prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Det talas omkontaktperson i förslaget och det vore önskvärt att denna person också harmöjlighet all leda samarbetssamtal, så alt det blir kontinuitet i ärendet. TCOanser alt kontaktpersonen ska ha en sådan utbildning, som är lämplig föruppgiften. Denna person ska alltså hjälpa och stödja i risksilualioner, så atttvångsmedel kan undvikas. Vid överlämnande av barn bör hämtning användas endasti yttersta nödfall och då barnet är i fara. TCO delar här utredningens förslagliksom vad gäller förslaget om vite som det huvudsakliga tvångsmedlet för altfå ell överlämnande lill stånd. 6.27 Centralorganisationen /SR Denna del av lagstiftningen behandlar de vårdnads- ochumgängesrätts-ärenden, där konflikten mellan föräldrarna inbördes eller mellanföräldrar och fosterföräldrar är ordentligt upptrappad och där barnet därförbefinner sig i speciellt dramatisk situation. Det tycks centralorganisationen,som om utredarna i denna del inte lika tydligt som tidigare betonar all barnetsbästa måste vara ledstjärnan, och att man i största utsträckning måsle skapaförutsättningar för så gynnsam social miljö för barnet som möjligt. /SRmenar alt utredarna låst sig för ett alltför juridiskt synsätt och inle lillfullo beaktat att ärenden av det här slaget är sociala och psykologiska lillsin natur. Lagstiftningen bör därför enligt centralorganisationen endast sessom ell verktyg all lösa problemställningen. Erfarenheten visar attöverlämnandeärenden efler tidigare dom eller beslut är relativt sällsynta menatt det påfallande ofta varit fråga om familjer där man löst vårdnads- ochumgängesfrågorna via gemensam ansökan. De båda föräldrarnas situation har därföraldrig bedömts och de har inte heller beretts tillfälle all via samarbetssamtalbearbeta sin konflikt. Det är därför av yttersta vikt att båda dessaförhållanden beaktas i detta läge och alt tidsaspekten inte får spela någonavgörande roll, annat än där risk föreligger där barnet föres ut ur landet,eller del med skäl kan antas att barnet far illa i den aktuella miljön. Prop.1981/82:168 278 I andra ärenden får man anta, att det är till barnetsbästa, att det görs en Bilaga 3 grundlig bedömning om vem som skall anförtrosföräldraansvar och hur umgängesrätlen bör se ut och alt det således kan blifråga om en rätislig omprövning i dessa avseenden. Med hänsyn härtill menarcentralorganisationen att det är viktigt, som utredningen föreslår, att manöverflyttar ärenden av detta slag från länsrätterna till allmänna domstolar. Påså sätt garanteras mera enhetliga lösningar och en helhetssyn på problematiken.SACO/SR delar också utredarnas uppfattning att del är en fördel om man kanskapa en viss flexibilitet vad gäller rätt forum i dessa mål. Enligt utredarna bör gången av ell överlämnande-ärendeefler föregående dom eller beslut rörande föräldraansvar m. m. vara följande. Samförståndslösning genom socialförvaltningensförsorg helt på frivillig basis. Del sägs i paragraf 2 att företrädare för skall verka för att den som har hand om barnet frivilligt skall överlämna detta. Misslyckas socialtjänslemannen härmed skall han/hon meddela rätten som sedan trappar upp ärendet enligt punkt 2. /SR menar alt det i denna paragraf i stället böruttalas alt socialtjänslemannen i första hand skall bilda sig en uppfattning omvad som är bäst för barnet och först därefter eventuellt verka för frivilligtöverlämnande. I detta sammanhang bör man också bereda föräldrarna möjlighet attmera grundligt bearbeta sin konflikt. På så sätt kan man sannolikt många gångerundvika att ett sådant här ärende behöver dras inför domstol. Förhandling inför domstol. Utredningen har tänktsig att domaren också i första hand skall verka för en samförståndslösning, men utredningen har velat ha möjhghet att med tvång få parterna att instäUa sig. I vissa fall har den tänkt sig alt använda sig av särskild medlare, exempelvis familjerådgivare och barnavårdskonsulenl, personal med barnpsykologisk eller barnpsykiatrisk utbildning. Till dessa medlingssammanträden har man dock inte tänkt sig möjligheten av tvång för att få parterna att inställa sig. Om medlingen inte lyckas skall huvudförhandlingen komma till stånd. Barnets behov skall då vara vägledande för om man skall förordna om överlämnande eller ej. /SR:s uppfattning är alt del föreslagnaförfaringssättet enligt denna punkt är alltför juridiskt förankrat. Det ärviktigt all det i detta skede generellt finns med företrädare för barnet ochnågon som har gedigen kunskap och erfarenhet gällande relationsbearbetning.Medlingsförfarandet bör således vara obligatoriskt, inte minst med tanke påatt ge material till den eventuellt kommande huvudförhandlingen. /SR menarockså att del måste vara lika viktigt all med tvång kunna inställa parter tillden här typen av medlingssammanträde som till en förhandling med kanske enbartdomare och parterna. Som /SR tidigare nämnt har centralorganisationen dockredan under punkt 1 önskat få med de här skisserade insatserna och också denuttryckliga formuleringen att barnels behov skall vara vägledande för omöverlämnande skall ske eller ej. /SR anser inle att domstolen utan socialförvaltningenshörande skall kunna avskriva ell överlämnande om en av parterna inte inställersig. En speciell typ av överlämnande-ärende gäller fosterbarnsom de biologiska föräldrarna skall fä tillbaka. Del är viktigt att man i dessaärenden mera än beaktar barnels behov av att fä vara kvar i eninvand trygg miljö. /SR hälsar därför med stor tillfredsställelse Prop.1981/82:168 279 möjligheten alt i vissa av dessa fall överflyttaföräldraansvaret till Bilaga 3 fosterföräldrarna. I princip bör relationen dåvara likartad med den som råder mellan adoptivföräldrar och adoptivbarn och delär önskvärt all adoption i flertalet fall kommer till stånd. Fosterbarnenstrygghet garanteras inte endast av att biologiska föräldrar inte kan göraanspråk på dem utan också av att fosterföräldrarna inte skall frånsäga sigansvaret. När del gäller tvångsmedel vid överiämnande av barn ärSACO/SR av den uppfattningen, att endast vite bör komma i fråga och att dettabör sättas förhållandevis högt. /SR är emot Ivängshämtning via polis. Detär centralorganisationens mening alt i de fåtaliga fall det kan bli fråga ombör åtgärdas enligt barnavårdslagen och att eventuella ändringar därför börkomma lill stånd i denna lag. MKF vill kraftigt understryka vikten av att i den kommandelagstiftningen barnets rätt ställs i första rummet. Överlämnande/hämtning avbarn måste få ske enbart i synnerligen tvingande fall och då måsteutgångspunkten alllid vara all verkställigheten och del praktiska sätt varpådenna sker skall vara lill barnels bästa. MKF anser inte att detta principiella ställningstagandeundergräver respekten för eventuell dom om umgängesrätt. De polishämtningar som förekommer skall inle fåförekomma och CKF instämmer i utredningens bedömning härvidlag att barnetsbästa alllid skall väga tyngst. CKF är positiv till att rättsprövning i ifrågavarande fallflyttas från länsrätterna till vanliga domstolar. Jurister som handhar dessaärenden bör få en god utbildning i mer allmänmänskliga problem. Vad gäller frågan om överlämnande av barn instämmerförbundet i utredningens förslag. Vid s. k. samarbetssamtal är det av ytterstavikt att särskilt utsedda samtalsledare medverkar vid konflikter. Överlämnandet av barn skall ske efter beslut av domstoloch inle som av länsrätt och under medverkan av barnläkare, psykolog ellerpsykiater för att skydda barnet. Se avsnitt 8.30. Prop.1981/82:168 280 6.33 () Bilaga 3 LJlredningen anser att polishämtning i undantagsfall skakunna användas vid återlämnande till den som har föräldraansvar. FPU menar altpolishämtning är en så extrem åtgärd att del endast ska få förekomma isituationer där barnet far illa. På den här punkten instämmer vi alltså i detsärskilda yttrande som lämnat. Samfundet finner rikligt att frågan om överlämnande avbarn handläggs av allmän domstol, som har att pröva frågorna om vårdnad ochumgängesräll, och tillstyrker alt tillämpligt tvångsmedel endast skall varavite utom i de fall då fråga är om överlämnande av barn till vårdnadshavare. Domstols beslut om vårdnad måste kunna verkställas.Samfundet avstyrker därför förslaget alt en förutsättning för hämtning skallvara att sådan är påkallad på grund av att barnet riskerar lida skada i denmiljö där det vistas. Denna väsentliga inskränkning i rätten lill hämtningframgår av motiven men har inte kommit till klart ullryck i lagtexten, där mantalar om att hämtning kan tillåtas, om det är förenhgt med barnets bästa. Skallbestämmelsen tillämpas i enlighet med motiven, kommer kampen att bli hårdmellan föräldrarna om att ha barnen hos sig när vårdnadsbeslutet meddelas. kan i och för sig ansluta sig tillutredningens uppfattning (s. 117 ff) att del finns anledning att överväga omvissa av de nuvarande bestämmelserna i 21 kap bör ändras eller jämkas så alt debättre tjänar barnets behov och intressen. Förbundet har sålunda ingen erinranmot att vissa termer, såsom verkställighet och överflyttning, utbyts mot andra.Vilka benämningar som än väljs måsle emellertid den grundläggande innebörden avbestämmelserna om överlämnande av barn liksom vara all domstols domeller beslut bör efterlevas. Detta uppges också vara utredningens uppfattning(s. 117). Bestämmelserna i det föreslagna 8 kap. är emellertid inte entydiga idetta avseende. De kan inge föreställningen att frågan om vad som är bäst förbarnet i föräldraansvars- eller umgängesrätls-hänseende kan upptas till förnyadprövning i målet om överlämnande. För undvikande av missförstånd bör lagtextenutformas så att den ger klart uttryck för att hänsynen till barnets bästa inteavser annat än frågan om överlämnande skall ske eller inte. Utredningen föreslår (s. 120 ff) flera ändringar igällande regler för prövning av frågor om överlämnande av barn och föreslårockså alt de allmänna domstolarna i stället för länsrätterna i fortsättningenskall besluta i dessa frågor. Vad utredningen anfört lill stöd för sistnämndaförslag (s. 118 ff) är enligt domareförbundels mening inte övertygande. uttalat ovan måste frågor om överlämnande av barn, även om vissatermer utbyts mot andra, vara av huvudsakligen exekutionsrätlslig natur.Uppgifter av sådan art har inte ansetts böra åvila de allmännadomstolarna och förbundet menar all det bör föreligga myckel starka skäl föratt denna princip skall frångås. För all allmänhetens tilltro tillmyndigheterna skall kunna bibehållas måste enligt förbundels uppfattning i dellängsta undvikas all samma myndighet först beslutar och sedan också förordnarom verkställig- Prop.1981/82:168 281 Detta gäller i särskilt hög grad om förordnandet omverkställighet. Bilaga 3 såsom i nu förevarande fall, skall föregås avlämplighetsbedömningar. Förbundet anser sålunda att verkställighetsfrågornaliksom bör handläggas av länsrätterna. Även praktiska skäl talar enligtförbundels mening för en sådan ordning. Förbundet vill därvid i första handhänvisa till att länsrätterna redan har en organisation väl anpassad förpraktiska verkställighetsfrågor och skyndsam handläggning, vilket f. n. inle ärfallet med de allmänna domstolarna. Många av de mindre allmänna domstolarnaskulle dessutom, såsom framgår av den statistik som redovisats av utredningen(s. 119), mycket sällan, kanske bara en gång vart annat år, få anledning attpröva verkställighetsfrågor. Dessutom kan del för parterna framstå somolämpligt att samme domare som meddelat domen eller beslutet också prövarfrågan om verkställighet. Den föreslagna ordningen skulle alltså förorsakaflera praktiska problem och skulle inte heller, såsom uttalas av utredningen(s. 119). skapa'"bättre förutsättningar för enhetliga lösningar och enhelhetssyn på de problem som är i fråga". Tvärtom anser förbundet attdessa syften bättre nås om verkställighetsfrågorna handläggs av länsrätternasom genom mängden av mål bibringas stor erfarenhet i dessa frågor. Det börockså framhållas att länsrätterna har betydande erfarenhet av barnavårdsfrågorgenom sin handläggning av mål enligt barnavårdslagen. Domareförbundetavstyrker således förslaget i denna del. Den ordning, i vilken verkställighetsfrågorna förnärvarande handläggs, fungerar enligt domareförbundels erfarenhet väl, ochnågon anledning till ändring därav föreligger inte i vidare mån än alt del börövervägas huruvida länsrätt skall kunna initiera en omprövning vid allmändomstol av föräldraansvar och umgängesräll. Förslaget angående begagnande av tvångsmedel föranlederinle någon förbundels erinran. För den händelse frågor om överlämnande av barn likvälskulle anses böra handläggas av de allmänna domstolarna torde lagbestämmelsernaböra ge klarare ullryck för alt regler om indispositiva målär tillämpliga. Den föreslagna bestämmelsen i 8 kap. 14 § första stycket omrättegångskostnad bör under alla förhållanden omarbetas så att denöverensstämmer med föreskrifterna i förslagets 6 kap. 33 §. Skiljaktig mening av lagmannen De nuvarande bestämmelserna i 21 kap. omöverlämnande av barn präglas av ell exekulionstänkande. Ett mål om överlämnandeav barn innefattar emellertid många fler frågor än som normalt är förknippademed verkställighet av dom eller beslut. 1 målet åberopas ofta sammaprocessmaterial som i vårdnadsprocessen. 1 andra fall är processmaterialelvisserligen nytt men av samma art som i ett vårdnadsmål. t. ex. när barnet hartagits om hand av någon som ej har befogenhet att vårda barnet och som vägraratt lämna barnet ifrån sig. Det finns därför starka skäl för att samma domstolprövar både frågor om föräldraansvar och umgänge samt frågor om verkställighet.Det måste vidare anses som en fördel att domstolen vid behandlingen av ellverkställighetsyrkande utan omgång kan ta upp frågor om föräldraansvaret ellerinskränkning i en tidigare fastställd umgängesrätt. Det är därvid avunderordnat intresse om denna omprövning flyttas till förvaltningsdomstol ellerom prövningen av verkställigheten flyttas till allmän domstol. Prop.1981/82:168 282 tillstyrker alt hämtning som en möjlighetför umgänge skall utgå. 1 vissa situationer bör dock hämtning finnas kvar,exempelvis i sädana där uppenbara risker för barnets bästa föreligger i denmiljö barnet vistas. Utredningen föreslår all vid hämtning skall utöverkontaktpersonen, barnläkare, barnpsykialriker eller barnpsykolog medverka. Manhar framhävt krav på fackkunksap i detta sammanhang. Del vore angeläget attutredningen mera ingående beskriver vad som egentligen åsyftas vid medverkan avdessa nämnda personer. 6.37 Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken. De tvångsmedel - vitesföreläggande och polishämtning - somfinns för att genomdriva ett domslut i fråga om överflyttning av barn kommerlyckligtvis i praktiken sällan till användning. Ur barnspykialrisk synpunkt ärsåväl vite som hämtning meningslösa åtgärder för genomförande av umgängesräll(jfr avsnitt 4.36). När del gäller föräldraansvar är del något annorlunda. Delsbör en sådan åtgärd kunna vara en engångsföreteelse till skillnad frånförhållandena vid umgängesrätt, dels kan del ha väsentlig betydelse förbarnets hela framlid. Alt hämtning bara skall kunna ske om barnet riskerar attfara illa i den miljö det vistas i ger en ytterligare garanti för att deltablir myckel sällsynta ingripanden, men i så fall kan delta ske snabbare enligtBVL (LVU). Hämtning borde alltså kunna utmönstras som tvångsmedel och endastvite kvarstå när det gäller tvister om föräldraansvar. Helst önskar väl alla att man aldrig tvångsmässigt behövdeta till vite eller överlämnande för att umgängesräll och återgång till denföräldraansvarige skall fungera. Bra att förslaget endast innebär vite när delgäller utövande av umgängesrätlen. Att utföra ell överiämnande av barnet såskonsamt som möjligt är säkert svårt hur många människor barnet än har somstöd. Det är viktigt att man både när det gäller umgängesräll och överlämnandeutgår från vad som är barnets bästa och eventuellt omprövar vem som skall haföräldraansvaret. Procedurreglerna med uppdrag lill en social tjänsteman altverka för frivilligt överlämnande, vite, muntlig förhandling och medling ärtidskrävande men naturligtvis viktiga för att om möjligt undvika etttvångsmässigt överlämnande. Utifrån den tid detta lar är del dock svårt allförslå diskussionen på sid 129, att man skulle använda sig avBarn-föräldrabalken för alt återföra ett barn från en olämplig miljö (ej hosförälder), lill den föräldraansvarige, i stället för att omhänderta barnetenligt barnavårdslagen. består ett omhändertagande för utredning ,enligt Socialtjänstlagen kommer det att bestå och ovanståendeprocedur tar säkert lika lång lid. När tvisten gått så långt som lill fråga om vite ochöverlämnande skulle föräldrarna behöva myckel mer psykoterapeutisk hjälp änjuridisk medling och förhandling. Prop.1981/82:168 283 6.39 skolkuratorers förening 3 Utredningens förslag att aUmän domstol skall varabeslutande myndighet i stället för länsrätterna, anser vi är ett steg i rättriktning. Länsrätterna bör inte vara berörd myndighet. Vi anser emellertid alt utredningen i detta avsnitt inteframhåller barns behov lika starkt som i föregående frågor. Del konstateras attkonflikter som ger upphov lill begäran om överlämnande av barn ofta ärsvårlösta. föreslås att domare vid allmän domstol skall försöka kommafram lill samförslåndslösningar. Vid behov skall domaren ha möjlighet att låtaförberedelserna gå över i sammanträden inför en av rätten särskild förordnadmedlare. Detta förslag är inle lillfredsslällande. Vi stöder utredningens förslag att hämtning ej fårförekomma vid umgängesrätts utövande, utan enbart vid överlämnande till den somhar föräldraansvaret och endast om barnet riskerar lida skada i den miljö denvistas. Den skärpning av reglerna som föreslås, ställer vi osspositiva lill. 6.41 Föreningen - Barnens Rätt I Samhället Betr. överlämnande av barn genom polismyndighetens försorganser att sådant överlämnande överhuvudtaget inle skall förekomma förfullföljd av beslut om umgängesrätt. ansluter sig till yttrande om att överlämnande inte får komma ifråga annat än om barnfar illa i den miljö del befinner sig. Förfatlningsförslag och motivering BFB 8 kapitiel har i sina förfatlningsförslag ändrat något iparagrafindelningen, så alt utredningens 3 § i BFB 8 kap. skrivits ihop med 4§. För övrigt följer våra paragrafer samma ordningsföljd som i betänkandet, menmed den ändrade numrering som föranleds av ovanslående. Vad vill uppnå med att vända polishämtningen mot denvuxne äratt i första hand undanröja den fruktansvärda hotsituation somhundratals barn lever i i . Till Barnens Hjälplelefon på 'kontor får vi i genomsnitt ell samtal som gäller polishämtning av barn.Flera barn har hämtats 2, 3 eller 4 gånger redan. Många barn har under åratallevt med detta hot ständigt hängande över sig. I och med vår omformulering av 4 § så riktas hotelistället mot den vuxne. Vi hoppas alt del skall ha den effekten dessutom attvuxna hejdar sig litet mer än de f. n. gör i sina konfiikler och inte på sammasätt använder barnen som brickor i spelet. Som det nu är kan de göra det ulanminsta konsekvens för egen del. men med svåra och ofta bestående psykiskakonsekvenser för de barn som drabbas. Meningen år att det första rekvisitet för att någonöverhuvudtaget skall få Prop.1981/82:168 284 begära överlämnande av barn, är att överlämnandet skaske/ra« någonting destruktivt. Inte i något läge får barn överlämnas genomingripande i enlighet med BFB 8:4 enbart för all överlämnas tUl någonting.Överhuvudtagel ska inle byte av miljö ske tvångsvis eller mot barnets vilja påandra premisser. Polishämtningen ska upplevas som en räddning för barnet fränen klart destruktiv miljö. För andra situationer finns andra medel. Det andra rekvisitet skall vara all man om möjligt skallhämta den vuxne medan barnet inle är närvarande. Går inle det får man övervägavilken åtgärd som förorsakar barnet minst skada, alt se den vuxne föras borteller alt själv utsättas för det. Någon som känner barnet väl (barnetskontaktperson, lärare, annan vuxen förtrogen till barnet eller förälder) börkontaktas bäde för att bedöma barnets behov av hur hämtningen bör gå lill ochför alt vara ett stöd för barnet under och efter hämtningen. Betänkandets 6 § 3 stycket är inle relevant längre när manhämtar barn endast från myckel destruktiva situationer. I 4 § i värt förslag har vi avsiktligt inte nämnt föräldersom första stödperson vid en polishämlning. Vi bedömer det så att bådesituationen för, under och direkt efler en polishämlning är så uppskakande förbarnet alt barnet i normalfallet behöver främst en neutral, men trygg avstampfrån den starka upplevelsen. Del kan bli för häftigt med tvära känslomässigakast och krav för barnet. Ofta kan del vara helt nödvändigt för barnet attförst få ösa ur sig vad man upplevt för en neutral person, innan man orkarknyta an igen till sin förälder eller annan. Har en förälder utsatt barnet för den situation som varitorsak till polishämlningen, så vill barnet ofta av lojalitelsskäl inte utlämnaen förälder lill den andra. Barnet tycker oftast om båda föräldrarna ochförslår kanske att den ena föräldern varit i en desperat situation. Barnet villkanske inte heller öka på konfiikten mellan sina båda föräldrar. vill helt ha bort förfarandet med vitesföreläggande isådana här situationer. Vi tror inle att det har någon annan effekt än att görasituationen ännu värre, dels förlänga den, dels öka på pressen på den personsom redan försall sig och barnet i en ohållbar sits. Att vitet i sig skulleförmå en desperat person att inse att han/hon skall ändra sitt beteendeförefaller inte troligt i ett sådant här läge. Kan del visas att vitesholelhaft avsevärd effekt i sådana här situationer skall del naturligtvis behållasmen ställer sig tveksam till del. har som ett alternalivförslag lill 1 § skrivit ihopden med 7 § för att betona alt överlämnande av barn i första hand inte är ellmaktmedel att utöva föräldraansvaret med utan en nödlösning när barn far myckelilla. 1 § Allernativt författningsförslag: När barn utan beaktansvärda skäl bortförs eller kvarhållskan den som har föräldraansvaret, förälder utan del i föräldraansvar ellerannan sotn barnet stadigvarande vistas hos begära rättens förordnande attbarnet skall överlämnas lill honom i enlighet med 2-5 §§ om det är uppenbartförenligt med barnets bästa. Förordnande enligt första stycket kan också begäras avbarnombudsmannen eller socialnämnden. bifogar Yttrande över motion 1977/78:1478 omverkställigheten av 1981/82:168 285 beslut i vårdnadsärenden för att ytterligare förtydligavåra synpunkter och erfarenheter av polishäintningar av barn.' 1 § Författningsförslag: Har i dom eller beslut beslämls om föräldraansvar kan denföräldraansvarige begära rättens förordnande om fullföljd av domen ellerbeslutet. 2 § Förfatlningsförslag: När förordnande enligt 1 § begärts skall rätten uppdra åtföreträdare för att verka för all den som har hand om barnetfrivilligt skall överlämna barnet. Sådant uppdrag får även lämnas ät annan/öruppdraget lämplig person. Den som fält uppdrag enligt första stycket skall inom tidsom rätten har bestämt lämna denna en redogörelse för åtgärder som vidtagitsoch vad som förekommit vid uppdragels utförande. 3 § Förfatlningsförslag: Anser rätten att åtgärd enligt 2 § är utan verkan ellerhar åtgärden inle lett till frivUligt överlämnande av barnet skall rätlen kallaparterna tUl sammanträde inför medlare, som förordnas av rätten, eller tillförberedelse. Kallelse till sådan förhandling skaU även tillställas barnelskontaktperson. Ev. tillförordnad medlare skall i efterhand utan dröjsmållämna redogörelse till barnets kontaktperson om vad som förevant. 4 § Författningsförslag: Uppnås inte överenskommelse mellan parterna genom medling,förberedelse eller på annat sätt, får rätten besluta i enlighet med 1 S.