prop · G503143 · 1981-12-31 00:00:00 — tar i sitt svar upp att landstingenoch kommunerna har ett gemensamt ansvar för att institutionsresurser av olikaslag finns att tillgå. Det är, enligt förbundet, viktigt att familjevårdenbeaktas i den rullande institutionsplaneringen, som pågår i varje län. Ommöjlighet finns till aktiv och kvalificerad vård i familjehem, kombinerad medrehabilitering, kan ofta institutionsvården förkortas enligt landstingsförbundet. SSR påpekar att möjligheten till placeringar i familjevårddefinitivt inte får användas som skäl för kommuner/landsting att ej bygga utantalet vårdplatser vid små hem för vård eller boende. SSR understryker attvård i familjehem kan utgöra en viktig del av en behandlingskedja i vilken kaningå även sjukhusvård och vård på hem för vård eller boende. framhåller att det krävs en noggrannprecisering av begreppet hemkommun så att det ej sker förvecklingar mellanvistelse- och hemkommunen. Det gäller såväl kostnadsansvaret som vidtagande avåtgärder. 1981/82:143 109 Flertalet av remissinstanserna ställer sig positiva tillatt familjevårdsenheter av den föreslagna modellen skall kunna få statsbidragmed av sina koslnader. Några, däriblandkriminalvårdsstyrelsen och landstingsförbundet, menar dock att något krav på atlen enhet skall ha styrelse inte bör kopplas till statsbidraget. Dessaremissinstanser liksom kommunförbundet m.f\. påpekar också att även andraformer av familjevård skall kunna få stöd. Föreningen ärnegativ till de föreslagna formerna för statsbidragen eftersom de i allt förhög grad styr den organisatoriska utformningen av verksamheten. Föreningenmenar alt statsbidrag bör utgå för familjevård oavsett organisatorisk form. En stor andel av remissinstanserna motsätter sig ulredningensförslag alt finansiera del nya statsbidraget genom att slopa det nuvarandebidraget om /vårddag för narkotikamissbrukare i familjevård. i är kritisk mot utredningensståndpunkt alt den föreslagna förändringen av statsbidragen leder till enutveckling av familjevården. menar att kommunerna kommer att fåvidkännas ökade kostnader. Om statsbidraget skall vara en stimulans lillförändring av familjevården bör inte det nuvarande bidraget på . per dagslopas, anser . menar att statsbidrag med 75procent till enheterna bör ulgå till de kommuner som väljer atl höja kvalitetenpå familjehemsvården enligt utredningens förslag. bör dock detnuvarande bidraget om /dag kvarstå. menar atl vissaklienter måste placeras i hem som inle tillhör någon familjevårdsenhet. Ombidraget förändras skulle kommunen i dessa fall inle komma i åtnjutande avstimulansbidraget som den förlorar det nuvarande bidraget. Även och kommunstyrelser , ochLjungbys socialnämnder samt LO menar att det nuvarande bidraget ej bör slopas. menar att samhället i viss omfattningkompenseras ekonomiskt för de kostnader som utredningens förslag medför, genomatt ännu dyrare vårdformer kan undvikas för de aktuella personerna och genomatt personal inom bl.a. social- och kriminalvårdssektorerna blir mindrebelastade. Med denna motivering anser kommun att det förefaller rimligtatt det sker en större överföring av ekonomiska medel lill verksamheten frånstaten än de 75-procentsbidrag som utredningen föreslår. ,, , LRF och RFHL stöder förslaget attslopa det nuvarande statsbidraget. 1981/82:143 110 Samtliga remissinstanser som har kommenterat fråganinstämmer i utredningens överväganden angående uppföljning av och forskning omfamiljevården. anför att de av ulredningen föreslagnakontaktkonferenserna och utbildningsinsatserna, vilka enligt förslaget skullearrangeras av , måste vägas mot annan angelägenutbildningsverksamhet som styrelsen har att administrera inom det befintligaanslaget. Endast om medel ställs till förfogande kan styrelsengarantera att sådana insatser kan genomföras i önskad omfattning.Socialstyrelsen understryker behovel av forskning om familjevården. Utredningen föreslår alt skall handläggafrågor angående statsbidrag till verksamheten, för att styrelsen därigenomskall få möjlighet atl följa utvecklingen inom familjevården. iKronobergs län anser emellertid att del finns vägande skäl för althandläggningen av statsbidraget åvilar länsstyrelserna, som därigenom får engod överblick över familjevården i resp. län och därmed bättre kan biståfamiljevårdsenheterna i den mån de är organiserade i stiftelseform. De remissinstanser som har behandlat försäkringsfrågornastöder samtliga utredningens allmänna uppfattning att huvudmannen för vårdenbör ta de ekonomiska risker som familjehemmet inte kan skydda sig emot genomförsäkringar som normalt ingår i ell hushåll. De flesta instämmer också iutredningens bedömning att skyddet beträffande placeringar som görs av kommuneroch landstingskommuner är tillfredsställande, genom de försäkringsmöjlighetersom finns . Likväl delar de flesta utredningens uppfattning atl det förnärvarande inte är nödvändigt att föreslå ytterligare åtgärder.Fosterföräldrarnas riksförbund anser dock att en absolut garanti för allatänkbara ersättningsanspråk måste finnas. Några remissinstanser pekar på viktenav att de skadefall som inträffar i familjehemmen noga följs av huvudmännen. och pekar på att försäkringsskyddet gentemot värdfamiljen är merabegränsat när det gäller placeringar som görs av enligl34 § lagen om kriminalvård i anstalt. Såväl KVS som menaratt skyddet måste förstärkas. är öppnaför diskussioner med övriga berörda för att pm möjligt söka lösa frågan. KVS'sprincipiella uppfattning är "att hithörande frågor bör kunna lösas inomramen för en vidgad tillämpning av brottsskadelagen." Prop.1981/82:143 111 Det arbetsrättsliga läget när det gäller förhållandetmellan värdfamilj och huvudman tas upp i några remissvar. hävdar alt ett anställningsförhållande skulle kunna skapa enyrkeskår med högre kvaliteter än vad den har . LO anser å sin sida attvård i familjehem inte är av sådant slag atl särskilt utbildad personal utöverkonsulenterna behöver anställas, utan denna vårdform bör bedrivas som ettfrivilligt solidaritetsarbete. LO fortsätter: "Givetvis måstevärdfamiljen få sina omkostnader täckta och inte behöva riskera atl lidaekonomisk förlust genom sitt frivilliga åtagande. För vård som kräver särskildaresurser bör man i stället utnyttja hem för vård eller boende". anser att familjevården bör grundas på ett uppdragstagarförhållande. Enligt är det arbetsrättsligaförhållandet mellan värdfamilj och gäst inte heller klart utrett för den gruppav familjehem som ger arbetsträning i familjens företag. LRF anför att"flera gränsfall kan uppstå vid bedömning om arbetsgivaransvar föreliggereller ej. Speciellt är detta för handen i slutet av en arbetsträningsperiod nären klient skall förberedas för det öppna arbetslivet. Då kan det vara viktigtatt han/hon får träning i att utföra självständiga arbetsuppgifter utan dendirekta ledning som annars utövas från någon av hushållels medlemmar." LRFföreslår därför att även dessa förhållanden blir föremål för översyn ilagstiftningen. Arbetarskyddsstyrelsen anser att såväl huvudmannen iförhållande till familjevården som familjevårdaren i förhållande till gästen måsleha ett skyddsansvar enligt arbetsmiljölagstiftningen. Huruvida endast delar avlagstiftningen bör gälla i delta sammanhang måste övervägas särskilt. ASSunderstryker också vikten av att frågan om arbetsmiljölagstiftningenstillämpning avgörs innan systemet med familjevård börjar fungera. 1 likhet med ASStillstyrker också , , m.fl. utredningensförslag om en översyn av familjevårdares arbetsrättsliga ställning. Några remissinstanser behandlar olika aspekter av hurvården i familjehemmet bör bedrivas, diskuterar urvalskriterier m.m. anser att med hänsyn till att deunga missbrukarna stått utanför samhällslivet bör man inte varalåst av bestämda vårdlider vid placering i familjehem. AMS menar också attpersoner placerade i familjehemsvård skall få möjlighet till arbetsträning påöppna marknaden. anför att familjevården i sin nuvarandeform inom den psykiatriska vården är under avveckling genom alt nyintagningupphör. anser atl den form familjevården givits i ulredningensförslag Prop.1981/82:143 112 bör kunna förbättra behandlingsmöjligheterna för depersoner med psykiska störningar som kan förekomma för familjevård.Socialstyrelsen förutsätler att de som placeras i familjevård och harpsykiatriska vårdbehov får dessa tillgodosedda genom den öppna psykiatriskavården. Detta belyser, enligt styrelsen, behpvet av att utveckla fungerande samarbelsformermellan och den psykiatriska vården. redovisar liknande synpunkter och framhålleratl vissa av de värdfamiljer som varit verksamma inom landstingens s.k.kontrollerade familjevård troligen är intresserade av en övergång till yngrepatienter, kortare vårdtider och större tonvikt på rehabilitering. Derasresurser bör enligt förbundet tas fillvara vid rekryteringen av värdfamiljerför missbrukare. menar att urvalsprinciperna förfamiljevården inte har blivit föremål för någon djupare diskussion ellerprecisering. Problemen gäller såväl kriterier för vilka missbrukare, som börkomma ifråga för sådan vård, som vid valet av värdfamiljer. Det är enligtGöteborg nödvändigt att sådana kriterier utarbetas mer i detalj. Föreningen pekar på de risker som ärförenade med en avprofessionaliserad familjevård. En uppenbar risk är altfamiljehemmen får uppgifter som de inte har möjligheter att klara. Personer somklarar en behandling i sin hemmiljö bör, som tidigare framhållits, inteplaceras i familjehem och inle heller personer med dålig behandlingsmolivationoch/eller mycket svåra personliga och sociala problem. Den grupp som bör bliaktuell för familjehemsvård blir därför sannolikt liten. Frestelsen attutnyttja familjehemmen för personer som i ätteligen behöver annan vård blirdärmed stor. Enligt föreningens mening är det realistiskt att räkna med attfamiljehemmen kommer atl ställas inför stora problem i form av återfall imissbruk, sviktande behandlingsmolivation osv. menar att klienten som placeras i familjevård inte är"gäst" utan familjemedlem. menar därför att det är en psykologiskorimlighet att dels vara "gäst" under en prövotid för att se om manpassar ihop och dels kunna leva med i familjen på ett naturligt sätt och ge uppstora delar av sitt "gamla" liv. 1981/82:143 113 Anmälan till proposition om åtgärder mot alkohol- ochnarkotikamissbruket såvitt avser ansvarsområde I årets budgetproposifion (1981/82:100, bil. 5 s. 18,20-21, 44 f) har jag understrukit alt narkotikakriminaliteten tillhör debrottskategorier mot vilka kampen måste prioriteras särskilt högt. Jaghar förordat atl ytterligare 15 kriminalpolismän avdelas förnarkotikabekämpning. Jag har vidare föreslagil att narkotikarptlarna och spaningsrollarnaskall få ytterligare teknisk utrustning (samma prop. s. 49). De satsningar som genomförts och som föreslåsför nästa budgetår när det gäller att bekämpa narkotikabrott är emellertid intetillräckliga. I sitt arbete med att avslöja narkotikabrottslingar ställspolisen inför stora problem. Den ökade rörligheten över våra gränser och debegränsade resurserna för gräns- och flygplatskontroll har gjort det lättareatt föra in narkofika i landet. Metoderna som används för att smuggla innarkotika blir efter hand allt mer sofistikerade och de ligor som sysslar mednarkotikahanteringen är mycket välorganiserade. Såvitt avser cannabis är det vanligaste smugglingssättetbil, men transporter med båt, låg och flyg förekommer pckså. En annan vanligtförekommande metod är alt cannabis skickas per post. Heroinmissbruket i är koncentrerat tillStorstockholm och . Det heroin som kommer till Sverigehärstammar huvudsakligen från och . F.n. fungerarLibanon och i betydande utsträckning som utskeppningsländer. Smugglingenlill och distributionen styrs lill stor del av utländskanarkotika-organisationer. Ett vanligt sätt att föra in heroin i landet är attförvara mindre partier fastsatta på kroppen eller dolda i kroppens hålighetereller skickligt gömda i resväskor eller andra föremål. 8 1981/82. 1981/82:143 114 Amfetamin förekommer f.n. i relativt stor omfattning iSverige. Merparten av denna narkotika härslammar från , ochUngern. Viss produktion förekommer också i . Tillvägagångssättet vidinförsel och distribution påminner om del som används för heroin. Kokain förekommer än så länge i begränsad omfattning. Kokainelproduceras i och införs förmodligen huvudsakligen med flyg lillSverige. De svenska narkotikabrotlslingarna som tidigare domineradeden inhemska illegala narkotikahanteringen har i storutsträckning ersatts av internationella narkotikaligor. Dessa ligor är somnämnts myckel välorganiserade och har stora ekonomiska resurser till sittförfogande. Polisen har därför efter hand fått allt svårare att finna effektivamotåtgärder mot denna organiserade narkotikabrottslighet. Detta gäller inteminst i spaningsarbetet där bristen på effektiva tekniska hjälpmedel försvåratpolisens arbete. har dels i sin s.k. ochdels i sin anslagsframställning för /83 och i särskildaskrivelser pekat på det stora behov av tekniska hjälpmedel som f.n. finns på narkotikarotlarna.Sammanlagt har uppskattat att narkotikarotlarna börtillföras materiel för ca 10 milj. kr. Jag delar uppfattningen att narkotikarotlarna är i behovav ytterligare leknisk utrustning och föreslår därför nu att medel förändamålet ställs lill polisens förfogande. Jag har inte beräknat några medel för sådan speciellspaningsutrustning som aktualiseras av förslagen i tvångsmedelskommitténsdelbetänkande (Ds Ju 1981:22) "Hemlig avlyssning m.m." Deltabetänkande remissbehandlas f.n. Bristen på radiosamband upplevs som ett betydande probleminom narkotikarotlarna. I första hand bör medlen användas så alt radiomalerieltilldelas narkotikarotlarna i storstäderna och några av de övriga slörre narkotikarotlarna.Jag har beräknat sammanlagt . för ca 50 bärbara radiostationer, sjumobila reläslalioner, nio batteriladdare och ett 25-tal s.k. headsel. Narkotikarotlarna har också behov av exempelvis fotoutruslningoch annan utrustning för iakttagelser och dokumentation vid spaningsarbele. F.n.har narkotikarotlarna i regel ingen egen sådan utrustning utan är hänvisadetill vad distriktet förfogar över i övrigt. Detta är otillfredsställande.Samtliga narkotikarotlar bör därför nu tillföras den mest angelägnaspaningsutrustningen. För detta ändamål har jag beräknat sammanlagt ,varav ca . till ca 45 kamerautruslningar med vidvinkel-, makro- och teleobjektiv,ca . för kikare och ca . för ett 50-tal kassettbandspelare. Prop.1981/82:143 115 Åklagarna spelar en vikfig roll i kampen motnarkotikabrottsligheten. Som nämnls fidigare har åklagarväsendets organisationi viss utsträckning anpassats för atl kunna beivra narkotikabrott. Speciellt istorstadsregionerna innebär den omfattande narkotikabrottsligheten storapåfrestningar på åklagarorganisationen. Narkotikamålen är ofta invecklade ochställer stora krav på förundersökningsledaren. 1 årets budgetproposition(1981/82:100, bil. 5 s. 59) har jag föreslagit att en distriktsåklagartjänstoch en kammaråklagartjänsl inrättas i utbyte mot två assislentåklagartjänster.För att effektivt kunna föra kampen mot den organiserade narkotikabrottslighetenbehöver åklagarväsendet tillföras ytterligare resurser. Medanledning härav har jag beräknat medel för ytterligare två åklagar-tjänster iStockholmsregionen, varav en kammaråklagartjänsl i åklagardistriktoch en distriktsåklagartjänst i (-(- ). Vidare harmedel beräknats för ytterligare en tjänst som kammaråklagare i åklagardistrikt(-1- ). Medel för inrättande av dessa tjänster ställs tillförfogande genom omfördelning inom verksamhetsområde.Jag avser att i annat sammanhang återkomma lill regeringen med förslag lillhur motsvarande besparingar skall uppnås. Som framgår av det inledande avsnittet medför det storaantalet narkotikamissbrukare inom kriminalvården svårbemästrade problem. Regeringenkommer som har nämnts att lägga fram en proposition omändringar i kriminalvårdslagstiftningen. Ändringarna syftar bl.a. till attmotverka narkotikaproblemen i kriminalvårdsanstalterna. Bestämmelserna somgäller särskilt brottsbenägna långtidsdömda skärps och stramas upp i flerahänseenden. Genom det pågående byggandet av nya slutna lokalanstallermed 5-mannaavdelningar liksom inrättandet av mindre avdelningar vid vissaslutna riksanstalter förbättras möjligheterna att hindra förekomsten avnarkotika samt att ge narkotikamissbrukare lämplig anstaltsplacering. Inför detfortsatta arbetet med bekämpningen av narkotikaproblemen inom kriminalvården ärdet enligl min mening nödvändigt att vi får ytterligare kunskap om narkotikasituafionen.Det är till att börja med viktigt att vi har så stor vetskap som möjligt omantalet missbrukare samt om omfattningen och arten av den narkofika somförekommer i anstalterna. Ett syslem för kontinuerlig rapportering från lokaltill regional/central myndighel om narkotikasituationen bör därför arbetasfram. Genom ett sådant system skulle kriminalvården alltid ha etl aktuelltunderlag för bedömningen av lämpliga åtgärder i olika avseenden. Prop.1981/82:143 116 För atl kunna utnyttja erfarenheterna av de åtgärder somhar vidtagits för att bemästra narkotikaproblemen är det en förutsättning altutvärderingar sker. Dessa bör komma till stånd så snabbt som möjligt. Det ärsåledes angeläget att , som har pågått och lari anspråk förhållandevis stora resurser, utvärderas. En utvärdering bör ocksåske av verksamheten vid de s.k. narkotikafria avdelningarna vid kriminalvårdsanstalternaHall, Hinseberg, Härianda och . Utvärderingarna bör vara klara såvittavser och Hinseberg , anstalterna och samt beträffande . 1 , och inrättades i mitten av1970-talet särskilda narkomanvårdsteam, bestående av bl.a. ö verläkare,psykolog och översköterska. Teamen bedriver uppsökande verksamhet på häktena iresp. De försöker därvid motivera missbrukare för vård mot sittmissbruk. Vidare medverkar teamen i behandlings- och frigivningsplanering vidregionens lokalanstalter. Det skulle vara värdefullt om erfarenheterna av denhittillsvarande verksamheten kunde dokumenteras. Denna dokumentation, som bl.a.bör innefatta en jämförelse av verksamhetsformerna vid de olika teamen, börkunna färdigställas . Vid behandling av narkotikamissbrukare utgör demöjligheter all vistas utom anstalt som har öppnats genom 34 § lagen (1974:203)om kriminalvård i anstalt ett betydelsefullt inslag. Sådan vistelse utanföranstalt är i första hand avsedd att äga rum i behandlingshem förnarkotikamissbrukare och i familjevårdshem. Det är självfallet viktigt attresultatet av denna behandling utvärderas. Jag vill här betona vikten av att behandlings- ochkontrollåtgärder liksom andra inslag i den ordinära kriminalvårdsverksamhetenfortlöpande blir föremål för analys och omprövning. Möjligheterna att effektiviseraoch på annat sätt förbättra olika moment i verksamheten bör undersökas kontinuerligt.Det är därvid angeläget att positiva erfarenheter tas tillvara och utnyttjas iså stor utsträckning som möjligt. resurser för sådan forsknings- ochutvecklingsverksamhet som det här är fråga om är myckel begränsade. Medelkommer emellertid att ställas fill förfogande för genomatt styrelsen får disponera 1,5 milj. kr. av tillgängliga medel undersocialdepartementets reservationsanslag A 3. Forsknings- och utvecklingsarbetesamt försöksverksamhet. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagatt regeringen 1 till Lokala polisorganisationen: Utrustning /83 anvisa ett i förhållande till prop. 1981/82:100 med . förhöjt reservationsanslag av . 2 till Läns- och distriktsåklagarmyndigheterna /83 anvisa ett i förhållande till prop. 1981/82:100 med 475 000kr. förhöjt förslagsanslag av , dels bereder tillfälleatt ta del av vad jag har anfört om inriktningen av kriminalvårdsstyrelsensforsknings- och utvecklingsverksamhet. 1981/82:143 118 Anmälan till proposition om åtgärder mot alkohol- ochnarkotikamissbruket såvitt avser ansvarsområde Chefen för har i sitt anförandepresenterat regeringens förslag om samlade åtgärder mot alkohol- och narkotikamissbruket.Jag kommer i det följande att behandla frågan om insatser och åtgärder motalkohol- och drogproblemen i skolorna. Jag kommer dels att redovisa redangjorda eller pågående insatser, bl.a. förslag till aktiviteter framlagda avsamordningsorganet för alkoholfrågor (SAMO), dels föreslå fortsatta insatseroch inriktningen av dem. Jag har i dessa frågor samrått med cheferna försocialdepartementet och . 1 Skolan och drogfrågorna 1.1 Inledning Skolan spelar en central roll i barns utveckling tillvuxna samhällsmedborgare. Skolan förmedlar inte bara kunskaper ulan ocksånormer och värderingar. Unga människor lever ett från de vuxnas värld meravskilt liv . De lever också utanför vuxenvärlden än . I del gamla samhället överfördes normer och värderingar frånvuxna till barn på ett mer självklart sätt än vad som sker idag.Missbruksproblemen bland unga människor bör ses mot bl. a. denna bakgrund. Skolungdomens betydande konsumfion av alkohol, narkotikaoch tobak inger oro. () genomför årligenenkätundersökningar om elevernas alkohol-, narkotika-, tobaks- och sniffningsvanor.Undersökningarna visar att bruket av narkotika och tobak är stort mätt iabsoluta tal, även om den procentuella andelen brukare minskat något till följdav olika samhällsinsatser, som alltså till viss grad verkar ha gett resultat.När det gäller alkoholkonsumtionen uttrycker både SAMO och SÖ en försiktigoptimism och noterar att såväl konsumtionsmängden som antaletkonsumtionstillfällen bland vissa ungdomsgrupper synes ha minskal under desenaste 4 - 5 åren. Prop.1981/82:143 119 Totalt sett ger dock läget anledning till oro. Många ungamänniskor har svårl att värja sig mot den särskilda "ungdomskultur"som inte sällan är förknippad med en aningslöst positiv syn på alkohol ochandra droger. Det är en viktig uppgift för skolan alt söka motverka sådanavärderingar och synsätt. Inte minst betydelsefullt är det att skolan, genombåde kunskapsförmedling och normpåverkan, verkar för att eleverna tarställning mot den glorifierade bilden av olika droger. Jag vill erinra om vadchefen för anför om Aktionen mol droger som ett led i ettlångsiktigt arbete för att ändra attityderna till alkohol och andra droger. Jagvill i detta sammanhang även erinra om det arbete kring normer och värderingarsom utförts av den s. k. normgruppen, som avslutat sitt arbete. Det finnsenligt min mening all anledning att intensifiera insatserna mot droger och tafasta på och understödja de positiva trender som finns för att få fill stånd enutveckling mot minskade skador av beroendeframkallande medel. En viktig del iett sådanl åtgärdsprogram är att sätta in kraftfulla åtgärder för att stödj aden förebyggande verksamheten. En mycket viktig del av detta förebyggandearbete bör ske genom skolan. Skolpersonalen når i sin verksamhet alla barnmellan 7 och och har de största förutsättningarna alt nå också deungdomar som befinner sig i riskzonen för missbruk. Det gäller att så tidigtsom möjligt ge eleverna grundläggande faktainformation om alkohol, narkotikaoch dess skadeverkningar. Undervisningen i dessa frågor måste utformas så attproblemen i samband med missbruk av alkohol och narkotika verkligen medvetandegörsför eleverna. Skolan har vidare unika möjligheter att i samverkan med andrainstitutioner och organisationer ge stöd åt elever som har problem. 1 dettasammanhang bör också föräldrarnas ansvar markeras. 1.2 Nuvarande personella resurser för ANT-verksamhet Undersökningar som SÖ genomfört visar all det råderosäkerhet på skolorna både om sätten att angripa frågorna ochansvarsfördelningen mellan olika befattningshavare. Det föreligger alltså behovav slöd lill skolpersonalen i deras verksamhet. Inom SÖ handläggs ANT-frågorna av en särskild arbetsgrupp.Till arbetsgruppen har knufits en referensgrupp med representanter för berördamyndigheter och organisationer.