prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Emellertid är det enligt fakultelsnämndens mening engrundläggande felsyn, som får vissa praktiska konsekvenser, alt se rätten tillumgänge som en sådan ömsesidig, rättslig skyldighet för förälder och barn attumgås med varandra. Ett umgänge kan inte rimligen tvingas fram med rättsligamedel annat än möjligen ifråga om mindre barn. (Jfr dock den nuvarande regeln iFB 21:4 om förbud mot verställighet i strid mot barnels vilja.) Helaumgängesrätlen - betraktad som ett rättsanspråk - bör snarare ses som en rättför barn och förälder som inte har del i vårdnaden, att träffas ulan attvårdnadshavaren kan motsätta sig det. En sådan uppfattning synes också liggabakom den nuvarande regeln om umgängesrätt i FB 6:10, som talarom att fadereller moder, som är skild från vårdnaden, normall inte får belas tillfälle lillumgänge med barnet. Umgängesrätten är m. a. o. utformad som en inskränkning iden rätt all bestämma över barnels person, som eljest i princip tillkommervårdnadshavaren. Delta synsätt kan också ge realistiska resultat i fråga omreglernas utformning just som rättsanspråk. förordar därföratt de grundläggande reglerna om umgängesräll även utformas på ettmotsvarande sätt. Det bör framgå all umgängesrätten är en rätt även förföräldern. Detta synes sakligt högst motiverat. Intresset för en förälder attfå träffa sitt eget 11 1981/82. 1 saml Nr 168 Prop.1981/82:168 162 barn bör inte glömmas bort därför att lagstiftningsarbetetsätter barnets Bilaga 3 intresse i centrum. Eftersom föräldern enligtutredningens förslag faktiskt ges talerätl för alt bryta vårdnadshavarenseventuella motstånd mot hans umgänge med barnet, är det formellt ocksånaturligt alt i nämnda mening faktiskt se umgängesrätten som ell rättsanspråkäven för föräldern. Utredningen har m. a. o. i realiteten utformatumgängesrätten som en rätt även för föräldern, faslän utredningen självförnekar detta genom talet om alt enbart barnet skulle ha umgängesräll enligthuvudförslaget. Mot bakgrunden av de anförda synpunkterna kan detifrågasättas om den föreslagna lagtexten ger den bästa ledningen förbedömningen. Den avgörande frågan är när umgängesrätt skall kunna vägras.Lagtexten anger överhuvudtaget inte detta förhållande utan säger blott i 20 §alt barnet har rätt lill umgänge med båda föräldrarna och i 22 § aft rätten vidprövning av fråga om umgängesrätt skall besluta efler vad som är förenligt medbarnets bästa. Detta innebär att lagtexten faktiskt inte preciserar någoträltsfaklum, som skall kunna föranleda all umgängesrätt vägras. Den aUmännahänvisningen till barnels bästa kan dessutom ge det felaktiga intrycket attumgängesrätt skall få utövas bara om det kan utredas vara till större fördel ännackdel för barnet att umgänge kommer till stånd. Som utredningen nyanseratutvecklat i den allmänna motiveringen bör emellertid presumeras att umgänget ärav värde för barnet, och det bör vägras bara om särskilda skäl talar däremot. (Jfr nuvarande 7:11.) Lagtexten skulle med fördel kunna utformas som en föreskriftlill ömsesidig rätt lill umgänge för barnet och förälder, som inte har del ivårdnaden, i den mån utövandet av umgänget inte kan antas strida mot barnetsbästa. Delta betyder också att 22 § inte bör utgöra något frislående lagrum. (Jfr vad som ovan sagts om 6:18.) tillstyrker förslaget (6:21) allumgängesrätt skall införas även mellan barnet och vissa andra personer än denförälder, som ej har del i vårdnaden. Betraktat som rättsanspråk blir det ocksåhär fråga om en rätt som begränsar vårdnadshavarens bestämmanderätt överbarnet. Det låter sig diskuteras om denna rätt bör tillkomma inte bara barnetutan även dessa andra personer, som tidigare haft vårdnaden eller är släktingartill avliden förälder. delar dock utredningens uppfattning attdessa personer inte bör ges egen talerätt. I enlighet med utredningensStåndpunkt finns del dä heller inte anledning att ange dem som umgängesberättigade, utan det räcker med att barnet ges en rätt till umgänge i den mån detta ansesförenligt med barnels bästa. Utredningens ståndpunktstagande att rätten till umgängebör knytas till barnels intressen och ej lill förälderns (oavsett om denna ärbiologisk eller förvärvad) anser styrelsen tilltalande och det blir dä ensjälvklarhet att formulera 20 § så alt det är barnet som har rätt till umgänge. Konsekvenserna av detta synsätt får dock inte överdrivas.Även frågan om umgängesrätlen bör avgöras med utgångspunkt från en sådan vidarebedömning av vad som är bäst för barnet som angavs i kommentaren till 18 §.Barnels tillfälliga viljeyttringar kommer då inle att påverka frågan omumgängesräll ska föreligga. Prop.1981/82:168 163 Överflyttning av barn för utövande av umgänge Bilaga 3 Barnet bör å andra sidan inte kunna tvingas till umgängemed stöd av ett domstolsbeslut enligt här aktuella bestämmelser och iöverensstämmelse med denna tankegång föreslår utredningen att tvångshämlningarav barn aldrig skall få ske för att tvinga fram den umgängesräll som domstolenbestämt. Även denna förändring ställer styrelsen sig positiv lill, eftersom deti praktiken aldrig kan vara bra för barnet att sådant överlämnande kommer tillstånd. En annan sak är att en föräldraansvarigs vägran alt lämnaöver barnet för umgänge till den icke föräldraansvarige föräldern, i likhet medandra åtgärder som slår i strid med barnets intressen, kan komma alt beaktas ien process om ändring av föräldraansvaret. Frågan om möjligheten alt använda direkt verkande tvångbör dock inte sammanblandas med möjligheten alt genom vitesföreläggande riktalmot den föräldraansvarige indirekt tvinga denna atf lämna nödvändig medverkanför att umgängesrätlen skall kunna realiseras. Sådana regler föreslås också ochstyrelsen har inget att invända mot det, såvida utdömande av förelagt vite intesker om anledningen lill all umgänget uteblir beror pä barnets vägran. Umgängesräll med annan än förälder En tvistefråga i utredningen, som resulterat i alternativaförslag, har varit i vilken utsträckning barn skall ha rätt till umgänge ävenmed andra än biologiska föräldrar. Styrelsen kan inle se några vägande skäl som skulle talaför en begränsning av umgängesrätlen på det sätt utredningen föreslår. Som framhålls av ledamoten av utredningen iett särskilt yttrande i betänkandet (s. 184) bör barn, som kanske från födelsenoch framåt varit i ell gott fosterhem (utan att vårdnaden ellerföräldraansvaret överflyttats lill fosterföräldrarna) och sedan flyttats tillsina biologiska föräldrar, självklart har rätt att också i fortsättningenträffa fosterföräldrarna. Barnet bör också ha rätt att träffa andra för detbetydelsefulla personer. Styrelsen föreslår därför att 21 § 1 st 1 p ges följandelydelse: "Barnet har rätt till umgänge med annan person som haftföräldraansvaret. Barnet har även rätt lill umgänge med andra som har näraanknytning till det." Den här ovan föreslagna regeln kommer säkert inte attföranleda särskilt många processer. Dess huvudsakliga verkan kommer förmodligenalt ligga på det "icke-rällsliga" planet. förordar det alternativ i utredningens förslag, somgår ut på att barn och föräldrar har en ömsesidig rätt till umgänge, även dåbarn och föräldrar inte bor tillsammans. Många invandrarmän som har barn med svenska kvinnor för enenvis kamp för att få träffa sina barn. I sådana fall kan det vara ellpsykologiskt slöd, att del är en gemensam rätt för barn och förälder all fåträffas. instämmer också i förslaget om att barnet vid enavårdnadshavarens död skall ha rått till umgänge med den avlidna föräldernssläktingar. Prop.1981/82:168 164 4.17 Familjelagssakkunniga Bilaga 3 I princip bör barnet kunna umgås med alla, vare sigsläktingar eller andra som finns i dess närhet. Åtskilligt ligger därför itanken att ge barnet en mycket vidsträckt umgängesräll enligt ett av dealternativa förslagen (6.2.5 senare delen). Frågan är dock om det går attlagfästa en så vidsträckt umgängesrätt. Det kan förekomma fall där det måsteläggas i vårdnadshavarens makt att förhindra kontakt ulan att det kan direktslås fast att barnet skulle ta skada av umgänget. När del gäller personer sominte tidigare haft del i vårdnaden eller är nära släkt med barnet måste detliksom överlämnas åt vårdnadshavaren att bedöma i vilken omfattningumgänge skall få ske. I praktiken kommer frågan mest att få betydelse förmindre barn. När det gäller personer som tidigare haft vårdnaden ombarnet utan att vara dess föräldrar föreligger alldeles speciella skäl förumgängesräll. I del fallet måste det som utredningen framhåller (s. 83) varaviktigt för barnets utveckling alt den tidigare relationen inle tillåls blihelt avklippt utan att i så fall starka skäl talar för detta. Motsvarandegäller i fråga om barnels umgänge med avliden förälders släktingar ellersamboende, ett umgänge som kan ha fortgått lill bamets bästa under föräldernslivslid men hotas att avbrytas, kanske som följd av motsättningar mellan denandre föräldern och den avlidnes efterlevande anhöriga. Vi vill tillstyrka detförslag till en utvidgad lagfäst umgängesräll som utredningen föreslår i nunämnda hänseenden (6.2.2). Del förefaller rimligt att som utredningen föreslårbarnets rätt till umgänge med annan person än förälder inte skall kunna prövaspå talan av envar som anser sig ha den förutsatta nära anknytningen lill barnet(21 §). Förutom av barnet föreslås lalan i sådant fall kunna väckas avsocialnämnd. Därigenom kan förhoppningsvis i åtskilliga fall frågan omumgängesräll lösas innan den behöver bringas till rättslig prövning. Utredningens huvudförslag ser umgänget också medföräldrarna som en uteslutande barnets rätt (6.2.1). Detta får den konsekvensenatt förälder utan del i föräldraansvaret uttryckligen måsle ges rätt att föratalan i frågan (20 §). Avgörande för utredningen har varit en önskan att kommaifrån den äldre uppfattningen om umgängesrätten som en föräldrarnas rätt och enbarnets motsvarande skyldighet (s. 82). Vi förstår denna önskan och anser inteatt de av utredningen befarade, psykologiskt grundade betänkligheterna mothuvudförslaget - utmynnande i allernativförslagel om en föräldrars och barnsömsesidiga rätt till umgänge med varandra (6.2.5) - har sådan tyngd att deväger över. Att i delta sammanhang särskilt betona föräldrarnas ansvar för sittbarn blir för övrigt obehövligt, om man i enlighet med vårt förslag (se avsnitt3.1.15)undviker att terminologiskt utpeka den med vilken barnet skall ha rätttill umgänge såsom varande utan föräldraansvar. Beträffande umgängesrätten förordas utredningensallernativförslag, nämligen alt föräldrar och barn ges en ömsesidig rätt tillumgänge med varandra. Om umgängesrätten, som i huvudförslaget, knyts endasttill barnet finns risken att den förälder som barnet bor tillsammans med harstarka förväntningar på barnet att det inte skall träffa den andre föräldern.Barnet kan hamna i en konfliktsituation där det å ena sidan vill träffa denicke Prop.1981/82:168 165 hemmavarande föräldern men där det å andra sidan inte förmåratt motstå en Bilaga 3 press från den andre föräldern alt avslå. Deformuleringar i betänkandet som berör detta problem är orealistiska. Därframhålls alt del är viktigt att den föräldraansvarige uppmuntrar barnet altbesöka den andre föräldern och all den andre föräldern och alt denföräldraansvarige föräldern inle får motverka att umgänge kommer lill stånd. Ommänniskor fungerade på detta sätt skulle det knappast finnas några problem medumgängesrätten. Men just därför att människor ofta handlar på motsatt sätt ärdet vikfigt att umgängesrätlen görs ömsesidig. Oenighet rörande rätten lillumgänge kommer i högre grad all bli en fråga för föräldrarna. Barnet kanhärigenom befrias från svårare lojalitetskonflikter. I lagtexten § 20 står att domstol beslutar om umgängesrättom den föräldraansvarige motsätter sig att umgängesrätten utövas. Verbet"motsätter sig" kan misstolkas som alt det måsle röra sig om enabsolut vägran all umgängesrätlen utövas. Förvaltningen föreslår alt textenändras till att domstol beslutar i de fall föräldrar inte kan enas om hurumgängesrätlen skall utövas. Utredningen tar i huvudförslaget upp en utvidgning avumgängesrätten. Barnet får rätt till umgänge dels med annan person än föräldersom tidigare haft föräldraansvaret och dels - om den ena föräldern avlidit -med den avlidnes släktingar och andra barnet närstående personer. I ettalternafiv-förslag går man ytterligare ett steg och föreslår att barnet skallha rätt till umgänge med släktingar och andra barnet närslående personer t. ex.tidigare fosterföräldrar även om föräldrarna lever. Förvaltningen har inget att invända mot att umgängesrättenutökas. Huvudförslaget förordas dock. Om båda föräldrarna lever får förutsättasatt kontakter med släktingar och andra närslående kommer lill stånd genomföräldrarna. Det posifiva med alternativförslagel är framför allt att detöppnar möjligheten till umgänge med f. d. fosterföräldrar och f. d. slyvföräldrar.Om föräldrar motsätter sig sådant umgänge torde det dock i praktiken knappastgå att genomföra i vart fall inle beträffande mindre barn. Möjligen skulle ensådan bestämmelse kunna medföra en önskvärd attitydförändring. Många fosterbarnhar - utan lagstadgad rätt - efter att återvänt till hemmetbibehållit och utvecklat fina kontakter med de tidigare fosterföräldrarna. Omalternativförslaget skulle genomföras är det viktigt att den begränsningen görsatt lalan endast får föras av barnet eller socialnämnd. Bestämmelserna om umgängesrätt har länge använts så gottsom uteslutande för att tillgodose föräldrarnas behov. Många barn har utsattsför en grym behandling, och det är inte ovanligt att lagen använts så alt barnfått leva hela sin uppväxttid som föremål för föräldrarnas strider om umgängesrätten.Det är visseriigen vikfigt att barn har tillgång fill båda sina föräldrar, meninte till vilket pris som helst. En och annan gång går del kanske att lösaproblemet genom en överflyttning av vårdnaden, men ofta är föräldrarna så låstai sin negativism mot varandra all det inte löser några problem. Fokuseringen avbarnels rätt kan förhoppningsvis förhindra alt barnet utnyttjas i stridernamellan föräldrarna. är positiv till huvudförslaget attbarnet har rätt till umgänge med båda sina föräldrar. Prop.1981/82:168 166 Antalet umgängesrättskonflikler har ökat väsentligt undersenare år bl. a. beroende på ökningen av antalet skilsmässor och separationer isammanboendeförhållanden. Den obearbetade konflikten mellan föräldrarnapåverkar oftast barnet negativt. Den föräldraansvarige har här ell övertag ochkan använda barnet som ell vapen mot den andre. Barn i lägre åldrar harknappast någon möjlighet alt själv påverka situationen. Barn har behov av enstabil känslomässig kontakt med båda föräldrarna. Del bör därför ställas storakrav på den föräldraansvarige att pä ett positivt sätt medverka till attumgänge kommer lill stånd. Endast i ett fåtal fall bör man kunna anföra attbarnet lar direkt fysisk eller psykisk skada av att träffa den andre föräldern. Utredningens huvudförslag är att barnet har rätt tillumgänge med båda föräldrarna. Betonas barnels rätt till umgänge alltför myckelkan det länkas att den föräldraansvarige anser sig ha en större anledning attförsvåra alt umgängesrätten utövas. Därför förordar sociala centralnämndenalternativ-förslaget att barn och föräldrar har ömsesidig rätt till umgänge medvarandra. Härigenom betonas båda föräldrarnas ansvar för sitt barn. När det gäller omfattningen och utövandet avumgängesrätten bör hänsyn tas till bland annat barnets ålder, förhållande tillförälder, barnets fritidsintressen, förälders arbetstider och geografisktavstånd. I de flesta fall kan föräldrarna själva komma överens om hur umgängetlämpligen skall utformas. Möjhghet skall finnas all få hjälp hos socialnämndenalt bearbeta eventuell konflikt och söka gemensamma lösningar för barnetsbästa. Kan föräldrarna inte komma överens kan de överlåta ål domstol alt fallabeslut. Om beslutet sedan inte efterlevs och barnels bästa åsidosätts kan dettavara ett skäl till att överflytta föräldraansvaret. flyttar den ene föräldern lill en bostad som ärbelägen ganska långt från den andres. Svårigheter med umgänget uppstår då pågrund av restid och kostnader, vilket kan medföra sämre kontakt.Umgängeskoslnaderna avseende uppehälle för barnet har från den 1 januari 1980reglerats i 7 kap. 4 § genom avdrag från underhållsbidragetunder vissa omständigheter. Reskoslnaderna kan ibland vara mycket betungandeoch avgörande för tätheten i kontakten. Del är angeläget att finna former föratt komma tillrätta med detta problem. Enligt nuvarande lagstiftning är del endast biologiskaföräldrar och adoptivföräldrar som har lagstadgad umgängesrätt med sina barn.Utredningen menar att en käslomässig anknytning kan finnas även lill andrapersoner t. ex. tidigare fosterföräldrar. Föräldraansvarig kan försöka hindraatt kontakten bibehålls av olika skäl. Om det med hänsyn lill barnets bästa finnsullalat behov av att kontakten bibehålls kan det i speciella fall varamotiverat alt domstorkan fastställa umgängesräll. Särskilt kan delta gällatidigare föräldraansvarig och avliden förälders släktingar. Vid bedömningen börlas hänsyn lill hur stark den känslomässiga anknytningen är och hur mångaövriga personer barnet har umgängesrätt med. Barnet har rätt lill umgänge med båda sina föräldrar. Dentidigare anvisade skyldigheten för kommunerna att erbjuda samarbetssamtal vidtvister om föräldraansvar gäller även vid tvister beträffande umgängesrätten. Prop.1981/82:168 167 Lagförslaget ger även barn rätt till umgänge med andra änföräldrarna. Bilaga 3 Exempelvis i samband med alt en av föräldrarna avlider,kan barnet få umgängesräll med släktingar lill den avlidne och andra med näraanknytning till barnet. En reservant påpekar behov av lagfäst rätt för barnettill umgänge med tidigare fosterföräldrar med utgångspunkt i vissa givnasituationer även när föräldrarna lever. En sådan situation är för handen närett barn efter en längre fosterhemsvistelse återgår till föräldrahemmet.Socialkontoret delar reservantens uppfattning att denna möjlighet borde finnastydligt angiven i lagtexten. Del slag av foslerhemsplacering som här avses gerkänslomässiga bindningar som det utifrån barnets utgångspunkt inte är bra attplötsligt och tvärt bryta av. Utredningen anvisar förutom samarbetssamtal enmöjlighet att få en kontaktperson utsedd av kommunen när umgängesrätten intefungerar. Det finns fler förslag i utredningen på vilket sätt rhan skall lösafrågan om umgängesrätlen, som denna tjänsleskrivdse berör på annat ställe.Kommunens möjligheter att medverka och även skyldighet all agera med slöd avinnehållet i kommande socialtjänstlag kan vid ett första påseende varatillräckligt. Utredningen lämnar dock problematiken lite lättvindigt ochhänskjuler frågeställningen till den kommunala . Att lösakonflikter med samarbetssamtal även innan tvisten kommer inför domstol förefallerfrån sida fullt tillfredsställande. I det här avseendet harutredningen fullt klart för sig behovet men ryggar tillbaka införkostnadsaspekten. Man rekommenderar kommunerna att erbjuda samarbetssamtal ochavslår från alt införa mer tvingande bestämmelser. Det är viktigt alt barnet har rätt till umgänge med annanperson som tidigare haft föräldraansvar för barnet samt avliden förälderssläktingar. Fortsatt umgänge med personer, som stått barnet nära underuppväxten är betydelsefullt för att motverka rotlöshet och isolering. Utredningens betoning av barnets rätt till umgänge medbåda föräldrarna framstår som en riklig förändring. Vi anser dock att erfarenheterna pekar på alt densvårighet som alternativförslagel uppmärksammat bör beaktas ilagstiftningsarbetet. Enligt huvudförslaget inskränker sig släktingars ochandra närslåendes lagliga rätt till umgänge lill situationer, då förälderavlidit. Vi ifrågasätter också, om det inle i lagtexten bordeförtydligas att föräldrarna har ett ansvar för att barnets kontakt med andranärstående så långt möjligt tillgodoses utifrån barnets bästa. Förslaget alt bestämmelsen om umgängesräll skall utformasså att det är barnet som i princip har ovillkorlig rått till umgänge med bådasina föräldrar med samtidig bedömning om detta är förenligt med barnets bästainnebär större möjligheter men minskal tvång för barnet.Huvudförslaget innehåller en för barnet viktig nyhet, nämligen lagstadgadumgängesrätt dels 1981/82:168 168 medannan person än förälder vilken tidigare haft föräldraansvaret och dels Bilaga 3 om den ene föräldern avlidit - med den avhdnes släktingar och andrabarnet närslående, vilka barnet annars skulle riskera att förlora kontaktenmed. Kommitténanser att nuvarande bestämmelser om umgängesräll ger uttryck för en starkföräldrarätl. I sitt huvudförslag föreslår kommittén att bestämmelsen omformasså att det är barnet som har rätt till umgänge med båda sina föräldrar.Förslaget innebär all varje bedömning om och i vilken utsträckning umgängesrällskall utövas utifrån vad som är förenhgt med barnets bästa. Vilar föräldraansvaretpå endast en av föräldrarna eller på annan person och motsätter sig denne attumgängesrätten kommer till stånd beslutar rätten i frågan. Enligt ellalternativt förslag skall bestämmelsen om umgängesräll i stället utformas såall den ger uttryck för en ömsesidig rätt för föräldrar och barn lill umgängemed varandra även då föräldrarna bor åtskilda. Huvudförslagetinnehåller vidare den nyheten att lagstadgad umgängesräll för barnet införsdels med annan person än förälder som tidigare haft föräldraansvaret och dels -om den ene föräldern avlidit - med den avlidnes släktingar och andra barnetsnärstående som barnet annars skulle riskera all förlora kontakten med. Idetta hänseende föreslås alternativt att barnet skaU ha lagstadgad rätt tillumgänge med släktingar och andra barnet närstående, exempelvis tidigarefosterföräldrar, även om föräldrarna lever. Vid prövning av fråga omumgängesrätlen skall vad som är förenligt med barnets bästa vara "ledstjärnan". Förvaltningenförordar alternativförslagel då detta ger barnet störst möjlighet att få sinagrundläggande behov tillfredsställda. Alternativförslaget framhåller även denömsesidiga rätten till umgänge mellan barn och föräldrar och bidrar därmed nyanserad bedömning av begreppet barns rätt. Utredningenföreslår att bestämmelsen om umgängesrätt omformas så att det är barnet som harrätt till umgänge med båda sina föräldrar. En sådan regel skulle enligtstyrelsens uppfattning betona förälderns skyldighet alt träffa sitt barn ochdärmed bättre tillvarata barnets intressen. Detär känt att många barn av sin omgivning påverkas till en negativ uppfattning omden förälder som inte har vårdnaden. Barnets vårdnadshavare spelar i dettasammanhang ofta en framträdande roll. Risken för alt barnet under sådanaförhållanden drabbas av svåra lojalitetskonflikter är stor och måsteuppmärksammas från samhällets sida. Alt barnet intar en avog attityd tillumgänge med den förälder, som barnet inte bor tillsammans med, leder ofta tillatt föräldern undandrar sig vidare kontakt med sitt barn. I själva verket finnsdet ofta en önskan hos båda parter alt träffas - en önskan som hindras avmissuppfattningar på båda håll. Förälderns undanglidande attityd kan innebära,att barnet får sina föreställningar om alt föräldern inte villha kontaktbekräftade. En sådan bekräftelse kan innebära stora risker för barnetsidentitets- och personlighetsutveckling. Det är därför angelägel, attkommunerna uppmärksammar behovet av stödinsatser i samband med Prop.1981/82:168 169 umgängestvister och att man utvecklar metoder för attaktivt bearbeta de Bilaga 3 konflikter som ligger till grund för tvisten. Det kan inte uteslutas, att umgängestvister uppdagasoftare om en missgynnad förälder kan stödja sig på en rätt till umgänge medsitt barn.