prop · G50389 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringenansluter sig till föredragandens övervägande och beslutar att genom propositionförelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärder eller ändamålsom föredraganden har hemställt om. Prop.1981/82:89 40 Sammanfattning av lärartjänstutredningens (LÄTU) förslagi fråga om tjänsteorganisation för den LÄTUredogör inledningsvis för de nuvarande tjänstgörings- och anställningsförhållandenaför lärarna inom den , som har saknat en tjänsteorganisationför lärare. Desom tjänstgör som lärare är dels lärare med statligt reglerade anställningar igymnasieskolan, dels lärare med kommunalt reglerade tjänster, huvudsakligeninom sjuksköterskeutbildningen. I stor utsträckning förekommer att sammalärare tjänstgör i vårdutbildning både inom gymnasieskolan och inom kommunalhögskoleutbildning. Tillkostnaderna för de statligt reglerade tjänsterna utgår statsbidrag till utbildningshuvudmännentill lönerna för lärartjänster som inrättas inom de ramar som fastställs avstaten. För-sjuksköterskeutbildningenregleras däremot tjänsterna kommunalt och statsbidrag utgår i form av ettschablonbidrag utan koppling till tjänsterna. LÄTUföreslår att man för all högskoleutbildning som bedrivs med kommunalthuvudmannaskap inom sektorn för utbildning för vårdyrken inrättar tjänster somlärare inom högskoleutbildning. Integration av teoretiska ochklinisk/praktiska moment i utbildningen är av fundamental betydelse i allvårdyrkesutbildning. Detta bör avspeglas i tjänsteorganisationen genom attlärartjänsterna inrättas på underlag från såväl den teoretiska som denklinisk/praktiska delen av utbildningen. Vidare bör det åligga såvälutbildningshuvudmannen som den enskilde läraren att utforma tjänstgöringen säatt sambandet mellan de båda grenarna av verksamheten blir kontinuerlig. LÄTUföreslår vidare att lärartjänsterna skall vara knutna till utbildningsorganisationenoch inte till vårdorganisationen. Utredningenföreslår att det för tjänsterna fastställs regler för behörighet ochbefordringsgrunder. Högskoleförordningen bör med stöd i högskolelagentillföras föreskrifter om behörighet och befordringsgrunder för tjänst somlärare i högskoleutbildning. Dessa regler bör ges samma principellaoch författningstekniska utformning som motsvarande regler för lärartjänsternainom den statliga högskolen. Bestämmelserna bör således vara av ramkaraktär,och inte innehålla detaljerade regler om t. ex. ämneskombinationer ochpoängtal. Utredningenhar i en bilaga till betänkandet utformat förslag till bestämmelser om bl. a.behörighet fill tjänst som lärare i högskoleutbildning. 1981/82:89 41 Vidareföreslår LÄTU att tjänster som lärare med särskild inriktning pä forskning ochutvecklingsarbete inrättas. Utredningenföreslär att tjänsterna som lärare i högskoleutbildning skalltillsättas efter förslag av en tjänsteförslagsberedning. Besvärskall kunna anföras över beslut om tillsättning av lärartjänst hos UHÄ. Vidareföreslär LÄTU att nuvarande tjänster som rektor och studierektor bibehållsoförändrade och att även tjänster som rektor och studierektor skall kunnainrättas för enbart högskoleutbildning. Däremot anser kommittén atttjänsterna som huvudlärare, institutionsföreståndare och lärare böravskaffas. LÄTUanser att samarbete i fråga om lärarresurser mellan högskoleutbildning ochgymnasieskola skall ske i form av uppdragsundervisning. Underförutsättning av oförändrat kommunalt huvudmannaskap föreslår LÄTU att lärar-och skolledartjänsterna för högskoleutbildning skall vara kommunaltreglerade och att nu inrättade, statligt reglerade tjänster, t. v. inteöverförs fill det kommunala avtalsområdet. LÄTUföreslår att ett enhetsreglerat statsbidrag för högskoleutbildninginförs och att detta bidrag knytes till årsstudieplats, utbildningslinje ochläsår. I fråga om lärartjätisten med inriktning på forskning och utvecklingsarbeteförordar LÄTU att ett särskilt statsbidrag i inledningsskedet skall utgå tillutbildningshuvudmännen. 1981/82:89 42 Remisssammanställning över lärartjänstutredningens förslagom tjänsteorganisation för högskoleutbildning Genomhögskolereformen fördes vissa utbildningar med huvudman tillhögskolan. F.n. finns tvä slag av högskoleutbildning, dels utbildningsom administrativt och i viss utsträckning är samordnad med gymnasieskolan,dels fristående utbildning som sjuksköterskeutbildningen. Tyngdpunkten i denkommunala högskoleutbildningen ligger inom sektorn för vårdyrkesutbildning. Pägrundval av prop. 1978/79:197 om vårdutbildning inom högskolan har riksdagenbeslutat om rikfiinjer för en ny studieorganisafion inom detta område.Nuvarande tio allmänna utbildningslinjer skall fr.o.m. den bedrivasinom fem allmänna utbildningslinjer. Tjänsteorganisationenär delvis integrerad med gymnasieskolans. Det finns lärare inomhögskoleutbildningen som är anställda i gymnasieskolan och för dem gäller sammabestämmelser som för övriga gymnasielärare i fråga om tjänstgöringsskyldighet m.m.Inom en och samma tjänst kan dock förekomma tjänstgöring i både gymnasieskolanoch den . Dessa lärartjänster är statligt reglerade och statsbidrag utgår till lönerna för de tjänster som inrättas inom deramar som fastställs av staten. Tjänsterna för sjuksköterskeutbildningen är däremotkommunalt reglerade. Statsbidrag utgår i form av ett schablonbidrag utananknytning till lärartjänsterna. Enreformerad tjänsteorganisation bör enligt LÄTU tillgodose behovet av ettsamordnat resursutnyttjande mellan olika högskoleutbildningar, oavsetthuvudmannaskap. Tjänsteorganisafionen bör vidare kunna fungera inom ramen förett system med en långt driven decentralisering av ansvaret förresursanvändningen i utbildningen. LÄTU menar aU den flexibilitet ochmångsidiga användbarhet som måste känneteckna läraren i högskolan inte kanuppnäs med nuvarande koppling till tjänsteorganisationen i gymnasieskolan. (), , universitets- ochhögskoleämbetet (UHÄ), (), (), (SACOI SR),huvudmannaskapskommittén, statskontoret och () haryttrat sig över utredningens förslag till tjänsteorganisafion för den kommunalahögskolan. Prop.1981/82:89 43 Deinom parantes angivna förkortningarna kommer att användas i den fortsattaframställningen. LÄTU:sförslag tillstyrks i huvudsak av remissinstanserna, som i sina ; ttrandenåberopar utgångspunkterna för högskolereformen 1977 och reformen om en nyvårdutbildning i högskolan 1979. Enligt LF:s uppfattningskulle ett genomförande av högskolereformen pä värdutbildningsområdet hösten1982 allvarligt äventyras om inte statsmakterna nu är beredda att bl. a. pädet tjänsteorganisatoriska området ta konsekvenserna av sina beslut. Riksdagensbeslut om en förnyelse av vårdutbildningarna förutsätter, enligt förbundet, attmotsvarande beslut också fattas när det gäller tjänsteorganisation och formerför statsbidrag. Om inte de båda reformerna samordnas och genomförs i principvid samma tidpunkt kommer betydande prakfiska svårigheter att uppstå vilka - i värstafall - kan fördröja eller förhindra en utifrån vårdpolitiska utgångspunkternödvändig reformering av utbildningarna. LF påpekar vidare nödvändigheten avatt snabbt fä besked i fråga om det framtida huvudmannaskapet för de idagkommunala vårdutbildningarna i högskolan. Förbundets ställningstaganden ochöverväganden gäller endast vid ett fortsatt landstingskommunalt huvudmannaskapför utbildningen. UHÄser med fillfredsställelse pä LÄTU:s förslag fill förändrad tjänsteorganisationför flertalet lärare inom denna del av högskolan. Enligt UHÄ:s mening skaparförslagen de nödvändiga förutsättningarna som pä sikt behövs för att åstadkommanågra av de önskvärda förändringarna. UHÄ markerar dock att de organisatoriskaförslagen måste kompletteras med andra åtgärder, t. ex. fort- ochvidareutbildningsinsatser för lärarna. Samtliga regionstyrelser tillstyrker iprincip LÄTU:s förslag för denna del av högskolan. Man menar att förslagen gergoda möjligheter till att utveckla berörda högskoleutbildningar. ÄvenSÖ anser att behovet av beslut om förändring inom denna del av högskolan ärnödvändig. Den kommunala högskolans tjänste- och arbetsorganisation ärsplittrad därför att utbildningar med olika tradition sammanförts i dennaskolform. Vissa tjänster är t. ex. konstruerade med utgångspunkt i kurs- ochtimplaner som inte längre tillämpas. Vidare, anför SÖ, har provisorier måst.tillgripas för att sanktionera att tjänster konstrueras för verksamhetensbästa - för såväl teorefisk som praktisk/klinisk undervisning. Av de till SÖinkomna yttrandena framgår att landstingskommunernas utbildningsnämnder ihuvudsak är positivt inställda till utredningens förslag och de övervägandensom ligger bakom dem. SÖ kritiserar dock utredningen för att "behandlas högst kortfattat, trots att den omfattar 1/3 avall högskoleutbildning och är ett relativt nytt tillskott till en äldre och väletablerad högskoleorganisation". Såväl som SÖ påpekar attbristen på utbildade lärare är ett stort problem för värdyrkesutbildningarna.För de lärare som finns är det angeläget att dels förstärka anknytningen tillvetenskaplig verksamhet, dels erbjuda dem utbildning pä olika nivåer, menarsocialstyrelsen. SÖ delar utredningens uppfattning om behov av åtgärder förforskningsan- 1981/82:89 44 knytningoch tillägger att det är angeläget att en diskussion kommer till ståndom behovet av en egen disciplin som bas för forskning inom omvårdnadsområdet.SÖ utesluter dock inte att forskning av här berörda yrkesgrupper även kan skeinom redan etablerade discipliner. Aspekten att de begränsade personellaresurserna måste tillvaratas väl är i högsta grad betydelsefull. Enligt SÖ: smening har den inte alltid varit tillräckligt håg-kommen när utredningen sedanger sina förslag. Deskilda systemen för lärartjänster försvårar ett närmare samarbete mellansjuksköterskeutbildningen och den övriga kommunala högskoleutbildningen, anförhuvudmannaskapskommittén. Kommittén anför, i likhet med UHÄ, SÖ och LF, attbehovet av ett sådant samarbete kommer att öka i och med beslut omen ny studieorganisation för de medellånga vårdutbildningarna. Kommitténunderstryker angelägenheten i att lärartjänstkonstruktionen anpassas till denya högskolemålen, bl. a. forskningsanknytningen. Lärarna i de kommunalahögskoleutbildningarna saknar oftast forskarutbildning och egen erfarenhet avforsknings- och utveckhngsarbete. Här skiljer sig de kommunala utbildningarnafrån flertalet statliga. Detta beror inte i första hand påhuvudmannaskapsförhållandena, menar kommittén, utan på att utbildningarnautvecklats i anslutning till gymnasiala skolformer med annan art och tradifion.Även SÖ menar att många av de aktuella problemen i utredningen måste lösas,oberoende av vilket beslut som kommer att fattas i huvudmannaskapsfrågan. Varkenstatskontoret eller har något att erinra mot förslagen fillförändringar i arbets- och tjänsteorganisation för den kommunalahögskoleutbildningen. /SRoch TCO uttalar sig för ett enhetligt stafiigt huvudmannaskap för helahögskolan. SACOISR menar att utredningen ensidigt utgått frän ett bibehållandeav nuvarande huvudmannaskap och inte belyst konsekvenserna av ett överförandeav de här aktuella utbildningarna till ett statligt huvudmannaskap. EnligtSACO/SR bör de allmänna ramarna för den statliga högskolans arbets- ochtjänsteorganisation kunna tillämpas och genomföras som för övrigadelar av högskolan. TCOmenar att mänga problem som utredningen tar upp skulle lösas automatiskt omhuvudmannaskapet vore enhetligt statligt. Forskning och forskningsanknytningför denna sektor skulle därigenom även komma i ett helt annat läge. 3 Grunddrag i tjänsteorganisationen för högskoleutbildning LÄTU:sförslag innebär bl. a. att särskilda tjänster som lärare för kommunalhögskoleutbildning inom sektorn för vårdyrken inrättas. Tjänsterna skall enligtförslaget normalt inrättas för tjänstgöring i såväl teoretisk som 1981/82:89 45 klinisk/praktiskutbildning och vara knutna till utbildningsorganisationen. Behörighets- ochbefordringsgrunder föresläs bli reglerade i högskoleförordningen. Samtligaremissinstanser som yttrat sig om den tillstyrker i principutredningens principiella utgångspunkter beträffande tjänsteorganisationen. /SR och TCO anser dockinte att lärar- och skolledartjänsterna skall vara kommunalt reglerade. SACOISRkonstaterar i sitt yttrande att vissa av de nuvarande tjänsterna i ej belysts av utredningen, nämligen tjänster i s. k.allmänna ämnen t. ex. adjunktstjänst i fysik, kemi samt biologi. De kriteriersom anges för anknytning till studieorganisationen är ej i samtliga fallfillämpliga pä lärartjänster i dessa ämnen anför organisafionen. Även SÖuppmärksammar svårigheten att inordna dessa tjänster i den tjänsteorganisationsom skisseras för övriga lärare. Det måste därför ingå i det fortsattautredningsarbetet att undersöka hur dessa skall kunna inordnas inom denkommunala högskolans tjänsteorganisation. Huvudmannaskapskommitténanser att förslagen kommer att bidra till en utveckling som främjar såväl som utbildningen inom gymnasieskolan. SAV påpekar attvissa övergängsanord-ningar torde behöva utformas beträffande de statligtreglerade tjänsterna, när en överföring till reglering sker. LFmarkerar sin principiella inställning att den nya tjänsteorganisationen intefår förverkligas fill priset av för huvudmännen avsevärt ökade kostnader. ÄvenSÖ anser att en enhetlig tjänsteorganisation kan främja utvecklingen av . Förslaget att lärartjänsterna skall vara knutna tillutbildningsorganisationen innebär en förbättring för de utbildningar som idaghar s. k. inbyggd utbildning. SÖ menar dock att förslaget ytterligare kommeratt accentuera bristen på behöriga vårdlärare och därför kommer att medförabehov av ökad utbildningskapacitet av vårdlärare för att täcka behovet inombåde högskolan och gymnasieskolan. Utredningenslår fast att det skall finnas reella möjligheter till växling mellan teori ochpraktik liksom flexibilitet i fidsintervaller m.m. för den enskilde läraren.Detta bör enligt LÄTU vara en fråga för den lokala verksamhetsplaneringen.Såväl SÖ som UHÄ delar denna uppfattning. UHÄ tvekar dock inför det resonemangutredningen för om linjenämndernas roll. Som UHÄ ser det är det till stor delett personalplaneringsproblem som normalt löses inom skolorganisafionen. Mängaav de problem som är förknippade med personalplanering skulle enligt ämbetetsuppfattning lösas om ett organ motsvarande institutionsstyrelserna vid destatliga högskoleenheterna fanns inom den kommunala högskoleutbildningen. UHÄfinner starka skäl föreligga för att denna fråga övervägs närmare. SÖ påpekaratt tjänstekonstruktionen måste kunna ge skolorna lokal frihet att 1981/82:89 46 väljaarbetssätt för den praktiska ubildningen efter lokala förhållanden, utbildningensart och elevgruppernas storlek. Vissa normer torde dock behöva utarbetascentralt och genom både förordningar och avtal, menar SÖ. Socialstyrelsenbetonar särskilt det nära sambandet mellan teori och praktik där prakfikenutgör en viktig del av utbildningen. 4 Tjänst som lärare med tjänstgöring företrädesvis inom viss utbildningslinje LÄTUförordar att innehavaren av en tjänst skall ha (1) en allmän kompetens sommöjliggör verksamhet inom flera utbildningslinjer, (2) kompetens med direktanknytning till den yrkesfunktion en linje avses leda fram fill samt (3) ensärskild inriktning pä sin kompetens vilken skall avse de specifikaämneskunskaper som krävs för ett visst område. Lärartjänsterna ska varakonstruerade så att de sfimulerar den enskilde till vidare utbildning. Syftetär att vårdlärarna ges möjlighet att överta den undervisning som traditionelltmeddelas av läkare i framför allt prekliniska ämnen. Remissinstansernaansluter sig i princip till utredningens förslag. TCOanser dock att utredningens resonemang i dessa avseenden är sä allmänt att ipraktiken torde en så bred kompetens endast undantagsvis kunna krävas vid en tjänstefillsättning.Utredningens kompetenskriterier får inte heller innebära att den kommunalahögskolan föredrar att anställa lektorer för exempelvis naturvetenskapligaämnen. Det är också viktigt, menar organisationen, att nuvarande lärare fårvidareutbildning sä att lärarbehovet kan tillgodoses pä bästa sätt. SÖpåpekar att några avsteg från kompetenskraven i verkligheten måste göras pågrund av lärarbristen. Vidareutbildning för innehavare av tjänst som lärare föratt vidga kompetensen är en fråga som enligt SÖ:s mening borde ha diskuterats,i synnerhet inom de vårdområden som karaktäriseras av särskilt stor brist påutbildad personal t. ex. i arbetsterapi och sjukgymnastik. Socialstyrelsenanser att rehabiliteringsinnehållet i samfiiga vårdyrkesutbildningar bör höjasoch förstärkas organisatoriskt t. ex. genom att arbetsterapeut- ochsjukgymnastiklärare undervisar i parallella utbildningslinjer i detta ämne ochäven på gymnasienivå. Vidare, menar styrelsen, bör forskningsanslagen delasefter angelägenhetsgrad och inte efter kvanfita-tiva grunder. Huvudmannaskapskommitténsuppfattning är att den föreslagna tjänsteorganisationen tillgodoser såvälbehovet av ett samordnat resursutnyttjande mellan olika högskoleutbildningaroavsett huvudmannaskap som behovet av lärarnas forskningsanknytning. Detsistnämnda syftet tillgodoses genom att t. ex. deltagande i teoretiska ochyrkespraktiska kurser. 1981/82:89 47 medverkani forskning kan betraktas som fort- och vidareutbildning inom ramen förlärartjänster. Villkoren för lärarnas forskningsanknytning blir härigenom likai de båda huvudmannaskapsalternafiven, påpekar kommittén. 5 Lärartjänst med särskild inriktning på forsknings- och utvecklingsarbete LÄTUföreslär att tjänster som lärare med särskild inriktning pä forskning ochutvecklingsarbete inrättas främst för att ge organisatorisk stabilitet åtforskningsanknytningen. Enallmän uppfattning bland remissinstanserna är att såväl utbildningen som hälso-och sjukvårdens kvalitet och resursutnyttjande måste höjas och förbättras. Manär även överens om att en expansion av forskningsinsatser inom hälso- ochsjukvårdsforskningen är att vänta av personer med grundutbildning inom deberörda vårdutbildningarna. Meningarna är dock delade hur dennaforskningsanknytning skall organiseras i ett uppbyggnadsskede. Flertaletremissinstanser tillstyrker i princip att lärartjänster med särskildinriktning mot forsknings- och utvecklingsarbete inrättas och att tjänsternaknyts till utbildningsorganisationen. Bland dessa märks huvudmannaskapskommittén,LF, TCO, UHÄ och SÖ. SACOISR ansluter sig till utredningens mofiv för tjänstermen är f. n. inte beredd att ta ställning till om dessa bör införas vid ettstatligt huvudmannaskap. Frågan bör belysas i ett kompletterandeutredningsarbete, menar organisationen. /SR är dock av den åsikten attinnehavaren av den av LÄTU föreslagna FoU-tjänsten bör ha avlagt doktorsexameneller ha motsvarande vetenskaplig kompetens. EnligtSÖ:s mening är det vikfigt att konkreta åtgärder kommer till stånd inom , som ger forsknings- och utvecklingsarbetet en fastförankring inom utbildningsorganisationen. De föreslagna tjänsterna bör kunnatjäna som en bas för det forsknings- och utvecklingsarbete inom vårdområdet,som börjar utvecklas. Denna uppfattning delas av UHÄ, LF ochsocialstyrelsen. SÖ menar vidare att det är angeläget att diskussion om ocharbete med innehållet i en framväxande omvårdnadsdisciplin medför attforskning i det praktiska värdarbetet kan fortsätta och intensifieras. FoU-arbetetbör så långt möjligt ges en sådan inriktning att det kan nyttiggöras inomgymnasieskolan. Flera av styrelserna för de landstingskommunalavårdutbildningarna påpekar att vissa svårigheter med rekryteringen tilltjänsterna kan förutses, liksom med att balansera tjänsternas innehåll mellanvärd- och utbildningsorganisationerna. Denna uppfattning delas av LF ochsocialstyrelsen. Prop.1981/82:89 48 Denföreslagna tjänsten måste enligt LF:s uppfattning också utformas sä att den kanutgöra en tillgång för det klinikanslutna utvecklingsarbetet. Den nyalärartjänsten kommer, enligt förbundet, att ge kvinnorna ökade möjligheter a«flytta fram sina positioner vad gäller forsknings- och utvecklingsarbete.Detta kan bidra ull att skapa ökade förutsättningar för en jämställdhet mellanmän och kvinnor inom både högskolans och vårdens områden, menar LF. Socialstyrelsendäremot markerar att den föreslagna tjänsten framför allt bör ansvara för värdpedagogiskforskning och anser det orealistiskt att innehavaren av en sådan tjänst ävenskall vara ansvarig för utvecklingsarbete inom det praktiska omvärdnadsarbetet.För forskning inom det prakfiska omvårdnadsarbetet och dess administrafion ochorganisation bör finnas särskilt inrättade tjänster som är knutna tillsjukvårdsorganisationen. Även TCO är av denna uppfattning. Sjukvårdshuvudmännenhar alltför ensidigt förutsatt att läkare skall svara för detpraktiska vårdarbetets utveckling, anser TCO. Medel för forsknings- ochutvecklingsarbete måste, enligt organisationen, tillföras den kommunalahögskolan i form av fasta resurser. Därmed finns underlag för inrättande avlektorstjänster. TCO påpekar att förfarandet vid tillsättning avlektorstjänster med inriktning på forskning/utveckling blir i princip detsammasom när den stadiga högskolan filisätter lektorstjänster inrättade påforskningsmedel. MFRser det som en självklarhet att hälso- och sjukvårdsforskning inkl. omvårdnadsforskningi ett uppbyggnadsskede skall vara knuten till institutioner/kliniker medforskningserfarenhet och forskningsresurser. Härigenom skapas möjligheter föradekvat handledning genom tillgängen till handledare från olika discipliner ocholika fakultetsområden. MFR kritiserar även LÄTU för att ha sattkompetenskraven för tjänsterna på för låg nivå. MFR anser därför attutredningens förslag inte bör genomföras. 6 Timlärares medverkan i utbildningen Utredningensförslag att fastare knyta timlärarna till utbildningen för att möjliggöradeltagande i verksamhet utöver ren undervisning har endast berörts av ett fåtalremissintanser. SÖoch LF påpekar i sina yttranden att förslaget tillhör dem där behov avytterligare granskning finns. har cjpck uttalat sigpositivt om den föreslagna konstruktionen med speciallärare. ÄvenSACOISR anser att utgångspunkten skall vara att inrätta lärartjänster inomutbildningen och att timlärares medverkan minimeras. 1981/82:89 49 7 Läkare som lärare i kortare vårdyrkesutbildningar Utredningenföreslår också att en i läkartjänsterna inbyggd undervisningsskyldighet börgälla all högskoleutbildning för värdyrken och alla sjukhus där sådanutbildning bedrivs. Vidare föreslås att läkares medverkan inom de medellängavårdutbildningarna reduceras och begränsas till sådana moment som andra lärareinte behärskar på ett för utbildningen tillfredsställande sätt. , ,, och SÖ ser positivt på utredningens förslag. LF framhåller att det intelängre är rimligt att de utbildningsinsatser som även fortsättningsvis kräver läkarmedverkanskall ske pä frivillig grund. Förbundet utgår från att avtal om inbyggdundervisningsskyldighet för läkarna kan träffas med berördpersonalorganisation. I ett centralt avtal bör särskilt regleras på vilket sättsådan undervisning skall värderas i förhällande till värdarbete menarförbundet. Bristen pä pedagogiskutbildning hos läkarna skapar ofta svårigheter i dagens skola vid utnyttjandeav deras fackkunskaper anser . Läkarledd teoretisk undervisningbör därför reserveras för de moment som oundgängligen kräver läkarens samladeteoretiska och kliniska kunnande. föreslär att man börvidareutveckla och organisera möjligheterna för vårdlärarna att höja sinkompetens att undervisa genom att t. ex. genomgå lämpliga avsnitt av delkurserinom den statliga högskolan såsom läkarnas utbildning i pediatrik, medicinosv. Vårdläraren kan därmed överta flera avsnitt i vårdutbildningen. Dessatankegångar delas av flertalet remissinstanser. Såväl /SR som menar dock att den snabba medicinska utvecklingen och behovetav lärare med vetenskaplig bakgrund medför att läkares medverkan i undervisningeninom de här berörda utbildningarna är nödvändig. Där undervisningsvolymen ärtillräcklig bör särskilda läkarlärartjänster inrättas.