prop · G50358 · 1981-12-31 00:00:00 — omändring i tryckfrihetsförordningen och (hets mot folkgrupp m.m.); Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokolidenna dag. Ipropositionen läggs fram förslag som syftar till att stärka skyddet för invandraremot diskriminerande behandling. Beträffandebrottet hets mot folkgrupp, som återfinns både i och itryckfrihetsförordningens s. k. brottskatalog, föreslås en ändring i syfte att klariäggaatt inte bara särskilda etniska grupper skall skyddas utan även kollektiv av sådanagrupper, t. ex. invandrare i . preciseras brottsbeskrivningenför att man skall få ett klarare uttryck för det straffbara området ochsäkerställa att den allmänna debatten i hithörande frågor, t. ex. rörandeinvandringen i och invandrarnas levnadsförhållanden, inte skallhindras. Avsikten är att ändringen i denna del inte skall leda till attenskilda folkgrupper får ett sämre skydd än de har . I enlighet härmed föreslåsen omformulering av bestämmelsen om hets mot folkgrupp. Enligt förslaget blirdet straffbart att offentligen eller annars i uttalande eller annat meddelandesom sprids bland allmänheten hota eller uttrycka förakt för folkgrupp ellerannan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg, nationellt elleretniskt ursprung eller trosbekännelse. I propositionen föreslåsockså att brottet förolämpning, som i princip bara målsäganden kan åtala för,skall ligga under allmänt åtal i vissa fall när förolämpningen riktas mot någonmed anspelning på hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse. Förslagen,som bl. a. innefattar en ändring i tryckfrihetsförordningen, avses träda ikraft . Prop.1981/82:58 2 Lagom ändring i tryckfrihetsförordningen Härigenomföreskrivs att 7 kap. 4§ tryckfrihetsförordningen' skall ha nedan angivnalydelse. Medbeaktande av det i 1 kap. angivna syftet med en allmän tryckfrihet skall såsomotillåtet yttrande i tryckt skrift anses sådan enligt lag straffbar framställningsom innefattar; 1. högförräderi,förövat med uppsåt att riket eller del därav skall med våldsamma eller eljest lagstridiga medel eller med utländskt bistånd läggas under främmande makt eller bringas i beroende av sådan makt eller att del av riket skall sålunda lösryckas eller att åtgärd eller beslut av statschefen, regeringen, eller högsta domarmakten skall med utländskt bi stånd framtvingas eller hindras, såframt gämingen innebär fara för uppså tets förverkligande; försök,förberedelse eller stämpiing till sådant högförräderi; 2. krigsanstiftan, såframt faraför att riket skall invecklas i krig eller andra fientligheter framkallas med uUändsktbistånd; 3. uppror, förövat med uppsåt attstatsskicket skall med vapenmakt eller eljest med våldsamma medel omstörtaseller att åtgärd eller beslut av statschefen, regeringen, ellerhögsta domarmakten skall sålunda framtvingas eller hindras, såframt gärningeninnebär fara för uppsåtets förverkligande; försök,förberedelse eller stämpiing till sådant uppror; 4. landsförräderi ellerlandssvek, i vad därigenom, då riket är i krig eller eljest i lag meddelade bestämmelser om sådant brott äga tillämpning, någon förleder krigsfolk hörande till rikets eller med riket förbunden stats krigsmakt eller andra som äro verksamma för försvaret av riket till myteri, trolöshet eller modlöshet eller genom osann framställning sprider misströs tan bland allmänheten eller begår annan dylik förrädisk gärning som är till men för försvaret eller för folkförsörjningen eller, om riket är helt eller delvis ockuperat av främmande makt utan att militärt motstånd förekom mer, för mjtståndsverksamheten; försök,förberedelse eller stämpHng till sådant landsförräderi eller landssvek; 5. landsskadlig vårdslöshet, i vaddärigenom någon av oaktsamhet begår gärning som avses under 4; 6. uppvigling, varigenom någonsöker förleda till brottslig gärning, svikande av medborgerlig skyldigheteller ohörsamhet mot myndighet; 7. ryktesspridning till fara förrikets säkerhet, varigenom, då riket är i krig eller eljest i lag meddeladebestämmelser om sådant brott äga tillämpning, någon sprider falskt rykte ellerannat osant påstående, som är ägnat 1981/82:58 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse alt framkalla fara för rikels säkerhet, eller tillfrämmande makt framför eller låter framkomma sådant rykte eller påstående; 8. hot moteller missaktning för 8.hot mot etter förakt för folkfolkgrupp av viss ras, med viss hud- grupp eller annan sådan grupp av.färg, av visst nationellt eller etniskt personer med anspelning på ras, ursprung eller med viss trosbekän- hudfärg, nationedt eller etniskt ur-nelse; sprung eller trosbekännelse; 9. förtal,varigenom någon utpekar annan såsom brottslig eller klandervärd i sittlevnadssätt eller eljest lämnar uppgift som är ägnad att utsätta denne förandras missaktning, dock ej om det med hänsyn till omständigheterna varförsvarligt att lämna uppgift i saken och han visar att uppgiften var sanneller att han hade skälig grund för den; 10. förtal av avliden, om gärning somavses under 9 är sårande för de efterievande eller eljest kan anses kränka denfrid, som bör tillkomma den avlidne; 11. förolämpning, varigenom någon smädarannan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annat skymfligtbeteende mot honom; eller 12. barnpornografibrott, varigenomnågon skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprides, om integärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 § och 16 kap. 8 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 5 §' Brott som avses i 1-3 §§ må ej Brott som avses i 1-3 §§/årej åta- åtalas av annan än målsägande. las av annan än målsägande. Förtal ochgrovt förtal, så ock förö- och grovt förtal får dock åtalas av lämpningmot någon i eller för hans åklagare, om målsägande angiver myndighetsutövningmå dock åla- broitet till åtal och åtal avsärskilda las avåklagare, om målsägande an- skäl finnespåkallat ur allmän syn- giverbrottet till åtal och åtal av sär- punkt. skildaskäl finnes påkallat ur allmän ningar får allmänt åtal väckas för förolämpning mot någon i eller för Senaste lydelse 1975:667. 1981/82:58 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse hans myndighetsutövning eller förolämpning mot någon medanspelning på hans ras, hudfärg, nationella eder etniska ursprung ellertrosbekännelse. Har förtal riktats mot avliden, må åtal väckas av denavlidnes efterlevande make, bröstarvinge, fader, moder eller syskon samt, omåtal av särskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt, av åklagare. Innebär brott som avses i 1-3 §§, att någon genom förgripelseå främmande makts statsöverhuvud som vistas här i riket eller å främmande maktsrepresentant här i riket kränkt den främmande maklen, må brottet åtalas avåklagare utan hinder av vad som stadgas i första stycket. Åtal får dock ej skeutan förordnande av regeringen eller den regeringen bemyndigat därtill. 16 kap. 8 f Den som offentligeneller eljest i Den som offentligen eller eljest i uttalande eller annat meddelande uttalandeeller annat meddelande som sprides bland allmänheten ho- somsprids bland allmänheten hotar tar eller uttrycker missaktning för elleruttrycker/öraÅ:/ för folkgrupp folkgrupp av viss ras, med viss hud- ellerannan sådan grupp av perso- färg, av visst nationellt eller etniskt nermed anspelning på ras, hud- ursprung eller med viss trosbekän- färg,nationellt eller etniskt ur- nelse, dömes för hets mot folk- sprung ellertrosbekännelse, döms grupp fill fängelse i högst för hets mot folkgrupp till eller, om brottet är ringa, till böter. fängelsei högst eller, om brottet är ringa, till böter. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1970:224. 1981/82:58 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , , Elmstedt,Tilländer, Ahrland, Lagrådsremissom ändring i tryckfrihetsförordningen och (hets mot folkgrupp m. Enligtregeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen förarbetsmarknadsdepartementet en särskild utredare med uppgift att göra enutredning om fördomar och diskriminering i fråga om invandrare m.fl.Utredaren, som har antagit namnet diskrimineringsutredningen, har idelbetänkandet (SOU 1981:38) Om hets mot folkgrupp behandlat vissa frågor somrör det straffrättsliga skyddet för invandrare mot diskriminerande behandling.Betänkandet innehåller förslag till ändringar i bestämmelserna itryckfrihetsförordningen (TF) och (BrB) om hets mot folkgrupp ochtill en äidring i regel om åtal för förolämpning. Tillprotokollet i j detta ärende bör fogas som bilaga 1 de av utredningen framlagdalagförslagen. En förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av deras yttranden bör fogas till regeringsprotokollet i dettaärende som bilaga 2. 2.1.1Gällande ordning i korthet Enligt16 kap. 8 § BrB skall den som offentligen eller eljest i uttalande eller annatmeddelande som sprids bland allmänheten hotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, av visst nationellt eller etnisktursprung eller med viss trosbekännelse dömas för hets mot 1981/82:58 6 folkgrupp.För straffbarhet krävs att gärningen har begåtts med uppsåt (jfr 1 kap. 2 § förstastycket BrB). Straffet är fängelse i högst eller, om brottet är ringa,böter. Brottet faller under allmänt åtal, dvs. allmän åklagare har skyldighetatt åtala de gärningar som kommer till hans kännedoin. Däremot har fastslagitsav högsta domstolen (NJA 1978 s. 3) att någon målsägande inte kan finnas vidbrottet hets mot folkgrupp; straffbestämmelsen skyddar en folkgrupp, vilkeninte som sådan kan föra talan inför domstol. Brottet hets mot folkgruppfinns också medtaget i tryckfrihetsförordningens uppräkning avtryckfrihetsbrott (7 kap. 4 § 8). En framställning i tryckt skrift sominnefattar hot mot eller missaktning för folkgrupp av viss ras, med visshudfärg, av visst nationellt eller etniskt ursprung eller med visstrosbekännelse är alltså straffbar enligt tryckfrihetsförordningens regelsystem.Detta system innebär bl.a. att i princip endast en person är ansvarig, att justiUekanslern() är ensam åklagare och att särskilda regler gäller för rättegången (bl. a.prövas ansvarsfrågan i regel av en jury). För framställningar i radio och TVfinns regler i radioansvarighetslagen (1966:756), lagen (1978:480) omansvarighet i försöksverksamhet med närradio och lagen (1981:509) omansvarighet för radiotaltidningar. Dessa regler bygger i allt väsentligt påregleringen i tryckfrihetsförordningen. Bl.a. hänvisas i lagarna beträffandefrågan vilka yttranden som är straffbara till förordningens uppräkning avtryckfrihetsbrott. Bestämmelsenom hets mot folkgrupp tillkom och fick sin nuvarande lydelse (prop.1970:87, ILU 1970:41, rskr 1970:261, KU 1970:31, KU 1971:5, rskr 1971: 10) isamband med att tillträdde den konvention om avskaffandet av allaformer av rasdiskriminering, som generalförsamling antog år1965. anslutning till denna konvention(rasdiskrimineringskonventionen; texten finns även intagen i SOU 1981:38,bilaga 1) föregicks av att en särskild kommitté undersökte vilka krav på svensklagstiftning mot rasdiskriminering som konventionen ställde. På grundval avkommitténs betänkande (SOU 1968:68) Lagstiftning mot rasdiskrimineringbeslutades dels ändringar i bestämmelserna om hets mot folkgrupp, delsinförandet i av en ny straffbestämmelse om olaga diskriminering(numera 16 kap. 9 §). Båda bestämmelserna finns alltså intagna i brottsbalkenskapitel om brott mot allmän ordning. Bestämmelsen om hets motfolkgrupp utgör en begränsning av den grundlagsskyddade yttrandefriheten. Dennafrihet får begränsas med hänsyn till vissa i 2 kap. 13 § regeringsformen (RF)uppräknade ändamål, däribland allmän ordning och säkerhet, samt i övrigi närsärskilt viktiga skäl föranleder det. I förarbetena till regeringsformensbestämmelser om fri- och rättigheter har bestämmelsen om hets mot folkgruppansetts hän-föriig till den allmänna ordningen (se SOU 1975:75 s. 203, jfr ävenKU 1974:21 s. 23). 1981/82:58 7 Brottethets mot folkgrupp har behandlats iriksdagen. Intresset har knutits till två frågor, dels huruvida målsägandetalanbör kunna förekomma vid detta brott, dels i vad mån invandrare som grupperhåller tillräckligt skydd av bestämmelsen om brottet. Medanledning av motioner har justitieutskottet i två betänkanden (JuU 1979/80:7och 1980/81:7), som har godkänts av , uttalat sig mot tanken attinföra en möjlighet att föra målsägandetalan vid brottet hets mot folkgrupp. Idet först nämnda riksdagsärendet yrkade motionären att företrädare för denfolkgrupp som har hotats eller utsatts för missaktning skulle ges ställning sommålsägande. Enligt utskottet (JuU 1979/80:7 s. 9) skulle betydandekomplikationer uppkomma i den praktiska tillämpningen av en sådan bestämmelse,t. ex. om en främmande stat eller flera rivaliserande organisationer samtidigtönskar företräda en etnisk grupp eller invandrare av en viss nationalitet.Vidare måste enligt utskottet beaktas att det enligt en huvudprincip i svenskrätt är åklagare som väcker åtal vid brott samt att varie medborgare harmöjlighet att ange brott till åtal och att påkalla prövning hos överordnadåklagare om åtal ej väcks. underströk utskottet vikten av att sådanakriminaliserade yttringar av hot mot eller missaktning för folkgrupp sommotionen tar sikte på inte får tolereras och lämnas opåtalade. Härvidlag lågdet enligt utskottet ett stort ansvar på de rättsvårdande organen, särskiltpolis- och åklagarmyndigheterna. Idet senare ärendet hemställde motionären att diskrimineringsutredningen skullefå som tilläggsuppdrag att utreda hur innehållet i artikel 6 i rasdiskrimineringskonventionen,enligt vilken envar skall tillförsäkras verksamt skydd mot rasdiskriminerandehandlingar, på ett tillfredsställande sätt skulle överföras till svensk rätt.Utskottet framhöll (JuU 1980/81; 7 s. 6) att det i första hand är genom den avSveriges tillträde till rasdiskrimineringskonventionen föranledda bestämmelsenom olaga diskriminering son! den enskilde ges straffrättsligt skydd motrasdiskriminerande handlingar. Vid detta och andra brott medrasdiskriminerande inslag, t. ex. olaga hot, ofredande, förtal ochförolämpning, kan målsägandetalan föras. Att så inte kan ske vid brottet hetsmot folkgrupp hänger samman med att den straffbelagda gämingen är riktad mot enfolkgmpp och inte mot enskilda individer. Vidare framhöll utskottet att detsaknades skäl att frångå den bedömning som gjordes när tillträdderasdiskrimineringskonventionen att bestämmelserna i artikel 6 inte påkalladenågon särskild lagstiftningsåtgärd från svensk sida. Utskottet underströk attden omständigheten att utskottet avstyrkte bifall till motionen inte innebaratt det inte av andra skäl äti dem som anfördes i motionen kunde finnasanledning att undersöka om gällande lagstiftning rörande rasdiskrimineringbehöver ändras, t. ex. med hänsyn till problem som den ökande invandringen kan hagett upphov till. 1981/82:58 8 Frågani vad mån bestämmelsen om hets mot folkgrupp erbjuder invandrarna tillräckligtskydd har i varit föremål för en diskussion som föranleddes av enfråga till min företrädare (prot. 1979/80:29 s. 117-119). Under det senasteriksmötet har vidare, med godkännande av ett betänkande från justitieutskottet(JuU 1980/81:36), avstyrkt bifall en motion med hemställan alt invandrare iallmänhet uttryckligen skulle omfattas av regel om hets motfolkgrupp. Utskottet hänvisade att diskrimineringsutredningen avsåg attavge ett delbetänkande rörande denna fråga. Utredningenkonstaterar att åtal för brott mot bestämmelserna om hets mot folkgrupp sällanförekommer. till och med utgången av förekomenhgt utredningen 74 anmälningar med påstående om brott mot 16 kap. 8 § BrB.Endast några stycken ledde till åtal. När det gäller det motsvarandetryckfrihetsbrottet, där alltså JK är exklusiv åklagare, har enligt utredningeninte någon av de tillhopa 26 anmälningar som gjorts under perioden 1970-1980föranlett något åtal. Enligtvad utredningen särskilt har uppmärksammat har man i rättstill-lämpningenintagit den ståndpunkten att en eller flera nationellt eller etniskt bestämdafolkgrupper måste vara direkt eller indirekt utpekade i ett uttalande för atthandlingen skall vara straffbar. Begreppet invandrare har däremot ansettsomfatta en mångfald olika folkgrupper och därför vara ett alltför obestämtbegrepp i detta sammanhang. Olikaangrepp på invandrare i flygblad (ett exempel har intagits i betänkandet s.45) har enligt utredningen bestått i nedsättande omdömen om dem just för att deinte är infödda svenskar. Det är därför, anser utredningen, uppenbart attangreppen mot invandrargrupperna är grundade på att dessa inte har sammanationella eller etniska ursprung som svenskarna. Därtill kommer att angreppenibland har även rent rasistiska förtecken. åsikt har lagstiftaren avsett att angrepp av detta slag inte skallvara tillåtna. Utredningen erinrar om följande uttalande av departementschefen(prop. 1970:87 s. 61): Dennuvarande regeln om hets mot folkgrupp är begränsad på det sättet att denbrottsliga handlingen skall vara riktad mot folkgrupp med viss härstamningeller viss trosbekännelse. Denna begränsning av vilka som är skyddade genombestämmelsen torde innebära att vissa slag av förkastliga uttalanden ellerandra meddelanden är straffria, l.ex. prisande på sådant sätt av folkgrupp avviss ras eller med viss hudfärg att alla folkgrupper av annan ras resp. medannan hudfärg måste anses smädade. I dessa fall är den brottsliga handlingeninte riktad mot en särskilt utpekad folkgrupp utan mot ett kollektiv avfolkgrupper. I likhet med kommittén anser jag att även sådana indirektapåståenden om underlägsenhet hos icke särskilt angivna folkgrupper bör varakriminaliserade. Prop.1981/82:58 9 Utredningenmenar att lagstiftaren i konsekvens med detta uttalande torde ha ansett detvara otillåtet att fälla ett yttrande av innebörden att svenskar är överlägsnasamtliga övriga grupper av annan nationalitet. De här aktualiserade angreppentar sig i stället uttrycket att folkgrupper med annan nationalitet än densvenska är en svår belastning för det svenska samhället. Det finns enligtutredningen inte några vägande skäl för att anse uttalanden av endast den enatypen som straffbara. Vidareerinrar utredningen om att rasdiskrimineringskonventionen innebär att enkonventionsstat är förpliktad att som förbrytelse, straffbar enligt lag,förklara allt spridande av idéer om överlägsenhet på grund av ras, hudfärg,härstamning eller nationellt eller etniskt ursprung (artiklarna 1 och 4). Härimåste enligt utredningen anses ingå angrepp riktat mot ett kollektiv avfolkgrupper på grund av att detta kollektiv inte har visst etniskt ellernationellt ursprung. Sammanfattningsvis menarutredningen att angrepp på kollektiv av folkgrupper är minst lika allvarligasom de som riktar sig mot direkt utpekade etniska grupper. Eftersom de angreppsom har förekommit mot invandrarna i inte har ansetts vara straffbaraav åtalsmyndigheterna, föreslår utredningen att bestämmelserna om hets motfolkgrupp ändras så att det klart framgår av lagtexten att sådana handlingar ärstraffbara. Efter en diskussion omolika tänkbara lagtexter har utredningen stannat för att föreslå en formuleringsom innebär att vaoe grupp av personer skyddas som utsätts för hot ellermissaktning antingen på grund av att den tillhör folkgrupp av viss ras, medviss hudfärg, av visst nationeUt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse,eller också på grund av att den inte tillhör en sådan folkgrupp. Närdet gäller frågan om en sådan ändrings inverkan på yttrande- och tryckfrihetenmenar utredningen alt dessa friheter om förslaget genomförs knappast lidernågon inskränkning utöver den som innefattas i lagrummet. En tillämpning avde principer som har lagts fast i de tidigare lagstiftningsärendena innebärenligt utredningen att en saklig kritik av invandrarna inte skall varastraffbar. Detsamma gäller åsiktsyttringar om samhällets invandrings-,invandrar- och minoritelspolitik och de beslut i sådana frågor som träffas avoffentliga organ. En annan sak - som enligt utredningen är viktig att poängtera är att uttryck för missaktning för invandrare i eller för enskildaetniska grupper och liknande inte sällan tar formen av åsiktsyttringar avsistnämnda slag. Sådana uttryck kan vara att hänföra till det straffbaraområdet. Utredningen nämnerdärefter att det kan ifrågasättas om inte bestämmelserna om hets motfolkgrupp, som för straffansvar förutsätter att gärningsmannen har handlat meduppsåt, borde kompletteras med en bestämmelse som gör det straffbart att avvårdslöshet offentligen göra uttalanden som kan inge fruktan hos en folkgruppeller som utsätter den för missaktning. Exempel på en sådan bestämmelse finns iutländsk rätt. Utredningen ti 1981182. 1981/82:58 10 avslårdock från att lägga fram förslag av denna innebörd. Som skäl anges bl.a. att ensådan bestämmelse antagligen skulle strida mot det allmänna rättsmedvetandet. Beträffandebrottet hets mot folkgrupp diskuterar utredningen avslutningsvis omåtalsreglerna bör kompletteras med en rätt för enskild att föra talan. Utredningen,som konstaterar att högsta domstolen har slagit fast att någon målsägande intekan förekomma vid brottet hets mot folkgrupp, påpekar att det efter mönster avvissa specialstraffrätlsliga regler är lagtekniskt möjligt att tillägga l.ex.en organisation enskild talerätt vid hets mot folkgrupp. En sådan organisafionskulle enligt 20 kap. 16 § i fråga om åtal vara att anse sommålsägande. uppfattning har polis- och åklagarmyndigheter inte allfidprioriterat bevakningen av detta rättsområde tillräckligt högt. Detta förhållandekunde i och för sig vara ett skäl att låta intresseorganisationer få enskildåtalsrätt. Men utredningen menar att organisationer av detta slag inte harmöjlighet att på ett effektivt sätt bevaka efterlevnaden av detta lagmm.Framför allt anser dock utredningen att det är angeläget att den i Sverigenormala ordningen - att brott påtalas av allmän åklagare - får gälla fullt utockså vid brott främst riktade mot invandrar- och minoritetsgrupper i landet;i motsatt fall finns en risk att polis- och åklagarmyndigheter skulle kommaatt visa än mindre intresse för brottet hets mot folkgrupp. Förslagetatt låta organisationer föra talan vid brottet hets mot folkgrupp bör enligtutredningen av de angivna skälen inte genomföras. Dessa skäl talar enligtutredningen ännu starkare mot att ge en enskild medlem av en angripen folkgruppåtalsrätt. Slutligen avvisar utredningen tanken all omformulera lagtexten såatt även en enskild kan vara brottsobjekt och därmed automafiskt få ställningsom målsägande. Utredningen hänvisar här till att denna typ av handlingar redanstraffbeläggs genom andra regler i . Utredningensförslag att utforma lagtexten så att det klart framgår att kollektiv avfolkgrupper såsom invandrare och utlänningar omfattas av skyddet tillstyrks aven nästan enhällig remissopinion. Några instanser, l.ex. JK, anser dock attnågot behov av en utvidgning av paragrafens tillämpningsområde inte finns ochavstyrker förslaget. Någraandra instanser, l.ex. yttrandefrihetsutredningen och ,menar att beskrivningen av den brottsliga handlingen måste övervägas på nyttför att yttrandefrihetens krav skall kunna tillgodoses bättre än f. n. ochenligt förslaget. ifrågasätter om inte lagstiftning i ämnet kananstå tills diskrimineringsutredningens uppdrag i övrigt har slutförts. 1981/82:58 11 Utredningensståndpunkt att något oaktsamhetsbrott motsvarande det uppsätliga brottet hetsmot folkgrupp inte bör införas har allmänt godtagits av remissinstanserna. rekommendation att enskild åtalsrätt inte bör införas vid brottethets mot folkgrupp har fått ett brett stöd under remissbehandlingen. Frånnågra håll, l.ex. av , framförs dock uppfattningen attorganisationer som representerar invandrare bör ges rätt att väcka enskiU åtal. Tillvissa särskilda uttalanden som har gjorts vid remissbehandlingen återkommerjag. 2.1.5Vilken krets av människor bör skyddas?