prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — fillåtligheteni vattenrättsligt hänseende också skall innebära att kravet enligtbyggnadslagen pä planöverensstämmelse skall anses uppfyllt. Avsikten tordevara att avvikelsen skall ha verkan som plandispens. Enligt den föreslagnabestämmelsens ordalydelse skulle företagaren direkt med stöd av lagen varaberättigad att utforma vattenföretagel med mindre avvikelse frånplanbeslämmelsen. Även om - enligt vad som kan ufiäsas av specialmofiveringen -avsikten är alt avvikelse från planbestämmelse skall förutsätta förprövning ochalltså skall medges av vattendomstol eller förrättningsman stämmer denföreslagna ordningen mindre väl med den kommunala självständighet som annarsråder på planområdet och som senast manifesterats i förbud mot överklagande avbyggnadsnämnds vägran att dispensera från plan. Från systemafisk synpunkt och från andra meraallmänna utgångspunkter kan det sältas i fråga om det är lämpligt att i enlag, som reglerar en viss verksamhet, här utförandet av vattenföretag,modifiera innehållet i en annan lag i någol hänseende som utgör dess centralamateria, här byggnadslagens regler om rättsverkningarna av byggnadslagensplaninstitut. Det är tydligt alt om en sådan utväg att lösa samordningsfrågorskulle bli mera frekvent eller tillgripas på mera betydelsefulla områden denför generell tillämpning avsedda lagen skulle bli urholkad och de syften somden avser att tillgodose lätt kunna bli förfelade. Här må anmärkas att just derättsverkningar som byggnadslagen knyter till sina planinstitut i flera andralagar modifierats genom medgivanden i dem att - låt vara under särskildafömlsättningar - avvika från plan. Atl den lösning av samordningsfrågorna iförhållande lill byggnadslagstiftningen som lagförslaget redovisar knappastkan vara lagtekniskt tillfredsställande åskådliggörs därav att 3 § förstastycket första meningen inte utsäger annal än vad som redan framgår av 13, 17,34, 40 och 110§§ byggnadslagen. En såväl materiellt som formellt mera fillfredsställandelösning av problemen med samordningen med byggnadslagen och föreskrifter medstöd av den synes vara att, om vattenföretag eller andra förelag som utförs förvattenföretag verkligen fordrar en särbehandling, göra de behövliga undantageni byggnadslagen. Det är emellertid svårt att se att de dispensmöjligheter, sombyggnadslagstiftningen redan rymmer och som handhas av de organ som i övrigtförvaltar plan- och byggnadsväsendet, inte skulle vara tillräckliga för att nålämpliga resultat vid kollision mellan vattenföretagandets intressen ochintresen som fillgodoselts genom byggnadslagens planinstilut. Att låta den vattenrätlsligatillållighetsprövningen omfatta också frågan om byggnads- ochanläggningsarbetens planöverensstämmelse ter sig vidare tveksamt från densynpunkten att tillåtlighetssituationen kan ändras Prop.1981/82:130 286 genomplanändring sedan tillstånd meddelats men innan arbetena påbör- Lagrådets Vidare kan ettbyggnadsföretag visseriigen vara planenligl men ändå yttrande hindrasav ett byggnadsförbud enligt byggnadslagen, meddelat i avbidan på ny plan. I enlighet med det anförda bör vad som sägs i 3 §första stycket utgå. Byggnadslagens tillåtlighetsregler blir härvid i sinhelhet gällande på samma sätt som är fallet. Vattenföretag får då liksomandra företag och verksamheter, vare sig de är underkastade vattenrättsligttillståndslvång eller ej, anpassas efter den markanvändning som beslämls ibyggnadslagens ordning. Atl dess markanvändningsbestämmelser bör ges prioritetframstår som desto mer naturligt som det är vid planläggning enligt den lagensom konkurrerande markanspråk kartläggs och vägs mot varandra med beaktande avalla de allmänna intressen som måste tillgodoses utöver kravet påändamålsenlighet i markanvändningen. Vad nu sagts om företräde förplanbestämmelser innebär inle att sådana skulle kunna anses ersätta denvattenrättsliga tillållighetsprövningen så att eller förrätlningsmannenskulle vara förhindrad att vägra tilstånd till ett vaftenföre-tag, för vilketmarkreservation gjorts i gällande plan. Mot en regel av det innehåll somföreslås i 4§ första stycket finns ingen anledning till erinran. Med denutgångspunkten att sökanden har rätt aft utföra elt vattenföretag om inte någoli lagen stadgat hinder föreligger mot företagel bör det däremot inte varamöjligt att vägra tillstånd under hänvisning enbart till att en gällande plan,som medger företagel, inte kan anses visa de aktuellamarkanvändningsintressena. Med hänsyn till den centrala betydelse sombyggnadslagens regler otvi-velakfigt har för möjligheterna all genomföra ettflertal typer av vattenföretag kunde det möjligen vara skäl att i 3 kap. ta inen erinran om verkningarna av fastställd generalplan, stadsplan ellerbyggnadsplan. Mot en sådan erinran kan dock invändas att den skulle på ettkanske vilseledande sätt skjuta fram ett av flera tänkbara hinder motutförandet av vattenrättsligt fillådiga och fillåtna företag." 4 kap. innehåller bestämmelser om lillståndspliktför vattenföretag. Huvudregeln är att fillståndsplikt gäller om det inte äruppenbart atl varken allmänna eller enskilda intressen skadas genom företagetsinverkan på vattenförhållandena. Av definitionerna i 1 kap. 3 § framgår att somvattenföretag räknas i princip dels uppförandet av en anläggning i vatten ochdels sådan verksamhet vid en vattenanläggning som påverkar vattenförhållandena.Förslagets innebörd, när det t. ex. gäller ett kraftverk eller ett regleringsföretag,är alltså att det föreligger tillståndsplikt både i fråga om byggandet avdammar och andra anläggningar och i fråga om anläggningarnas utnyttjande förden avsedda verksamheten. Etl åsidosättande av till- ståndsplikten kan medföra bl. a. straffansvar och ingripandegenom vitesföreläggande eller handräckning. Sanktionerna blir fillämpliga såsnart företagel påbörjats. Det kan ifrågasättas om förevarande paragraf gertillräckligt tydligt uttryck åt avsikten med stadgandet. Som första meningen iparagrafen är utformad kan den, om den läses isolerat, möjligen uppfattas såatt tillståndsplikten är begränsad till påbörjandet av ett vatlenföretag. Föralt en sådan misstolkning skall undvikas kan bestämmelsen lämpligen formulerasså, att ett vattenföretag inte får påbötjas utan atl tillstånd till företagethar meddelats enligt vattenlagen. Det kan också övervägas att gå etl steg längre och slopaden uttryckliga anknytningen fill påbörjandet. I remissprolokollet har skälenför denna anknytning inte utvecklats. Avsikten måste vara - liksom i fråga ommotsvarande bestämmelser i (2 kap. 20 §; se också 7 kap. 36 §) - attklarlägga att det krävs en förhandsprövning av de vattenförelag som ärtillståndspliktiga. Den som planerar elt vattenföretag skall alltså kunnadirekt utläsa av stadgandet att han inte ens får påbörja företaget innanfillstånd fill detta lämnats. Vissa fördelar från straffrättslig synpunkt syneskunna vinnas om man i stället utformar stadgandet utan att uttryckligen nämnapåbörjandet av vattenföretag. Om bestämmelsen t. ex. ges den lydelsen alt förvatlenföretag krävs tillstånd enligl denna lag blir det klart attunderlåtenheten att söka tillstånd är en brottslig gärning enligt 21 kap. 1 § 1i förslaget så länge de tillslåndspliktiga arbetena pågår eller dentillståndspliktiga verksamheten bedrivs. Detta har betydelse i preskriptionshänseende. Även om man formulerar stadgandetpä sätt som har angetts kommer tillståndsplikten alt inträda redan närvattenföretaget påbörjas, vare sig det är fråga om att bygga en anläggningeller utöva verksamhet vid en anläggning. Detta framgår visserligen intedirekt av stadgandet men framkommer om man sammanställer stadgandet meddefinitionerna i 1 kap. 3§. En ändring av första meningen iförsta stycket enhgt vad nu sagts föranleder en omformulering också av andrastycket, t.ex. på följande sätt; "När det krävs tillstånd till ettvattenföretag får arbeten av större omfattning i anslutning till företaget intepåbörjas innan sådant tillstånd har meddelats." Som närmare kommer att utvecklasvid 15 kap. innefattar ett tillstånd att utföra en vattenanläggning också rättatt bibehålla anläggningen (jfr. 2 kap. 22§ första stycket VL). Första stycket i denna paragrafavser laglighetsprövning av vattenföretag, vare sig de tillkommit före ellerefter ikraftträdandet av den nya lagen. I 17§ promulgationslagen (9§ andrastycket enligl lagrådets förslag) finns bestämmelser om laglighetsprövning aväldre vattenanläggningar. Prop,1981/82:130 288 dethar under 9 § promulgationslagen utvecklat vissa synpunkter på inne- Lagrådets bördenav laglighetsprövning i olika situationer. Enligt den föreslagna lydelsen av denna paragrafinträder företagarens bevisskyldighet för tidigare rådande förhållanden ocksånär valtenföretaget - efter nya lagens ikraftträdande - utförts med stöd avfillstånd enligt äldre lag. Det framgår att denna effekt inte är åsyftad. Orden"enligt lagen" som bestämning till fillstånd skall följaktligen utgå. I dessa kapitel regleras frågor om samverkan mellanflera deltagare i vattenföretag. Denna samverkan skall ske inom ramen försärskilda samfälligheter, på vilka lagen (1973:1150) om förvaltning avsamfälligheter skall vara fillämplig. 5 kap. i förslaget avser samfälligheterför markavvattning, 6 kap. samfälligheter för bevattning och 7 kap.samfälligheter för vattenreglering. VL har regler av molsvarande art såvitt gällermarkavvattning (7 kap.) och vatlenreglering (3 kap.). Däremot saknas regler förbevattningsföretag. Å andra sidan finns i 8 kap. VL regler om samverkan i frågaom avloppsföretag som inte har någon motsvarighet i det remitterade förslaget;denna gemenskap betecknas dock inte i lagen som en samfällighetsbildning. De regler som föreslås i förevarande kapitelinnebär i vissa delar principiella nyheter även bortsett från det helt nyainstitutet bevattningssamfällighet. Lagrådet tar nedan upp vissa för de trekapitlen gemensamma sådana frågor till behandling. Som bakgmnd skall förstlämnas en kort redogörelse för huvuddragen i nuvarande reglering. för markavvattning("torrläggning" med nuvarande terminologi) kommer till stånd påinitiativ av någon markägare som vill torrlägga sin mark. Genom skyldighet ochrättighet för andra markägare, som får nytta av torrläggningen, att ansluta sigvidgas det ansökta företagets omfattning. All den mark som får båtnad avföretaget utgör en samfällighel och ägarna av denna mark är skyldiga att ta deli kostnaderna för samfällighetens torrläggning efter värdet av den båtnadmarken vinner. Deltagarna skall om de är flera än två bilda en sammanslutning,som är juridisk person, för "handhavandet av de med företaget förenadeangelägenheterna". Förhållandet mellan denna association ochsökanden/tillståndsha-varen är inte särskilt reglerad men innebörden avgällande rätt har ansetts vara att sökanden ensam avgör om och i vilkenutsträckning förelaget skall komma fill utförande (SOU 1968; 51 s. 52). De nu nämnda reglerna gäller i princip också församfällighetsbildningar enligt 3 kap. VL. Dessa kan avse antingenvattenreglering för kraftändamål eller vattenreglering för både kraftändamåloch torrläggning av mark. Prop,1981/82:130 Samfällighetenutgörs i dessa fall av de strömfall som får nytta av regleringen och den marksom får stadigvarande torrläggning. (8 kap.) finnsregler om skyldighet och rätt för samhällen - i betydelsen verksamhetsområdenför allmänna vatten- och avloppsanläggningar - och för fastigheter att anslutasig fill gemensamma avloppsledningar. I de fall gemenskapen utgörs av flerafastigheter gäller motsvarande regler som för torrläggningsföretag i fråga omassociationsbildning för företagets handhavande. Beträffande deltagarkrelsen föreligger väsendiga principiellaskillnader mellan det nuvarande och det föreslagna systemet. En sådan skillnadär att anknytningen till fastigheter överges i förslaget. Någon samfällighetsbildningomfattande fasfigheler skall inte komma i fråga. Detta sammanhänger främst meddet under 2 kap. berörda förhållandet all även arrendatorer och andranyttjanderättshavare skall kunna få tillstånd att utföra vattenföretag. Detmest påtagliga exemplet här utgör bevattningsföretagen. I fråga om dessa kandet i många fall bli så att av dem som skall gå samman i enbevattningssamfällighet huvuddelen är arrendatorer. Delaktigheten i enbevattningssamfällighet knyts därför fill innehavet av tillstånd tillvattentäkt för bevattningsändamål. Detsamma gäller i fråga om samfälligheterför valtenreglering som sker för bevattningsändamål. Reglering förkraftändamål däremot kan inte medges andra än ägare av strömfall, varmedlikställs innehavare av sådana rätfigheter som avses i 2 kap. 11 § i förslaget(2 kap. 7 § i lagrådets förslag). Även här har man emellertid frångåttnuvarande ordning alt strömfallen skall utgöra en samfällighet. Däremot skallde enskilda strömfallsägarna bilda en samfällighet för företagets utförandeoch drift. I fråga om markavvattningsföretag kan enligt förslaget nyttjanderättshavarevisserligen uppträda som sökande och tillståndshavare men de kan inte ingå ien samfällighet för markavvattning. Förslaget har också här upprätthållitprincipen att någon samfällighetsbildning av fastigheter inte skall ske;däremot skall ägarna utgöra en samfällighet. I en sådan kan emellertid ocksåingå väghållare som inte är fastighetsägare. Vidare kan vid ett kombineratmarkavvatlnings- och avloppsföretag samfälligheten omfatta innehavare avbyggnader och anläggningar på ofri gmnd, varifrån avloppsvatten leds. Enligt lagrådels mening får den föreslagnaordningen med samfällighetsbildning utan anknytning fill fastigheter godtas.Den får ses som en nödvändig följd av att delaktighet i vissa typer avvattenföretag skall tillkomma också arrendatorer och andranyttjanderättshavare. Vad gäller bevattningssamfälligheter ochregleringssamfälligheter för bevattning innebär förslaget som nämnts atlsamfälligheten bildas av innehavarna av tillstånden till vattentäkt. En annantänkbar lösning skulle kunna vara att mer i överensstämmelse medanläggningslagen knyta-delaktigheten fill - förutom fastigheter - byggnaderoch andra anläggningar på ofri gmnd. Detta fömtsätter emellertid att det ärfråga om fasta anläggningar av inte alltför 19 1981/82. Prop.1981/82:130 290 Anläggningar för etl bevattningsföretag kan emeller- Lagrådets .fid vara av myckelskiftande slag och ofta utgöras av enkla, rörliga anord- yttrande ningar.Den föreslagna lösningen är därför att föredra. 1 och för sig kunde man bibehålla nuvarande ordningbeträffande regleringssamfälligheter för kraftändamål men önskemålet omenhetlighet får anses väga över, så att man här knyter delaktigheten omedelbarttill strömfallsägarna. Den föreslagna ordningen innebär alltsåsammanfattningsvis att bevattningssamfälligheter enligt 6 kap. ochregleringssamfälligheter för bevattning enligl 7 kap. bildas av innehavare avtillstånd till vattentäkt för bevatlningsändamål, attmarkavvattningssamfälligheter enligt 5 kap. bildas av fastighetsägare och iförekommande fall väghållare och dessutom, vid kombinafion med avloppsföretag,ägare av byggnader och anläggningar på ofri grund saml attregleringssamfälligheter för kraftändamål enligt 7 kap. bildas avslrömfallsägare och servitutshavare till strömfall. Med fastighetsägarelikställs innehavare av tomträtt och gmva (22 kap. 1 §; jfr. dock lagrådetsförslag). Anknytningen till en samfällighet kan således inte, såsom skett påvissa håll i remissprotokollet, betecknas såsom sakrättslig. Å andra sidan äranknytningen i princip inte heller av rent personlig art. Så kan visserligenvara fallet om ett vattentäktstillstånd har lämnats en nyttjanderättshavareför dennes nyttjanderättslid. Som lagrådet tidigare anfört kan emellertid ettsådant tillstånd också knytas till nytljanderätten, så att tillståndet - ochdärmed också delaktigheten - övergår lill en ny innehavare av nytljanderätten.Och i de fall delaktighet tillkommer en fastighetsägare följer delakfighetenmed äganderätten till fastigheten. Det nu anförda har vissa lagtekniska konsekvensersom inte alltid synes ha uppmärksammats i förslaget. Del går sålunda intelängre, såsom skett på flera ställen i lagtexten, att tala om delaktighet förfasfigheler eller om deltagande fastigheter. Man måste i stället finnalösningar som är anpassade efter den nya uppläggningen avdelaktighetsreglerna. Lagrådet återkommer härtill vid behandlingen av olikaparagrafer i förslaget. I fråga om deltagarkrelsen är vidare atl nämna attnuvarande regler inte har någon motsvarighet till den s.a. s. efterföljandedelaktighet som kan komma lill stånd enligt förslaget. De föreslagna reglernaom rätt och skyldighet att ansluta sig till etl företag är tillämpliga ocksåsedan företagel kommit till stånd. Enligt gällande ordning däremot bestämsdelägarkretsen slutligt redan i samband med att tillstånd fill företagetlämnas. Sådana delägare som inte har omedelbar fördel av företaget får docksitt inträde i samfälligheten uppskjutet fill dess de begagnar sig av denförbättring som de vinner genom företaget. Först då bhr de"deltagare" i företaget (se 3 kap. 6 § och 7 kap. 29 § VL). I detremitterade förslaget görs inte - och behöver inte heller göras - någon skillnadmellan "delägare" och "deltagare". Dessa termer användsomväxlande med samma innebörd. Denya reglerna om delaktighetens inträde kan leda till vissa komplika- Prop,1981/82:130 291 tionerbeträffande bl.a. omprövning av samfällighetsfrågor o.d. Regel- Lagrådets systemetblir härigenom ganska svåröverskådligt och det är lätt att förutse yttrande atträttstillämpningen kommer att ställas inför åtskilliga problem. I förevarandesammanhang vill lagrådet särskilt framhålla att den föreslagna ordningen medskyldighet och rätt att ansluta sig lill beslående företag kan få betydelse närman skall ta ställning till frågan om förhållandel mellan tillståndshavarenoch delägarsamfälligheten. Lagrådet övergår härefter fill atl behandlasistnämnda fråga. När det gäller bevatlningssamfälligheternaföreligger knappast någol problem i denna del. Samfällighetens uppgift här äratt fördela det vatten som delägarna får ta ut enligt meddeladevattentäktsfillstånd. Varje delägare bestämmer själv om hans vattentäktstillståndskall tas i anspråk och fördelningsfrågan aktualiseras först när det blivitklart att och i vilken omfattning fillstånden kommer att utnyttjas. Beträffande samfälligheter enligt 5 och 7 kap. ärförslagets ståndpunkt oklar. Samfälligheternas ändamål anges vara utförande ochdrift av företaget (5 kap. 2 § andra stycket och 7 kap. 3 § första stycket).Detta uttryckssätt motsäger inte tanken alt tillståndshavaren ensam förfogaröver tillståndet. I paragrafer, som reglerar ersättnings- och avgiftsskyldighetutåt eller rätt till ersättning vid inskränkningar i givna tillstånd, knytsskyldigheten eller rättigheten till "den som har fått tillstånd","innehavare av tillstånd" eller liknande (se t. ex. 9 kap. 1 och 13§§ och 10 kap. 1 §). Och i 15 kap. finns flera bestämmelser som reglerarverkningarna för elt tillstånds giltighet av åtgärder eller försummelser fråntillständshavarens sida, om rätt för denne att påkalla omprövning av domar osv. I remissprotokollet förekommer emellerfid vissauttalanden som tyder på att man velat införa en ny ordning, så att sökandeninte ensam skall kunna förfoga över ett meddelat tillstånd. Ispecialmoliveringen fill 12 kap. 25 § finns ett sådant uttalande, vilketemellertid utgår från en felaktig analogi med anläggningslagen. Ett tillståndenligt vattenlagen kan i nu berört avseende inte jämställas med etl beslutenligt anläggningslagen; den som förfogar över tillståndet har full frihet attvälja mellan att utnyttja tillståndet eller avslå från delta, medan eltanläggningsbesluts rättsverkningar i princip är av samma karaktär somfastighetsbildningsbeslut. Även om den åberopade gmnden för att anse atttillståndshavaren inte ensam bör kunna förfoga över sitt tillstånd är ohållbarså är därmed inte avgjort atl man inte skulle kunna skapa en sådan ordning atlrättigheter och skyldigheter som är förknippade med ett tillstånd tillkommerdelägarsamfälligheten, sedan en sådan bildats. I remissärendet har emellertidinte lagts fram något material som belyser vilka fördelar och nackdelar som ärförknippade med den ena eller den andra lösningen. Frågan huruvida detnuvarande systemet, som tillämpats mycket länge, haft några olägenheter synesenbart ha berörts och det helt flyktigt - i ett remissyttrande av Sveahovrätt (s. 413 f i bilaga 4 till remissprotokollet). dockinte alt tillståndshavaren skall berövas sin rätt alt avgöra om företagelskall utföras utan förordar endast att samfälligheten skall kunna genomdrivaatt företaget kommer fill stånd, om tillståndshavaren inte vill utnyttjatillståndet. En fråga som också är värd att penetreras är vilka återverkningarden tänkta nya ordningen kan få på villigheten att ta initiativ till nyavattenföretag. Ofta krävs det ett omfattande och dyrbart utrednings- ochförberedelsearbete för ett vattenföretag och detta arbete kan alltså ha utförtsförgäves om företaget mot tillständshavarens vilja stoppas av endelägarmajorilel. Härvidlag är det av viss betydelse att förslaget -tillskillnad från gällande rätt - möjliggör utvidgningar av deltagarkrelsen sedantillstånd fill företaget lämnats. Härigenom skulle en majoritet mot företagetkunna uppnås även sedan arbetena för detta kommit igång. Elt ställningstagandetill frågan om förhållandel mellan tillståndshavaren och samfälligheten skullevidare underiällas om syftet med samfällighetsbildning som ett medel attgenomföra vattenförelag vore belyst frän principiella utgångspunkter. Meraprogrammatiska överväganden i denna del saknas emellertid helt. Eftersom varken de principiella eller praktiskaproblem som är förenade med olika lösningar har närmare behandlats i förslagetkan lagrådet nu endast gå in på de laglekniska lösningar som behövs om man villgenomföra den ordningen alt samfälligheterna skall förfoga över meddelade tillstånd.Behåller man nuvarande syslem synes några ändringar i lagtexten i förevarandeavseende knappast påkallade. Enligt 5 kap. 2 § första stycket första meningen iförslaget är de anläggningar och rätfigheter som hör fill ettmarkavvattningsförelag samfällda för deltagarna i företaget..Motsvarandebestämmelse för regleringssamfälligheter finns i 7 kap. 3 § tredje stycketförsta meningen. En tänkbar lösning är atl man utvidgar dessa stadganden så atlde får omfatta också tillståndet till markavvattningsföretaget respektivefillståndet till regleringsföretaget. Därmed skulle det bli klart altförfogandet över ett tillstånd är en gemensam angelägenhet varom beslut skallfattas i samma ordning som beslut i andra angelägenheter som omfattas avsamfällighetsförvaltningen. I de fall en samfällighet förfogar över meddeladetillstånd bör som en konsekvens härav de skyldigheter som enligt lagen åvilartillståndshavare - främst att betala ersättningar och avgifter - ligga påsamfälligheten och de rättigheter som en fillståndshavare tillerkänts enligllagen - t. ex. att få ersättning när tillståndet inskränks - tillkommasamfälligheten. Molsvarande bör gälla den underhållsskyldighet som ägaren aven vattenanläggning har enligt 17 kap. 1 § i förslaget. För detta krävsbestämmelser som innebär att vad som i lagen föreskrivs om tillståndshavareeller ägare av valtenanläggning skall gälla samfälligheten i förekommande fall. En annan konsekvens av att samfälligheten förfogaröver tillståndet är atl samfiiga deltagare bör ha fullt kostnadsansvar.Bestämmelserna om begränsat kostnadsansvar i 5 kap. 4 § och 7 kap. 5 § bördärför utgå. Prop,1981/82:130 293 Denföreslagna uppmjukningen av samfälligheternas anknytning till fas- Lagrådets tigheler harkonsekvenser också när det gäller frågan om inlösen av yttrande mark.Vissa regler härom finns i 5 kap. 2 §, 6 kap. 6 § och 7 kap. 3 § i förslaget.Dessa bestämmelser har utformats efter förebild av 14 § första stycket och 12 §andra stycket sista meningen anläggningslagen.