prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Statens skola förvuxna i (SSVH) föreslås bli organisatorisk huvudman ochutbildningsanordnare, i samverkan med i första hand berörda utvecklingsfondermen även med det lokala skolväsendel, näringslivet m.fi. Densärskilda företagamlbildningen föreslås av utredningsmannen om-falla och ges i form av varvad utbildning, dvs. en kombination av handleddasjälvstudier och inlensivsludier vid skolenheten. Dellagarna föratsättsåtnjuta ekonomiska fömåner på samma villkor som övriga studerande vid SSVH. Skolenhetenföreslås för utgöras av SSVH. För och Nortbollenslän föreslås inrättandet av två mindre regionala studiecentra med vardera tvålärare. De skall enligl förslaget vara knutna fill SSVH. Rapportensförslag grundar sig bl. a. på en enkät lill utvecklingsfonderna i fem skogslän.Enkätresultaten talar enligl utredaren för att en särskild förelagarulbildningbör utformas som vuxenutbildning och nivåmässigl ligga under högskolenivån samtorienteras mot all komplettera befintliga kurser för dem som vill startaföretag. Glesbygdsdelegalionenhar lämnat förslag till utbildning för glesbygdens behov. Delegafionen anseratt glesbygdsutbildning i första hand skall bedrivas inom del ordinarieutbildningssystemet och alt vuxenutbildningen bör prioriteras, eftersom detfinns ett stort uppdämt utbildningsbehov i glesbygden. Delegationen föreslåralt regeringen uppdrar ål () alt utforma riktlinjer föryrkesinriktad glesbygdsanpas-sad utbildning inom ramen för komvux och statligvuxenutbildning. Delegationen föreslår vidare all SSVH ges möjligheter attintensifiera det arbele med metodutveckling och läromedelsanpassning som harpåbörials och alt SSVH även får genomföra vissa utbildningar. Eftersamråd med chefen för ulbildningsdepartemenlel vill jag anföra följande. Enväsentlig del av samhällets insatser för att t. ex. stödja företagsutvecklingoch utveckla de glesbygdsanpassade yrkesutbildningarna bör göras inom denkommunala och statliga vuxenutbildningen. Huvudansvaret bör åvila komvux,eftersom del gäller alt anordna sådan utbildning som är lämplig för det lokalaarbets- och näringslivet. Statens skolor för vuxna (SSV) i ochNorrköping har dock en viktig roll alt spela i detla sammanhang. De bådaskolorna erbjuder distansundervisning på samma nivå som komvux. Anledningarnatill att sådana skolor behövs är främst all del dels finns en grupp elever sominle har möjlighet att förlägga sina studier lill de lider och platser på vilkakomvux erbjuds, dels all deltagarantalet i vissa utbildningar är så litet atten enskild kommun inle har möjlighet alt anordna dem. De elever som bor i glesbygdhar ofta inle möjlighet all få den utbildning de önskar i sin kommun. Förall få tiU stånd utbildningar som har litet elevantal kan det ibland 1981/82:113 53 varalämpligt all två eller flera grannkommuner anordnar utbildningen tillsammans. Omdel gäller en ny utbildning kan SSV fungera som "pilotskola" genomatt fillsammans med SÖ och övriga intressenter utforma kursplan ochläromalerial och genomföra en eller flera försöksomgångar. Den färdigakursplanen kan sedan användas av komvux antingen i en störte kommun eller iflera samverkande kommuner. Jaganser således inle alt SSVH:s roll bör utökas på det säU som föreslås avutredningsmannen, så all SSVH blir organisatorisk huvudman för en särskildglesbygdsanpassad förelagarulbildning. Inte heller bör "filialer"lill SSVH tillskapas i andra Norrlandslän. Kursplanerna för komvuxoch SSV utarbetas och faslställes av SÖ. Bland dessa finns redan nu mångakursplaner för yrkesinriktad utbildning av del slag som glesbygdsdelegalionennämner i sin skrivelse. Jag ser det dock som angeläget att initiativ tas förall samordna och stärka utbildningsinsatser av det slag som utredaren ochglesbygdsdelegationen föreslår. Regeringen kommer därför senare att ge SÖ iuppdrag att efter samråd med statens industriverk och övriga berörda parterlåta utarbeta och fastställa fler kursplaner för berörda utbUdningar. Forskningoch utbildning är också vikliga medel för all aktivt påverka samhäUetslångsikfiga utveckling. Under 1970-lalel har en omfattande utbyggnad av högskoleväsendetskett. Högskoleenheter finns nu på 23 orter i landet och i åretsbudgetproposition (bil. 12) föreslås all högskoleutbildningen i ochHalmstad blir självständiga högskolor. Uppbyggnadenav högskoleverksamhet på nya orter har haft betydande posifiva effekter bl. a.genom att tillgängligheten lill grundläggande högre utbildning förbättrats. Medde utbildningsresurser som högskolan nu förfogar över och de möjligheter somfinns att lokalt fatta beslut om resursernas användning, l.ex. vad gällerlokala linjer och enstaka kurser, har del vidare blivit möjligt all i störreutsträckning än tidigare anpassa utbudet av utbildning lill de behov somarbetsmarknaden ställer lokall och regionalt. Detär således ulan tvekan så att högskolan alltmer kommit all fungera som enregional resurs. För framliden är högskolans viktigaste uppgift iregionalpolitiken att främja näringslivets och olika samhällsfunktionersutveckling. I detla perspektiv blir självfallet forskningens roll och möjlighetersärskill intressanta. Jag vill här endasi peka på två verksamheter inomhögskolan som bör kunna få stor betydelse i detta sammanhang. som finns vid de större högskoleenheterna med fasla resurserför forskning spelar enligl min mening en väsentlig roll när del gäller allregionall, i företagsulvecklande syfte, utnyttja den kompelens och demateriella resurser som finns vid forskningsinstitutioner. I synnerhet små ochmedelstora förelag har behov av alt få hjälp med all ulföra förelagsanalyser,produktutveckling, prololyplillverkning etc. finns del forskare inomhögskolan med intresse av all arbeta med sådana frågor. 1981/82:113 54 Denförsöksverksamhet som /79 bedrivits inom ramen förforskningssamverkanskommillén (FOSAM) är också av stort regionalpolitisktintresse. Även här är verksamheten i första hand riktad mot små och medelstoraförelag saml myndigheter. Med de resurser som har slällls lill förfogande harforskare kunnat knytas lill ett enskilt förelag eller en myndighet under en lidav sex lill . Ett femtiotal samarbetsprojekl har initierats underde två första verksamhetsåren. Det har skett i samverkan med bl. a.länsstyrelserna och utvecklingsfonderna. Denfortsatta FOSAM-verksamhelen behandlas i den proposition om forskningspolitiksom regeringen förelagt . Delär mycket angelägel all utbildningsresurserna utnyttjas för all åstadkomma entillväxt och förnyelse som också kommer utsatta regioner lill del. Inom Umeåhögskoleregion har l.ex. regionslyrelsen tagit initiativ för all på elt bättresätt nå ut med utbildning inom den teknisk-naturvetenskapliga sektorn.Tillsammans med bl. a. berörda regionala utvecklingsfonder har elt antalkommuner specialstuderals för alt utröna intresset för och behovel av olikautbildningar. Projekt med likarlat syfte har också startats inom Göteborgshögskoleregion. Detär angeläget all initiativ av det slag jag här har nämnt blir elt naturligtinslag i ulbUdningsplaneringen. För att de myndigheter som har alt planerautbudet av utbildning och fördela de medel som slår lill sektorns förfogande,skall ha ett så bra underlag som möjligt, är del viktigt med ett väl fungerandesamarbete med andra myndigheter och intressen i regionerna. I årets budgetpropositionullalar chefen för ulbildningsdepartemenlel att viss planering måste inriktaspå att konsolidera utbildningsutbudet vid de mindre högskolorna. Han räknarvidare med alt 500 nybörjarplatser tillkommer för lokala linjer /83. Av-siklen därmed är alt ge ungdomar yrkesinriktadutbildning som svarar mot behov på arbetsmarknaden, inle minst i den egnaregionen. Länsstyrelsernassamlade kunskap om länens näringsliv och arbetsmarknad, kommunernas planeretc, utgör ett viktigt underlag för alt precisera behoven av utbildning och förbeslut om dimensionering och lokalisering av utbildning inom regionerna. Jagavser att, i samråd med chefen för , lämna förslag lillregeringen om hur länsstyrelserna utifrån regionalpolitiska utgångspunkterskall bistå de utbildningsplanerande organen inom högskolan med underiag förutbildningsplaneringen och hur samverkan bör ske. Denövergång till ett nytt energisystem som står inför påverkar förutsättningarnaför regionalpolitiken. På kort sikt påverkas t. ex. valet av transportmedel ochpendlingsbenägenhelen av de ökade priserna på drivmedel. På kanbosättningsmönster och bebyggelsestruktur förändras. Även sysselsättningensregionala fördelning påverkas genom att 1981/82:113 55 denya energislagen förändrar lokaliseringsförutsältningarna för industrin ochgenom alt nya verksamhetsgrenar växer fram inom energiområdet. En föratsättning för allde energipolitiska målen skall uppnås är all de förmår påverka beslut ochställningstaganden inom många olika samhällssektorer. För regionalpolitikeninnebär detta all de energimässiga konsekvenserna måste vägas in vidregionalpolitiska beslut och beaktas i den regionala planeringen. 1 vissa fallkan regionalpolitiska medel komma lill användning för all ge stöd ålinvesteringar inom energiområdet och därigenom även få betydelse när delgäller att nå de energipolitiska målen. Den intensiva forskningoch utveckling inom energiområdet som bedrivs kommer all innebära envitalisering för svensk industri och näringsliv och därigenom ge sysselsättningi olika delar av landet. Av direkt regionalpolitiskt intresse i detlasammanhang är satsningen på inhemska fasla bränslen som inom en relativt näraframtid kan komma all ge ett lillskoll av arbels-fillfäUen isysseisättningssvaga regioner. a. av detla skäl uppdrog regeringen den 20mars 1980 ål samtliga länsstyrelser alt kartlägga tillgångar och efterfråganpå de viktigaste inhemska bränslena i detta sammanhang, skogsenergi och torv,saml all utreda de sysselsättningseffekter och andra effekter på den regionalautvecklingen som en ökad användning av inhemska bränslen kan medföra. Samtligalänsstyrelser har haft i uppdrag att behandla skogsenergin medan frågorrörande torvanvändning skulle behandlas av tio länsstyrelser. Någralänsstyrelser har även behandlat andra inhemska energikällor som skiffer,energiskog, halm, avfall m. m. Vid genomförandel av uppdraget harlänsstyrelserna samarbetat med bl. a. och geologiskaundersökning (SGU). Detarbele länsstyrelserna ulfört (bilaga 5) har i många fall fått stor regionaloch lokal betydelse som information lill kommuner och förelag. Länsstyrelsernaskartläggningar visar all en ökad användning av inhemska bränslen ienergiförsörjningen kan få en väsentlig betydelse för utvecklingen i vissaglesbebyggda regioner. Delär givetvis svårt att mera precist ange hur stora sysselsältningslill-skoll somen ökad produktion av inhemska bränslen skulle kunna ge, men länsstyrelsernasmaterial indikerar en sysselsättningsökning i förhållande till dagens läge avstorieksordningen 7000 årsverken kring . En slor del av detlaarbetskraftsbehov är, med dagens teknik, säsongsbundet men man kan förvänta sigen utveckling av produktionsmetoderna som minskar andelen säsonganställda. Ävensysselsättning kan emellertid vara värdefuU somkomplement lill annan verksamhet. Ungefär två tredjedelar av arbetslillfällenaskulle tillfalla skogslänen och där främst inlandet. Det skulle således betydaett viktigt tUlskoll i de regioner som har den sämstasysselsällningssitualionen. Torvutvinningoch tillvaralagande av skogsenergi samt investeringar i bearbetnings- ochförbränningsanläggningar är förenade med ell i många fall betydande ekonomisktrisklagande. Delta gäller speciellt i ett inlroduk- 1981/82:113 56 tionsskededå erfarenheten är begränsad och olika slags teknik måste utvecklas. För attpåskynda introduktionen av inhemska bränslen kan slöd utgå frånoljeersällningsfonden (OEF). Slödel ulgår normall i form av lån, men ocksåbidrag kan ges för projekt som inrymmer ny teknik. För att ytterligareunderlätta en satsning på inhemska bränslen i de inre delarna av skogslänen,där behovel av nya arbetstillfällen är stort, kommer jag alt föreslå (avsnitt3.7.3) all som ell komplement lill stöd genom OEF möjlighet ges att istödområde A och B lämna regionalpolitiskt slöd till produktion av inhemskabränslen, saml att glesbygdsstöd skall kunna utgå lill småskaligaenergiinvesteringar (avsnitt 3.9). Beslutom undersöknings- och bearbetningskoncessioner för torv skall fr. o. m. den 1juli 1982 fattas av länsstyrelserna. 1981/82:99 föreslås all lagen(1974:890) om vissa mineralfyndigheter ändras på så sätl att torvutvinning medmarkägarens tillstånd i princip för bedrivas utan koncession, om koncessioninle beviljats annan. För utvinning erfordras som tidigare täkttillstånd enligtnaturvårdslagen (1964:822) som meddelas av . I övrigi kanbestämmelser enligl bl. a. byggnads-, vatlen-och fornminneslagstifningen varafillämpliga. Närdel gäller inhemska bränslen kan del i många fall vara nödvändigt alt bedömatillgång och efterfrågan i ett geografiskt störte område än en kommun ulgör.Detla kan lösas genom olika typer av samverkan mellan berörda kommuner medeller ulan medverkan av regionala eller centrala statliga myndigheter. Under desenaste åren har flera länsstyrelser i samverkan med länets kommuner arbetat medatt åstadkomma ell gemensamt underiagsmalerial och med alt koordinera insatserinom energiområdet. Fråganom behovet av en regional samverkan inom energiområdet behandlades iproposition (1980/81:90) om riktlinjer för energipolitiken. Föredragande statsrådetanförde då att en regional samverkan bör komma lill stånd i de former som ärlämpliga i resp. region och för resp. fråga. Detla innebär att det kan ha eltbetydande värde all kommuner, länsstyrelser, landstingskommuner, SIND ocb andraorgan deltar i elt konstruktivt samarbete inom energiområdet när detta ärlämpligt med hänsyn till omständigheterna. Föredragandenvar då inle beredd alt förorda en formalisering av del regionala samarbetet ienergifrågor. Energipolitiska frågor bör dock kunna vara ett naturligt inslag ilänsplaneringsarbelel. 1 ell sådant sammanhang kan l.ex. energifrågornasbetydelse för trafik- och bebyggelseplanering behandlas. Länsstyrelsenskall som tidigare nämnts fr. o. m. lämna tillstånd ochkoncessioner för torvtäkter. handlägger vidare glesbygdsstöd ochlokaliseringsstöd som i vissa fall kan utgå för energiin-vesleringar. Inomramen för länsplaneringsarbelel bör kunna skaffa sig en samladsyn på hur de energipolitiska, regionalpolitiska och miljöpolitiska målen skallavvägas mol varandra i länet. Prop.1981/82:113 57 Från finns del många exempel på all enlänsstyrelse genom att ta inUialiv lill utredningar eller samarbetsprojekl inomenergiområdet kan underlätta övergången lill nya energiformer och därmed ocksåge impulser till regional utveckling. Del kan innebära elt samarbete medkommuner, statliga regionala myndigheter, ansvarigt centralt verk och privataförelag i samband med den kommunala energiplaneringen och andra frågor rörandealternativa energislag. beslutade om en ny trafikpolitik (prop.1978/79:99, /79:18, rskr 1978/79:419) varvid fastslogs all målet förtrafikpolitiken bör vara att erbjuda medborgarna och näringslivet i landetsolika delar en tillfredsställande trafikförsörjning till lägsta möjligasamhällsekonomiska kostnader och under beaktande av bl. a. regionalpolitiskaföratsättningar. En av regionalpolitikens uppgifter är alt ange hurtrafiken bör utformas på för all svara mol målen för den regionalautvecklingen saml påverka de mera kortsiktiga insatserna inom sektorn så alldessa bidrar till den önskade utvecklingen. En annan uppgift är alt påverkasamhällsbyggandel för övrigi så att investeringar i trafiksystemen eller ibebyggelsen kan utnyttjas effektivt. De statliga stöd som ges lill såvälperson- som godstransporter har stor betydelse för den regionala utvecklingen. 1 anslutning lill att regeringen beslutade att enfullständig länsplanering skulle genomföras bemyndigades chefenför all utfärda närmare riktlinjer för planeringenav persontrafik, godslrafik och trafikanläggningar inom ramen för länsplanering1980. Denna regionala trafikplanering redovisades avlänsstyrelserna lill regeringen i samband med att länsprogram 1980avlämnades. En första regional trafikplanering hade genomförtsunder . Transporträdet (TPR) har utvärderat den regionala trafikplaneringen.Arbetet redovisades för regeringen i en rapport. Regionaltrafikplanering 1980 utvärdering och framfida inriktning (TPR 1981:3). I fråga om personlransporlförsörjningen konstaterar TPRatt länsstyrelserna i många fall har bidragit förtjänslfuUt fill all del nyasystemel med en länshuvudman för kollekfiv trafik på väg har kunnat införassmidigt. Länsstyrelsernas arbele med godslransporlförsörjningen har främstvarit inriktat på praktiska problem. I några län har länsstyrelserna tagitinitiativ till en ökad samordning av godstransporter varvid transporlservicenhar kunnat förbättras. TPR anser all den övergripande trafikplaneringen pålänsnivån bör få ökad betydelse. 1 stor utsträckning kan trafik- ochtransportbehov bedö- 1981/82:113 58 masoch olika transportlösningar prioriteras redan på den regionala nivån. Del ärdärvid angelägel all de trafikpolitiska riktlinjerna samordnas med m.ålen förregionalpolitiken. Länsstyrelsernaskompetens inom trafikområdet måste, enligt TPR, bibehållas för all inleplaneringen inom andra samhällssektorer skall försvåras. Länsstyrelsernassamlade ansvar för den statliga planeringen på regional nivå medför atttrafikfrågorna kan bU allsidigt belysta utifrån en helhetssyn på samhällsutvecklingen.TPR menar att planeringen givit en t. v. tillräcklig kunskap omtrafikförhållandena i resp. län. Den regionala trafikplaneringen bör ifortsättningen vara mer problem- och åtgärdsinriklad än hilliUs. Planeringenbör enligl TPR företrädesvis avse sådana problem som faller utanförsektorsorganens normala verksamhetsområde eller där en lösning föratsätter attflera olika intressenter samverkar. Även frågor som rör trafikplaneringenssamband och samordning med verksamheter inom andra samhällssektorer bör imånga fall vara lämpade all behandla i projektform. TPRföreslår att får disponera särskilda medel för alt finansieraprojektarbete. Länsstyrelsernahar även i fortsättningen en viktig funktion att fylla när det gäller attsamordna trafikfrågorna i länen med den övriga regionala samhällsplaneringen.Del bör finnas goda föratsättningar för länsstyrelserna att initiera insatserpå trafikområdet och att ta fram underlag för avvägningar inom trafiksektorneller för annan seklorsplanering. Genomalt länshuvudmännen har etablerats på personlrafikområdet ochyrkeslrafiklagstiflningen har förenklats har uppgifter på kollekliv-och yrkeslrafikens område minskat. Såväl del politiska som del ekonomiskaansvaret för planering och genomförande av den regionala och lokala kollektivapersontrafiken ankommer på länshuvudmännen. Dessa upprättartrafikförsöriningsplaner, som enligt förordningen (1978:443) omstatligt slöd lill viss kollekfiv persontrafik skall granska och yttra sigöver. skall då bl. a. se lill att trafikförsörjnings-planenöverensstämmer med länsplaneringen och annan planering på regional nivå somlänsstyrelsen ansvarar för. prövar vissa frågor om tillstånd ochtidtabeller för busstrafiken i länen. är också remissinstans dåersältningslrafik för Irafiksvaga järnvägar övervägs. Del är i dessasistnämnda sammanhang väsentligt att sammanvägda bedömningar av länenstrafiksituation kan göras och läggas till gmnd för ställningstaganden ochåtgärder. 1fråga om godslrafiken vill jag erinra om all bl. a. ger tillståndtUl yrkesmässig trafik i länen. kan pröva sådana tillståndsansökningarmot bakgrund av sin samlade syn på länels trafikförhållanden. Länsstyrelsernakan också bedriva projektverksamhet på dessa områden, t. ex. utredagodstransportförsörjningen i glesbygder och tälor- lersamt initiera olika konkreta åtgärder för all förbättra transporlservicen.Länsstyrelsen kan också länkas initiera och samordna arbele för att lösapraktiska terminalproblem. Den egentliga Iransporlplaneringen är dock i förstahand en fråga för parterna på godstransportmarknaden. Länsstyrelsenfastställer flerårsplanen för byggande av länsvägar och yttrar sig över förslagtill flerårsplan för byggande av riksvägar. I del arbele som pågår medplaner för byggande av vägar åren 1984- 1993 skall länsstyrelserna redovisa ellregionalpolitiskt underlag. Medde medel för regionall utvecklingsarbete somjag (avsnUt 8) kommer alllämna förslag om kan länsstyrelserna stödja projekt även inom trafiksektorn bl.a. på problemområden, där en lösning förutsätter samverkan mellan fleraintressenter. Jag ser därför ingen anledning att, såsom TPR föreslår, reserverasärskilda medel för trafiksektorn. Jagvill i detta sammanhang även också peka på att begreppet regionaltrafikplanering framför alll förknippas med de formellaIrafikplaneringsom-gångar som länsstyrelserna har varit engagerade i och alldel därför inte bör användas i del fortsatta planeringsarbetet. TPRkan på olika säll bistå länsstyrelserna i trafikfrågor, främst delprojektarbete som dessa initierar. Den överblick och de allsidiga kunskapersom TPR erhåller bl. a. genom sin utredningsverksamhet, bör vara värdefull iarbetet med konkreta projekt av modellkaraklär. Likaså bör TPR:s översikter ochprognoser på trafikområdet kunna användas av länsstyrelserna dåsektorsövergripande bedömningar behöver göras. Transportstödetlill m. m. är elt viktigt medel för all etablera och upprätthålla enmer differentierad arbetsmarknad i regionalpolitiskt prioriterade områden.Slödel kompletterar de regionalpolitiska investeringsstöden. De ofrånkomliganackdelar som stora transportavstånd kan innebära för förelag som ligger inomstödområdet lindras med hjälp av transportstödet. Efterhand som länshuvudmän för kollektivtrafiken har etablerats har den kollektivatrafiken byggts ut. De statliga bidragen lill kollekfivtrafik i olika formerhar underlättat denna utbyggnad. Stöden har slor regionalpolitisk betydelse,eftersom de bidrar till alt ge bättre möjligheter till arbets-och serviceresor.Väl utbyggd kollektivtrafik ökar särskill påtagligt kvinnornas möjligheter attnå ul på arbetsmarknaden. Enliglvad jag har erfarit pågår inom en översyn avstalsbidragsgivningen lill kollektivtrafiken. a övervägs hur arbetet skallkunna förenklas och hur del skall fördelas mellan olika organ. Idetla sammanhang vill jag även nämna all regeringen har getttUläggsdirekfiv (Dir 1981:74) lill kollektivlrafikberedningen (K 1979:07).Beredningen har bl. a. fått i uppdrag all ta fram förslag om Iransportlösningarför landsbygdsområden där resunderlaget är begränsat. Syftet är att finnalösningar som kan vara billigare och mer effektiva än konventionellalinjebusstransporter. Prop.1981/82:113 60 3.4 Planeringstal, ortsplan och stödområden Dimensioneringen av offentlig och enskild service tillallmänheten bestäms i hög grad av nutida och bedömd framlida folkmängd i länoch kommuner. För förelag och myndigheter är del härvid angeläget att det fmnselt material som beskriver regionala förhållanden och utvecklingstendenserbeträffande befolkningen. Det bör vara framtaget på ett enhetligt sätt ochstämma överens med bedömningar som görs för riket. Del enda material som uppfyller dessa krav är det underlagsom utarbetas i länsplaneringen. Där finns uppgifter om befolkningensnuvarande och framlida storlek och sammansättning, sysselsältningsuppgifter,bedömningar av arbetskraflsefterfrågan inom skilda branscher ocb sektorer samlflyttnings- och pendlingsbedömningar redovisat för kommuner och län. Denafionella utgångspunkterna för planeringen på länsnivå som är önskvärduttrycks i planeringstal, vilka anger befolkningsutveckhngen i länen påmedellång sikt. Prognoserna i länsplaneringen görs med utgångspunkt frånatt de reguljära arbetsmarknads-, industri- och regionalpolitiska stödformersom förekommer vid prognoslillfället ulgår i normal omfattning . gällande planeringstal avser . De faststäUdesgenom beslut , (prop. 1975/76:211, AU 1976/77:7, rskr1976/77:79) vilket ändrades (prop.