prop · G503188 · 1981-12-31 00:00:00 — Liksom hittillsskall kraftföretagen följa belastningsutvecklingen och utarbeta belastningsprognoser. Ettsätt att anpassa koncessionsprövningen av kraftledningar till dagens ökade kravpä samordning med andra samhällsintressen skulle enligt verket vara att brytaut behovsprövningen och göra denna i ett "första steg". Dennaförhandsprövning skulle göras som kraftföretagen undersöker möjligaledningssträckningar och påbörjar samråd med regionala och lokala myndighetersamt markägare. Som underiag för en sådan prövning skulle sökanden redovisaelanvändningsprognoser, förväntad bebyggelseutveckling och industrilokaliseringoch annat underlag som sökanden önskar åberopa som stöd för ledningsbehovet.Därefter fick det ankomma på SIND att bedöma om ledningen behövdes eller inte.För att fä ytterligare underlag för en sådan bedömning kunde verket behövautföra vissa 1981/82:188 32 utredningaroch göra egna undersökningar eller samråda med andra myndigheter. Omprövningen ger till resultat att ny ledning borde byggas, skulle verket godkännaden fortsatta planeringen. Ett sådant godkännande skulle innebära attmyndigheten funnh ledningen behövlig och förenlig med en planmässigelektrifiering. Därefter kunde kraftföretagen i vanlig ordning fortsättaarbetet pä ledningsprojektet och lämna in en slutlig ansökan om koncession medangivande av en bestämd ledningssträckning. Ettannat sätt att översiktligt bedöma behovet av kraftledningsutbyggnaden i etttidigt stadium i planeringen är att organisera ett utökat frivilligt samrådsförfarandepå regional nivä. Från olika håll har också förts fram förslag om att ett sädantsystematiserat samrädsförfarande borde föregå beslut om koncession. Särskiltanses behov föreligga av att ge markägareintressena möjligheter att få yttrasig så tidigt i planeringen av kraftledningar att hänsyn kan tas tilleventuella synpunkter och förslag. För att åstadkomma en rimlig avvägningmellan motstående intressen är det angeläget att kraftföretagen planerar föralternativa ledningssträckningar. I detta sammanhang bör också prövas om gamlaledningar kan tas bort i samband med tillkomsten av planerade ledningar. Enannan fråga gäller om markintrånget kan begränsas genom att befintligaledningsgator utnyttjas eller om överföringsbehovet kan tillgodoses på annat sätt,t.ex. genom areaförstärkning på befintliga ledningar eller genomspänningshöjning. Vidvalet mellan att i ellagen föra in en bestämmelse om krav pä förberedandebehovsprövning av kraftledningar och frivilligt samrådsförfarande på regionalnivå har industriverket förordat det sistnämnda alternativet. Motkoncessionsprövning "i två steg" talar att det kan bli alltförbetungande administrativt för såväl kraftföretagen som för de myndigheter somskall bedöma behovet. SINDerinrar också om att behovet av ett utvidgat samråd vid planering ochprojektering av kraftledningar har påtalats . 1 planverketsrapport (1978:46) Kraftledningar i fysisk riksplanering som bygger på ettgemensamt arbete av planverket, SIND, och vattenfallsverketanges hur ett sädant samrådsförfarande skulle kunna organiseras. Idet följande redovisar industriverket en modell för frivilligt samråd pä regionalnivå. Förslaget grundar sig i stort pä den form för regionalt samråd, sompåbörjats av vattenfallsverket och övriga större kraftföretag. Avsiktenmed samrådet beträffande elkraftanläggningar är att redovisa kraftindustrinsanspråk på mark som underlag för den fysiska riksplaneringen. Kraftföretagenredovisar sina utbyggnadsprogram för och berörda kommuner.Redovisningen syftar till tidigare informationsutbyte och att görabehandlingen av frågor som rör kraftledningsutbyggnad mera enhetlig i de olikalänen. Förvatje län utses ett kontaktorgan som i allmänhet bör vara det kraftföretag somhar det största regionala ledningssystemet. Prop.1981/82:188 33 får en administrativ, samordnande funktion. Kontaktorganetbör vara sammankallande i en gmpp i vilken samtliga kraftföretag medutbyggnadsplaner inom länet är representerade. Avsikten är att gmppen skallutarbeta information om kraftsystemets utbyggnad. De länsvisa redovisningarna av planerade utbyggnader iledningsnätet skall överlämnas till SIND. På så sätt får verket ett bättreunderlag för handläggning av kommande koncessionsundersökningar. Det ovan redovisade samrädsförfarandet bör kunna leda tillsnabbare koncessionsbehandling. SIND anser att den redan pägäende försöksverksamhetenmed regionalt samråd ger berörda intressenter möjlighet till att på etttidigare stadium än fömt fä del av planerna på nya kraftledningar.Försöksperioden för det utökade samrådet bör omfatta en period . Underdenna period kommer SIND att följa utvecklingen och vid behov aktivt medverka isamrädsprocessen. I 3§ 1 mom. ellagen anges vilka handlingar m.m. som skallfogas tUl ansökan om linjekoncession. Hit hör bl. a. en fullständig beskrivningöver företaget, innefattande bl.a. kostnadsförslag och karta över ledningssträckningenoch den mark som erfordras för anläggningen. Vidare skall till en sådan ansökanfogas bestyrkta förteckningar på ägare och innehavare av de fastigheter övervilka ledningen skall dras fram eUer i vars mark den skall läggas ned eUer sompå annat sätt behövs för anläggningen. Slutligen skall också uppgift lämnas påde överenskommelser som träffats eller de hinder som mött mot överenskommelse. För såväl koncessionsmyndighetens som remissinstansernasbedömning av en ledningsdragning är det angeläget att ansökningshandlingarnager "en fullständig beskrivning av det tillämnade företaget".Koncessionsmyndigheten mäste ha underlag för att bedöma om ledningen behövsoch är förenlig med en planmässig elektrifiering. I denna bedömning ingär ocksäen avvägning i förhällande till motstående intressen. Mot bakgmnd av gjorda erfarenheter anser SIND att störrekrav mäste ställas på ansökningar om linjekoncession och pä de handlingar somskall vara bifogade sädana ansökningar. För att ansökningarna om linjekoncession skall bliutformade på ett sätt som motsvarar de nya kraven torde mera detaljeradeföreskrifter än de som f.n. finns upptagna i ellagen behöva meddelas. SIND förordaratt sådana föreskrifter meddelas i en av regeringen utfärdad förordning somlämpligen också bör reglera innehållet i ansökan om områdeskoncession. 1.4.3 Förbud mot att i vissa faU byggatransformatorstation Transformatorstationer omfattas f. n. inte av koncessionsplikt enligt el lagen. I vissa fall har detta medfört att koncessionsmyndigheten i sin prövning av ansökan om tUlstånd till anslutande ledning bundits på ett 3 1981/82. 1981/82:188 34 Kraftföretag har sålunda efter frivilliga uppgörelser med berördamarkägare kunnat börja bygga och i enstaka fall t. o. m. färdigställa en stortransformatorstation, innan koncessionsmyndigheten hunnit pröva de tillstationen hörande ledningarnas sträckning. Verket anser detta varaotillfredsställande och föreslår därför att i ellagen förs in förbud mot attbörja bygga större transformatorstationer innan tillstånd meddelats för framdragandeav minst en anslutande ledning på stationens uppsida och en på dess nedsida.Förbudet bör omfatta stationer som är avsedda att tillföras ström med enspänning av minst . Isamband med tUlkomsten av t.ex. ny bebyggelse eller nya trafikleder kan enbefintlig kraftledning behöva flyttas. Ellagen innehåller också en rad reglerom skyldighet för innehavare av elektrisk ledning att i olika uppkommandesituationer ändra eller flytta ledningen samt om ansvaret för kostnader somuppkommer genom sådana ätgärder. Iolika ärenden angående koncession för en befintlig kraftledning har från berörda kommuners sida rests krav pä dels att den nyakoncessionen ges för endast , fem eller , dels att som vUlkorför koncessionen föreskrivs skyldighet för ledningens innehavare att på egenbekostnad flytta ledningen, när kommunen begär det på grund av förändringar ifråga om markanvändningen. Verket har inte ansett sig kunna tillmötesgå sådanakrav. Koncessionen mäste ge trygghet åt ledningsinnehavaren att få bibehållaledningen så länge verksamheten drivs i enlighet med gällande lagstiftning. Etttillgodoseende av krav utav det slag som nämnts skulle äventyra sävälunderhållet av ledningen som kraftföretagets planering av sin verksamhet ochkunna leda tiU risker frän säkerhetssynpunkt och störningar i elförsörjningen.Industriverket har emellertid funnit anlednig överväga om ytterligare lagregleri detta hänseende är påkallade. I 5§ ellagen finns bestämmelser om skyldighet att vidta skyddsåtgärder för atthindra skada eller störningar mellan olika elektriska anläggningar. Regleringenav kostnadsansvaret för skyddsåtgärd bygger, med visst undantag, pä den s. k.prioritetsprincipen, dvs. innehavare av senare tillkommen anläggning ärskyldig att bekosta det skydd som behövs i förhållande tiU befintliganläggning. Detinbördes förhåUandet mellan elledningar och trafikleder regleras i 5 a § ellagen.Även dessa bestämmelser bygger i fråga om kostnadsansvaret för ändring eUerflyttning av ledning pä prioriteringsprincipen. I5 b § eUagen finns bestämmelser om skyldighet för innehavare av elektriskledning som dragits fram efter expropriation att på grund av ändradeförhållanden ändra eller flytta ledningen. Beträffande sådan ledning somdragits fram över gata, torg eller allmän plats inom planlagt område eller inomfastställt hamnområde gäller enligt 1 mom. att innehava- 1981/82:188 35 reär skyldig om det behövs att på egen bekostnad ändra, flytta eller ta bort ledningen,bl.a. när det hindrar eller varaktigt försvårar samfärdseln, hindrar någon församhället nödvändig anläggning eller är synneriigen vanprydande. Även i andrafall är innehavaren av sådan ledning som avses i paragrafen skyldig att på egenbekostnad ändra eller flytta ledning som på gmnd av ändrade förhållanden medförbetydande olägenhet för fastighet, om det behövs för olägenhetens undanröjandeoch kan ske utan synnerligt men för ledningen. Enligt2 mom. samma paragraf kan ägare av fastighet där ledning är framdragen efterexpropriation för undanröjande av därmed förenad olägenhet för fastigheten päegen bekostnad få ledningen ändrad eller flyttad. Enligtbestämmelser i starkströmskungörelsen har koncessionsmyndigheten möjligheteratt påkalla flyttning av ledning av säkerhetsskäl. De situationer där ändradeförhåUanden medfört att en kraftledning bör ändras eller flyttas i enfastighetsägares eller en kommuns intresse torde vara så mångskiftande attfrågan om vem som skall bära kostnaden för en sådan åtgärd inte lär kunna lösasgenom en enkel regel, som generellt lägger kostnadsansvaret på ledningensinnehavare eller pä den som påkallar åtgärden. Förslag av sådan innebörd hartidigare förts fram men mött stark kritik från det intresse som skulle drabbasav en sådan generell reglering. De nuvarande bestämmelserna får anses täcka deflesta förekommande situationer och innebära en rimlig avvägning i olika faUav intressekollisioner. Enligt SlND:s erfarenheter löses också uppkommande tvisterregelmässigt genom förhandUngar. Ett förbättrat samrådsförfarande påplaneringsstadiet pä det sätt som behandlats i ett tidigare avsnitt bör ocksåkunna leda tUl att behovet av ändring eller flyttning av kraftledningar skaUbli mindre . Mot bakgmnd av vad sålunda anförts finner verket attnågra ändrade bestämmelser i förevarande hänseende inte är påkallade förnärvarande. Ilagen (1978:160) om vissa rörledningar, vilken föreskriver koncessionspliktför rörledningar för transport av råolja och naturgas m. m. och som är utformadmed ellagen som förebild, finns bestämmelser om borttagande av ledning närkoncession upphör och om återställningsåtgärder i samband med borttagandet. Deskäl som åberopats för införandet av sådana bestämmelser i rörledningslagentorde äga giltighet även i fräga om kraftledningar. SIND föreslår därför attmotsvarande regler förs in i ellagen. I 5§ 1 mom. andra stycket ellagen föreskrivs skyldighet för innehavare av vissastarkströmsanläggningar att vidtaga ätgärder för att förebygga skada på personeller egendom eller störningar genom inverkan på andra elektriska anläggningarmedelst induktion eller förhöjda markpotentialer. 1981/82:188 36 Deanläggningar som skall skyddas mot sådan inverkan är svagströmsan-läggningarsamt starkströmsanläggningar med en spänning av högst . Bestämmelsen, sominfördes 1958 (1958:429), bygger på gränsdragningen i kungörelse (SIND-FS1978:6) om utförande och skötsel av elektriska starkströmsanläggningar,starkströmsföreskrifterna. På gmnd av den tekniska utvecklingen på detelektriska materialområdet samt tillkomsten av andra spänningssystem har detlänge ansetts önskvärt att nyssnämnda spänningsgräns i stället bestäms till1000 volt. SINDavser därför att vid en översyn av starkströmsföreskrifterna utforma dessa medhänsyn till en spänningsgräns vid . Detta medför en motsvarandeändring i ellagens bestämmelser. Ellageninnehöll urspmngligen en bestämmelse om straffansvar för den som utan tUlståndeller i strid mot föreskrifter som givits vid meddelandet av tillstånd utfördeeller nyttjade elektrisk anläggning. Genom en lagändring togs straffetför olovligt utförande av anläggning bort och har endast olovligtnyttjande varit förenat med straffansvar i form av böter, numera dagsböter. SINDkonstaterar att ovan nämnda lagändring, som kan ha varit försvarlig i detskede av elektrifieringen då den tillkom och dä elsäkerhetsaspek-ten var denhelt dominerande vid koncessionsprövningen, har lett till sådana förhållandenatt en återgång till ellagens ursprungliga reglering i ansvarshänseende ärpåkallad. Sorn skäl härför anför SIND att det finns många exempel på fall därarbetena pä en kraftledning kommit mycket långt, ja rent av slutförts, närkoncession beviljats. Ett sådant tillvägagångssätt är ägnat att bindakoncessionsmyndigheten i dess prövning på ett otillbörligt sätt. Likaså måstemarkägares, kommuners och övriga intressenters medverkan i samrädsförfarandenävensom remissbehandlingen i sådana fall framstå som meningslösa. På grund av det anfördaföreslår SIND att nuvarande straffbestämmelser i 2 § 9 mom. ellagen ändras tillatt också gälla framdragande av ledning utan tillstånd. Med ellagen jämförbara tillståndslagar såsom vattenlagen,miljöskyddslagen, naturvårdslagen och lagen om vissa rörledningar har allabestämmelser om ansvar för olovligt utövande av tiUståndspliktig verksamhet somupptar fängelsestraff. Verket föreslår därför att straffet för olovligtframdragande eller nyttjande av elektriska ledningar skall utgöra böter ellerfängelse . Samma ansvar bör gälla för den som överträder detföreslagna förbudet mot byggande av transformatorstation, innan koncessionmeddelats för anslutande ledningar. Vissaförberedelseåtgärder på marken är nödvändiga redan för upprättandet av ansökanom koncession, säsom markundersökningar, stakning. Prop.1981/82:188 37 upphuggande av siktgator och liknande. Sådana åtgärder kaninte hänföras till byggnadsarbeten och skall följaktligen inte föranledaansvar. Lag om ändring i lagen, innefattande vissa bestämmelser omelektriska anläggningar (1902:72 s. 1) Härigenom föreskrivs att 2 § 1,8 och 9 mom. samt 3 § och 5§ 1 mom. lagen (1902:72 s. 1), innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningarskall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2 § 1 mom. För framdragande eller begagnande av elektrisk starkströmsledningerfordras tillstånd av regeringen eller den regeringen bemyndigar. Tillstånd må avse ledning med en i huvudsak bestämdsträckning (linjekoncession) eller ledningsnät inom ett visst område(områdeskoncession). Regeringen äger medgiva, att vissa slag av ledningar ellerledningar inom vissa områden skola vara undantagna från vad i första stycketsägs Byggande av transformatorsta-lion som är avsedd atttillföras ström med en spänning av eller däröver får ej påbörjas,förrän koncession meddelats för en anslutande ledning såväl på transformatornsuppsida som på dess nedsida. Ansökan om koncession göres i enlighet med vad regeringenförordnar. 2 § 8 mom. Föreligga särskilda skäl att elektriskstarkströmsledning framdrages redan innan erforderlig koncession meddelats,äger regeringen eller den regeringen därtill bemyndigar förklara hinder isådant hänseende ej möta; och må därefter, när anläggningen är färdig att tagasi bmk, i avvaktan på att ingiven ansökan om koncession varder slutligt prövad,tillstånd till dess nyttjande tiUsvidare meddelas i den ordningregeringen föreskriver. Ansökan om förklaring enligt första stycket göres ienlighet med vad regeringen förordnar. 2 § 9 mom. Den som olovligen nyttjar elek- Den som uppsåtligen eller av trisk starkströmsledning eller oaktsamhet framdrager ellerfoe-bryter mot föreskrift som givits vid gagnar elektriskstarkströmsled-meddelande av koncession, straffas ning utan att innehakoncession. med dagsböter, där ej förseelsen är särskilt belagd medstraff enligt allmän strafflag. där sådan kräves, eller bryter mot föreskrift sommeddelats med stöd av koncession dömes till böter eller fängelse i högst sexmånader. Till samma påföljd dömes den som bryter mot förbudet i 1mom. Ansökan om linjekoncession skaU vara åtföljd avfullständig beskrivning över det tillämnade företaget med kostnadsförslag, avfattningpå karta av föreslagen lednings sträckning och av den jord, som föranläggningen erfordras, bestyrkta förteckningar på ägare och innehavare av defastigheter, över vUka ledningen skall framdragas eller i vilkas mark denskall nedläggas eller som eljest äro för anläggningen behövliga, samt uppgiftpå de överenskommelser, som blivit träffade, eUer de hinder, vilka däremotmött. Ansökan om områdeskoncession skaU vara åtföljd av a) karta överområdet med angivande av sökanden tiUhöriga ledningar, med spänningöverstigande tvåhundrafemtio volt mellan en ledare och jord eUer vid ickedirekt jordat system mellan två ledare, jämte matande ledningar och stationerinom området samt huvudsaklig sträckning av ledningar med samma spänning,vilka erfordras enligt den under b) angivna planen; b) plan överområdets framtida försörjning med elektrisk ström; och c) uppgift om spänning och strömart. / mom. Upphör koncession att gälla, är den som senastinnehaft koncession skyldig att taga bort ledningen och vidtaga andra åtgärderför återställning, om detta är påkaUat från aUmän eller enskild synpunkt. Fråga om skyldighet att vidtaga sådana återstäUningsåtgärderskaU prövas av regeringen i samband med att koncession upphör. Regeringen fåröverlämna till statens industriverk att pröva sådan fråga. Iakttager den som har innehaft koncessionen icke vad somhar ålagts honom, får myndighet som avses i andra stycket vid vite föreläggahonom att fuUgöra sina åligganden. 2 mom. Kräves för vidtagande av återställningsåtgärderenligt I mom. att annans mark tages i anspråk, får statens industriverk beslutaatt tillträde till marken skall lämnas . Aterstållningsåtgärderna skall utföras så, att minstaskada och intrång vållas. Tillfällig byggnad får uppställas och väg byggas endastom markens ägare och innehavare av nyttjanderätt eller servUut avseende markensamtyckt därtUI eller statens industriverk lämnat tillstånd IiU åtgärden.Tillstånd IiU sådan åtgärd får lämnas endast om åtgärden är oundgängligen nödvändigför att återställningsåtgärder skaU kunna vidtagas. Föranleder återstäUningsålgär-derna skada eller intrång, skaUersättning härför utgå. Talan om ersättning väckes vid den fastighets- Finnes ejansökan böra avslås, skall tillfälle att yttra sig beredasvederbörande länsstyrelse, kommuner (och muni-cipalsamhällen) som beröras av anläggningen,ägare och innehavare av fastigheter, som angivas i 1 mom., så ock annan, somkan lida men av företaget, Vad i 1mom. stadgats om skyldighet att förete karta samt vissa förteckningar ochuppgifter så ock vad i 3 mom. föreskrivits om inhämtande av yttranden gälle ejbeträffande ansökan om koncession å ledning inom järnvägsområde. Ansökan omförklaring, varom i 2 § 8 mom. sägs, skall vara åtföljd av karta, varaanläggningen angivits, ävensom av de uppgifter i övrigt rörande anläggningenoch dess ändamål, som må erfordras för prövning av sådan ansökan. 5§ 1 Kan elektrisk anläggning genom inverkan på redanbefintlig dylik anläggning vålla skada ä person eller egendom eller störning idriften, svarar innehavaren av förstnämnda anläggning för erforderliga åtgärdervid denna för att förebygga sådan skada eller störning. Innehavare av starkströmsanläggning, i vilken vid enfasigtfel kan uppkomma jordslutningsström med större styrka än femhundra ampere, vareock pliktig att, sä snart han vunnit kännedom om senare tillkommen anläggningför svagström eller för starkström med en spänning av högst sexhundra volt,räknat så som angives i 3 § 2 mom. a), vidtaga erforderliga åtgärder vid sinanläggning för att förebygga att denna genom inverkan på den andraanläggningen medelst in- domstol inom vars område marken Ugger eller större delendärav Ugger. Kan elektrisk anläggning genom inverkan på redan befintUgdylik anläggning vålla skada å person eller egendom eller störning i driften,svarar innehavare av förstnämnda anläggning för erforderliga åtgärder vid dennaför att förebygga sådan skada eller störning. Innehavare av starkströmsanläggning, i vilken vid enfasigtfel kan uppkomma jordslutningsström med större styrka än , vare ockpliktig att, så snart han vunnit kännedom om senare tUl-kommen anläggning försvagström eUer för starkström med en spänning av högst , räknat säsom angives i 3 § 2 mom. a), vidtaga erforderliga åtgärder vid sin anläggningför att förebygga att denna genom inverkan på den andra anläggningen medelst induktion Prop.1981/82:188 40 duktioneller förhöjda markpoten- eller förhöjda markpotentialer väl- tialer vållar skada å person eller lar skada å person eller egendom egendom eller annan störning än eller annan störning än ljudstör- ljudstörning, ning. Ändrasanläggning i fräga om Ändras anläggning i fråga om läge, utförande eller drift sä, att läge, utförande eller drift så, att ökad risk uppkommer för skada el- ökad risk uppkommer för skada el ler störning, skall i fräga om skyl- ler störning, skall i fräga om skyl dighet att svara för skyddsåtgärd dighet att svara för skyddsåtgärd som föranledes av den ökade risken som föranledes av den ökade risken anses som om ny anlägning tillkom- anses som om ny anlägning tillkom mit, mit. Anläggningenskall anses ha till- Anläggningen skall anses ha till kommit då den togs i bruk. Är an- kommit då den togs i bruk. Är an läggning i olika delar att anse som läggning i olika delar att anse som tillkommen , tillkommen , skall varje sådan del anses som en skall varje sådan del anses som en särskild anläggning. Dennalag träder i kraft . 2.1Allmänt om SIND:s överväganden och förslag Remissinstansernaställer sig över lag positiva till SIND:s överväganden och förslag.Remissinstanserna anser sålunda att de redovisade förslagen kan genomföraseller har inte någon erinran mot att så sker. Ett par remissinstanser anseremellertid att det redovisade förslaget till ett frivilligt samråd förplanering av kraftledningar är otillräckligt. Kritiska synpunkter härpå försfram bl.a. av , , , och Stockholmsläns landsting. framhåller att arbetet med den fortsatta strukturomvandlingen påeldistributionsområdet är viktigt för bebyggelseplaneringen. Huvudfrågan frånplansynpunkt är att klargöra kopplingen mellan bebyggelseutvecklingen, val avuppvärmning och olika distributionsformer. LRF framhåller att många lantbmksföretagdrabbas av en otillfredsställande elförsörjning i glesbygden. LRF framhållerdärför vikten av att de lokala elnäten underhålls och ses över fortlöpande.Lantbruksstyrelsen betonar också den betydelse en väl fungerande eldistributionhar för att bl.a. det moderna jordbruket skall fungera störningsfritt.Statsanställdas förbund framhåUer vikten av att ledningsnäten har en rationelloch ändamålsenlig 1981/82:188 41 utformningutan att ledningsdragningarna påverkas av kommungränser eller ägarintressen. Intenågon remissinstans förordar tvångsåtgärder i syfte att driva pä och underlättastmkturomvandlingen.