prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Konsumenten har rätt att frånträda ett bindande avtal (ångerräit)genom att lämna eller sända ett skriftligt meddelande om detta tillnäringsidkaren inom från den dag som anges i 7 § (ångervecka). (Jfr 5 och 8 §§ i kommittéförslaget.) Paragrafen reglerar den grundläggande rätten för enkonsument att ångra ett avtal sorn han eller hon annars skulle vara bunden av.Bestämmelsen i denna paragraf överensstämmer i sak med vad som gäller f. n.enligt första meningen i 4 §. De övriga bestämmelserna i den nuvarande 4 §,vilka reglerar utgångspunkten för ångerfristens beräkning, har brutits ut ochutgör nu 7§. En nyhet i förhållande till vad som gäller är attuttrycken ångerrätt och ångervecka har tagits in i lagtexten. Dessa numerainarbetade termer återkommer på flera ställen i de följande paragraferna. Paragrafen är enligt 1 § tillämplig på avtal om köp av lösegendom eller om utförande av en fortlöpande tjänst. Paragrafen gäller enligt 2§ också då konsumenten har lämnat ett bindande anbud till näringsidkaren somdenne inte har tagit ställning till. Konsumenten har i detta fall inte rätttill en ny ångervecka på det avtal som senare kan komma till stånd genom attanbudet antas. Avtalet förfaller genom att redan anbudet frånträds. För att ett bindande avtal (resp. anbud) skall föreliggakrävs enligt 5 § att föreskrifterna i 4 § har iakttagits. Om konsumenten vidett hembesök inte har fått de handlingar som föreskrivs där eller inte harbekräftat mottagandet av dessa handlingar, blir det inte aktuellt att tillämpareglerna om ångerrätten. Detsamma gäller om näringsidkaren vidtelefonförsäljning inte lämnar eller sänder föreskrivna handlingartill konsumenten. Givetvis uppkommer inte heller frågan om en ångerrätt, om ettanbud av konsumenten inte blir bindande enligt avtalslagens regler - t. ex.därför att acceptfristen har gått ut - och något avtal därför över huvud tagetinte kommer till stånd. I likhet med vad som gäller utövar konsumenten sinångerrätt redan i och med att han eller hon lämnar eller sänder det skriftligameddelandet om detta till näringsidkaren. Meddelandet kan sändas med post,telegraf eller telex. Till skillnad från vad som gäller enligt lag hardetta inte uttryckligen angetts i lagtexten. Någon särskild form gäller inte för konsumentensskriftliga meddelande. Konsumenten är alltså inte skyldig att använda den förändamålet avsedda blanketten. Det avgörande är att meddelandet är skriftligtoch att det klart framgår att konsumenten inte vill stå fast vid avtalet. Vid tvist om huruvida konsumenten har ångrat sig inom rätttid och på rätt sätt är konsumenten skyldig att styrka sina påståenden. ' I propositionsförslaget hav tagits in ett nytt andrastycke. 1981/82:40 31 Vid köp av lös egendom börjar ångerveckan löpa den dag dåkonsumenten fick tillfälle att undersöka godset eller likadant gods, docktidigast den dag då de handlingar som avses i 4 § kom konsumenten till banda. Vid avtal om en fortlöpande tjänst börjar ångerveckan löpaden dag då de handlingar som avses 14 § kom konsumenten till banda. Detsammagäller vid köp av lös egendom, om näringsidkaren skriftligen har kommit överensmed konsumenten om detta i fall då 1. godset hartillverkats eller väsentligt ändrats efter konsumentens särskilda önskemål,eller 2. det, med hänsyntill att godset är skrymmande eller av någon annan liknande anledning, inteskulle vara rimligt att ångerveckan börjar löpa först då konsumenten ficktillfälle att undersöka godset eller likadant gods. (Jfr 8 § i kommittéförslaget) Paragrafen reglerar från vilken tidpunkt ångerveckanbörjar löpa. Reglerna är nya och ersätter de nuvarande bestämmelserna i 4§,vilka innebär att ångerfristen räknas från den dag parterna sammanträffade. Bestämmelsen anger huvudregeln förångerfristens beräkning vid köp av lös egendom. Undantag från denna regelfinns i andra stycket. Startpunkten för ångerfristen är den dag konsumenten fick tillfälleatt undersöka godset eller likadant gods. Vad som skall krävas för att enkonsument anses ha haft tillfälle att undersöka en vara får avgöras med hänsyntill omständigheterna i det enskilda fallet. En jämförelse kan dock göras medden undersökning som konsumenten kan göra om han eller hon köper varan på annatsätt, exempelvis vid köp i en butik. I de allra flesta fall medför säljaren vidhembesök den eller de varor han erbjuder till försäljning. Konsumenten får då,på samma sätt som vid köp i butik, tillfälle att undersöka och pröva varan. Om säljaren vid ett hembesök i stället medför ett prov avden vara som säljs är läget något annorlunda. Är det exempelvis fråga om ensymaskin av visst utförande som säljaren medför som demonstrationsobjekt, fårkonsumenten anses ha fått tillfälle att undersöka likadant gods som densymaskin som sedan levereras, under förutsättning att denna inte på någonväsentlig punkt avviker från den som har demonstrerats. För att konsumentenskall anses ha fått tillfälle att undersöka det köpta godset eller likadantgods krävs inte alltid att han eller hon har kunnat granska godset i desshelhet. T. ex. vid köp av ett bokverk i flera band eller vidtidningsprenumeration får det normalt anses tillräckligt att konsumenten hartagit emot det första exemplaret i serien eller harfått se ett provexemplar.Däremot är det nu nämnda kravet inte uppfyllt, om konsumenten vid köp av fiygfoto- ett exempel som har nämnts under remissbehandlingen - har fått se endast ettnegativ eller en kopia i litet format; Det är inte heller tillräckligt attkonsumenten får se en bild eller läsa en beskrivning av godset. Givetvis kaninte säljarens muntliga uppgifter om Prop.1981/82:40 32 godset innebära att konsumenten har fått inöjlighet attundersöka godset. Har ett avtal om köp träffats per telefon, kommerutgångspunkten för ångerveckan i normalfallet att vara den dag godsetlevererades. torde konsumenten sällan ha haft någon möjlighet attgranska gods av samma slag som det han eller hon har köpt. Har konsumenten fått en avi om att godset kan hämtas på enpostanstalt, järnvägsstation eller liknande, måste han eller hon därigenomanses ha fått möjlighet att undersöka godset. Ångerfristen räknas då från dendag konsumenten fick avin om att godset kan hämtas. Det är alltså inte möjligtför konsumenten att förlänga ångerfristen genom att dröja med att hämta utgodset. Att det gods som konsumenten har fått tillfälle attundersöka är felaktigt utesluter inte att ångerveckan ändå räknas fränundersökningstillfället. Även om godset byts ut mot nytt gods börjarångerveckan alltså löpa från detta tillfälle och inte först när konsumenten togemot det utbytta godset. Konsumenten får med andra ord redan frän början väljamellan att utöva sin ångerrätt, och därmed helt avstå från köpet, och att i ochför sig stå fast vid köpet men i stället göra gällande de påföljder för feletsom regleras i köplagen eller konsumentköplagen (bl. a. att få det felaktigagodset utbytt mot felfritt gods). Det kan tilläggas att det dock inte är någotsom hindrar att konsumenten utövar sin ångerrätt och därefter ingår ett nyttavtal om köp av samma gods som det felaktiga, varvid en ny ångervecka börjarlöpa. Det sagda gäller endast under förutsättning att feletinte är så väsentligt att det i själva verket är fråga om ett helt annat slagsgods än det konsumenten har beställt. I ett sådant fall kan konsumentennaturligtvis inte anses ha fått tillfälle att undersöka det köpta godset. Även om konsumenten har undersökt godset eller likadantgods börjar ångerveckan inte löpa förrän han eller hon harfått de handlingarsom nämns i 4 §. Vid ett hembesök skall de lämnas under besöket. Skullekonsumenten undantagsvis ha fått tillfälle att undersöka godset eller likadantgods redan före hembesöket, börjar ångerveckan alltså ändå inte löpa förränhembesöket har ägt rum. I fall då ett avtal har träffats per telefon skallnäringsidkaren enligt 4 § andra stycket senast efter samtalet lämnaeller sända de angivna handlingarna till konsumenten. Det innebär atthandlingarna kan ha kommit konsumenten till banda innan godset har levereratseller konsumenten på annat sätt har fått tillfälle att undersöka godset ellerlikadant gods. Ångerveckan börjar då löpa vid den senare tidpunkt då dettaskedde. Om handlingarna har kommit på avvägar och når konsumenten först efterdet att godset har levererats, förskjuts emellertid startpunkten förångerveckan på motsvarande sätt. Detsamma gäller, om handlingarna över huvudtaget inte kommer fram och näringsidkaren därför sänder nya handlingar tillkonsumenten. Ångerveckan börjar då löpa från den tidpunkt när dessa senarehandlingar kom konsumenten till banda (under förutsättning att näringsid- 1981/82:40 33 karen kan styrka att de tidigare handlingarna sändes fillkonsumenten inom 7 § efter telefonsamtalet, se specialmotiveringentill 6 §). En näringsidkare som efter telefonförsäljning vill vetanär ångerveckan går ut måste alltså i allmänhet få en bekräftelse på atthandlingarna har kommit konsumenten till hända. Detta kan näringsidkaren görapå fiera sätt, t. ex. genom att skicka handlingarna per post medmottagningsbevis. Näringsidkaren kan också be konsumenten att bekräfta atthandlingarna har kommit denne till hända innan godset levereras. Uttrycket "komma till banda" har här sammabetydelse som i flera andra lagar, såsom avtalslagen, köplagen och räntelagen(1975:635). Handlingarna kommer konsumenten till banda när han eller hon är itillfälle ätt ta del av deras innehåll. Om handlingarna lämnas tillkonsumenten, kommer de honom eller henne till hända vid själva överlämnandet.Skickas de med post får de i allmänhet anses ha kommit mottagaren till händanär de läggs i dennes brevlåda eller när en avi om att de kan hämtas på ettpostkontor når denne. För att ångerveckan skall börja löpa är det alltså intenödvändigt att konsumenten verkligen har tagit del av innehållet ihandlingarna. För en ytterligare belysning av innebörden i uttrycket"komma fill banda" kan hänvisas till , Om köp och byte avlös egendom, 4:e uppl., 1960, s. 359 ff. Som framgår av det förut sagda har näringsidkarenbevisbördan för när handlingarna har kommit konsumenten till banda. Detsammagäller vid tvist om när konsumenten har fått tillfälle att undersöka godseteller likadant gods. Här har tagits upp de nya reglerna om hurångerfristen skall beräknas dels vid avtal om en fortlöpande tjänst, dels ivissa undantagsfall vid köp av lös egendom. Undantagsregeln i punkt 1 gäller köp av varor som hartillverkats eller väsentligtändrats på begäran av konsumenten. Det skall alltså vara fråga om varor somnäringsidkaren normalt inte har i sitt sorfiment. Man måste ställa ganska högakrav på avvikelsen från sorfimentet. Gäller det exempelvis persienner som ingåri näringsidkarens vanliga sortiment kan dessa inte anses specialtillverkadeendast därför att de anpassas till den plats där de skall sitta. En annan sakär givetvis om persiennerna pä begäran av konsumenten fillverkas i ett annatmaterial än det som näringsidkaren brukar använda. Undantagsregeln i punkt 2 är avsedd att tillämpasrestriktivt. En omständighet, som kan medföra att det inte är rimligt att räknaångerfristen från den dag då konsumenten fick tillfälle att undersöka godseteller likadant gods, är att kostnaderna för transport av godset fill och frånkonsumenten är särskilt höga. Visserligen är transportkostnaderna något somnäringsidkaren måste beakta vid valet av marknadsföringsmetod liksom vidprissättningen. Omständigheterna kan emellertid i vissa fall vara sådana måste ta hänsyn till transportkostnaderna och låta ångerfristen börja löparedan när de i 4 § nämnda handlingarna kommer konsumenten till banda, trots att3 1981/82. 1981/82:40 34 denne inte haft tillfälle att undersöka godset ellerlikadant gods. Så torde 8 § t. ex. i allmänhet vara fallet när det är fråga omköp av ett monteringsfärdigt småhus. Hus av detta slag säljs ofta genomhemförsäljning, och i många fall har konsumenten inte möjlighet att före köpetundersöka något likadant hus. På grund av kostnaderna för en eventuell återtransportskulle det inte vara rimligt att låta konsumentens ångerfrist börja löpa förstnär huset har levererats eller eventuellt byggts färdigt. Även andra omständigheter än transportkostnaderna börkunna föranleda att ångerfristen skall räknas från den dag då föreskrivnahandlingar kom konsumenten till hända, trots att denne inte har haft tillfälleatt undersöka godset eller likadant gods före köpet. Även om säljaren i och försig har möjlighet att föra med sig godset i form av prover vid säljbesöket, kangodset kanske inte på detta sätt undersökas på ett meningsfullt sätt. a. prover av jord och jordförbättringsmedel. En förutsättning för att ångerfristen vid köp av lösegendom skall räknas från den dag då föreskrivna handlingar kom konsumententill hända är att näringsidkaren har skriftligen kommit överens med konsumentenom detta. Det skall alltså klart framgå av t. ex. köpeavtalet att ångerfristeni dessa fall räknas från den dag konsumenten fick föreskrivna handlingar ävenom han eller hon inte har fått granska den köpta varan. I fall dåkonsumenten har lämnat ett anbud som näringsidkaren inte genast har tagitställning till (se 2 §) måste näringsidkaren träffa en separat skriftligöverenskommelse av detta slag med konsumenten för att kunna tillämpaundantagsregeln i punkt 1 eller 2. Det är framför allt inom vissa branscher och för vissavarutyper som det kan komma att bli aktuellt att räkna ångerfristen på dettasätt. Troligen kommer näringsidkarna att ta in förbehållet i sinastandardvillkor. Härigenom kan man med stöd av den marknadsrättsligalagstiftningen få prövat inom vilka branscher och för vilka varor det ärrimligt att använda förbehållet. kan sålunda med stöd avavtalsvillkorslagen pröva om villkoret är oskäligt mot en konsument. Det kanvidare givetvis vara lämpligt att utfärdar riktlinjer förtillämpningen av undantagsreglerna i punkt 1 och 2. Konsumenten får vid köp av lös egendom utöva sin ångerrättendast om det gods som han eller hon har tagit emot hålls i väsentligenoförändrat skick. Detta gäller dock inte, om godset har förstörts ellerförändrats på grund av någon åtgärd som har varit nödvändig för att undersökagodset eller på grund av någon omständighet som inte kan hänföras tillkonsumenten. (Jfr 10 och 12 §§ i kommittéförslaget.) Bestämmelserna motsvarar i sak vad som gäller enligt4 § lag. 1981/82:40 35 Paragrafen tillämpas endast vid köp av lös egendom. Närkonsumenten i 9 § ett sådant fall utövar sin ångerrätt, har näringsidkarenenligt 9 § rätt att få tillbaka gods som han har lämnat till konsumenten.Godset skall då vara i "väsentligen oförändrat skick". Detta uttryckmotsvarar uttrycket "väsentligen oförändrat och oförminskat skick"som förekommer lag (se prop. 1971:86 s. 84 f). Om konsumentenanvänder godset på ett sätt som medför en väsentlig ändring av godset, får haneller hon inte frånträda köpet. Konsumenten har då förlorat sin ångerrätt ochär i princip skyldig att fullgöra sin del av avtalet. Paragrafen är inte tillämplig vid förvärv av en tjänst.När konsumenten i ett sådant fall utövar sin ångerrätt, kan näringsidkaren avnaturliga skäl inte kräva att en utförd tjänst återgår. Paragrafens andra mening innehåller undantag frånkonsumentens skyldighet att hålla godset i oförändrat skick. Konsumenten harrätt att göra sådana ingrepp i godset som är nödvändiga för att kunna undersökadetta, även om godset därigenom undergår en värdeminskning. Det krävsnaturligtvis att undersökningen utförs med största varsamhet och inte görs meromfattande än som är nödvändigt. Konsumenten förlorar inte heller sinångerrätt, om godset förstörs genom en olyckshändelse eller om det ändras avnågon annan orsak som konsumenten inte kan lastas för (jfr prop. Om konsumenten vid köp av lös egendom utövar sinångerrätt, skall det gods som han eller hon har tagit emot hållas tillgängligtpå den plats där det har tagits emot. Godset får dock hållas tillgängligt pånågon annan plats som konsumenten anvisar, om näringsidkaren utan olägenhet kanhämta det där. Har godset sänts till konsumenten med post skall dennesända fillbaka godset på samma sätt, under förutsättning att näringsidkarentillhandahåller en lämplig förpackning och att konsumenten inte behöver läggaut för returporto. (Jfr 10 och 11 §§ i kommittéförslaget.) Paragrafen innehåller bestämmelser om hur en konsument somångrar ett köp av lös egendom skall förfara med det gods som har levereratstill honom eller henne. I förhållande till vad som gäller enligt laghar bestämmelserna kompletterats med en del föreskrifter. En nyhet är bl. a.bestämmelsen i andra stycket att konsumenten under vissa förutsättningar ärskyldig att sända tillbaka godset till näringsidkaren per post. Bestämmelsen i första meningen motsvarar istort sett vad som gäller enligt 4 § lag. En skillnad är dockatt det nu sägs klart ut att godset skall hållas tillgängligt på den plats därdet har tagits emot. I de allra flesta fall torde konsumenten förvara godset pådet ställe där det 1981/82:40 36 Det kan dock i vissa fall vara en fördel förkonsumenten att få 10 § hålla godset tillgängligt på någon annan plats, t. ex.sin arbetsplats eller sommarbostad. En förutsättning för att konsumenten skallfå välja någon annan plats än den där godset togs emot är dock att detta inteinnebär någon olägenhet för näringsidkaren. Denne kan alltså motsätta sig atthämta godset där, om detta skulle medföra extra kostnader eller besvär ijämförelse med att hämta godset på den plats där det levererades. För att näringsidkaren skall kunna hämta godset pä annanplats än den där godset levererades krävs att konsumenten lämnar ett särskiltmeddelande om detta med angivande av var godset kan hämtas. Ett sådant beskedbör konsumenten lämpligen lämna i samband med att näringsidkaren underrättasom att konsumenten ångrar köpet. Andra stycket Det förekommer att näringsidkare,särskilt vid försäljning av böcker, skickar godset till konsumenten per post.Vid försäljning per telefon - då hemförsäljningslagen i fortsättningen bhrtillämplig - torde detta leveranssätt vara det vanliga. I sådana fall ärkonsumenten enligt den nya lagen skyldig att sända tillbaka godset på sammasätt. En förutsättning är dock att näringsidkaren har sänt med en förpackningsom kan användas för att sända tillbaka godset. Återsändandet skall vidare varaså ordnat att konsumenten inte drabbas av några kostnader för detta.Konsumenten skall sålunda inte behöva lägga ut pengar för porto. Konsumentens skyldighet att sända tillbaka godset medposten uppkommer i och för sig så snart han eller hon har ångrat sitt köp. Av10 § framgår dock att detta gäller bara under förutsättning att konsumenten haråterfått vad han eller hon har betalt. Konsumenten kan alltså dröja med attskicka tillbaka godset till dess att näringsidkaren har skickat tillbakaköpeskillingen. Till skillnad från vad som gäller enligt första stycket kanalltså parternas prestationer inte utväxlas i detta fall. Om konsumenten vid köp av lös egendom utövar sinångerrätt, skall näringsidkaren lämna tillbaka vad konsumenten har betalt.Konsumenten har rätt att behålla godset till dess att näringsidkaren fullgördenna skyldighet. Om näringsidkaren i fall som avses i 9 § första stycketinte hämtar godset från den dag när ångerveckan började löpa,tillfaller godset konsumenten utan ersättning. Detsamma gäller omnäringsidkaren i fall som avses i 9 § andra stycket inte lämnartillbaka vad konsumenten har betalt. (Jfr 9 § i kommittéförslaget.) Paragrafen behandlar näringsidkarens skyldigheter närkonsumenten har ångrat ett köp. Bestämmelserna överensstämmer i huvudsak medvad som gäller enligt 5 § första stycket lag. Enligt 5 § lag skall näringsidkaren, när Prop.1981/82:40 37 konsumenten har ångrat ett köp av lös egendom, lämnatillbaka betalningen 10 § "inom fid som skäligen åtgår för godsetsavhämtande". Syftet med denna föreskrift är att näringsidkaren skall fåviss tid på sig för att kunna hämta godset och fullgöra sinbetalningsskyldighet. Någon motsvarande tidsangivelse har inte tagits upp i dennya lagen. I praktiken torde näringsidkaren ändå alltid ha en skälig tidsfristatt lämna tillbaka betalningen. Om konsumenten utan att iaktta en sådan fristvänder sig till domstol med krav på betalning, kan reglerna i 18 kap. 3 §rättegångsbalken om onödig rättegång bli tillämpliga. Och skyldighet förnäringsidkaren att betala ränta uppkommer först efter det attkonsumenten har framställt krav på betalningen med angivande av att underlåtenhetatt betala medför skyldighet att utge ränta (se 4 § första stycket räntelagen). Näringsidkaren är i och för sig skyldig att betalatillbaka köpeskillingen även om konsumenten i strid med 9 § första stycket intehåller godset fillgängligt för hämtning. Näringsidkaren torde emellerfidnormalt inte drabbas av någon påföljd om också han i detta läge underlåter attfullgöra sin skyldighet. Näringsidkarens krav på att få ersättning för godsetsvärde och konsumentens krav på att få tillbaka köpeskillingen jämnar i regel utvarandra. Det innebär att konsumenten inte vid domstol kan få framgång med sittkrav, om näringsidkaren framställer en kvittningsinvändning avseende sitt krav. I övrigt kan beträffande innebörden av första styckethänvisas till förarbetena fill lag (prop. 1971:86 s. 105). I likhet med vad som gäller f. n.tillfaller godset konsumenten utan ersättning, om det inte hämtas inom tremånader. Denna fidsfrist räknas från den dag ångerveckan började löpa. För attgodset skall tillfalla konsumenten krävs att denne i enlighet med 9 § förstastycket har gett näringsidkaren möjlighet att hämta godset. Om konsumentenhåller sig undan eller på annat sått gör det omöjligt för näringsidkaren atthämta godset, kommer äganderätten alltså inte att övergå till konsumenten. Har näringsidkaren levererat godset till konsumenten perpost tillfaller godset konsumenten utan vederlag, om inte näringsidkaren inomden angivna tiden lämnar tillbaka köpeskillingen. I detta fall kan näringsidkareninte kräva att få tillbaka godset som köpeskillingen lämnas fillbaka.Av första stycket andra meningen framgår att konsumenten inte behöver skickatillbaka godset förrån näringsidkaren har lämnat tillbaka köpeskillingen.Näringsidkaren kan med andra ord inte i denna situation underlåta att fullgörasin betalningsskyldighet under åberopande av att han har en kvittningsgill motfordranpå konsumenten för godsets värde. Har en vara med stöd av bestämmelserna i detta stycketillfallit konsumenten, är näringsidkaren ändå skyldig att betala tillbakaköpeskillingen (se vidare prop. 1971:86 s. 106). Prop.1981/82:40 38 11 § 11 och 12 §§ Om konsumenten vid avtal om en fortlöpande tjänst utövarsin ångerrätt, skall näringsidkaren lämna tillbaka vad konsumenten har betalt. (Jfr 13 § kommittéförslaget.) Bestämmelsen motsvarar i sak 5 § andra stycket i 1971 årslag. Näringsidkarens skyldighet enligt denna paragraf att lämnatillbaka hela det belopp som konsumenten har betalt gäller även omnäringsidkaren har hunnit utföra en viss del av tjänsten. Näringsidkaren harsåledes i detta fall inte rätt till ersättning för det arbete som har utförts. I förarbetena till lag finns en utförligareredovisning av bakgrunden till bestämmelsen och dess innebörd (prop. Anlitar näringsidkaren ett ombud, skall denne alltid ansesbehörig att handla på näringsidkarens vägnar när det gäller att ingå avtal somavses i denna lag, att utfästa förmåner som är avsedda att ingå i ett sådantavtal samt att ta emot betalning för näringsidkarens räkning. Näringsidkarenkan inte till nackdel för konsumenten inskränka denna behörighet. Om handelsagenter och handelsresande finns särskildabestämmelser i lagen (1914:45) om kommission, handelsagentur ochhandelsresande. (Jfr 14 § i kommittéförslaget.) Paragrafen behandlar den behörighet som tillkommer ombudför näringsidkaren. Den har sin motsvarighet i 3 § lag men åläggernäringsidkaren ett ansvar som går längre än denne har f. n.