prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — I nämnda yttrande förklarade sig bankinspektionenberedd att la pä sig de nya uppgifter som kunde läggas på inspektionen.Samtidigt ansåg sig emellertid inspektionen bunden av att den införbanklagsutredningen tiUsammans med förordat en lösning av denföreliggande kontroversiella kompetensfrågan som skulle innebära, alttillämpningen av marknadsföringslagen - i nära samarbete med bankinspektionen -skulle kvarligga i och . Uppenbarligen bör den nu aktuella frågan omtillämpningen av ärenden enligt de tre konsumentskyddslagarna lösas pä ensartalsätt för de båda inspeklionsmyndigheterna. Del mäste också konstaleras, attförsäkrings-verksamhelskommiltén anfört starka skäl för alt flytta övertUlämpningen av marknadsföringslagen till försäkringsinspektionen. Av intresse för bankinspektionens bedömning av delnu föreliggande belänkandet är i hög grad inspektionens ställningstagande tillbankinspektionens befallning med ärenden enligt marknadsföringslagen.Bankinspektionen kan härvid inte undgå att beakta vissa nytiUkomnaomständigheter, vilka - som framgår av det följande - är av beskaffenhet attpåverka inspekfionens tidigare ställningstagande. Sålunda har bankinspektionenhösten 1980 genom pressen fått kännedom om att an- Prop.1981/82:180 Bilagedel 756 hängiggjorttalan enligt marknadsföringslagen mot en bank. Innan talan anhängiggjordes togsingen kontakt med inspektionen från sida. Däremot fickinspektionen sedermera en ingående information av banken. Denna information harvisat, att tvisten gäller frågor, vilkas bedömande fömtsätter bankteknisktkunnande och vilka har nära anknytning tUl de banketiska frågor sominspektionen har alt ta ställning fill. Inspektionen å sin sida fick /80 klagomål angående ett fondbolags marknadsföring i ett parhänseenden. Även om klagomålen lill en del gällde bankeliska frågor, avsåg deenligt inspektionens bedömning i första hand en fillämpning avmarknadsföringslagen. Inspektionen överlämnade därför ärendet efler någradagar med eget utförligt yttrande till . Enligt vad inspektioneninhämtat har ännu inte tagit ställning i ärendet, vilketinneburit avsevärd olägenhet för de berörda instituten. Även om nämnda omständigheter liU viss del kantillskrivas tillfällighetemas spel, har de väsentligen bidragu lill attbankinspektionen nu måst ställa sig frågan, om inspektionens tidigareståndpunktstagande varit tiUräckligt underbyggt. Med hänsyn lill det anfördahar bankinspektionen inle längre nägra betänkligheter mot banklagsutredningensförslag i vad delta gäller överflyttning av tillämpningen avmarknadsföringslagen till bankinspektionen. Bankinspektionen finner sålundaatt försäkringsverksamhets-kommiltén framlagt övertygande skäl för alttillämpningen av de tre aktuella konsumentskyddslagarna, såvitt gällerförsäkringsfrågor, anförtros försäkringsinspektionen. I likhet med kommitténanser bankinspektionen, att beslut rörande de tre lagarna bör fattas enligt dens. Härigenom undviks all försäkringsinspektionen -vilket skulle bli fallet om den s. k. marknadsdomstolsmodellen valdes - fårpartsställning, något som kan vara ägnat att rubba förtroendet mellanförsäkringsinspeklionen och tiUsynsobjekten. Bankinspekfionen vill i detta sammanhang anmäla attinspektionen numera tillstyrker banklagsutredningens förslag att förläggaprövningen enligt samtliga de tre centrala konsumentskyddslagarna tillbankinspektionen enligt inspektionsmodeUen. Med tanke pä att försäkringsverksamhetskommitlénsförslag sannolikt kommer alt leda lill en kraftigt ökad belastning påförsäkringsinspektionen vad gäller klagomål och andra frågor avkonsumentinriktad natur, anser bankinspekfionen - mot bakgrund av inspektionensegna erfarenheter av dess insatser på konsumentskyddets områden - att det ärviktigt att försäkringsinspektionen ges tillräckliga personella resurser. Delkan därvid ifrågasättas, om del, som föreslagils, räcker med endast en nylillsatttjänst. Givetvis är det av betydelse att konsumentverketserfarenheter tas fill vara när det gäller försäkringsinspeklionens tillämpningav den aktuella konsumentskyddslagstiftningen. Prop.1981/82:180 Bilagedel 757 mittenanser bankinspektionen därför det nödvändigt all ett nära samrådsförfarandeetableras mellan försäkringsinspektionen och . delar kommitténsprincipiella inställning att konsumentskyddet på försäkringsområdet bästtillvaratas om ansvaret för detta läggs på en enda myndighet och tiUstyrker heUkommitténs framlagda förslag. Huvudskälet mot att tillsynen uppdelas på tvämyndigheter är att ingen av myndigheterna dä får den totala överbUcken över vadsom behöver göras och del totala ansvaret för vilka åtgärder som vidtas. Omsamhällets resurser på området splittras på två myndigheter är det ofrånkomligtatt effekfivileten blir lägre än vad förhåUandet blir om en enda myndighet kanbesluta hur tillgängliga resurser skall användas. Inspektionenär med hänsyn till sin kompetens, resurser och erfarenhet den lämpligastemyndigheten för dessa uppgifter. Vid granskningen av bolagens ätgärderbeträffande säväl villkor, marknadsföring som skadereglering är den viktigasteuppgiften att komma tiUrätta med fel och brister som avser sakinnehäUet.Inspektionen instämmer i kommitténs bedömning att det är lättare förinspektionen alt förvärva erforderlig kunskap på konsumentomrädet än det är förkonsumentverket att skaffa sig sådan kunskap på försäkringsområdet.Inspektionen har för övrigt genom nyrekrytering tillförtssakkunskap på konsumentomrädet. Det förtjänar i detta sammanhang attunderstrykas att lekmannainslaget i inspekfionens nya styrelse gerkonsumentintresset ökad bredd också pä ledningsnivå. På tale- och besvärsomrädet urskiljer sig tväfrågeställningar. Den ena frågan gäUer vad som händer om bolaget inle villrätta sig efter myndighetens ställningstagande och den andra gäller vilkamöjligheter försäkringstagare, försäkringsbolag eller annat företag har att fåett ärende prövat om myndigheten inle anser anledning förefinnas att ingripa ien viss fråga. Vägarna blir olika beroende pä vilken myndighet det gäller. Vad gäller den första frågeställningen gerinspektionsmodellen en likformig behandling av aUa frågor. I en rad frågor ärju inspekfionsmodellen den enda som kan ifrågakomma. Väljer mandomstolsmodellen betyder del alltså att endast vissa frågor kan gå denna väg.Det kan emellertid hävdas att en del av konsumentfrågorna är mindre lämpade althandläggas på regeringsnivå. Domstolsmodellen innebär att frågorna avgörs av eninstans Prop.1981/82:180 Bilagedel 758 avföreträdare för aUmänna näringslivs- och allmänna konsumentintressen. Vad som enligt inspektionens mening talar tillförmän för inspektionsmodeUen är att enhetligheten på området bevaras. Medhänsyn tUl att det i verkligheten visat sig vara endast ell enda faU som förtstill anser inspektionen att det av praktiska skäl saknasanledning att göra en uppdelning pä området. Inspektionenvill emellertid i delta sammanhang framhålla alt om man av principiella skälanser att domstolsmodellen är att föredra inspekfionen är beredd och harkompetens att ta på sig uppgiften att föra talan inför . Vad gäller den andra frågeställningen - intressentsmöjlighet att åstadkomma en prövning därest myndigheten inle finner skälhärfill - är frågan när det gäUer inspektionsmodeUen inte helt klar. När detgäller domstols-modellen finns en sådan rätt för sammanslutning av konsumenter,löntagare och näringsidkare samt för enskild näringsidkare som berörs av marknadsföringsåtgärdeni fråga. Någon möjlighet för enskild konsument att föra frågan vidare finnsdäremot inte. Kommittén anför att den i sitt fortsatta arbeteavser alt ta upp denna frägeställning liU behandling. Inspektionen tiUstyrkeralt denna fråga ägnas fortsatt uppmärksamhet. Kommittén fömtsätter att försäkringsinspektionensresurser utökas för de nya uppgifter som åläggs >nspektionen. Inspektioneninstämmer i att frågan är av sådan storleksordning att nuvarande resurser ärotillräckliga. Inspektionen viU emellerfid framhålla alt vad inspektionenfinner vara angelägnast är att tillföras informationsteknisk sakkunskap mederfarenheter från massmedia och från konsumentomrädet för bl.a. de nödvändigakontaktema med den regionala och lokala konsumentverksamheten. En sädanresursförstärkning är för övrigt angelägen även för inspektionens verksamhet påandra områden. Givetvismåste inspektionen - såsom kommittén fömtsätter också få utnyttjakonsumentverkets resurser på området såsom Råd och Rön, kanalerna till denregionala och lokala konsumentverksamheten samt till undervisningsväsendet. genomförande av förslaget fömtsätter vidare atthos inspektionen redan förefintliga resurser omdisponeras för all granskningenav bolagens marknadsföring skall få erforderligt utrymme. instämmer i vikten av att -såsom kommittén framhåller på en rad ställen - ell nära samarbete mellaninspektionen och etableras. Delta torde i praktiken kunnaordnas på ett okomplicerat sätt. Inspektionen tillstyrker att det iinspekfionens instmk- Prop.1981/82:180 Bilagedel 759 tionintas ett stadgande om skyldighet att samarbeta med jämväl . instruktion finns redan i dess 5 § intagen en skyldighet attsamråda med andra myndigheter som handlägger konsumentfrågor. Skiljaktigmening (suppleanterna N-O och A ): Enligt vår uppfattning bör ochmarknadsdomstolen även fortsättningsvis ha ansvaret för all marknadsföring,även beträffande försäkringsbolagen. , som är den centrala myndighetenför konsumentfrågor, har det övergripande ansvaret för utvecklingen påkonsumentomrädet. Enligt instmktionen skaU vara ett partsorgansom främjar kosumenlernas intressen. Denna uppgift är väl känd hoskonsumenterna. Det är av väsentligt intresse att konsumentskyddetär detsamma inom hela näringslivet och att marknadsföringslagen får en enhetligtillämpning. Denna enhetlighet, som är följden av att bevakarmarknadsföringen på alla områden och konsumentombudsmannens möjlighet alt föratalan inför , skulle gä förlorad om försäkringsinspeklionenskulle överta den del som avser försäkringsverksamheten. Den möjlighet somgäller enligt marknadsföringslagen, att sammanslutning av konsumenter, löntagareeUer näringsidkare har möjlighet all föra ett ärende vidare lillmarknadsdomstolen skulle försvinna och bli en viktig inskränkning av dennäringsrältsliga lagstiftningen. Poängleras bör dock att den kompetens och ingåendesakkunskap som finns pä försäkringsområdet hos försäkringsinspeklionen måstetas tUlvara av . Med hänvisning tiU vad vi ovan anfört bör dennuvarande ordningen för övervakning av nmrknadsföring och information påförsäkringsområdet bevaras innebärande att försäkringsbolagen omfattas av sammakonsumentskyddslagstiftning som övrig näringslivsverksamhet. Om en verksamhet slår under statlig tillsyn genomen särskild tUlsynsmyndighet bör den principen gälla att tUlsynsuppgifter somhar ett naturligt samband så längt möjligt samlas hos denna myndighet. Detfordras starka skäl för att man skall ha en annan ordning. Statskontoret vidhåller denna principiellainställning men menar alt beträffande handläggningen av de konsumentskyddandefrågorna inom försäkringsområdet sådana förhållanden råder som motiverar ettavsteg frän denna princip. I umgänget med försäkringsbolagen är konsumentenregelmässigt i underläge myckel beroende på all området är svåröverblickbartoch mark- Prop.1981/82:180 Bilagedel 760 nadsföringenibland fill form och innehåll knappast ägnad att skapa klarhet för konsumenten.Därför möter konsumenten betydande problem i valet om försäkring överhuvudtagetär lämplig i det aktuella fallet, vid val av försäkringsform och försäkringensomfattning samt vid val av försäkringsbolag. Vid sidan av dessa svårigheteruppstår ur en konsumentskyddande synvinkel - speciella problem närkonsumenten skall försöka hävda sin rätt i samband med bl. a. skadereglering. Mot bakgmnd av dessa problem är det enligtstatskontoret viktigt att konsumenternas skydd ombesörjs av en myndighet som ärväl förtrogen med konsumenternas speciella svårigheter på en ojämlik marknadoch som har tUl uppgift att ta ställning för konsumenten i en besvärUg elleroklar situafion - den uppgift som ligger pä . Statskontoretbedömer det vidare som vikfigt alt inom försäkringsområdet den gängse ordningenkvarstår som ger /konsumentombudsmannen möjlighet att underkastaett ärende juridisk prövning och föra ärendet till marknadsdomstolen.Statskontoret menar att utredningen inle på ett övertygande sätt lyckats visaalt det uppstått väsentliga problem som en följd av dagens uppgiftsfördelningoch samarbete mellan försäkringsinspektionen och . Det kantvärtom inle uteslutas att den nuvarande ordningen - därförsäkringsinspektionen och var och en frän sin utgångspunktsträvar efter att bistå försäkringskonsumenterna - innebär såväl ett gottkonsumentskydd som en god samhällelig kontroU av försäkrings verksamheten. Delskyddet bör inte urholkas. Med anledning härav avstyrker slalskonlorelkommitténs förslag om att marknadsföringslagen inte skall tiUämpas påverksamhet som står under försäkringsinspektionens fillsyn. Vidare bör ettslutligt ställningstagande till vilken myndighet som ska ha huvudansvaret förövervakning av försäkringsvillkor anstå till dess alt"villkorsgranskningens roll, inriktning och intensitet" utretts avförsäkringsverksamhetskommiltén i enlighet med dess direktiv. Skiljaktigmening: (, ): Det förhällande att konsumenterna päförsäkringsområdet befinner sig i en svag ställning gentemot försäkringsbolagenhar tidigt uppmärksammats av statsmakterna. skapadesförsäkringsinspektionen för alt i konsumenternas intresse utöva tUlsyn överförsäkringsbranschen. Av tradition har inspektionen lagt stor vikt vidbolagens förmåga att fullgöra sina åtaganden, varvid man noga har följt hurbolagen har förvaltal sina till-gängar. Likaså har i ökande grad problemenuppmärksammals som sammanhänger med de risker som följer med ofullständigkonkurrens och de eventuellt alltför höga försäkringspremier som kan drabbakonsumenterna. Under senare är har inspektionen riklat ökalintresse ål frågor som kanske kan uppfattas som mer påtagliga för den enskildeförsäkringskonsumenten, t. ex. hur bolagen agerat i samband med att enförsäkring fallit ut tUl betalning. Inspektionen har också lagt ökad vikt vidatt bolagens Prop.1981/82:180 Bilagedel 761 marknadsföringsker pä ell sätt som överensstämmer med samhällets värderingar. Idirekfiven tiU utredningen anför statsrådet att det bör vara vägledande förkommitténs arbete att beträffande omfattningen och inriktningen avförsäkringsinspektionens framtida tUlsynsverksamhet, insatserna ökas när detgäller åtgärder av mera konsumentinriktat slag. Kommittén bör ocksä pä gmndvalav sina överväganden föreslå de ändringar i gäUande tUlsyns-regler som kananses påkallade (betänkandet sid. 4041). revisionsrapport, daterad , skriver : "Som påpekats i utredningen'konsumentupplysning om försäkringar' innefattar konsumentupplysning inomförsäkringsområdet problem ulan motsvarighet på andra konsumtionsområden.Arbetet med konsumentupplysning om försäkring mäste grundas pä ingåendekännedom om del enskilda försäkringsväsendet och ett omfatiande analysarbetemed hjälp av försäkringsmalemalisk, ekonomisk och statistisk expertis. Endastinspektionen har erforderliga resurser och kompetens för ett sådant analysarbete"(revisionsrapporten sid. 33-34). Med hänsyn liU att staten redan tillskapat enmyndighet för alt svara för konsumenfinlresset på försäkringsområdet samt medhänsyn fill att konsumentskyddet för alt bli effektivt inomförsäkringsverksamhetsområdel ställer långtgående krav pä kunskap omförsäkringsverksamhetens speciella betingelser menar vi alt den mestrationella lösningen ligger i linje med det förslag som majoriteten avförsäkringsverksamhetskommiltén ger uttryck för. Vi ansluter oss därför lill kommitténs uppfattningalt - för att undvika dubbelarbete och klara ut ansvars- ochbefogenhetsfrågorna - försäkringsinspektionen skaU ges ett samlat ansvar förkonsumentskyddet pä försäkringsområdet men tillsammans medkonsumentverket verka för att utveckla ett nära samarbete i konsumentfrågor. Eftersom det inom försäkringsområdet är svart attskilja ut marknadsföringsproblemen frän de problem som hör samman medförsäkringsverksamhetens innehällsliga aspekter stödjer vi uppfattningen attäven försäkringsföretagens marknadsföring skall övervakas av försäkringsinspektionen.Detsamma gäller tillsynen över informationen pä försäkringsområdet, somföreslås läggas pä försäkringsinspeklionen. Mol bakgmnd av del som anförts ovan ansluter vi osslikaså till uppfattningen alt försäkringsinspektionen bör överta ansvaret föratt ge ut basinformationen tiU försäkringskonsumenterna samt svara förordförandeskap och sekretariat åt kontaktfomm för försäkringsfrägor. För att garantera försäkringslagarna etttillfredsställande stöd av samhället i umgänget med försäkringsbolagen menarvi att det är lämpligt all -om förslaget tUl anpassning av inspektionensuppgifter genomförs - en utvärdering av förändringen kommer till stånd nägra ärefter del att den salts i verket. 1981/82:180 Bilagedel 762 () fillstyrkerförsäkringsverksamhelskommit-téns förslag att tillsynen av konsumentskyddetinom försäkringsområdet skall samlas hos försäkringsinspektionen. Förslagetligger väl i linje med RRVs synpunkter i rapport (dnr1974:934) över verkels förvaltningsrevision vid försäkringsinspektionen. RRVanser även att den föreslagna avgränsningen är enkel att genomföra i prakfiken.RRV ser genomförandet av den organisationsöversyn som kommittén har i uppdragalt göra som en fömtsättning för att inspektionens ökade uppgifter medkonsumenlskyddsfrägorna skall kunna omsättas i en effektivt bedrivenverksamhet. Med kommitténs förslag kommer handläggningen avkonsumentskydds-frågorna inom försäkringsområdet att förläggas fill denmyndighet som har bäst sakkunskap inom detta område. RRV har i sitt remissvarden över banklagsulredningens delbetänkande Ds E 1980:3 tillstyrkten likartad uppgiftskoncentration till bankinspektionen. RRV anser även alt detär motiverat att ansvaret för konsumentskydd inom försäkringsinspektionens ochbankinspektionens områden får samma organisatoriska form. Kommittén diskuterar även organisationen m. m. fördet kontaktfomm som upprättats av , försäkringsinspektionen ochförsäkringsbranschen. RRV anser att sådant organiserat samarbete även i framfidenbör ske på berörda myndigheters eget initiativ och ansvar och inte formaliseraslUl ett av regeringen särskilt sanktionerat samrådsorgan. Liknande synpunkterhar RRV framfört i ovan nämnda remissvar på banklagsulredningens delbetänkanderörande ett förslag tiU ett liknande kontaktfomm inom bankområdet. RRV vill idetta sammanhang betona att behovet av samordning i konsumentskyddsfrågor inteenbart gäller inspektionemas kontakter med . Samarbetet meUaninspektionerna i dessa frågor har ocksä stor betydelse. Kollegietfinner ej skäl tUl erinran mot utredningens förslag. Handelskammaren tillstyrker kommitténs förslag altfillsynen över konsumentskyddet inom försäkringsområdet sammanförs underförsäkringsinspektionen. Såsom Handelskammaren i andra sammanhang anfört (sebl.a. kammarens yttrande över banklagsulredningens delbetänkande Prop.1981/82:180 Bilagedel 763 "Konsumentskyddetinom bankområdet och bankinspekfionens styrelse") är det väsentligt att tillsynsverksamhetav delta slag inle splittras på fiera myndigheter. Försäkringsinspektionenskompetens och erfarenheter utgör därvid övertygande skäl för den föreslagnalösningen på det nu aktueUa området. föreslår ibetänkandet ingripande förändringar av konsumentskyddet på försäkringsområdet.Organisatoriskt innebär förslaget att försäkringsinspektionen fårhuvudansvaret för bl. a. övervakningen av försäkringsbolagens marknadsföringoch informafion. Inspektionen övertar därmed bl. a. konsumentombudsmannens(KO) och roll på försäkringsområdet. Detta betyder all ettdomstolsmässigt förfarande ersätts med en ordning av administrativ karaktär.Enligt det nuvarande systemet utgör KO ett partsorgan och har enåklagarliknande funktion. KO har lill uppgift att föra lalan i ,en opartisk instans, som med stöd av allmänt hållna rättsregler med karaktär avgeneralklausuler avgör förekommande tvistefrågor. Rättsreglernas innehållpreciseras efter hand genom domstolens praxis. Enligt uppfattning har kommitténunderskattat värdet av det processuella förfarandet på konsumentomrädet. Dennaordning har fiera fördelar. Ärendeprövningen sker i domstolsmässiga former ochföreträdare för säväl konsument- som näringsidkarintressen deltar. Förfarandetär till stor del muntligt, och förhandlingarna är regelmässigt fillgängliga föraUmänheten. Av inle oväsentlig betydelse är möjligheten för sammanslutningar avkonsumenter, löntagare eller näringsidkare all föra talan i marknadsdomstolen.Det bör vidare framhållas all det vid tillämpningen av den marknadsrättsligalagstiftningen inte sällan uppkommer rättsliga problem av komplicerat slag.Dessa frågor är vanligtvis av sädan beskaffenhet att de lämpligen bör avgöras iett förfarande av domstolskaraklär och inte i administrativ ordning. Kommitténhar haft som utgångspunkt att tillsynsbefogenheterna vad gällerkonsumentskyddet pä försäkringsområdet i största möjliga utsträckning börkoncentreras tiU en myndighet och att dessa uppgifter bör läggas päförsäkringsinspektionen. anser alt kommittén betydligtöverdrivit värdet av en sådan koncentration. Att samla tUlsynsbefogenheternatiU en och samma myndighet innebär inle alltid fördelar och kan befaras ledatiU en avskärmning frän utvecklingen pä andra områden. Enligt kommittén finnsdet med de nuvarande reglema risk för dubbelarbete och kompetenskonflikter.Dessa risker har emellertid inle närmare konkretiserats och har enligtmarknadsdomstolens uppfattning liUmätts för stor vikt. Som kommittén självanfört har den hittillsvarande ordningen Prop.1981/82:180 Bilagedel 764 såvittkänt inle inneburit nägra problem. Det kan dessutom påpekas attförsäkringsbolagen även efter ett genomförande av kommitténs förslag skuUe varaunderkastade tillsyn av andra myndigheter än försäkringsinspeklionen, och delpå områden som ligger nära det utpräglat konsumenträttsliga fältet.Näringsfrihetsombudsmannen har således tillsynsbefogenheter påförsäkringsområdet enligt konkurrensbegränsningslagen och datainspektionenövervakar eflerievnaden av bl. a. datalagen. är självfallet medveten om attförsäkringsbolagens verksamhet delvis har annan prägel än andra näringsidkares.Speciell lagstiftning reglerar förhållandena pä detta område, och samhälletkontrollerar bolagen genom en särskild tillsynsmyndighet. Marknadsdomstolenkan emellertid inle finna att dessa förhållanden motiverar den förändring somnu föresläs. Framför allt är det svårt att inse all försäkringsbolagensmarknadsföring skulle vara så särpräglad alt den av del skälet borde undantasfrån marknadsföringslagens tillämpningsområde. Tvärtom torde alla skäl tala föratt försäkringsbolagens marknadsföring regelmässigt bör bedömas efler sammaprinciper som andra näringsidkares. Ett genomförande av kommitténs förslag torde fåvissa ytterligare konsekvenser, som närmare påpekats i del lill betänkandetfogade särskilda yttrandet. För den fall försäkring förmedlas av någon annan änett försäkringsbolag kommer det exempelvis all vara möjligt att ingripa motförmedlaren med stöd av marknadsföringslagen. Däremot skulle inle denna lagkunna tillämpas gentemot försäkringsbolaget, trots att detta slår bakommarknadsföringen. I stället kommer den försäkringsrältsliga lagstiftningen attgällar. Med tanke pä alt dessa två regelsystem inte är likformiga bl. a. vadavser sanktioner framstår dessa följder av kommilléförslagel som egendomliga. Kommitténs förslag innebär vidare bl.a. altbestämmelsen i 4 § marknadsföringslagen rörande produktsäkerhet m. m. inleblir tiUämplig på försäkringsområdet. En motsvarande regel i denförsäkringsrältsliga lagstiftningen föreslås inte. Delta inger betänkligheter.Försäkringsbolagen torde nämligen i viss utsträckning bedriva försäljning avvaror.