prop · G50393 · 1981-12-31 00:00:00 — De nuangivna villkoren är enligt min mening ett fillräckligt skydd för att en kyrkainte upplåts för ändamål som strider mot trosuppfattning ellerdet invigda gudstjänstrummets särskilda karaktär. Dessa villkor för upplåtelseav kyrkorummet motsvarar gott och väl kravet på särskilda skäl ijordfästningslagen. Några ytterligare villkor anser jag inte behöver ställasupp när det gäller upplåtelse av kyrkorummet för jordfästning i annan ordningän . I likhet med utredningen anser jag därför att kravet påsärskilda skäl för upplåtelse av kyrka för jordfästning i annan ordning änsvenska kyrkans inte behöver föras över till den föreslagna lagen om tillfälligupplåtelse av kyrka. Jag föreslår alltså att 10 § jordfästningslagen ändras såatt upplåtelse av kyrka för jordfästning i annan ordning än svenska kyrkansendast prövas enligt den föreslagna lagen om tillfällig upplåtelse av kyrka. Prop.1981/82:93 30 I enlighet med vad jag nu har anfört har inomkommundepartementet upprättats förslag till 1. lag omupphävande av lagen (1958:514) om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst, 2. lag om tillfällig upplåtelse avkyrka, 3. lag om ändring i lagen (1957:585)om jordfästning m. m. Alla tre lagförslagen är av kyrkolags natur. Enligt punkt9 övergångsbestämmelserna till regeringsformen fordras samtycke av alllmäntkyrkomöte till lagstiftning av detta slag. Ett allmänt kyrkomöte är inkallattill , Sedan har tagit ställning till lagförslagen,bör dessa därför föreläggas allmänna kyrkomöte. 4.1 Förslaget till lag om upphävande av 1958 årsbehörighetslag Som framgår av den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.3)föreslås att behörighetslag upphävs. Om lagen upphävs undanröjs därmedockså de till lagen knutna motivuttalandena. Samvetsklausulen kommer härigenominte längre att gälla. Det föreslås att lagen upphör att gälla vid utgången avår 1982. Som har anförts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.4) behövsinte några särskilda övergångsbestämmelser. 4.2 Förslaget till lag om tillfällig upplåtelse avkyrka Som har framgått av den allmänna motiveringen föreslås att1963 års lag om upplåtande av kyrkorum i vissa fall ersätts med en ny lag. Tillskillnad från den nuvarande lagen föreslås den nya lagen omfatta också sådantutnyttjande av kyrkorummet för kyrkliga ändamål som inte avser det ordinariegudstjänstlivet i församlingen. Den föreslagna lagen har getts namnet Lag om tillfälligupplåtelse av kyrka. Det i modernt språkbruk mindre vanliga ordet kyrkorum, somförekommer i rubriken till den nuvarande lagen, har alltså i rubriken ersattsav ordet kyrka. Någon saklig ändring avses inte med det ändrade ordvalet. Ilagförslaget används termen upplåtelse för att ange att det är fråga om ettutnyttjande av kyrkorummet som faller utanför prästernas användning avkyrkorummet för gudstjänster och förrättningar som åligger dem i tjänsten. Ilikhet med den nuvarande lagstiftningen på området omfattar lagförslaget endasttillfällig upplåtelse. Detta grundläggande förhållande har ansetts böra kommatill uttryck i lagförslagets rubrik. Lagförslaget innehåller sju paragrafer. 1 den inledandeparagrafen anges lagens tillämpningsområde. Därefter anges i en paragraf deförutsättningar under vilka en kyrka får upplåtas. De följande fyraparagraferna innehåller Prop.1981/82:93 31 regler om beslutanderätten vid upplåtelse av kyrka och omförfarandet vid handläggningen av ärenden om upplåtelse. Den avslutandeparagrafen innehåller bl. a. besvärsregler. 1 § Kyrkor, som har invigts för gudstjänstoch som vårdas av en församling, får tillfälligt upplåtas enligt denna lag.Lagen gäller även upplåtelse av domkyrkor som står under egen förvaltning. Medupplåtelse av kyrka avses medgivande att utnyttja kyrkorummet för annat ändamålän gudstjänster som ingår i den av fastställda tjänstgöringen förpastoratets präster, och kyrkliga förrättningar som hålls av församlingenspräster och avser någon som tillhör församlingen. Genomdenna lag ändras ej biskopens rätt att utnyttja för biskopligaförrättningar. Denna paragraf anger lagens tillämpningsområde. Iparagrafens första stycke s\ås fast att lagen omfattar kyrka, som har invigtsför och som vårdas av en församling. Till skillnadfrån lag används ordet kyrka i stället för uttrycket kyrkorum. Somredan har berörts innebär det ändrade ordvalet inte någon saklig ändring iförhållande till lag. Den nya lagen omfattar alltså utöverförsamlingskyrkorna även kyrkorum i församlingshem eller i andra byggnader. Enförutsättning för att en gudstjänstlokal eller ett annat andaktsrum skallomfattas av lagen är emellertid att kyrkorummet har invigts enligtkyrkohandbokens kyrkoinvigningsritual. Utanför lagens tillämpningsområde fallerandra kyrkliga lokaler, som kan ha invigts i annan ordning eller eljest gettsen sakral utformning. Hit hör t. ex. vissa begravningskapell, krematorier,gravkapell, kyrksalar samt vigsel- och doprum. En ytterligare förutsättning föratt lagen skall vara tillämplig är att kyrkorummet vårdas av en församling.Utanför lagens tillämpningsområde faller därmed sådana kyrkorum som innehas avenskilda personer eller institutioner. Dedomkyrkor, vilka såom stiftskyrkor utnyttjas av biskopen och för stiftets gemensammaändamål, utnyttjas också som församlingskyrkor för domkyrkoförsamlingarna. Deäldre domkyrkorna, dvs. domkyrkorna i , , , ,, och , står under egen förvaltning. Eftersom det beträffandedessa domkyrkor kan uppkomma tvekan om de står under församlingens vård ochdärför omfattas av lagförslaget har det i paragrafens första stycke särskilt angettsatt lagen gäller även upplåtelse av domkyrka som står under egen förvaltning. 1sak innebär detta en nyhet i förhållande till lag, som uttryckligenundantar de äldre domkyrkorna. I paragrafens andra stycke definieras begreppet upplåtelseav kyrka. Syftet härmed är att från lagens tillämpningsområde undanta sådantutnyttjande av kyrkan för kyrkliga ändamål vid vilket det inte framstår somnaturligt att tala om en upplåtelse. Definitionen av upplåtelsebegreppet äralltså av betydelse för vilket utnyttjande av kyrkan som omfattas av de 1981/82:93 32 följande bestämmelserna, bl. a. bestämmelsen i 3 § om attfråga om upplåtelse prövas av församlingens kyrkoråd. Genom definifionen har från lagens tillämpningsområde undantagitsutnyttjande av kyrkan för gudstjänster, som ingår i den av fastställdatjänstgöringen för pastoratets präster. I fråga om gudstjänster gäller såledesden föreslagna lagen endast vad som ligger utanför den föreskrivnagudstjänsthållningen. kan i dessa fall ha intresse av att fåinflytande över kyrkorummets användning även om gudstjänsten hålls av en prästi församlingen. Från lagens tillämpningsområde undantas också kyrkligaförrättningar som hålls av församhngens präster och avser någon som fillhörförsamlingen. När kyrka utnyttjas för dop, vigsel och andra kyrkligaförrättningar, som hör till prästernas tjänsteåUgganden i församlingen, är detsåledes inte fråga om en upplåtelse av kyrkorummet i lagens mening. Däremotskall lagen tillämpas vid förrättningar som avser andra än församlingsbor ellervid en kyrklig förrättning som visserligen avser en församlingsbo men som hållsav annan än någon av pastoratets präster. I likhet med lag omfattar den föreslagna lagenutnyttjande av ett kyrkorum för icke kyrkliga ändamål. I dessa fall blir detalltså alltid fråga om en upplåtelse i lagens mening. För användning vid gudstjänster ochförrättningar, där biskopen framträder som stiftschef, får det anses vara ettnaturligt betraktelsesätt, att beslutanderätten tillkommer biskopen. Iparagrafens tredje stycke har därför föreskrivits att det genom den nya lagenej görs ändring i biskops rätt att utnyttja domkyrka förbiskopliga förrättningar. I 2§ Tillfällig upplåtelse av kyrka får ske endast om det kan antas attkyrkorummet och dess inventarier kommer att behandlas med pietet och aktsamhet.Upplåtelse får inte ske för ändamål som kränker kyrkorummets helgd eller äroförenligt med ordning. Upplåtelse får inte heller ske så attden hindrar församlingens gudstjänstliv eller kyrkliga verksamhet i övrigt. Paragrafen anger under vilka förutsättningar en kyrkatillfälligt får upplåtas. Paragrafen motsvarar i sak de förutsättningar somanges i 2 § lag. Enligt lag får upplåtelse ske endast om den inte"strider mot kyrkorummets helgd". Med hänsyn fill påpekanden vidremissbehandlingen har det angivna uttryckssättet ersatts med "ändamål somkränker kyrkorummets helgd". Ändringen är enbart av redaktionell natur.Avsikten är att en kyrka liksom nu skall kunna upplåtas för förrättningar somäger rum i annan ordning än . En kyrka skall sålunda kunnaupplåtas för jordfästning i annan ordning, dvs. med annan ritual änsvenska kyrkans. Kyrkan skall också kunna upplåtas för begravning utanreligiöst inslag, s. k. borgerlig begravning. Den begränsning som uppställs iparagrafen är att ändamålet för upplåtelsen inte får vara oförenligt medsvenska kyrkans ordning. Ett kyrkorum får följaktligen inte upplåtas för t. ex. 1981/82:93 33 ändamål som strider mot trosuppfattningeller det invigda gudstjänstrummets särskilda karaktär. 1 paragrafen uppställs som villkor för upplåtelse attupplåtelsen inte hindrar församlingens gudstjänstliv eller kyrkliga verksamheti övrigt. Uttrycket "försvårar bruket av kyrkorummet" laghar inte medtagits i den nya texten. Den nya formuleringen avser att uteslutaatt upplåtelse vägras utan att sakliga skäl föreligger. 3 § Frågor om tillfällig upplåtelse av kyrkaprövas' av församlingens kyrkoråd. får endast av skäl som anges i 2 § vägraupplåtelse av kyrkan för en kyrklig förrättning som avser någon som fillhörförsamlingen. I paragrafens första stycke föreskrivs att det är församlingenskyrkoråd som prövar om kyrkan tillfälligt får upplåtas. Styrande för prövningenär de villkor som anges i 2 §. I övrigt har kyrkorådet en fri beslutanderätt.Prövningen bör liksom enligt hittillsvarande praxis ske i en generös anda. Iförhållande till lag innebär lagförslaget en utvidgad beslutanderättdärigenom att denna även omfattar upplåtelse för vissa kyrkliga ändamål. I en total ekonomisk samfällighet kan regeringen iundantagsfall dispensera från kravet att kyrkoråd skall finnas i församlingen.För att täcka dessa fall används i paragrafens första stycke uttrycketförsamlingens kyrkoråd. Det avser alltså i dessa undantagsfall det samfälldakyrkorådet. Enligt gällande ordning anses den som tillhör församlingenutan inskränkning ha rätt att disponera kyrkan för förrättningar i ordning. Församlingsborna anses därvid ha rätt att kalla även en prästutom församlingen. 1 paragrafens andra stycke föreskrivs därför att kyrkorådetendast av skäl som anges i 2 § får vägra upplåtelse av kyrkan för en kyrkligförrättning som avser någon som tillhör församlingen. 4 § Innan kyrkorådet beslutar om upplåtelse avkyrkan, skall kyrkoherden, om han eller hon är förhindrad att delta i beslutet, såvitt möjligt få fillfälleatt yttra sig. Om upplåtelsen gäller en domkyrka som står under egen förvaltning, skall också den särskilda få tillfälle att yttra sig. Paragrafen innehåller vissa förfaranderegler. 1 paragrafenföreskrivs att kyrkoherden såvitt möjligt skall få tillfälle att yttra sig iupplåtelseärendena, om han eller hon inte kan delta i beslutsfattandet.Bestämmelsen har sin motsvarighet i 3 § lag. Kyrkoherdenär ledamot i kyrkorådet och deltar normalt i handläggningen av dess ärenden.När det gäller ärenden om upplåtelse av kyrka, vilka handläggs efter delegationenligt 5 §, medverkar också kyrkoherden. Bestämmelsen tar sikte på densituationen att kyrkoherden på grund av sjukdom eller annat förhinder intedeltar i beslutsfattandet. Bestämmelsen utgör en garanti för att kyrkoherdenssynpunkter inhämtas i dessa fall. Någon vetorätt är emellertid intetillförsäkrad kyrkoherden. Om ett beslut om 3 1981/82. Prop.1981/82:93 34 upplåtelse av kyrkorummet meddelas i strid motkyrkoherdens uppfattning har han eller hon enligt 7 § möjlighet att genombesvär få saken prövad av . Vidare föreskrivs i paragrafen att den särskildadomkyrkostyrelsen, när det gäller domkyrka som står under egen förvaltning,alltid skall beredas tillfälle att yttra sig. Som ha nämnts i anslutning till 1§ är lagen tillämplig på de sju äldre domkyrkor som står under egenförvaltning. Att uppfattning skall inhämtas när det gällerupplåtelse av de äldre domkyrkorna motiveras av de särskilda styrelsernasansvar för kyrkobyggnaden och dess inventarier. Med uttrycket den särskildadomkyrkostyrelsen avses i förekommande fall , domkyrkorådet i Lundeller annan på särskilt sätt sammansatt styrelse för de domkyrkor det här ärfråga om. 5 § får uppdra åt kyrkoherden eller åt ensärskild avdelning, bestående av kyrkoherden och andra ledamöter eller suppleanter i kyrko rådet, att besluta i vissa ärenden på kyrkorådets vägnar. Denna paragraf innehåller bestämmelser om delegation.Paragrafen motsvarar den delegafionsbestämmelse som finns i 3 § lag.Enligt förevarande paragraf får kyrkorådet möjlighet att delegera sinbeslutanderätt till kyrkoherden eller till särskild avdelning av kyrkorådet.Om delegation sker till en särskild avdelning av kyrkorådet måste i avdelningeningå kyrkoherden och två eller flera andra ledamöter eller suppleanter ikyrkorådet. Förfarandereglerna i 4 § skall naturligtvis tillämpas också närefter delegation beslut fattas på kyrkorådets vägnar. Delegafionsrätten får ökad betydelse när kyrkorådet enligtden föreslagna lagen får en vidgad beslutanderätt. Det får förutsättas attkyrkorådet i stor utsträckning kommer att utnyttja sin delegationsrätt. Det kanvidare antas att delegation i regel kommer att göras fill kyrkoherden ensam.Även om delegafion sker till en särskild avdelning av kyrkorådet fårkyrkoherden rätt att vara med och besluta i de typer av ärenden som hardelegerats. Delegafion torde naturligen komma i fråga i rutinärenden. utnyttjar sin delegationsrätt, har kyrkorådet möjlighet attfastställa klara riktlinjer och ramar för hur prövningen av delegerade ärendenskall göras. Ett rationellt utnyttjande av delegafionsrätten innebär atteventuella praktiska olägenheter vid beslutsfattandet i vanliga ellerbrådskande ärenden kan undvikas. 6 § I annexförsamlingar där kyrkoherden har förordnat enannan präst att vara ledamot i kyrkorådet, skall vad som sägs i 4 och 5 §§ om kyrkoherden gälla den prästen. Paragrafen behandlar förhållandet i en annexförsamling. sådan har kyrkoherden enligt 44 § 1 mom. lagen (1961:436) omförsamlingsstyrelse (omtryckt 1976:500, ändrad senast 1981:558) rätt aU i sittställe som ledamot i kyrkorådet förordna en annan präst som tjänstgör ipastoratet. Paragrafen anger att vad som sägs i 4 och 5 §§ om kyrkoherden skallgälla den förordnade Prop.1981/82:93 35 Den rätt som tillkommer kyrkoherden att få yttrasig i ärenden om upplåtelse av kyrka och att efter delegation av kyrkorådet fåbesluta i sådana ärenden skall alltså gälla den präst som i en annexförsamlinghar förordnats i kyrkoherdens ställe. 7 § beslut enligt denna lag skall omedelbartgälla. beslut får överklagas hos genombesvär. Utöver vad som följer av förvaltningslagen (1971:290) får besväranföras av ledamot i kyrkorådet. beslut får inte överklagas. I paragrafens första stycke regleras när ett beslut avkyrkorådet i ärenden om fillfällig upplåtelse av kyrka blir verkställbart.Stycket motsvarar 5 § lag. Om besvär har anförts, kan med stöd av 13 §förvaltningslagen (1971:290) i avbidan på prövning förordna om inhibition,dvs. att beslutet inte skall gå i verkställighet. Detta behöver därför inteanges i paragrafen. Det ankommer på att pröva frågan om inhibitionäven utan särskilt yrkande härom. Det ligger i sakens natur att en fråga om inhibitionskall behandlas skyndsamt. Det är även i övrigt önskvärt att besvärsprövningensker snabbt, eftersom upplåtelse av kyrkorum inte sällan, t. ex. när det gällerjordfästning, måste beslutas inom kort tidsrymd. Paragrafens andra stycke innehåller bestämmelser ombesvär. I likhet med vad som gäller enligt 4 § lag får kyrkorådetsbeslut överklagas till . I stycket föreskrivs vidare vem som harbesvärsrätt. Detta sker i första hand genom en hänvisning fillförvaltningslagen. Dess allmänna besvärsregel innebär att talan får föras avden som beslutet angår, om det har gått honom emot. Härutöver har besvärsrättenutvidgats till att omfatta också ledamot i kyrkorådet. Detta innebär en saklignyhet i förhållande till lag, enligt vilken endast kyrkoherden ellerdennes ersättare i annexförsamling har en särskild besvärsrätt. Såsom ledamot ikyrkorådet har dessa kvar sin besvärsrätt enligt den föreslagna lydelsen.Suppleanter i kyrkorådet är inte besvärsberättigade. I paragrafens tredje stycke föreskrivs att domkapitletsbeslut inte kan överklagas vidare. Denna ordning stämmer överens med vad somgäller enligt lag. Det föreslås att lagen skall träda i kraft den 1 januari1983. Eftersom den nya lagen skall ersätta lag, föreskrivs samtidigtatt denna skall upphöra att gälla. Frågan om upplåtelse av kyrka är avkyrkolags karaktär. Som jag har berört kräver den föreslagnalagstiftningen samtycke av allmänt kyrkomöte. Sedan har tagitställning till lagförslaget, bör den föreslagna lagen underställas kyrkomötetsprövning. 1981/82:93 36 4.3Förslaget till lag om ändring i lagen (1957:585) om jordfästning m. m. Somhar redovisats i den allmänna motiveringen föreslås en ändring av 10 § jordfästningslagen.Det föreslås att upplåtelse av kyrka för jordfästning i annan ordning änsvenska kyrkans prövas enligt den föreslagna lagen om tillfällig upplåtelse avkyrka. Vidare föreslås att kravet på särskilda skäl i 10 § jordfästningslagenslopas. I fråga om de närmare övervägandena för vad som sålunda har föreslagitshänvisas fill den allmänna motiveringen. 110§ jordfästningslagen har införts en hänvisning till den föreslagna lagen omtillfällig upplåtelse av kyrka. Vidare har i paragrafen gjorts några redaktionellaändringar. Lagändringen kräver samtycke av allmänt kyrkomöte. Den föreslåsträda i kraft med den nya lagen om fillfällig upplåtelse av kyrka. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att för sin del anta förslagen till 1. lag om upphävande av lagen (1958:514) om kvinnas behörighettill prästeriig tjänst, 2. lag om tillfällig upplåtelse av kyrka, 3. lag om ändring i lagen (1957:585) om jordfästning m.m. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att för sin del anta de förslag som föredragandenhar lagt fram. 1981/82:93 37 Utredningens sammanfattning av sina överväganden ochförslag Utredningen konstaterar att samvetsklausulen rättsligtsett innebär motiv till behörighetslag samt att det krävs en lagsfiftningsåtgärdför att ändra eller upphäva ett motivuttalande. Utredningen påpekar att en omständighet av grundläggandebetydelse är att , som den genom allmännakyrkomöte antog en ordning med kvinnliga präster som förenlig med bekännelsen,också fastslog att de som har en annan tro och bibelsyn på denna punkt harhemortsrätt i . Utredningen konstaterar att själva problemetligger just i att godtar två uppfattningar som förenliga medbekännelsen i denna fråga. Det är enligt utredningens mening i och för sig intemärkligt att mera än en trosuppfattning ryms inom kyrkans bekännelse.Meningsbrytningar i trosfrågor, konflikter i teologiska ämnen är likaofrånkomliga i ett stort trossamfund som en utveckling i fråga om organisation,ritual, bibelöversättning etc. Det som gör konflikten i kvinnoprästfråganspeciell är att den berör enskilda människor som arbetar inom kyrkanoch därmed påverkar hela arbetsgemenskapen inom samfundet liksom dettasrelationer med samhället och medborgarna. påverkar ocksåförsamlingsmedlemmarna som särskilt drabbas av de interna samarbetspro-blemen. Utredningen preciserar fyra utgångspunkter för sittförslag. Den första är att omprövningen av samvetsklausulen skall utgå från vadsvenska kyrkan själv har fastställt i fråga om sin bekännelse: det är förenligtmed kyrkans bekännelse att kvinna innehar prästämbete. Detta är en självklarutgångspunkt för utredningen, som inte går in på några egna teologiskabedömningar. Den andra utgångspunkten är att även den tro och bibelsynsom hävdas av kvinnoprästmotståndarna har hemortsrätt i enligtkyrkans eget ställningstagande. Utredningen erinrar om att allmänna kyrkomötetår var enigt om att vilja undvika kyrkosplittring. Från kyrkorättsligsynpunkt måste dess ställningstagande innebära, att den som hävdar en tro ochbibelsyn, vilken i fråga om kvinnas behörighet till prästämbetet avviker frånsvenska kyrkans officiella ståndpunkt, inte därmed avviker från kyrkans 1981/82:93 38 bekännelse och ställer sig utanför kyrkans gemenskap. 1denna mening har kvinnoprästmotståndarna således hemortsrätt i svenska kyrkan.Från lärosynpunkt kommer de - om inte den samstämmiga meningen vid 1958 årsallmänna kyrkomöte frångås - att också i en framfid bevara denna hemortsrätt. Den tredje utgångspunkten är att statsmakterna så långtsom möjhgt vill undvika att gripa in i inre liv men kan inte frånsägasig ett ansvar för att gällande lag respekteras. Statsmakterna har - och dettaär något som inte bara aktualiseras i kvinnoprästfrågan - att göra en avvägningmellan sina skyldigheter att upprätthålla respekt för rättsordningen ochsvenska kyrkans berättigade krav på frihet i sitt andliga liv. Staten måste setill att gällande lag respekteras av alla. Detta är uttryck för en princip somär grundläggande och självklar inom varje rättssamhälle och inom varjeorganisation. Statsmakterna har emellertid eftersträvat att sålångt som möjligt avhålla sig från att gripa in i kyrkans inre liv. Särskiltvill de inte påtvinga kyrkan några ställningstaganden i fråga om bekännelsen. Den fjärdeutgångspunkten är att statsmakterna inte kan undanta från deallmänna principer om jämställdhet mellan kvinnor och män som gäller isamhället. I och med att har fastställt att kvinna kan innehaprästämbetet utan hinder av bekännelsen, kan statsmakterna enligt utredningensmening inte undanta kyrkan från den allmänna strävan efter jämställdhetmellan kvinnor och rhän. Det är i dagens samhälle en självklar princip attkvinnor och män skall ha lika rättigheter. Denna grundsyn har kommit filluttryck både i regeringsformen och i jämställdhetslagen. Utredningen anser attstatsmakterna för sin del inte kan göra avsteg härifrån när det gäller , särskilt inte när det har gått kvinnor prästvigdesförsta gången och bortåt 400 kvinnliga präster verkar inom kyrkan. Denståndpunkt i kvinnoprästfrågan, som ligger närmast till hands för statsmakternai dagens läge, är enligt utredningens uppfattning att upphäva lag ochdärmed dess mofiv samt för sin del endast hänvisa till allmänna regler, bl. Det överlåts då åt själv att, inom ramen förallmänna regler, själv lösa de samarbetsproblem som följer av att kyrkan haraccepterat två olika riktningar i fråga om tro och bibelsyn som förenliga medbekännelsen. Utredningen presenterar tre alternativ till lagteknisklösning. Syftet med dessa är att såvitt möjligt täcka in de huvudsakligaståndpunkter som har kommit fram under frågans handläggning . Somalternativ A betecknas lösningen att upphäva lag utan att det stiftasen ny behörighetslag. Det får till följd att man får falla tillbaka på allmännaregler 1981/82:93 39 om jämställdhet mellan kvinnor och män närmast iregeringsformen och i jämställdhetslagen. Utredningen framhåller att det bör kunna anföras särskildaskäl för att stifta en ny behörighetslag. Det motiv som ligger närmast tillhands är att man vill avvika från det rättsläge som skulle gälla i kraft avenbart allmänna principer. Någon större avvikelse kan enligt utredningensmening inte diskuteras än den s. k. väjningsrätten. Ett alternativ med enspeciell lag som accepterar denna avvikelse läggs fram, betecknat somalternativ B. Allmänt konstaterar utredningen att detta alternafiv kan sägaslägga fast ett system för samexistens och samarbete mellan företrädare förolika uppfattningar i fråga om kvinnas behörighet till prästämbetet. Man skapardärmed "en modern samvetsklausul".