prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — 2. föreskrift som meddelats med stöd av 33 f§, i defall som särskilt anges i sålunda meddelad föreskrift. Den som--- enligt första stycket 2, dömes, 23kap. brottsbal ken." Godtages vad lagrådet har föreslagit bör i vattenlagenerinras om bestämmelserna i lagen om rätt till fiske. I fiskerisladgan tordepunkten 3 i 30 § första stycket kunna utgå. 1981/82:130 371 2och 3 §§ Lagrådets Omnågon åsidosätter skyldigheter som åligger honom enligt den nya ''" vattenlagen,t. ex. att söka tillstånd till vatlenföretag eller att följa villkor somförknippats med etl tillstånd, ger 21 kap. 2 § i det remitterade förslagetmöjlighet alt tvångsvis ingripa mot honom för att nå rättelse. Det kan skeantingen genom vitesföreläggande av eller genom handräckning.Såsom lagrådet anfört vid 15 kap. 1 § i förslaget innefattar ett tillstånd attuppföra en vattenanläggning också rätt att bibehålla anläggningen. Härav följeratl om tillståndet att uppföra anläggningen förfaller på gmnd av att arbetenainte fullbordas inom den fastställda arbetsfiden även rätten alt ha kvar redanutförda anläggningar eller anläggningsdelar förfaller (jämför vad som sägsunder 15 kap. 5§ beträffande förverkande av tillstånd). Genom 21 kap. 3 § iförslaget öppnas möjlighet att ingripa för att få bort vad som redan harutförts. Även då kan antingen vitesföreläggande eller handräckning komma ifråga. Ingripanden som sagts kan bl. a. innebära att enanläggning skall rivas ut. Därvid måste emellertid beaktas att utrivning av enanläggning i princip utgör ett fillslåndspliktigt vattenföretag. Grunden förtillslåndspliklen är alt en utrivning kan medföra skador och olägenheter förenskilda och frän allmän synpunkt, om utrivningen utförs olämpligt eller omanläggningen funnits så länge att omgivningen anpassat sig efter den.Vattendomstolen skall därför kunna meddela närmare föreskrifter om hurutrivningen skall ske och bestämma ersättning för skador som vållas avutrivningen. Detta innebär alt ett föreläggande eller handräckningsbeslut enhgtförevarande paragrafer som går ut på att en anläggning skall rivas ut måsleutformas med tanke på att det kan krävas fillstånd till utrivningen. Av mofiveringen till 2 § framgår att ansökan om handräckningskall göras hos . När det i paragraferna talas om handräckningavses alltså därmed vad som i motiveringen till handräckningslagen benämnsspecialreglerad handräckning, varom bestämmelser finns i 17 §handräckningslagen. Enligt del stadgandet skall, med undantag för fullföljd avtalan, handräckningslagens allmänna regler gälla beträffande handräckning somenligt särskild föreskrift skall tas upp av tingsrätt. Eftersom vaftendomslol -liksom fastighetsdomstol - i förevarande sammanhang är att se som fingsrätl isärskild sammansättning är 17 § i och för sig tillämplig också närhandräckningen beslutas av vattendomstol. För att den åsyftade kopplingen till17 § handräckningslagen skall komma till stånd krävs emellertid att det sägsut i stadgandet atl handräckning får meddelas av . Att man bör välja uttrycket"" i stället för "tingsrätt", om man villuppnå att handräckningen skall meddelas av vallendomstolen, sammanhänger medatt med den enumerafionsprincip som den nya vattenlagen bygger på, endast de ilagen särskilt angivna måltyperna är vatten-mål. Enbart den omständigheten attförevarande paragrafer innehåller Prop,1981/82:130 372 reglerom handräckning gör alltså inte handräckningsmålen till vattenmål. Avsamma skäl bör också särskilt anges att handräckningsbeslul överklä- yttrande Det torde, med hänsyn till frågornas beskaffenhet,vara lämpligt att vattenöverdomstolen är fullföljdsinstans. Enligt lagrådets mening skulle regleringen bli meraöverskådlig om bestämmelserna om vitesföreläggande förs samman i en paragrafoch reglerna om handräckning i en särskild paragraf. Därvid bör vissaredaktionella jämkningar göras i förtydligande syfte. Lagrådet föreslår atl paragraferna, som till följdav den av lagrådet föreslagna uppdelningen av 1 § blir 3 och 4 §§, får följandelydelse; "3 §. Om någon har begått en gärning som avsesi 1 § första stycket 1-3 eller 5, får vid vite förelägga honomatt vidta rättelse. Sådant föreläggande får också meddelas om någon inte hariakttagit vad som gäller enligt 19 kap. 1 § första stycket. Om tillståndet till ett vattenföretag har förfallitenligt 15 kap. 2 §, får vid vite förelägga tillståndshavaren altriva ut en med stöd av fillståndet uppförd valtenanläggning som kan skadaallmänna eller enskilda intressen. I fall som avses i 3 § får vattendomstolenmeddela handräckning. I fråga om sådan handräckning finns bestämmelser i 17 §handräckningslagen (1981:847). Utslag i sådant mål överklagas hosvattenöverdomstolen. Om allmänna intressen berörs görs ansökan omhandräckning av ." Efter förebild av 2 § anläggningslagen jämställs iförevarande paragraf i förslaget inskriven tomträtt med fastighet. Någonmotsvarande bestämmelse finns inte i VL och har heller inte föreslagits avutredningen. Remissinstansernas uppmärksamhet har följaktligen inte fästs påfrågan. Den synes inte ha tagits upp spontant i något remissyttrande. Behovetav bestämmelsen är inte redovisat i lagrådsremissen. Lagrådet har vid 16 kap. isamband med behandlingen av sättet för betalning av löseskilling ochintrångsersältning belyst en situafion då en regel behövs som likställertomträtt med fast egendom men i övrigt inte haft anledning att gå in på frågan.Såvitt känt har avsaknaden av en uttrycklig reglering av tomträtts ställning ivattenrätlsliga sammanhang inte vållat några särskilda problem. Motden angivna bakgmnden är det i hög grad osäkert om del finns skäl att nu ge engenerell regel för hur tomträtt skall behandlas. För att bibehålla nuvarande ordning - med detundantag som berörts vid 16 kap. - talar att det i lagstiftningsärendetsnuvarande läge inte är möjligt att överblicka vilka rättsverkningar en regel avdet föreslagna generella innehållet skulle komma att få i olika hänseenden.Tydhgt är emellertid alt regeln måste ges olika tolkningar, exempelvis ha eninnebörd Prop, 1981/82:130 373 närfråga är om inlösen av faslighet (innehavaren av tomträtten träder inte i Lagrådets stället för ägaren avfastigheten) och en annan innebörd när en tvångsrätl yttrande berören fastighet endast , då tomträtten inte kan bringas att upphöra(tomträltshavaren träder här i stället för fastighetsägaren). Att denföreslagna regeln skulle ges olika tolkning i skilda situationer skulle snarareskapa oklarhet än lägga fast rättslägel. Med hänsyn till vad lagrådet sålunda anförtförordas alt, med den angivna modifikationen, nuvarande ordning bibehållsmed de möjligheter den rymmer för rättstillämpningen att medelst analogi ellerannan vedertagen tolkningsmetod söka de lösningar av eventuella problem isamband med tomträtt som bäst svarar mot syftet med de aktuella materiellareglerna. Med den av lagrådet under 5 kap. 2 § tredje stycketi lagrådets förslag förordade lagtexten skulle inlöst mark kunna komma all blisamfälld även för gmva, om gmvan ägs av deltagare i enmarkavvatlningssamfällighet och omfattas av markavvattningsföretaget. Bestämmelseni förevarande paragraf som jämställer gmva med fastighet måste följaktligengöra undantag för fall som avses i 5 kap. 2 § tredje stycket. I andrasamfälligheter än markavvattningssamfälligheter kan det inte bli aktuellt attgmva omfattas av samfällighetens företag, varför något undanlag inte behövergöras för dessa samfällighetsfall. I enlighet med det anförda föreslår lagrådet attförevarande paragraf får lydelsen: "Lagens bestämmelser om faslighetgäller också gruvor utom i fall som avses i 5 kap. 2 § tredje stycket." Denna paragraf överensstämmer nästan helt med 14kap. 4 § VL. När det stadgandet kom till motiverades det med att det behövdesen närmare förklaring till det särskilt i kapitlen om förfarandet förekommandeuttrycket att företaget angår fasfighet (betänkande med förslag fillvattenlag m. m. s. 515 f och betänkande med förslag till vattenlagm.m. s. 425 f). Även vad gäller det nu föreliggande förslaget kan det möjligenvara av visst värde för tillämpningen av förfarandereglerna -t. ex. i fråga ominnehållet i ansökningar och kungörelser m. m. (se bl. 12 kap. 10, 14 och 19§§ samt 13 kap. 19, 22, 26 och 35 §§) - att del klargörs vad som menas med attfastigheter eller områden berörs av ett vattenföretag. Lagrådet utgår från attdel är synpunkter av detta slag som ligger bakom motivuttalandet att stadgandetär av betydelse framför allt när del gäller atl bestämma kretsen av sakägare.Däremot torde stadgandet inle böra uppfattas som en närmare avgränsning av kretsenav ersättningsberättigade. Denna fråga bör liksom lösas irättstillämpningen, varvid god ledning kan hämtas från den omfattande praxissom utvecklats vid tillämpningen av VL och vars principiella innebörddepartementschefen har redogjort för i den allmänna motiveringen (avsnitt2.10.2). 1981/82:130 374 2 Förslaget till lag om införande av vattenlagen (1982:000) Lagrådets I andra stycket av förevarande paragraf föreslåsett stadgande, varigenom fortsatt giltighet ges 5 kap. 10 § VL och - tillföljd av innehållet i detta lagmm - såväl ersättningsregler i 9 kap. somprocessuella regler i 11 kap. VL i den mån prövning av frågor enligt 5 kap. 10§ blir aktuell. Möjligheten att väcka talan mot huvudmannen för en allmän farledomkyldighet att vidta åtgärder till förebyggande av skador av trafiken ifarleden och om ersättning för redan uppkomna skador skulle således bestå förframfiden med stöd av ett övergångsstadgande. Från systematisk synpunkt ärdetta en mindre lämplig ordning. Det kan emellertid sättas i fråga omstadgandet i 5 kap. 10 § VL över huvud taget bör bibehållas i kraft eller fånågon motsvarighet i den reviderade vatlenrättsliga lagstiftningen.Föredragande departementschefen har i denna del anmärkt i motiveringen att detär tveksamt om stadgandet har någon större praktisk funktion att fylla. Lagrådetdelar denna tveksamhet. Det ler sig främmande alt utkräva ersättning förskador som sjötrafiken vållat av innehavaren av den allmänna farleden eller altålägga denne all vidta skadeförebyggande åtgärder, om det nu alls i detenskilda fallel finns någon som kan sägas vara huvudman för den allmännafarleden. I kanaler och särskilt anordnade leder kan möjligen någonidentifieras som huvudman för farleden men knappast annars. En egendomlighetmed ersättningssystemet i fall som avses i 5 kap. 10 § VL är vidare attlagmmmet hänvisar till ersättningsgmnderna i 9 kap. Dessa regler handlar inteom skadestånd av den karaktär som det här är fråga om utan om ersättning förvad som avstås eller skadas genom valtenförelag eller annan åtgärd enligtlagen. Enligt lagrådets mening kan den aktuellabestämmelsen undvaras. För atl komma lill rätta med skadevållande sjötrafik iallmänna farieder erbjuder sig i stället den mera näraliggande möjligheten attföreskriva hastighetsbegränsningar eller andra försiktighetsåtgärder enligtden blivande motsvarigheten fill 5 kap. 12 § VL, nämligen 3 § i den föreslagnalagen om inrättande, utvidgning och avlysning av allmän farled och allmän hamneller med stöd av 5 § sjölrafikförordningen. Lagrådet förordar i enlighet med det anförda attandra stycket i den föreslagna paragrafen utgår. Syftet med stadgandet i paragrafens andra styckesynes vara att göra den nya lagens förfaranderegler och regler omrättegångskostnader tillämpliga på sådana anspråk på gmnd av ofömtsedda skadorav äldre företag som framställs efter lagens ikraftträdande. I sak skall sådanaanspråk prövas enligt huvudregeln i första stycket. Den nu angivna innebördenav stadgandet kommer till tydligare uttryck om stadgandet tas upp som en andra Prop,1981/82:130 375 meningi det föreslagna första stycket och formuleras på förslagsvis föl- Lagrådets jande sätt:"Beträffande anspråk på gmnd av oförutsedda skador gäller yttrande docki fråga om förfarandet och ersättning för rättegångskostnader den nyavattenlagen, om anspråket framställs sedan lagen har trätt i kraft." Om det uppkommer oförutsedda skador av ett äldreföretag kan det tänkas alt det redan har framställts anspråk när den nya lagenträder i kraft och att ytterligare anspråk tillkommer efter ikraftträdandet.Olika förfaranderegler blir därvid tillämpliga men skillnaderna är inte störreän atl samtliga anspråk bör kunna handläggas på en gång, om vattendomstolenfinner detta lämpligt. Avsikten med bestämmelsen torde vara alt äldrebestämmelser skall tillämpas inte bara vid förrättningen utan också, om besväranförts eller underställning skett, i fråga om handläggningen och prövningenvid domstol. Med hänsyn till vad som sägs i 4 § i förslaget torde förevarandestadgande böra jämkas så att uttryckligen anges atl även domstol har atttillämpa äldre bestämmelser. Enligt förslaget är tidpunkten när förrättningsmanförordnas avgörande för om äldre bestämmelser skall fillämpas. För att klargränsdragning skall vinnas mellan de fall i vilka äldre och de fall i vilka nylag skall tillämpas torde en lämpligare fidpunkt vara den dag då ansökan omförordnande av förrättningsman görs. I fall som avses i 3 kap. 11 § VL bördagen för förordnande om syneförrältning vara avgörande. Lagrådet föreslår att paragrafen får följandelydelse: "Om ansökan om förordnande av förrättningsman gjorts ellerförordnande enligt 3 kap. 11 § vattenlagen (1918:523) om syneförrättningmeddelats före ikraftträdandet av den nya vattenlagen, tillämpas äldrebestämmelser vid förrättningen, i fråga om underställning och överklagande samlvid domstols handläggning och prövning av fråga som rör förrättningen." I fråga om vattenföretag som pågår vid den nya lagensikraftträdande är det remitterade förslagets innebörd att fillståndspliktenligt nya lagen skall föreligga, om inte tillstånd redan har meddelats enligtäldre lag eller fråga är om dikningsföretag eller om verksamhet som gmndas påsådan särskild rättighet som avses i 2 kap. 41 § VL. Vad nu sagts framgår viden jämförelse mellan 9 och 18 §§ i förslaget till promulgationslag. Lagrådet har ingen erinran i sak mot denprincipiella lösningen av dessa övergångsfrågor. Däremot har lagrådet vissasynpunkter på den lagtekniska utformningen. Denna är främst beroende av hurreglerna om tillståndsplikt i 4 kap. utformas. Enligt 4 kap. 1 § i detremitterade förslaget får ett vatlenföretag inte påbörjas utan tillstånd enligtden nya lagen. Med den lydelsen av paragrafen är det klart atttillståndsplikten bara omfattar 1981/82:130 376 startas efter lagens ikraftträdande. Det är då naturligt att Lagrådets såsomskett utforma övergångsregeln i 9 § posifivt. Om 4 kap. 1 § i stället yttrande geslydelsen alt för vattenföretag krävs tillstånd enligt den nya lagen, blirparagrafen ulan vidare tillämplig även på vattenföretag som pågår vidikraftträdandet. Med pågående vattenföretag avses då dels byggnadsarbeten somär i gång och dels den verksamhet som utövas vid en färdig anläggning. Meddenna utformning av reglerna om tillståndsplikt bör övergångsstadgandet avseendast de undantag från tillståndsplikten som åsyftas. Därvid är alt märka -vilket för övrigt gäller också med den i remissprolokollet föreslagna lydelsen- att rättigheter som avses i 2 kap. 41 § VL inte behöver nämnas här; av 18 § 1förslaget följer att sådana rätfigheter blir att anse som tillstånd enligt dennya lagen. Om 4 kap. 1 § utformas på det sätt som berörtsbör alltså 9 § promulgationslagen endast innehålla en undantagsregel fördikningsföretag som pågår vid ikraftträdandet av den nya lagen. Därvid börbeaktas att den för markavvattningsföretag speciella tillståndspliktsregeln i 4kap. 2 § andra stycket i det remitterade förslaget har en direkt motsvarigheti 7 kap. 36 § VL för dikningsföretagens del. Undantagsregeln bör därför inte omfattadetta fall. Lagrådet föreslår följande lydelse; "Bestämmelserna omlillståndsplikt i 4 kap. 1 § och 2 § första stycket gäller inte dikningsföretagsom pågår vid ikraftträdandet av den nya vattenlagen." I motiveringen till 9 § i det remitterade förslagethar anförts atl i de fall allmänna intressen skadas av ett befintligtdikningsföretag detta får omprövas enligt 19 § promulgationslagen. Uttalandetär något oklart och kan vålla missförstånd. Vad som åsyftas torde vara att ellefter förtättning enligt VL meddelat tillstånd till ett dikningsföretag pågrund av 18 § pro-mulgafionslagen blir att anse som ell tillstånd enligt dennya lagen, varav följer att tillståndet kan omprövas enligt 15 kap. 14 § nyalagen med de avvikelser som framgår av promulgationslagen. I 17 § i det remitterade förslaget har tagits uppen bestämmelse om laglighetsprövning av vattenanläggningar som har tillkommitföre den nya lagens ikraftträdande. Det synes naturligare att se dennabestämmelse i samband med 4 kap. 5 § i förslaget och alltså som ettövergångsstadgande till 4 kap. Bestämmelsen kan lämpligen placeras som ettandra stycke i 9 §. Andra stycket i 17 § kan avvaras. Innebörden av reglerna om laglighetsprövning tordekunna beskrivas på följande sätt. Om en vattenanläggning har utförts utantillstånd enligt den nya lagen eller äldre lag eller om en verksamhet som utgörvattenföretag bedrivs utan sådant tillstånd kan företagaren begära prövning avlagligheten. Är det fråga om en anläggning som fillkommit eller en verksamhetsom påbörjats efter ikraftträdandet av den nya lagen skall prövningen naturligtvisske enligt denna lag. Avser laglighetsprövningen däremot en anläggning somfillkommit eller en verksamhet som påböijats före ikraftträdandet får manskilja på anläggningar och verksamhet. 1981/82:130 377 arskall prövningen ske enligt de bestämmelser som gällde vid anläggning- Lagrådets Om det befinns att anläggningen inte är laglig enligt de äldre yttrande bestämmelsernatorde dock företagaren vara oförhindrad att begära prövning enligt den nyalagen (se af Klintberg, Om byggande i vatten, s. 138). Avser laglighetsprövningenen verksamhet som påbörjats före den nya lagens ikraftträdande skall prövningenske enligt den nya lagen. På denna punkt avviker den nya lagen från gällanderätt (se 5 § promulgationslagen till VL, som inte är begränsad lillanläggningar). Den i förevarande paragraf upptagnabevisbörderegeln torde böra gälla inte endast i fråga om vatlenanläggningarutan beträffande vattenföretag över huvud. Regeln bör däremot inte varatillämplig i fall då vattenföretagel, efter VL:s ikraftträdande, utförtsenligt tillstånd som meddelats (jfr vad lagrådet föreslagitbeträffande 4 kap. 6 § i det remitterade förslaget). Paragrafen kan lämpligenges följande lydelse; "Om annat vattenföretag än dikning har utförtsunder vattenlagens (1918; 523) giltighetstid utan tillstånd, är företagarenbevisningsskyldig i fråga om de förhållanden som rådde i vattnet innanföretaget utfördes." 19 kap. 12-15 §§ och 19 § har upptagitsbeslämmelser om ersättning vid omprövning av tillstånd samt om vissa begränsningar i denna ersättnings rätt och i ersättningssräll som tillkommer fillståndshavare och andra in tressenter när ett vattenföretag lider intrång genom ett annat vattenföretag, som utförs för allmänna ändamål. Dessa regler avser vattenföretag som tillkommit enligl den nya lagen I 11-13 §§ i förslaget fill promulgafionslag har upptagils motsvarande regler för de fall att omprövningen eller intrång et avser vattenföretag vartill tillstånd meddelats enligt VL eller äldre bestämmelser; dessutom regleras ersättningsfrågan vid omprövning av en sådan rätfighet som avses i 2 kap. 41 § VL. ' Lagrådet har föreslagit viss omarbetning av nämndabeslämmelser i 9 kap. Omarbetningen är främst av formell art men på vissapunkter har också ändringar i sak föreslagits. Om lagrådets förslag följs måsteockså förevarande övergångsstadganden omarbetas. Lagrådet framlägger i detföljande etl förslag till ändrad lydelse av dessa stadganden. Därvid har lill14 § andra stycket överflyttats regleringen av de fall som i del remitteradeförslaget behandlas i 9 kap. 12 § andra stycket, såvitt gäller förelag som utansärskilt tillstånd har fillkommit före den nya lagens ikraftträdande. Denavsedda begränsningen till företag i kungsådra har härvid fått komma filltydligare uttryck. Enligt lagrådets förslag blir ifrågavarande övergångsstadgandenfördelade på fem paragrafer (11-15 §§) i stället för det remitteradeförslagets tre; Prop.1981/82:130 378 11 §Medför omprövning enligl 15 kap. 3, 4, 9 eller 11 § nya vattenlagen Lagrådets av etl tillstånd enligl vattenlagen (1918:523) eller motsvarande äldre be- yttrande stämmelser skada för tillståndshavaren utgår ersättning till denne, om annatinte följer av 12 §. Medför omprövning enligl nya vattenlagen avtillstånd som avses i första stycket skada för annan än tillståndshavaren utgårersättning härför. För mottagare av andelskraft eller av ersättning genomöverföring av kraft enligt vattenlagen (1918:523) i dess lydelse före den 1juli 1974 gäller dock viss begränsning enligt 15 §. Beträffande ersättning enligt första eller andrastycket äger 9 kap. 1 -10 §§ och 13 § nya vattenlagen motsvarande fillämpning.Därvid skall vad som sägs om andelskraft tillämpas även pä sådan ersättninggenom överföring av kraft varom stadgas i andra stycket. 12 § Om skada som avses i 11 §första stycket utgörs av förlust av vatten eller fallhöjd eller inskränkning irätten att reglera vattnets avrinning och omprövningen sker till förmån för detallmänna fiskeinlresset, allmän farled, allmän hamn, allmän flottled ellerhälsovården eller, vid omprövning enUgt 15 kap. 3 § eller 9 § första meningennya vattenlagen, till förmån för den allmänna miljövården samt bestämmelserna ivattenlagen (1918; 523) om kungsådra eller nyprövning var tillämpliga på företaget,är tillståndshavaren skyldig att ulan ersättning tåla skadan till så stor delsom, jämte vad han tidigare efter den nya lagens ikraftträdande har avståttenligt denna paragraf eller 14 §, motsvarar en tjugondel av detproduktionsvärde eller det värde av vattenmängd, fallhöjd eller magasinsvolymsom avses i 9 kap. 14 § andra stycket nya vattenlagen. 13 § Bestämmelserna i 11 och 12 §§äger motsvarande tillämpning beträffande omprövning av en sådan särskildrättighet att förfoga över vattnet som avses i 2 kap. 41 § vattenlagen(1918:523). 14 § Om den som har tillstånd tillett vattenföretag enligt vattenlagen (1918; 523) eller motsvarande äldrebestämmelser åsamkas förlust av vatten eller fallhöjd eller inskränkning irätten alt reglera vattnets avrinning till följd av ett vattenföretag enligtnya lagen som skall tillgodose det allmänna fiskeinlresset, allmän farled,allmän hamn, allmän flotded, hälsovården eller den allmänna miljövården ellersom utgör markavvattningsföretag eller vattentäkt för bevattning, är hans rätttill ersättning härför begränsad på motsvarande sätt som gäller enligt 12 §, ombestämmelserna i vattenlagen (1918; 523) om kungsådra var tillämpliga påvallenföretaget. Första stycket äger motsvarande tillämpning i frågaom förlust eller inskränkning som åsamkas den som utan särskilt tillstånddriver ell vattenföretag som tillkommit före ikraftträdandet av nyavattenlagen. 15 §Bestämmelsen i 9 kap. 19 § nya vattenlagen äger motsvarande tillämpning beträffande andelskraft enligt vattenlagen (1918:523) eller er sättning genom överföring av kraft enligt vattenlagen (1918:523) i dess lydelse före . Den i denna paragraf upptagna bestämmelsen tordevara obehövlig. Upphävandet av VL medför inle att avgifter som domstol bestämtenligt 6 1981/82:130 379 kap.9§ VL inte längre skall utgå. Om inte annal föreskrivits utgår avgif- Lagrådets ternaså länge flottning bedrivs. De bestämmelser om omräkning av årliga avgifter,bestämda enligl 2 kap. 8§, 2 kap. 10 § och 4 kap. 14 § VL, som upptas iförevarande paragraf torde inte böra förstås så, att någon jämkning avavgifterna inte skall kunna ske om ändrade förhållanden eller andraomständigheter motiverar det. Tillstånd som meddelats enligt vattenlagen(1918:523) skall enligt förslagets 18 § kunna omprövas i enlighet medbestämmelserna i 15 kap. nya vattenlagen (med vissa avvikelser enligt 19 och20§§).