prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — En stor del av befolkningenerhåller sitt hushållsvatten från vattentäkt på den egna fastigheten.Ert"arenheten visar all dessa vattentäkter ofta är olämpligt lokaliseradei förhållande till föroreningskällor samt bristfälligt utförda. Tyvärr gällerdetta i stor utsträckning även nya vattentäkter. För anordnande avavloppsanläggningar finns dels tillstånds- eller anmälningsplikt dels myckel detal.ieradeanvisningar. Beträffande vattentäkter saknas motsvarande föreskrifter.Hälsovårdsnämnderna har ofta påtalat detta förhållande. Vid behandlingen av ettavloppsärende tages alltid hänsyn till befintliga vattentäkter. En senaretillkommande vattentäkt kan däremot anordnas ulan att hänsyn tages tillbefintliga avloppsanläggningar. Som en komplettering till föreskrifterna ivattenlagens kapitel bör övervägas, om det inte i hälsovårdsstadgan bordeinföras en anmälningsskyldighet för anordnande av enskild vattentäkt.Härij;enom skulle hälsovårdsnämnderna få en möjlighet att kunna meddelaråd och anvisningar. skulle detta medföra förbättradevattenförhållanden för landsbygdens befolkning. I Ålvshorgslän: Beträffande förprövningsskyldigheten vill länsläkarorganisaticmenframhålla att skrivningen i utredningsförslaget atl vattenföretag fåi- utförasutan tillstånd om det är "uppenbart att varken allmänt eller enskiltintresse skadas genom företagets inverkan på vattenförhållandena". Dennabestämmelse är uppenbart otillräcklig när det gäller ytvattentäkt eftersom detju i dessa fall mycket sällan har någon större "inverkan påvattenförhållandena". anser att allaytvallentäkter av någon storlek måsle omfattas av 1981/82:130 389 Likaså är del av yttersta vikt av varje väsentligändring i driftsförhållandena vid ytvatlenverk prövas inte genom sin inverkanpå vattenförhållandena utan på grundval av medicinskt-hygieniskaställningstaganden. Dåenligt uppgift redan framställningar gjorts angående vattenöverföring tillandra nationer i finner länsläkarorganisationen det vara en bristatt utredningen i sitt slutbetänkande ej alls närmare penetrerar dessa frågor. Kammarkollegiet:Kollegiet har i sak intet att erinra mot utredningens förslag. RubrikenFörprövningsskyldighet är dock missvisande och bör utbytas mot en mer adekvatbenämning, förslagsvis Prövnings- och anmälningsskyldighet Qfrmiljöskyddskungörelsen). Lantbruksstyrelsen:Många nya markavvattningsföretag tillkommer åriigen. har delvisseriigen hållits endast knappt Qugotalet torriäggningsförrättningar varjeår. Pä handlägger dock lantbruksnämnderna utan förrättning uppemot 200nya torrläggningsföretag och omkring I 000 nya täckdikningsföretag. Dessutomförekommer det en stor mängd dikningsåtgärder, som lantbruksnämnderna intehandlägger. prövas således en myckel liten andel avmarkavvattningsförelagen enligt vattenlagens regler. Enligl förslaget kommer väsentligt många flervattenföretag att bli förprövningsskyldiga. Detta kan få betydandekonsekvenser. Med hänsyn lill straffansvarsbestämmelsen i förslagels23 kap. I 8 och den bevisbörderegel som föreslagits i 12 kap. 8 8 lärlantbruksnämndernas Qänstemän, om utredningsförslaget genomförs, knappast någongång kunna underlåta alt ge rådet att dikningsföretag bör söka tillstånd.Förrättningarnas antal kommer att öka högst väsentligt utan att del allmännavunnit någol som tillräckligt motsvarar merarbetet. Lanlbmksslyrelsen anser, som nämnts i anslutninglill 1 kap. I 8, att detaljdränering av odlad mark inte behöver förprövas. Meden undantagsbestämmelse om detta i 12 kap. I 8 andra slycket bör inle nämndastraffansvarsbestämmelse och bevisbörderegel gälla sådana företag. Allmännaskadeståndsregler bör dock utgöra tillräckligt skydd för eventuellt uppkommandeolägenheter. Utredningsförslaget skulle också innebära atl allavattentäkter, som kan bli ersättningsskyldiga gentemot ett nedströms etableratföretag, måsle förprövas. Detta lär knappast ha varit meningen, vilket kananses framgå av förslagets 12 kap. 2 8. Om gruppen företag som i vissa fall ersältningsfrittkan göra intrång i annans vattenrätt ökas med jordbruksbevatlnarna skulleförslagels 12 kap. 1 8 kunna mjukas upp. Vatlenföretag bör alltså generellt få utföras utantillstånd, om det inle föreligger risk för atl allmänl eller enskilt intressenämnvärt skadas. i : Utredningenföreslår (12 kap. 1 8) att vattenföretag får utföras ulan tillstånd endast omdet är uppenbarl atl varken allmänna eller enskilda inlressen skadas genomföretagets inverkan pä vattenförhållandena. Det blir därigenom enligtutredningen endast mera bagatellarlade företag som undantas frånförprövningsplikten. Till vatlenföretag räknas bl. a. grävning och rörläggningi mark, fördjupning, utvidgning och rätning av vattendrag. Man undantar emellertidbl. a. rensning av uppgrundning i vattenområde. Dessa åtgärder som undantasfår då inte leda lill "någon förändring av de rådande förhållandena i ellvattenområde utan endast etl bibehållande av vattnets djup eller läge". 1981/82:130 390 anser det \ara riktigt attavväganden av det här slaget, om de kan anses vara av nämnvärd betydelse fördet allmänna eller omkringliggande enskilda inlressen, ej bör göras av denenskilde utan av en opartisk myndighet. Däremot kan ett föreskrivande avförprövningsskyldighet för alla vallenföretag förutom de bagatellartade ledalill svårigheter. Den enskilde kan ytterst sällan garantera att hansvattenföretag kommer att utgöra endast en bagatellartad inverkan påomgivningen. Del kan gälla vanligen förekommande åtgärder som täckdikning,igenläggning av diken, "fördjupad rensning" etc. som samtliga äravsedda alt ändra rådande vattenförhållanden. Skall den föreslagna lagen följastill punkt och pricka finns därför risk för atl den tillståndsgivandemyndigheten överhopas av förprövningsansökningar oeh att därigenommarkavvaltningsverk-samheten inom jordbrukel kraftigt stoppas upp. En annanrisk är att lagen av praktiska skäl inle strikt kommer att följas/tillämpas. förordar av praktiska skäl attundanlag från kravet i 12 kap. I 8 I stycket görs för markavvattningsföretagsom berör andra vattenområden än större vattendrag. bör såledesenligt lantbruksnämndens mening få utföras utan tillstånd om det är sannoliktatt varken allmänna eller enskilda intressen förnärmas. Ulredningenssynpunkt att uppfattningen om vad som är större vattendrag eller inte varierarinom landet, så atl en mindre bäck i norra skulle i Södra Sverigekallas en större bäck eller en å, är riktig. Dock anser lanlbruksnämnden altrisken för konflikter mellan jordbruks- och andra inlressen varierar i sammamån, varför vatlendragskrileriet fortfarande bör ge en god lokal anpassning. i : Lanlbruksnämndenifrågasätter om inte formuleringen "uppenbarl all varken allmänt ellerenskilt intresse skadas" är en något sträng formulering. En annan någolmildare formulering borde kanske användas, inte minst med tanke på de prövandeinstitutionernas ärendebelastning. i : En nyhet ilagförslaget är atl anmälningsplikt i vissa fall införes beträffande rensningav vattendrag. Anmälan skall göras till länsfiskerikonsulenten. Under bestämmelsenfaller ej rensning, som ingår som ett led i underhållet av ett tidigaremedgivet vattenföretag. Beträffande den senare typen av företag förutsätts atterforderliga föreskrifter har meddelats i tillståndsbeslutet. Syftet medbestämmelsen synes i första hand vara att förhindra de skadliga verkningar påfiskbeståndet i ett vattendrag, sorr.i kan bli följden av en olämpligt utfördrensning. anser alt bestämmelsen kommer atl få begränsadeffekt genom att den helt övervägande delen av rensningsaktivite-lerna äger ruminom ramen för befintliga markavvattningsföretag. För att komma till rätta med eventuella problem förfisket i dessa fall, anser lanlbruksnämnden inte att en utvidgning av den avutredningen föreslagna anmälningsplikten är lämplig. Genom det stora antaletdikningsföretag skulle länsfiskerikonsulenten bli helt överhopad av anmälningsärendensom i flertalet fall ej skulle föranleda någon åtgärd. anseralt utredningens förslag ifråga om omprövning av vallenföretag till förmån förallmänl intresse, är den metod som får tillgripas, där nuvarande ordning ansesmedföra olägenheter ur fiskesynpunkt. i : Enligt 1-3 88definieras en förprövningsskyldighet som är väsentligt mer omfattande ochtvingande än nu gällande lag. Skärptaförprövningskrav är säkeriigen väl motiverade men med hänsyn 1981/82:130 391 till del arbete och de kostnader som härav förorsakassökanden och myndigheterna är det rimligt med någon form av begränsning avförprövningsskyldigheten. "... endast om det är uppenbart ..." (se I8) får vattenföretag utföras utan förprövning. Detta generella och strängavillkor, som även tycks omfatta markavvattning, exempelvis dikning inom enfastighet, borde kunna formuleras med något större utrymme för enskilda bedömningar.Den stränga förprövningsskyldigheten är vid markavvattning dessutom kombineradmed en omständlig form av förrättning Qfr 16 kap.), som ytterligare komplicerar tillkomsten av dessavatlenföretag. anmälningsplikten lill fiskeriQänsteman enl. 3 8, innanrensning av vattendrag påbörjas, är enligl nämndens mening alltför striktformulerad. i län:Anmälningsplikt stipuleras här för "rensning eller återställande avvattendrag som vikit frän sitt förra läge". Av lagförslaget framgår ej heltklart om denna anmälningsplikt avser även underhäll av tidigare tillätetvattenföretag t. ex. markavvattningsföretag. Etl klarläggande i denna fråga efleriyses. : Skogsstyrelsenförutsätter atl förprövningsskyldigheten kommer atl innebära relativtbegränsade förändringar av nuvarande praxis i den formella handläggningen avskogsdikningsföretag. De allra flesta dikningsföretag kommer tillutförande i samverkan mellan flera markägare som mellan sig tecknar enfrivillig överenskommelse om delaktigheten i företaget. Huruvida allmäntintresse kan skadas, främst naturvårdsintressen, undersökerskogsvårdsstyrelserna genom informella kontakter med framför alltlänsstyrelsernas naturvårdsenheter. Genom den i förslaget lagstadgadeförprövningsskyldigheten understryks för sKogsvårdsorganisationens del viklenav att vid upprättande av dikningsplaner och beviljning av bidrag lillskogsdikning väl genomförda förundersökningar kommer till stånd rörandeskaderiskerna från allmän eller enskild synpunkt. förutsätteratt länsstyrelsernas naturvårdsenheter såsom skall bevaka deallmänna intressena i sammanhanget. Genom den våtmarksinventering sompå regeringens uppdrag har star tats under ledning av torde säkrare bedömningsunderlag än f. n. bli tillgängliga . Därmed elimineras en stor del av den osäkerhet som vidlåder prövningen från naturvårdssynpunkt av skogs- dikningar. Föreskrifter till skydd mot naturmiljön som innebär viss form av förprövning finns även i naturvårdslagen. anser mot bak grund av ovan anförda förhållanden all den formella förprövningsskyldig heten i relativt ringa utsträckning kommer atl behöva tillämpas beträffande skogsdikningsföretag.-- Skogsvårdsstyrelserna i bl.a.Kronobergs, och ifrågasätter en generellförprövningsskyldighet. Man anser det önskvärt atl värdefulla områden urnaturvårdssynpunkt kartläggs och att anmälningsplikt eventuellt införs,eftersom markägare inle kan förväntas känna till att allmänt intresseföreligger. Skogsvårdsstyrelserna i Kronobergsoch betonar vikten av anmälan om markavvattningsförelag äventill statlig fiskeriQänsteman. i Västerbottenslän: Utredningen vill förorda "förprövningsskyldighet förmarKavvattningsföretag, inte minst diKning", vil-Kel bl. a. motiveras avatl begränsa skador på naturvårdsinlressen och närliggande intressen.Utredningen konstaterar (sid. 320) "att en förprövning medförarbete och kostnader för såväl sökanden som de myndigheter som skall handhaprövningen". På sid. 322 säger dock utred- Prop.1981/82:130 392 ningen alt förprövning inte behöver ske omdeltagarkretsens omfattning är känd och andelstalen fastställs gerromöverenskommelse. 1 dessa fall bedömes tydligen företagets tillåtlighet vidförrättningen. Beträffande skogsdikning anser attförprövning av länsslyrelsen bör ske endast i de fall dikningen kan beröraskyddsvärda våtmarker, bäckar, åar eller vattentäkter. Övrig prövning bör kunnadelegeras till . : Vilkaföretag som omfattas av förprövningsskyldighet framgår av 12 kapitlet.Rensning av uppgrundning i vattenområde har undantagits från prövningsplikten.Verket förutsätter dock atl detta undantag bara gäller uppgrundning lill följdav mänsklig aktivitet och inte den typ av naturiig uppgrundning, som t. ex. endellabildning utgör. : Utredningen harförsökt utforma lagen på sådant sätt, atl osäkerhet inte ska behöva råda omförprövningsskyldighetens omfattning. Huvudregeln skall enligt utredningenvara att bara företag som uppenbart inte skadar motstående intressen ska varabefriade från sådan skyldighet. har man framhållit att den uppräkningsom görs i 15 kap. I och 2 88 inte uttömmande anger vilka företag som ska förprövas.Denna fråga skall istället alltid bedömas enligt 12 kap. anser attutredningen här inle fullt ut lyckats i sin strävan atl förtydliga lagen.Lagförslaget lämnar enligl slyrelsens mening etl alltför stort utrymme för densom tänker påbörja elt vattenföretag att själv avgöra om det behövs tillståndeller inte. Hittillsvarande erfarenheter i dessa avseenden av VL är nedslående.Alll för ofta har fiskerimyndigheterna förgäves sökt komma tillrätta medmisstänkt olaga byggnader i vatten som medfört skador på fiskbestånden. En fullständig uppräkning i lagenav de förprövningspliktiga förelagen skulle strida mot en av grundtankarnadäri, nämligen att lagen ska vara anpassad till efter hand ändradeförhållanden. Beträffande vissa företagslyper har utredningen emellertidföreslagit en specialreglering, l.ex. för ytvattentäkter i 2 8. Förslaget idenna del tillstyrkes. Men det finns också andra förelagsom typiskt sett medför skador på motstående intressen, nämligen dammbyggnaderi rinnande vatten. På sid. 325 konstaterar utredningen att uppförande avdammbyggnad regelmässigt kommer atl vara underkastat förprövningsskyldigheteftersom skador pä l.ex. fisket så gott som aldrig kan uteslutas.Fiskeristyrelsen delar helt denna uppfattning, men menar alt konsekvensen häravbör vara att alla dammbyggnader också i mindre vatten ges en specialregleringliknande den som utredningen föreslagil för ytvattentäkter. En sådan regel kanvidare anses bättre uppfylla rimliga rättssäkerhetskrav eftersom underlåtenhetatt låta förpröva förelagel kan medföra straff och handräckning enligt 23 kap. Kravet på förprövning fördammbyggnader i rinnande vatten bör mar keras genom alt utgöra en självständig paragraf. Initiativ till denna regel hartagits av . Avsikten var att uppnå en likartad behandling Föralla rensningar efter förebild från floliningsföretagen, som haft sådananmälningsskyldighet alltsedan 1955. Förslagel är motiverat av fiskevårdsskäloch tillstyrkes. Anmälningsskyldigheten bör emellertid med hänsyn lillden fr. o. m. gällande fiskeriadministralionen - inte ske till"länets fiskeriQänsteman" utan till fiskerinämnden i länet. Nämndenfår därefter i samråd med fiskeriintendenten meddela råd och anvisningar.Paragrafen bör utformas i enlighet härmed. 1981/82:130 393 Gentemot 68 kan samma invändningar resas som mot I8. När sKall ett påbörjande av arbete anses vara "av störreomfattning"? För tillåtligheten av delarbeten bör gälla i princip sammaregler som för arbelet i sin helhet. Annars Kan det lätt bli så att i och försig små osKadliga delarbeten sammantagna åstadKommer otillbörlig skada.Tekniskt kan rättelse åstadkommas via exvis handräckning, biologiskt kanskadan dock vara värre att reparera. Paragrafen bör därför omarbetas. Fiskeriintendenten i Övre norra distriktet: I och 288. Förprövningsskyldighet skall avse alla företag, vilket är bra, eftersombl. a. markavvatlningsföretag därvid Kan behandlas. Länets fisKeriQänsleman bör ändras lillstatens fisKeriQänsleman. I kommentarerna sid. 326 skrivs att vederbörandefiskerikonsulent har befogenhet att lämna föreskrifter till skydd för fisket.Denna befogenhet har också fiskeriintendent vilket även bör gälla för den nyalagstiftningen. Fiskeriintendenten i Östra distriktet: Enligt dearbetsrutiner som gjordes upp i och med omorganisationen av den lokalafiskeriadministralionen den skall vattenmålen handläggas avfiskeriintendentorganisationen. Med hänsyn härtill borde även rensningsärendenav här aktuellt slag behandlas av fiskeriintendenterna. Jag föreslår därföratt "länets fiskeriQänsteman" i denna paragraf ändras till"vederbörande fiskeriintendent". : föreslår,atl den vattenrätlsliga tillståndsprövningen, som bl. a. innebär kontroll avetl vattenförelags planöverensslämmelse och tekniska utformning, bör ersättabyggnadslovsprövningen. Byggnadslovsprövningen innebär inte enbart nämndakontroll utan även andra moment ingår, exempelvis byggnadens estetiska utförandemed hänsyn lill landskapsbilden och vidare arbetarskyddssynpunkler. Planverketvill därför inle tillstyrka utredningens förslag pä denna punkt. Utredningen påpekar atl planverket i sittremissyttrande över bygglagutredningens belänkande "Markanvändning ochbyggande" anfört atl man, även om tillstånd till grundvattentäkt inleerfordras enligl vattenlagen, i markanvändningsplan enligt kommandebyggnadslagstiftning bör Kunna föresKriva byggnadslovssKyldighet för ellerförbud mot sådan läkt. Enligt vattenlagsutredningens uppfattning skulle den avplanverket förordade ordningen kunna medföra komplikationer, bl. a. isystematiskt hänseende i fråga om kompetensfördelningen mellan myndighelernarörande prövningen från vattenrätlslig respektive byggnadsrätlslig synpunkt. Ulredningenanser för sin del att frågan i första hand bör lösas inom ramen för den nyavattenlagen. vill framhålla att vad verkel föreslagitom byggnadslovsplikl för eller förbud mot grundvattentäkt grundar sig på attsådan läkt kan ha svåra följdverkningar för byggande och för markytansanvändning för andra ändamål. är därtbr inte berett att frångå sinuppfattning i denna fråga. : Enligt en bestämmelse (12kap. 8 8) som i huvudsak har motsvarighet i gällande VL är ett vattenföretagsägare om han inte har sökt och fått tillstånd till företaget bevisningsskyldigbeträffande de före företagets tillkomst rådande förhållandena i vattnei. LMVvill ifrågasätta om inte i visst fall undanlag bör ske från denna princip. Förrättningar enligl AL avser iblandgemensamhelsanläggningar som dessulom skall prövas som vattenföretag. Det kanvara fråga om broar, båthamnar m. m. Anläggningen är ofta förutsatt i plan ochinitiativ till inrättandet av anläggningen tas ibland av myndighet(byggnadsnämnd eller ). 1981/82:130 394 med de myndigheter som särskilt har alt bevaka allmännaintressen som berörs av företaget och bör därför vid samråd medtillståndsmyndigheten, som i nämnda fall regelmässigt torde vara ,kunna slå fast om tillstånd till vattenföretaget är nödvändigt eller inte.Bedöms tillstånd nödvändigt inhämtas sådant förförrätlningshandläggningen eller erinras vid förrättningen om att tillståndenligt VL behöver inhämtas. Bedöms tillstånd inte nödvändigt antecknas detta iförrältningsaklen. Om så skett synes del inle vara rimligt att reglerna i 12kap. 8 8 VL-förslagel skall gälla mot företaget. Det måste av delägarnauppfattas som högst otillfredsställande om de skulle vara bevisningsskyldiga pägrund av ett företag som tillkommit efter beslut av myndighet. Förrättningenligl AL innefattar bl. a. beslut om verkställighet av företaget. Det sagdaäger också tillämpning när företag utförs som gemensamt arbete enligt 9 kap.FBL. Också vid förrättning enligt LedL tas ställning lill företagels närmareutformning. iKronobergs län: 1 samband med vägför-rättning enligt AL kan FBM enligtVL-förslaget 12; 1 behöva pröva, om särskilt tillstånd t. ex. för brobyggebehövs. Det skulle dä vara fördelaktigt, om länsslyrelsen direkl i samband medförrättning kunde pröva frågan och eventuellt meddela formellt tillstånd. ,specialenhel nr I. i : Gränsdragningen mellan tillståndspliktigaoch ej tillståndspliktiga vatten-förelag regleras av de föreslagna bestämmelsernai 12: I. Ulredningen har vall alt låta enbestämmelse gälla för alla vattenområden, vilket nödvändiggjort en myckelallmän formulering. För huvuddelen av vattenförelagen är villkor-el för attföretaget ej skall vara tillståndspliktigt alt det är uppenbart att varkenallmänt eller enskilt intresse skadas genom företagets inverkan påvattenförhållandena. .Den föreslagna lagbestämmelsen innehåller ej någotundantag från tillståndsplikl vid risk för "bagatellskador". Ejheller i motiven till bestämmelsen synes finnas något uttalande om hur sakligtsett försumbara skador skall bedömas. En tillämpning av bestämmelsen efterordalagen leder till att en mängd bagatellärenden måste prövas. Vid prövningenkan det sedan visa sig att inga skador vällas eller alt dessa är heltförsumbara. Måhända har utredningen gjort den troligen realistiska bedömningenatl förelagaren - för att slippa krångel och koslnader - ej kommer atl sökatillstånd för dessa "bagatellärenden" och atl det därför i praktikeninte blir så många ärenden. Ett alternativ vad gäller åtminstone skydd avallmänt intresse skulle kanske kunna vara en mera vidgad anmälningsplikt än denenligl 12:2. De skador, som enligt 12: I skallbedömas, är de som skulle kunna vållas genom företagets "inverkan påvattenförhållandena". Vad som avses därmed exemplifieras (sid 325 x).Uttrycket "inverkan på vattenförhållanden" finns redan i nuvarandelag. Det är dock önskvärt alt del ytterligare belyses i detta sammanhang, bl.a. med hänsyn till behovet av enkel och smidig samordning med förrättningarenligt i första hand anläggningslagen och mot bakgrunden av att normalfalletvad gäller våra vattenområden är atl valtenrättsägarens rådighet är inskränktgenom att fisket i vattnet är samfällt. sagt varje gemensanrhelsanläggningi vatten påverkar därför ofta förutom vallenrältsägare även en gruppfiskerättsägare. Vid an-läggningsförrällning kan l.ex. beslutas om upplåtelseav utrymme i en fastighets vattenområde för en flytbrygga. Upplåtelsen berör dåi princip förutom fastighetsägaren i normalfallet även delägarna i enfiskesamfäl-lighet. Är denna påverkan orsakad av ändrade"vattenförhållanden"? 1981/82:130 395 blir molsvarande bedömningar om bryggan är en pålad bryggaeller utgör en vall/pir? Även om nyssnämnda bestämmelse i12: I är lämpligt utformad för "fristående" vattenföretag är den dockej lämplig (att ensam avgöra vad som skall tillslåndsprövas enligt VL) vadgäller valtenförelag, som ingår som en del i en anläggning- ellerledningsrättsförrättning. För att få en smidig samordningsynes del vara behövligt och även möjligt att få bestämmelser som medger attdet genom normall samrådsförfarande inom en AL- resp LL-förrättnings ram blirklariagt om valtenföretaget måste tillslåndsprövas enligt vattenlagen. Exempelpå liknande valmöjlighet mellan två lagar finns. Inom område med tätarebebyggelse där vägfrägan i princip skall lösas med fillämpning av EVL:sreglerom vägför-ening kan användas om så bedöms lämpligt(propositionen till AL sid 183 y). För de fall där vatlenföretag, somingår i AL- eller LL-förrättning, skall tillslåndsprövas enligl VL, behövs somovan antecknats belysning av hur samordningsproblemen skall lösas. Det tordeäven vara erforderligt med särsKilda bestämmelser. I förenklingssyfle vore delönskvärt att det kunde öppnas möjlighet för tillståndsmyndigheten att om så ärlämpligt föreskriva, att vissa beslut träffas inom AL- resp LL-förrättningen.Syftet skulle vara alt för vissa företag slippa föra ärendet även 15:8 sista stycket). : Formuleringen i I 8 12kap. om förprövningsskyldighet i kombinafion med påföljdsbestämmelser kan ledatill att förprövning blir relativt vanlig. Denna skall enligt förslaget ske vidförrättning. Detta har tydligen sin grund i utredningens åsikt, altdikningsföretag vanligtvis berör flera markägare, sä att förrättning ändå krävsför fördelning av andelstal. ifrågasätter starkt attflera markägare regelmässigt beröres.