prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt motiven till 5 § skall polishämtning endast fåförekomma i sådana undantagsfall där "barnet riskerar att lida skada därdel vistas" (s. 129, jfr s. 173). Vad som sålunda har uttalals låter siginle förena med lagtexten, enligt vilken rätten får besluta om polishämtning,när överlämnande har begärts av den som har vårdnaden om "det ansespåkallat med hänsyn lill barnels bästa". 1 sak föredrar kammarrätten, somdock i första hand har avstyrkt den inskränkning av institutet hämtning somkommittén har förordat, den lösning som lagtexten ger uttryck för. Det kannämligen mänga gånger vara angeläget med hänsyn till barnets bästa att det fårkomma till den förälder som av domstol har befunnits mest lämpad somvårdnadshavare, även om barnet inle riskerar all lida skada hos den andre. Lag om ändring i rättshjälpslagen (1972:429) Med hänsyn till ärendets brådskande natur bör yttrandefrån socialnämnd ej inhämtas i mål om verkställighet enligt 8 kap. i förslagetlill barn- och föräldrabalk. Förordning om tUlämpningen av 8 kap. barn- ochföräldrabalken i 77 § bör användas verbet "verkställa" istället för "genomföra". Enligt kammarrättens mening är det i de fall som reglerasi 76 § alt föredra att underrättelseskyldigheten ligger på den domstol därmålet är anhängigt i stället för all uppgiften faller på vederbörandetingsrätt. Tingsrätten biträder förslagen att i BFB införa ullrycketöverlämnande istället för överfiytlande samt all utmönstra ordetverkställighet, allt i syfte att nedtona betydelsen av de exekulionsrättsligamomenten i regelsystemet. Prop.1981/82:168 248 Tingsrätten delar vidare utredningens uppfattning att ettbarns bästa måste Bilaga 3 kunna prioriteras framför eU föräldraintresse ävenom detta har stöd i ett beslut av myndighet. Delta fordrar uppenbarligen enändring av nuvarande lagstiftning. De förslag som utredningen framfört i sådantsyfte biträdes i huvudsak av tingsrätten. Möjligheten all tillgripa hämtningvid verkställighet av beslut om umgänge bör dock bevaras om barnels bästapåkallar del eller om eljest synnerliga skäl föreligger. Tingsrätten kan - när det gäller vitesförelägganden - inleundgå all redovisa de erfarenheter rätten gjort beträffande sådanaförelägganden inom andra områden av familjerätten. Tingsrätten har funnit alltvångsmedlet vite ofta saknar verkan; en tredskande part låter sig sällanpåverkas av viten, som efter hand kan nå betydande belopp och ofta inte kanindrivas. För sådana fall av tredska har utredningen hänvisat till att följdenkan bli en omprövning av föräldraansvaret. Delta låter sig sägas mensituationen kan i sådana fall vara den, alt den som begär verkställighet avumgängesrältsbeslutel inte har möjlighet all överta föräldraansvaret. När det gäller överlämnande av barn till den som - oftaefter vidlyftig utredning- av domstol i dom anförtrotts föräldraansvaret finnertingsrätten del nödvändigt alt hämlningsbeslul skall kunna meddelas även iandra fall än "när barnet riskerar att lida skada där del vistas" (s.129 i betänkandet). Vad angår förslaget att frågor om överlämnande av barn ifortsättningen skall handläggas av allmän domstol gör tingsrätten följandebedömning. Tingsrätten anser ej alt tillräckligt vägande skäl för ensådan reform framkommit. Väl kan sägas att de allmänna domstolarna har storerfarenhet av problemställningar rörande föräldraansvar och umgängesrätt. Deallmänna domstolarnas inriktning är emellertid här primärt en annan ån deverkställande myndigheternas. I mål om föräldraansvar och umgängesräll åliggerdel domstolen att så långt del är möjligt söka förmå parterna all med hänsyntill barnels bästa träffa överenskommelse i tvistiga frågor. Först om så ej kanske har domstolen - ofta med slöd av yttrande från sociala myndigheter - attutröna förutsättningarna för och utforma ett beslut som i mesta mån gagnarparternas och barnets intressen och som har förutsättningar att kunnatillämpas utan att verkställande myndigheter skall behöva kopplas in. Tingsrätten finner det principiellt olämpligt att sammadomstol, som alltså i första hand sökt förena parterna eller, om så ej kunnatske. fattat ett beslut som så långt som möjligt tillgodoser de inblandadesintressen, skall ha att ingå i en ny prövning utan all förhållandena ändrats päannat sätt än att någon av parterna vägrat medverka i enlighet med vaddomstolen föreskrivit. De problemställningar som uppkommer päverkställighelssladiet är i allmänhet också helt väsenskilda från deunderrätterna har erfarenhet av, och ett förfarande som är direkt inriktat påverkställighet skiljer sig väsentligt från de allmänna domstolarnas. Varkendessas organisation eller arbetsrutiner är anpassade för sådana frågor och enomstrukturering härvidlag torde bli både komplicerad och kostsam. Utredningen menar att om de allmänna domstolarna gjordestill beslutande organ i fråga om överlämnande av barn skulle denna verksamhetfrikopplas från det exekutiva förfarandet. Tingsrätten ställer sig frågandeinför detta påstående. Så länge del gäller att tillämpa ett redan fattatbeslut, måste de exekutiva momenten bli de grundläggande, oavsett vilkenmyndighet som handlägger frågan och oavsett om i prövningen finns inslag avskälighetsbedömning och medling. 1981/82:168 249 Sammanfattningsvis anser tingsrätten alltså all frågor omöverlämnande av Bilaga 3 barn även fortsättningsvis bör handläggas avlänsrätterna som första instans. Dessa har som utredningen anfört enorganisation som är väl anpassad för praktiska verkställighetsfrågor och förskyndsam handläggning. Erfarenhet av problemställningar, som rör föräldraansvaroch umgängesrätt, torde inte saknas hos domare i länsrätt och arbetsrutiner ifråga om handläggning av mål rörande överlämnande av barn torde - i den mån deinle redan föreligger - lika lätt kunna utvecklas av lånsrätlsdomare som avdomare vid de allmänna underrätterna. Man kan överväga om del vore lämpligt alt öppna möjlighetför länsrätt all när så anses påkallat överlämna ett ärende till domstolför omprövning av föräldraansvaret eller utformningen av umgängesrätten. Under denna rubrik behandlar utredningen till alt börjamed frågan om vilken myndighet som skall vara beslutande i mål om överlämnandeoch föreslår all fortsättningsvis de allmänna domstolarna skall handlägga dessamål. Tingsrätten ansluter sig lill utredningens bedömningar i detta avseendeoch tillstyrker förslaget, dock under den absoluta förutsättningen altnödvändig personalförstärkning kommer till stånd. Vad härefter angår självasakfrågan om överlämnande vill tingsrätten till alt börja med citera vad somanföres i belänkandet på s. 117 nederst: "Enligt vår uppfattning bör ävenfortsättningsvis utgångspunkten vara att domstols dom eller beslut angående föräldraansvareller umgängesräll bör efterlevas." Detta uttalande skulle kunna förstås så, att den angivnaprincipen enligt utredningens mening i och för sig kan diskuteras. Dennatolkning framstår emellertid som så egendomlig att den inte kan vara riktig. Omkravet på efterlevnad av domstolsavgöranden efterges bortfaller ju rimligenhela meningen med processer i mål av detta slag; fältet är då fritt för denhänsynslösaste, uthålligaste eller mest egenrätlfärdiga av parterna attbestämma över barnet. 1 ett vårdnadsmål prövas tvistefrågan omsorgsfullt och medskärskådande av alla tänkbara aspekter, givelvis också den att domen skallkunna verkställas. Domstolen låter företa omfattande utredningar och måletpasserar måhända flera instanser innan domen, som skall grundas på barnelsbästa, slutligen meddelas. Därmed är saken avgjord, och måste vara det. omdomstolsprövningen överhuvud skall ha någon mening. Del måste vara självklartatt avgörandet respekteras, och däri ligger också all det inte annat än iundantagsfall skall kunna omprövas i en ny process angående verkställighet.Denna process får inle heller i realiteten bli en upprepning av självavårdnadsmålet med åtgärder för frivilligt överlämnade, förberedelser,huvudförhandling och möjlighet att överklaga i alla instanser. Framför alltbarnet måsle plågas och fara illa av ytterligare ett utdraget förfarande. Ombedömningsgrunden skulle vara densamma som i det tidigare målet-barnets bästa -kominer det dessutom att i åtskilliga fall bli fråga om en dubbel prövning avsamma sak. något som förefaller meningslöst. När frågan om överlämnandeavgjorts måsle beslutet kunna verkställas effektivt och utan dröjsmål. Endastunder dessa förutsättningar kan utrymmet för godtycke och förhalningslaktikfrån parternas sida begränsas och intresset att tillgodose barnels bästaskyddas på ett acceptabelt sått. Av del sagda torde framgå att tingsrätten lar avstånd bådefrån de Prop.1981/82:168 250 värderingar som ligger bakom utredningens förslag omöverlämnande och Bilaga 3 från förslaget som sådant. Tingsrätten är emellertidinte omedveten om att del kan förekomma fall där beslut eller domar ivårdnadsmål inle bör verkställas; del gäller måhända främst i vissa fall närbarnet självt bestämt motsätter sig del och när verkställighet begärs lång tidefter avgörandet. Enligt tingsrättens uppfattning bör emellertid presumtionenvara stark för alt dylika avgöranden skall verkställas. Mål om överlämnandeborde också enligt tvingande processuella bestämmelser handläggas skyndsamt ochnormall kunna avgöras av ensamdomare. Beslutet om överlämnande bör verkställasutan dröjsmål och hämtning bör därvid kunna komma ifråga omvitesföreläggande bedöms bli verkningslöst. Tingsrätten tvivlar på all enhåmlningsförrättning, om den utföres snabbi och på ett så skonsamt sätt sommöjligt, i och för sig behöver vara till skada för barnet. Att representanterför massmedia uppträtt mindre ansvarsfullt i samband medhämtningsförrättningar är i och för sig mycket beklagligt. Siidant kan dockinte antas komma att bli regel. På grund av vad nu sagts avstyrker tingsrättenutredningens förslag i denna del utom såvitt avser överförandet avhandläggningen till allmän domstol. Enligt regeringens proposition 1979/80:1 med förslag lilllag med särskilda bestämmelser om vård av unga skall vård beredas den unge ombrister i omsorgen om honom eller något annat förhållande i hemmet medför faraför hans hälsa eller utveckling. Beslut om sådan vård skall meddelas avlänsrätten efter ansökan av socialnämnden. Länsrätten har i samhällsvårdsmål altbedöma om barn behandlas på sådant sätt alt dess kroppsliga eller själsligahälsa utsätts för fara eller om dess utveckling äventyras på grund av fostraresolämplighet som fostrare eller bristande förmåga alt fostra barnet. Motsvarandebedömning kommer länsrätten all få göra om den föreslagna lagstiftningen tråderi kraft. Lånsrätlsdomare har således i motsats till domare vid allmän domstolstor erfarenhet av vad som år och kan vara skadligt för barn i nu berördahänseende. Visserligen har domare i allmän domstol alt i vårdnadslvisler lahänsyn till barnets bästa men i det stora flertalet av dessa mål år frågan vemav föräldrarna som år bäst lämpad alt ta hand om barnen. 1 mål angående överflyttning av barn år frågan omeventuella risker för barnels hälsa och utveckling av den allra störstabetydelse. Länsrätten anser därför att det skulle vara mycket olyckligt altinte la till vara den erfarenhet som domare vid länsrätt har och även ifortsättningen synes komma all fä vid handläggning av samhällsvårdsmål.Beträffande länsrättsdomares erfarenhet av mäl angående överflyttning av barnse nedan under rubriken inför domstol och förhandlingens syfte. Vidare vill länsrätten påpeka att utbrytningen av länsrättfrån länsstyrelse inte såsom utredningen påslår på något sätt försvårat ellerminskat kontakten med socialkonsulenlerna. Exempelvis infordrar länsrättyttrande från dessa i ett stort antal samhållsvårds- och nykterhetsvårdsmålsamt även i mål angående överflyttning av barn och vid muntlig förhandling isådana mål förekommer det att soeialkonsulenl deltar. Denna anlitas även föruppdrag som s. k. medlare eller för att lämna förslag på för sådant uppdraglämplig person. Socialkonsulents närvaro vid muntlig förhandling i länsrättunder- 1981/82:168 251 lättas av alt socialkonsulenlerna och länsrätt finns isamma kommun. Där så Bilaga 3 ej är fallet skulle allmän domstol få nöjasig med skriftligt yttrande vilket måste anses vara en brist. Slutligen kan länsrätten inle hålla med utredningen då denpåslår att handläggningen av ifrågavarande mål ligger mer i linje med deallmänna domstolarnas arbetsrutin än länsrätternas. Vid länsrätten i Stockholmslän förekommer muntliga förhandlingar varje arbetsdag på den avdelning somhandlägger enbart andra mål än skattemål. Genom handläggning av i första handsamhällsvårdsmål är länsrättsdomare väl förtrogen med muntliga förhandlingaroch deras erfarenhet av att höra sådana sakkunniga som exempelvis psykolog ochpsykiater torde vara väl så stor som domares vid allmän domstol med hänsyn lillall just denna typ av expertis ofta anlitas i samhällsvårdsmålen. Med hänsyn till vad nu sagts anser länsrätten altbeslutande myndighet när det gäller mäl angående överflyttning av barn alltjämtbör vara länsrätt. Åtgärder för frivilligt överlämnande Länsrätten har inte något att erinra mot utredningensförslag i denna del. Förhandling inför domstol och förhandlingens syfte Hos länsrätt förekommer inte institutet förberedelse.Förvallningsprocesslagen lägger emellertid inle något hinder i vägen förlänsrätt att kalla till en förberedelse och i mål angående överflyttning avbarn förekommer ofta ett förfarande som kan liknas vid förberedelse. Del ärsåledes vanligt att målet efter länsrättens första sammanträde - sedanordföranden redogjort för aktuella bestämmelser och informerat sig om parternasståndpunkter samt parterna beretts tillfälle att enskilt, i förekommande fallmed biträde av sina ombud, diskutera en frivillig överenskommelse - förklarasvilande för att avvakta utfallet av en träffad överenskommelse. Syftet medmuntlig förhandling i länsrätt är inte, som utredningen felaktigt påstår på s.122, att dä fatta beslut om verkställighet och tvångsmedel. Länsrätten hänvisartill 9 § förvallningsprocesslagen vari stadgas att förfarandet i länsrätt ärskriftligt men alt i handläggningen får ingå muntlig förhandling beträffandeviss fråga, når det kan antas vara till fördel för utredningen. Ett stort antalmål varom nu är fråga kan efter det första sammanträdet i länsrätt avskrivassedan parterna träffat en frivillig överenskommelse och sökanden återkallat sinansökan. Vid nänmda sammanträde vet lånsrätlsdomare av egen erfarenhet fråntidigare mål att han måste kunna anpassa sig smidigt till situationen och ävenföre parternas enskilda samtal kunna med auktoritet styra parterna mot måletmed förhandlingen. Länsrätten delar sålunda utredningens åsikterom vad som börvara syftet med förhandlingen och anser alt del hos länsrätterna redan harutvecklats en ändamålsenlig rutin för sådana sammanträden. Del finns sålundaingen anledning alt ändra på förfarandet i länsrätt. I delta sammanhang villlänsrätten beklaga all i utredningen ej har deltagit någon som har erfarenhetav förfarandet i förvaltningsdomstol. Länsrätten delar utredningens uppfattning att det ärönskvärt och eftersträvansvärt iitt föräldrarna sk;ill kunna få möjlighet attlösa frågan om överflyttning av barn genom frivillig överenskommelse parternaemellan. Länsrätten anser emellertid trots detta inte att utredningens förslagom Prop.1981/82:168 252 medlare i det stadium av målets handläggning somutredningen föreslår är Bilaga 3 ändamålsenligt. Medlingsuppdrag bör kunnalämnas i ell tidigare skede av målets handläggning. Länsrätten föreslår därföratt det övervägs om inle sådant uppdrag skulle kunna lämnas person somdomstolen förordnal att verka för ett frivilligt överlämnande. Denna persontiUhör oftast samma yrkeskategorier som utredningen föreslår skall anlitas förmedlingsuppdrag. Under sådana förhållanden skulle medlaren i sin redogörelselill domstolen även kunna redogöra för sitt medlingsuppdrag samt parternas ståndpunkterom medlingen inte lyckats. På så sätt skulle domstolen få ell mer fullständigtmaterial att grunda sin dom på. Länsrätten anser också att medlaren bör kunnaanförtros uppgiften att utröna barnels vilja, i förekommande fall efter att hahört barnels kontaktman. Länsrätten delar utredningens uppfattning attverkställighet av ell beslut om överlämnande av barn lill föräldraansvarigskall kunna ske genom all barnet hämtas genom polismyndighetens försorg.Utredningens förslag till lagtext, vari anges att domstolen skall grunda sindom pä vad som är förenligt med barnets bästa förordas. Däremot kan länsrätteninte instämma i vad utredningen säger i speciaimotiveringen lill dennaparagraf, nämligen alt hämtning endast får användas när barnet riskerar att laskada om del fortsätter all vara i den miljö där del befinner sig. Del måsleväl ändå förekomma även andra fall där det är förenligt med barnets bästa atttillgripa hämlningsförfarandet. Länsrätten ställer sig mycket tveksam till alt hämtning enligtförslaget inle skall få tillgripas i umgängesfallen. Visserligen används dettatvångsmedel nu sällan men dess blotta existens har med största sannolikhet storbetydelse för all få part att ställa sig även ett vitesföreläggande tillefterrättelse. Länsrätten anser del vara så viktigt för ett barn att få umgåsäven med den förälder som inte har föräldraansvar för barnet all regler omhämtning inle kan undvaras i umgängesfallen. Behålls möjligheten till hämtningäven i umgängesfallen underlättas även anslutning lill den konventionom erkännande och verkställighet av domar och beslut rörande vårdnad ochumgängesrätt som nu håller på alt utarbeta. Förnyad prövning av föräldraansvar eller umgängesräll Länsrätten förordar - med hänsyn till sin inställningangående beslutande myndighet i frågor om överlämnande av barn - att nuvaranderegel i 21 kap. 5 § om hinder för verkställighet på grund avväsentligt ändrade förhållanden skall vara kvar oförändrad. Länsrätten anser inle att domstol ex. officio bör kunnapröva fråga om överflyttning av föräldraansvar i de fall part med sådant ansvarvägrar motpart umgängesräll. Part som vägrar motpart umgängesräll kan - omutredningens förslag godtas - komma i något som liknar en ulpressningssi-tuation.Han får då la med i beräkningen att domstolen på eget initiativ kan berövahonom föräldraansvaret om han - enligt domstolens mening - ej har goda grunderför sin vägran att ge motparten tillfälle all umgås med barnet. Det bör överhuvud taget vara helt andra faktorer än vägrat umgänge som skall ligga tillgrund för ett beslut om ändrat föräldraansvar. Prop.1981/82:168 253 6.6 Länsrätten i BUaga 3 Länsrätten ansluter sig till tanken att barnets bästamåste vara ledstjärnan vid bedömning av fråga om överlämnande av barn skall fåske. Barnets intresse måste alltid väga tyngst. Man måsle dock se till altbarnets rått inte överbelonas. Länsrätten anser att de skäl som utredningen anför för attmål om överlämnande av barn skall flyttas över från länsrätt till tingsrättinle är övertygande. Den omorganisation av länsdomslolarna som skedde den 1juli 1979 innebar inte alls några betydande förändringar i länsrättens sätt atthandlägga mål av detta slag. Målen handläggs i samma ordning som . Dentidigare länsrätten var i sig en helt självständig domstol, även om denformellt tillhörde organisation. Möjligheten att samarbeta medbarnavårds- och socialvårdskonsulenterna har inte försämrats. Länsrätten har -som utredningen också konstaterar - en organisation som är väl anpassad förpraktiska verkställighetsfrågor och för skyndsam handläggning.Länsrällsdomarens erfarenhet från handläggning av mål om omhändertagande avbarn för samhällsvård är värdefull vid bedömning av frågor om överlämnande avbarn. Länsrätterna har ofta kontakt med de sociala nämnderna även i andrasammanhang. Utredningen framhåller att domarpersonalen vid underrätterna harstor erfarenhet av och rutin på muntliga förhandlingar, vari kan ingå bl. a.medling och hörande av sakkunnig expertis. Del är i och för sig riktigt allunderrätlsdomaren har den rikare erfarenheten når det gäller muntligaförhandlingar. Sådan erfarenhet saknar emellertid inle heller länsrätlsdomaren.Det förekommer muntliga förhandlingar vid praktiskt tagel varje sammanträdemed av förvaltningsmål, dvs. i allmänhet barnavårdsmål, målom överlämnande av barn, nykterhetsvårdsmål och körkortsmål. Vid länsrätten iGöteborg hålls i regel två sådana sammanträden . Ett skäl som kantala för att målen förs över lill lingsräll är att det inte sällan är påkallatatt föräldraansvaret eller utformningen av umgängesrätten tas upp lill omprövningi stället för att överlämnande äger rum. Det har i praktiken visat sig attbesluten om umgängesräll inle så sällan har varit utformade på ett sådant sättatt det har försvårat verkställigheten av beslutet. Del har förekommit altlänsrätten gjort vissa mindre jämkningar i umgängesrätlen för att kunna hittaen lämplig lösning av frågan. Länsrätten delar därför uppfattningen att det kanvara påkallat att ompröva föräldraansvaret och umgängesrätten i samband med målom överlämnande av barn. Länsrätten anser emellertid inte alt slutsatsen av dettaresonemang nödvändigtvis måsle vara att målen flyttas över lill tingsrätt. Detkan vara lika naturligt att länsrätten, som är en allmän förvaltningsdomstol,ges befogenhet att i vissa situationer ompröva föräldraansvaret ellerutformningen av umgängesrätten. Länsrättsdomaren, som besitter en inteföraktlig erfarenhet av alt handlägga mål som berör sociala problemställningar,borde vara väl skickad för en sådan uppgift. Länsrätten vill i detta sammanhanggå ett steg längre och ifrågasätta om inte sådana mål om förändring avföräldraansvar och mål om umgängesräll, som inte har direkt samband med enskillnadsprocess, borde kunna handläggas av länsrätt. En sådan lösning skulleligga väl i linje med utredningens förslag att frågan om föräldraansvaret inleautomatiskt skall prövas i mål om äktenskapsskillnad. Länsrätten anser därföratt de tankar som här har förts Prop.1981/82:168 254 fram allvarligt bör övervägas. Del skulle också bidra tillatt stärka länsrättens Bilaga 3 ställning som en allmän förvaltningsdomstol.Utredningens förslag verkar i motsatt riktning. - Om utredningens förslagskulle genomföras kommer personalbesparingen på länsrättssidan alt vara klartmarginell. Åtgärder för frivilligt överlämnande Vad utredningen anför om förordnande av företrädare försocialtjänsten och om förhandling inför domstol kan länsrätten i alltväsentligt ansluta sig lill. Förhandlingsformerna går alldeles utmärkt atttillämpa även i länsrätt. Länsrätten anser alt det är särskilt angelägel attparterna ges tillfälle alt träffas och diskutera igenom de problem som haruppstått kring umgängesrätlen innan målet tas upp till avgörande. Länsrättenvill i delta sammanhang framhålla att den muntliga förhandlingen i länsrätt,vilken inte har karaktär av huvudförhandling utan är ell inslag i en i övrigtskriftlig process, mycket väl kan sluta i att parterna blir ense. Förordnande om överlämnande av barn Länsrätten delar i huvudsak utredningens synpunkter idetta avsnitt. Länsrätten vill emellertid när det gäller att la hänsyn tillbarnels egen vilja stryka under alt man måste förvissa sig om all det år frågaom barnels verkliga vilja. Länsrätten anser i likhet med utredningen att delhuvudsakliga tvångsmedlet bör vara vite. Länsrätten anser emellertid atthämtningsmöjligheten inte bör vara utesluten, när fråga är om all få till stånden av domstol fastställd umgängesrätt. Vitesföreläggande kan i vissa fall varahelt verkningslöst. 1 sådant fall bör hämtningsmöjlighelen finnas, givetvisunder förutsättning att det inte föreligger annat än ringa risk all barnet tarskada av hämtningen. Länsrätten anser alt barnets rätt till umgänge medförälder, vilket bör vara riktmärket vid målets bedömning, i vissa lägen kanfrämjas av att hämtningsmöjlighelen finns kvar. I annat fall kanske barnet inle får tillfälle alt utövasin umgängesräll.