aktuell i det enskildafallet. Men det kan också gälla andra vara-eller tjänsteområden. Motåtgärdernakan vidare la sig formen av en konkurrenslagstiftning som i sin lur hävdar enalltför vidsträckt extralerrito-riell tillämpning. Del kan också vara fråga omlagstiftning som på annat sätt är direkt riktad mot exempelvis svenska intressen,bl. a. i den formen att svenska företags verksamhet utomlands försvåras. Iblandkan lagstiftningsåtgärder av detta slag ha det innehållet all den utländskastaten med tvångsmedel förbjuder sina medborgare alt hörsamma de tvingandepåbud som en annan stat riktar mot dessa med slöd av en extraterrilorielltillämpning av sin nationella lagstiftning. Härvid uppkommer en lagkollisiondär ett och samma rättssubjekt kan komma i en till del yttre omöjlighandlingssitualion. I realiteten kan dock den sistnämnda statens möjlighet attförverkliga sanktionsholet vara obefintlig när det gäller företag utanför dessterritorium. Å andra sidan kan det länkas alt denna stat söker ingripa motföretaget när detta är nåbart, exempelvis om det etablerarsig pä statens territorium, eller alt nämnda stat riktar vedergällningsåtgärdermot helt andra förelag från samma land, befintliga inom dess område. Deproblem som här avtecknar sig kan alltså sägas vara av främst folkrättslig,allmänpolitisk, juridisk-ieknisk och praktisk art. 1981/82:165 175 Närdet först gäller de folkrättsliga frågorna vill jag anföra följande. TUl grand för den nyakonkurrenslagen måste givetvis läggas att den inle får tillämpasextraterritoriellt i en utsträckning som strider mot de folkrättsligaprinciperna. Hit hör bl. a. respekten för den enskilda slatens territoriellaintegritet och maktmonopol inom sitt område samt å andra sidan skyldighetenför denna stat att därvid respektera immunitet och att inte heller i övrigtutöva obegränsad judiddl eller exekutiv makt mot främmande stat ellermedborgare inom territoriet. Mellan staterna föreliggeralltså ömsesidiga folkrätlsliga rättigheter och förpliktelser som får omedelbaråterverkan på de formella och praktiska möjligheterna att hävda en mer ellermindre vidsträckt extraterriloriell tillämpning av en konkurrenslagstiftning.På sätt som konkurrensutredningen har uttalat kan dock de folkrättsligaprinciperna vara ganska oklara. Till detta bidrar att folkrättens innehåll inteär statiskt. I stäUet kan principerna befinna sig i utveckling genomnytillkommen slatspraxis. Utvecklingstendenserna därvidlag kan på vissaområden vara myckel svåra alt skönja, bl. a. mot bakgrand av att olika grupperav nationer har skilda intressen, ibland också sinsemellan i en grapp. Därförkan man inte i allmängiltiga termer ange det närmare innehållet i defolkrättsliga principer som kommer alt avgränsa den nyakonkurrenslagens räckvidd i territoriellt hänseende. Däremot är det möjligt attnågot beröra i vilken riktning man synes böra utsträcka anspråken påextraterriloriell tillämpning av den nya lagstiftningen. Enligt min mening är delav betydelse att vid bedömningen skilja mellan, å ena sidan, frågan omkonkurrenslagens formella tillämplighet och, å den andra sidan, lämpligheten avall i ett enskilt fall använda den tillämplighet som kan föreligga för att sökarikta ett samhällsingripande mot ett visst utländskt företag för förfarandensom detta har bidragit till utanför . Vidare bör man skilja mellan deprinciper som f. n. kan vara ägnade att ligga tiU grand för lagen saml teknikenför att säkerställa att lagen kan tillämpas på ett sätt som står iöverensstämmelse med allmän folkrätt och stöder befogade svenskaintressen. Det är min bedömning altanspråk på extraterritoriell tillämpning inle bör upprätthällas i fråga om allautomlands förekommande konkurrensbegränsningar som har negativa ekonomiskaverkningar på den svenska marknaden (inlandsverkan). Alt å andra sidaninskränka lagens räckvidd till fall då del utomlands befintliga företaget haren mer eller mindre påtaglig anknytning till synes mig tveksamt. Självakonkurrensbegränsningen eller dess effekter kan ju - även när en sådan anknytningsaknas - ha en särskild, kanske avsedd inriktning på den svenska marknaden ochfå sådana verkningar här som sammantaget gör det naturligt för oss att, medsikte på bl. a. sådana fall, i förväg ha markerat i vår lagstiftning ettanspråk på att kunna sätta in motåtgärder i de fall och former som vi finnerlämpliga. Alt konkurrenslagen bör äga tillämplighet i situationer Prop,1981/82:165 176 avdenna art synes mig välförenligl med vad som f. n. får antas vara sedvanerättpå området. Motdenna bakgrund kan jag i princip ansluta mig till den åsiktsriktning somföreträds av bl. a. den rätlsvetenskapliga litteraturen och av konkurrensutredningen.' Jag hänvisar till vad utredningen har uttalat om en direkt inriktning på densvenska marknaden och påtagliga effekter på denna marknad. Det måste emellertidankomma på rältslilllämpningen alt pröva närmare vad som därvidlag bör gällaoch alt anpassa bedömningarna efter den utveckling som kan ske på folkrättensområde. 1den tekniska frågan är del min uppfattning att man kan välja samma lösning somenligt KBL. Jag anser det alltså inle nödvändigt att låta de begränsningar denallmänna folkrätten lägger på en extraterriloriell tillämpning komma tilluttryck i själva lagtexten. Den nya konkurrenslagen skiljer sig därvidlag fögafrån vad som gäller på näraliggande områden. Jag går över tilltillämpningsfrågan, dvs. frågan om huruvida man i de enskilda fall som harutländsk anknytning och som faller inom den nya lagens räckvidd bör ingripa medslöd av lagen. Här berörs inle bara juridisk-tekniska utan även praktiskaaspekter. Enligtmin mening kan de faktiska omständigheterna i dessa fall skifta så starkt altde inte är meningsfuUt all söka lämna några allmänna anvisningar. Avvägningenmåste också här liksom f n. ankomma på de rättstillämpande myndigheterna. Jagdelar konkurrensutredningens uppfattning att det i vissa fall kan vara faktisktomöjligt för de svenska myndigheterna alt gripa in mot ett utiändskl förelag. 1andra fall kan det vara en lämplighels-fråga om den svenska lagstiftningen börtillämpas eller ej. Vad man härvidlag kan behöva fästa avseende vid är att enlagkollision föreligger. Är ett utiändskl förelag villigt att uppträda som parti ett konkurrensbegränsningsärende kan dock delta ha en betydelse. JagvUl vidare allmänt uttala följande. Internationella konkurrensbegränsningarmed skadliga verkningar över nationsgränserna bör enligt min mening mötas medså effektiva motåtgärder som möjligt. Det är dock otillfredsställande om denenskilda staten söker tillgodose önskemålen därvidlag genom mer långtgåendeanspråk på extraterritoriell tillämpning av sin konkurrenslagstiftning. Ilängden måste detta leda till svåra konfliktsituationer och motstridigaanspråk från skilda stater.