prop · G503118 · 1981-12-31 00:00:00 — Denna prövning måste göras på fleraplan, nämligen av lagsltftaren, i samband med att de bestämmelser tillskapassom kommer all utgöra den yttersta granden för myndighetemas informafionsbehov,och av myndigheterna själva, då de överväger sill informationsbehov och hurdetla skall kunna tUlgodoses enklast och bäst. Myndigheterna måste därvid hasom mål all ett uppgiflskrav inle fär bli mer omfattande än som är nödvändigtmed hänsyn tiU informationsbehovet. Ett annat lika viktigt krav påmyndighelerna är att vid uppgiflsinhämlandel beakta uppgiflslämnarnasmöjligheter att la fram och redovisa de infordrade uppgifterna inom ramen förderas egna ratiner. UFU redovisade en helkatalog över de överväganden och metoder som måste ingå i en myndighelsbedömning för all ett uppgiftskrav skall bli så rätt avvägt som möjligt medhänsyn fill myndighetens informationsbehov och med tanke på uppgiflslämnarnasberättigade krav all de inle skall tvingas lämna andra eller fler uppgifter änsom är oundgängligen nödvändiga. Enligt UFU:s bedömning hade myndigheternainle aUlid en tiUräcklig insikt om vilka möjligheter som fanns alt på deltasätl skapa lättnader för uppgiftslämnarna. UFU ansåg att det fannsstora möjligheter att åstadkomma lättnader i uppgiftslämnandet om man vidutformningen av lagstiftningen och uppgiftskraven gjorde de överväganden ochtillämpade de metoder som UFU redogjort för. Enligl utredningens mening måsteman i första hand kunna lita till myndigheternas egen vilja och förmåga att medbeaktande av detta utforma sina uppgiftskrav med tillbörligt hänsynstagandelill uppgiftslämnarna. UFU ansåg det dock önskvärt alt också någon annan än deuppgiftsinhämlande myndighelerna fick möjlighet all ge synpunkter i sambandmed ett uppgiflskravs utformning. UFU föreslog all ell särskill granskningsorganskuUe tUlsättas och att i detta skulle ingå representanter för bådeuppgiftslämnama och myndighelema. UFU:sförsiag fick till följd att min företrädare tillkaUade en delegation - DEFU - som fick stäUning somgranskningsorgan med uppgift bl. - att pröva uppgiftskrav, såvälpermanenta som tillfälliga, riktade mot företag eller kommuner från statligamyndigheter, - att göra systematiskagenomgångar av befintliga uppgiftsraliner hos statliga myndigheter samt - att pröva uppgiftsraliner ochuppgiflssyflen inom statliga myndigheters verksamhetsområden. 1981/82:118 14 DEFUfick genom förordningen (1978:11) om prövning av myndighels uppgiftsinsamlingfrån företag, kommuner och organisationer också en myndighetsfunktion.Förordningen har gällt den 1 febraari 1978-den 31 december 1980. Enligtmin uppfattning har delegafionen utfört ett värdefuUt arbete. Genom relativtbegränsade åtgärder har delegafionen lyckats förenkla och begränsamyndigheternas uppgiftsinhämlande. I delegationens belänkande lämnas, på basisav den erfarenhet som delegafionen har skaffat sig, vikfiga synpunkter påvilket analys- och planeringsarbete som bör föregå en myndighets beslut omuppgtftsinsamling. Dethar som delegationen har varit verksam också omvittnats altmyndighelerna har funnit stort värde i samrådet med delegationen och fått enstarkt ökad insikt om de olika metoderna för uppgiftskravens avvägning ochvilja att söka samråd med uppgiftslämnama eller deras representanter. Systemenmed s. k. referensgrapper och andra kontakter med uppgiftslämnarna harutvecklats och fördjupals och det har också förmärkts en strävan all inleinföra nya uppgiflskrav utan all pröva möjligheten all minska ellerla bort elt annat uppgiftskrav. DEFUhar också mot bakgnind av erfarenheter från myndigheternas uppgiftsinhämlandepekat på behovet av att basuppgifter om företag och kommuner samlas i ett endaregister. Jag kommer i det följande att återkomma till frågan om ettbasregister över företag och andra organisafioner. Innanjag i del följande lar stäUning tUl DEFU:s förslag vUl jag först lägga fastnågra grandläggande värderingar mot bakgrand av de erfarenheter som DEFU harredovisat och de synpunkter som har framförts av remissinstanserna i derasyttranden över DEFU:s belänkande. Myndigheternasuppgiftsinhämlande är från resurssynpunkl en belastning både för företag,kommuner och myndigheter. Dessa måste ständigt kalkylera med nyttan avalternativ användning av de resurser som las i anspråk. Belastningen måstebegränsas, men inle under den nivå som krävs för alt statsmakternas beslutskall kunna förverkligas. Medlenför all minska uppgiflsinhämlandel får inle vara sådana all t. ex.prövningssystem tillskapas som innebär en omfattande och tillkrångladhandläggning av myndigheternas uppgiftsinhämlande. Inle heller får elt systemav regler skapas som ökar belastningen pä förelagen och kommunema. I ställetskall myndigheter och uppgiftslämnare samverka så all myndigheternas,företagens och kommunernas intressen tillgodoses på bästa säll. Enav DEFU:s huvuduppgifter enligt direkfiven var all lägga granden för en fortlöpandebevakning av uppgiflsinhämlandel. Avsikten var alt de erfarenheter som vanns avdelegationens arbete, tUlsammans med resultaten av de kartläggnings- ochutredningsuppgifter som ålades delegationen, skulle kunna tjäna som underiagför statsmakternas ställningslagande fill hur permanenta åtgärder på deltaområde borde utformas. 1981/82:118 15 DEFUhar övervägt tre alternativ för dessa åtgärder. Del ena alternativet äratt med utgångspunkt i vunna erfarenheter utge råd och anvisningar till myndigheternahur uppgiflsinsamlingar skall planeras och genomföras. Del andra alteraativet ärall liUskapa en myndighet, liknande DEFU, med uppgift att förhandspröva ocheflerhandsgranska uppgiftsinsamlingarna. Det tredje allernalivet äratt utfärda en lag, som innehåller regler om samråd mellan myndigheterna ochföreträdare för de uppgiflsskyldiga och regler för svarstider, anstånd ochbefrielse. Utredningen har för sindel kommit fram till all man bör välja alternativet med en särskild lag ochdetta alternativ förordas också av elt stort antal remissinstanser.Företrädarna för de störte uppgiftsinhämlarna är däremot starkt kritiska motatt en lag utformas på det sätt som DEFU föreslår. Alternativet med engranskande myndighet har bara några få förespråkare. Några remissinstanseranser att alternafivet alt utge råd och anvisningar är att föredra. Föregen del får jag anföra följande. Som min företrädareframhöU i sill förslag till om åtgärder för att underlätta förelagensuppgtflslämnande m. m. 1976/77:115, FiU 1976/77:25, rskr 1976/77:268)bör man också i fortsättningen i första hand lita till myndighetemas egen viljaoch förmåga all - var och en inom sitt ansvarsområde - bedöma vilkeninformation som behövs och i vilken utsträckning denna måste inhämtas från bl.a. förelag och kommuner. Man kan vidare enligt min mening utgå frän attmyndigheterna numera - inte minst tUl följd av DEFU:s verksamhet - på ell heltannat sätt än fidigare har insikt om nödvändigheten av att uppgiftsinhämlandetavvägs med hänsyn till uppgiftslämnaraas problem. Det är å andra sidanodiskutabelt att förutsättningen för att ett uppgiflskrav skall bli från allasynpunkter rätt utformat bl. a. är alt det noga prövats hur uppgifterna skallkunna las fram och redovisas av uppgiftslämnarna på ett så enkelt sätt sommöjUgt. En tillräckligt god information om detla kan myndigheterna sällan fåulan all uppgiftslämnama själva eUer deras representanter - t. ex.intresseorganisationer får komma lill tals och ge sina synpunkter. Jagtänker härvid inte minst på de små och medelstora företagen, för vilkauppgiftslämnandet kommit att kännas särskilt betungande. Det är därför ocksåenligt min mening önskvärt med en uttrycklig bestämmelse om att myndigheternaskall ta det samråd som behövs för att uppgiflslämnarnas intressen skall blitillräckligt beaktade. Om ett sådant samråd upprällhåUs mellan myndigheternaoch uppgiftslämnarna finns del enligt min mening inte någon anledning allöverväga ett alternativ som skulle innebära att en statlig granskningsmyndighetåterigen tUlskapas. Jag delar aUiså DEFU:s uppfattning all DEFU:s verksamhet nubör efterträdas av en författningsreglering. Jagser som del väsentliga att myndighelema får en klar och entydig 1981/82:118 16 föreskriftom att de är skyldiga att samråda med organisation eller annan som företräderde näringsidkare eller kommuner som skall lämna uppgiftema. Det böruttryckligen anges att samråd skall äga ram innan myndigheten beslutar om enblankett för ett nytt uppgiflskrav eller om en inte endast obetydlig ändring ien tidigare fastställd blankett. När det gäller myndigheternasuppgiftsinsamlingar för statistik, tillsyn, kontroU m.m., vilka närmast börbetecknas som enkäter till näringsidkare och kommuner, bör samrådet vara någotdjupare. Det bör då också omfatta hur urvalet av uppgiftslämnare skall avvägasoch vid vilken tid enkäten bör genomföras. Samråd bör dock i vissa fall kunnaunderlåtas. Jag tänker härvid i första hand på uppgiftskrav och blanketter avså enkel beskaffenhet alt ett samråd är uppenbart obehövligt. Exempel på dettaär blanketter som tillsläUs sökandena i vissa fillståndsärenden förkomplettering av en uppgift som myndigheten vet att sökandena regelmässigtfrån början inle lämnar på rätt sätt. Det bör också finnas en möjlighet attunderlåta samråd om tiden av olika skäl inte medger det. En myndighet bör dockgivelvis alltid söka planera sin verksamhet så att lidsskäl inle hindrarsamråd. Ett samråd bör också kunna underlåtas om det skulle stå i strid meduppgifts-inhämlandets syfte, såsom ibland kan vara fallet vid revision ellerannan granskning som en myndighet har att företa. Ianslutning tiU den här redovisade bestämmelsen bör också tas in en föreskriftsom mer allmänt anger efter vUka normer ett krav på uppgifter skall ställas. Enlämplig avvägning kan enligl min mening vara att ange att de uppgifter somskall lämnas enhgt blanketten skall vara utvalda och definierade så attuppgiftslämnandet begränsas till den information som behövs med hänsyn tilländamålet och så att uppgiftslämnandet underlättas så långt möjligt. JagvUl vidare ansluta mig tiil DEFU:s uppfattning att uppgiftslämnarna imyndigheternas enkäter bör underrättas om enligt vilken bestämmelse de ärskyldiga att lämna uppgiftema. Om det inte föreligger någon uppgiftsskyldighet,bör detla å andra sidan tydligt anges i enkäten. Det är givetvis i många fallnödvändigt att inhämta uppgifter även om någon formeU uppgiftsskyldighet inleföreligger. Delta gäller t. ex. verksamheter för vilka specialdestineradestatsbidrag utgår. I enkäten bör det då klargöras för uppgiftslämnama vilkasyften som gör det nödvändigt att uppgifterna inhämtas. Upplysningbör också ges om vilka kategorier av uppgiftslämnare som omfattas av enkätenoch vad som skall iakttas när uppgifterna lämnas. Bestämmelser om detta börockså las in i författningen. Jag biträder likaså DEFU:s förslag om attmyndigheten också skall vara skyldig att ange om samråd har skett och, om så ärfallet, med vem samrådet har ägt rum. Delär enligt min mening också befogat att följa DEFU:s förslag om en bestämmelsesom myndigheterna skall iaktta när de sätter ut den tid inom vilken en enkätskall besvaras. DEFU har föreslagit att uppgiftslämnarna Prop.1981/82:118 17 normaltbör ha minst på sig. Jag anser all delta kan vara en lämpligavvägning. Jag ställer mig ocksä posUiv liU utredningens förslag alt det hosmyndigheterna skall finnas en förteckning över planerade och beslutade enkätertill näringsidkare och kommuner. Debestämmelser som DEFU har föreslagit bör enligt DEFU:s mening tas in i ensärskUd lag. Delta får enligl min mening bl. a. ses mol bakgrund av att DEFUockså föreslär ett förfarande som skulle innebära att samrådsfrågan i vissafaU hänsköls lill regeringen och all särskilda bestämmelser om anstånd,befrielse, vite och besvär gavs. Jag är emeUertid inle i dessa delar beredd attansluta mig till DEFU:s förslag. Somjag redan har antytt är det enligt minmening lillräckligl all nu pröva effekterna av en författning som åläggermyndighelerna en samrådsskyldighel och som samfidigt ger föreskrifter förmyndighelerna i vissa andra avseenden. Godtar man denna uppläggning blir detfråga om en författning med föreskrifter som regeringen kan meddela i enförordning. Jag föreslår att så sker. Alljag inle nu föreslår några bestämmelser om anstånd eller befrielse bör inte fånågon praktisk betydelse. Enligl vad jag har erfarit tar myndighelerna slorhänsyn till uppgiftslämnarens behov av anstånd, då han kan visa all han har svårigheteratt få fram uppgifterna inom utsatt lid. Jag vill också framhålla alt engenerell bestämmelse om rätt för myndigheterna att förelägga vite inte alllidskulle överensstämma med de olika uppgiftsplikls-förfaltningarnas konslraklion.Frågan vilka påföljderna bör vara om begärda uppgifter inte lämnas bör också ifortsättningen regleras i dessa författningar, som dessutom i inte ringautsträckning lämnar myndigheterna möjlighet att i del särskilda faUel bestämmai vilken män uppgiftslämnandet skall vara frivilligt eller förenat meduppgiftsskyldighet. Detär min avsikt all senare föreslå regeringen att utfärda en förordning ienlighet med den redovisning somjag nu har lämnat. Förordningensbestämmelser bör gälla förhållandet mellan å ena sidan stafiiga myndigheter ochå andra sidan näringsidkare och kommuner. Det bör framhåUas allförordningens bestämmelser inte kommer all omfatta myndigheter under riksdagenoch inte heller avses gälla för kommittéer eller särskilda utredare.Bestämmelser om samråd bör dock enligl min mening finnas i fråga om kommittéemaoch de särskilda utredarna. Detta behövs särskilt när det gäller utredningarsom förutsätter all uppgifter inhämtas i större utsträckning frånnäringsidkare och andra uppgiftslämnare som inle sällan besväras med enkäter iandra sammanhang. Enligl min mening bör emellertid denna fråga beträffandekommittéerna och de särskilda utredarna ordnas på särskilt sätl. Jag ansersålunda alt dessa normaU bör fä skyldighet att genomföra sitl uppgtflsinhämlandei samräd med eller med hjälp av SCB. Kommitténs samråd med SCB skall naturUgtvisinnefatta frågan om vilket samråd med uppgiftslämnarsidan som behöver las. eller särskUd utredare tillkallas och del kan förväntas attutredningen måste byggas på inhämtade uppgifter, bör erin-2 I98II82. 1981/82:118 18 ranom denna samrådsskyldighel med SCB tas in i direktiven. Bestämmelser omskyldighet för kommittéer alt samråda med SCB finns redan. Jag tänker härvid päförordningen (1978:620) om samråd med SCB i frågor rörande statistikproduktion,m.m. Bestämmelserna om samräd i denna förordning är särskill inriktade påinsamlingar av statistisk natur och torde läcka en mycket slor del av deuppgiftsinsamlingar som görs av kommiltéer. Enligl milt förslag kommersamrådsskyldigheten all omfatta alla slags uppgiflsinsamlingar. Undantag bördock kunna göras i fall då företrädare för uppgiftslämnarna ingär i kommUtén. Somjag har sagt kommer förordningens bestämmelser att gälla de statligamyndigheternas inhämtande av uppgifter från näringsidkare och kommuner. Jagdelar säledes DEFU:s uppfattning all uppgiftsinhämlandet från organisafioner avolika slag inle har en sådan omfattning att det behöver regleras. Med kommuneravser jag såväl borgerliga primärkommuner och landstingskommuner som kyrkligakommuner. DEFU har i sUt betänkande och i lagförslaget använt sig av begreppetföretag och andra näringsidkare. Enligl min mening bör man emellertid ulanpraktisk olägenhet kunna begränsa förordningens gillighelsområde lill att avseuppgiftsinhämlande från - utöver kommuner - näringsidkare. Del måste nämligenvara sällsynt att en näringsidkare ej är all anse som elt förelag. Somjag förat har framhållit har DEFU:s verksamhet medfört en betydandeförbällring vad gäller de uppgiftsinhämlande myndigheternas hänsynstagandelill uppgiflslämnarnas problem. De av mig nu förordade åtgärderna bör få fillföljd all ytterligare förbättringar kan uppnås. Jag kommer emeUertid all meduppmärksamhet följa den fortsalla utvecklingen på del aktuella området. Somjag har antytt i det föregående är mina förslag inle sådana alt de kräverriksdagsbeslut. Jag anser emellertid med tanke på frågans allmänna intresseoch mol bakgrand av tidigare behandling av hithörande frågor alldel är lämpligt alt får tillfälle alt ta del av vad jag nu har anförtrörande de åtgärder som enligt min mening bör vidtas för alt begränsa ochförenkla näringsidkares och kommuners uppgiftslämnande. 3 Basregister över företag och organisationer Pågrundval av en utredningsrapport från siatskonlorel om enhetlig identifieringav juridiska personer m.fl. infördes organisationsnumret somidenlilelsbeteckning för i första hand juridiska personer saml enheter inomstatlig och . Bestämmelser härom finns i en särskild lag(1974:174) om identilelsbeleckning för juridiska personer m.fl. 1981/82:118 19 Regeringenuppdrog åt statskontoret att utreda behovel av samordnadregistrering av uppgifter om förelag och organisationer. Statskontoretredovisade sin utredning i en rapport (1979:28) Or-ganisationsregisler förstudie av förulsällningarna all förenkla och förbättra uppgiflsinsamling,registrering och avisering av dala om företag och organisationer. Förstudierapportenredovisar vilka organisationer och förelag som registrerar uppgifter omföretag och vilka uppgifter av baskaraklär som finns i dessa register. Avrapporten framgår bl.a. all den nuvarande splittrade insamlingen ochregisterhållningen av basuppgifter om företag och organisationer innebär ettavsevärt merarbete för såväl myndigheter som uppgiftslämnare. Statskontoretskartläggning av företagsregister i visar all dubbelarbetet ibehandlingen av basdala där uppgår till 2-3 årsarbetskrafter. Statskontoretföreslår i rapporten all ell för samhället gemensamt basregister inrättas föralt därigenom åstadkomma förenklingar och förbättringar i uppgiftslämnande ochregistrering. Motbakgrand härav uppdrog regeringen åt statskontoret att isamråd med SCB och RSV utreda och lämna förslag lill ell register medgrandläggande uppgifter om förelag och organisationer, ett s. k. basregister. Utredningsuppdragethar utförts av en särskild projektgrapp inom statskontoret i samarbete med RSVoch SCB. Gruppen har arbetat under namnet basregisteralredningen (). Statskontoretlämnade i en rapport (1981:11) Basregister över förelag ochandra organisationer - ell principförslag förslag lill hur ett basregister kanbyggas upp, vad det bör innehålla, var ansvaret för registret bör ligga, hurverksamheten kring registret bör organiseras saml hur del fortlöpande skaUaktualiseras och utnyttjas. ParaUelU medstatskontorets arbete har RSV genomfört en utredning om samordnade rutiner förinsamling och registerföring av förelagsuppgtfter inom skatte- ochavgiftsväsendel. RSV:s utredning redovisar också förslag lill förenklingar förnystartade förelag i deras kontakter med skatte- och avgiftsväsendet. föreslår attbasregistrel utformas så alt innehållet begränsas lill de objekt(företag/organisationer, arbetsställen) och de uppgifter (basuppgifter) som ärmest efterfrågade av olika användare. Därigenom underlättas underhållet ochregistret kan hållas offenfiigl och öppet för många användare. förslag bör basregistrel omfatta a) alla företag och andraorganisafioner som lUldelals organisationsnummer (aktiebolag, handelsbolag,föreningar, myndigheter m.fl.) b) alla personer som registreratenskild firma i handels- och föreningsregistren 1981/82:118 20 c)alla fysiska personer som ulan all ha inregistrerad firma bedriver rörelseeller har någon anställd dvs. uppfyller ett eller flera av följande krav ärregistrerad för B-skatt i inkomstslaget rörelse hartaxerats för inkomster i inkomstslaget rörelse ärregistrerad i RSV:s arbelsgivarregisler. Iregistret skall finnas uppgifter om företaget/organisationen som juridiskenhel (institutionell enhet) och om de lokala enheter (arbetsställen) därföretaget/organisationen bedriver verksamhet. Förvarie enhet skall registret innehålla uppgifter om idenlitelsnummer, namn, adresser,telefonnummer, juridisk form, antal arbetsställen, bransch samt antal anställda(uttryckt i storleksklasser). Målsättningenär all uppgifterna lill basregistrel samlas in enligl principen alt en uppgtflskall samlas in en gång lill ett ställe. Uppgifterna samlas i första hand invia befintliga rutiner främst via skalleförvaltningen. Via skattemyndigheternainsamlas namn (från subjektregislrerande myndighet) postadress (från poslen),branschkoder och uppgift om anlal anställda. Telefonnummer föreslås bliinsamlade direkt via . Genom alt utnyttja dagens system och rutinerkan kostnaderna för ett basregister-syslem hållas nere somuppgiftslämnandet begränsas. Grandläggande är del avRSV lagda förslaget om de lokala skaltemyndigheterna som samordnande insamlareoch registerförare av basuppgifter hänförbara lill insfitutionella enheter(juridiskt ansvariga enheter). SCB skall ha en viktig roll som samordnandeinsians för registerföring av uppgifter om arbetsställen. Utöver de uppgifterom företag med ett arbetsställe som SCB får från skatteförvaltningen skall SCBliksom via enkäter inhämta uppgifter om arbetsställen inom förelag medflera arbetsställen inkl. arbelssläUen inom offenllig sektor. Uppgifter omdessa arbetsställen finns inle i skattemyndigheternas register. SCB ansvararför att varje arbetsställe kan föras lill en viss insfitufionell enhet. BASUNföreslår alt alla arbetsställen som hör till en viss institutionell enhettilldelas ett löpnummer som fogas tUl organisationsnumret/personnumret för deninstitutionella enheten. SCB ansvarar för nummersällning av arbetsställen ochför att innehållet i arbelsställeregislret löpande anpassas till de förändringarsom sker i skatteregistren. av uppgifter om inslilulioneUa enheter och SCB:sregisterföring av arbetsställen kan elt syslem skapas som tillgodoser mångaanvändares krav på regislerenheler och basuppgifter. Föralt användarna skall få tillgång till basinformation på ett smidigt ocheffektivt sätt krävs att basregistret får en lämplig utformning fill grund föravisering och övrig service i anslutning lill registret. har vägt för-ochnackdelar med all välja dalamaskincentralen för administrativ dalabehandling(DAFA) resp. SCB som ansvarig för spridning av uppgifter ur elt 1981/82:118 21 basregister.Utredningen har slutligen stannat för all föreslå all DAFA tilldelas ansvaret.Härigenom hamnar basregistrel hos en neutral organisation (utan direktintresse av att använda basregistret för egna ändamål) med tekniska ochorganisatoriska resurser för att ge användarna en god service. Redan i det statliga person- och adressregistret (SPAR) hos DAFA. Basregistrel bör enliglBASUN:s uppfattning i första hand användas som aktualiseringsregisler för andrastatliga företagsregister. Därmed kan dagens dubbelarbete med att samla in ochregistrera basuppgifter hos olika myndigheter minskas. Basregistrel bör dockäven kunna användas av intressenter utanför den offentliga sektorn. Regisleransvarig myndighelskall inte ges ensamrätt all sprida basuppgifter om företag i samhället. Deprivata spridningsregisler hos direktreklam- och kredUupplysningsföretag somfinns bör kunna finnas kvar och sprida säväl basuppgifter som andrauppgifter om företag. De som för sådana register bör dessutom få möjlighet attmol avgift löpande hämta aktueUa basuppgifter från det föreslagna basregistrel. Basregislrels omfattning,innehåll och spridning bör regleras genom en författning som föreskriver vilkauppgifter som skall ingå i registret, vilka myndigheter som svarar förjnsamling, registrering och registerföring av basuppgifterna och huruppgifterna skall spridas. Ett basregister fåreffekter för uppgiftslämnare, uppgiftsinsamlare, registerförare,spridare/distribulörer och användare. För förelagen minskar uppgiftslämnandetlill olika register särskill vid adressändringar. Olika myndigheters arbelemed uppgiflsinsamling och registerföring av företagsuppgifter torde komma attminska. De lokala skattemyndigheternas arbetsuppgifter ökar dock genom attflertalet basuppgifter insamlas via skatteadminislrafionen.