prop · G503191 · 1981-12-31 00:00:00 — För att bestämmelsen skall bli tillämpligbör det räcka med att ett börsnoterat förvaltningsföretag till - direkteller indirekt - äger aktierna eller andelarna i det förvaUningsföretag somuppbär utdelningen. Denna bestämmelse finns i andra stycket punkt 2 b). Andra stycket punkt 2 b) innehåller ytterligare enundantagsregel som tar Prop.1981/82:191 21 sikte på att aktierna i det utdelande bolaget ägs av ettförvaltningsföretag. Enligt denna regel är avdragsrätten utesluten omförvaltningsföretaget i sin tur till - direkt eller indirekt - ägsav exempelvis ett rörelsedrivande företag som skulle vara befriat frånskattskyldighet för utdelningen om denna gått direkt från del utdelande bolagetoch aUtså inle passerat förvaltningsförelaget. Tanken bakom regeln är att en konceminte skall erhåUa en omotiverad skattelättnad genom att skjuta in ett förvaltningsföretagmellan ett rörelsedrivande moderföretag och ett rörelsedrivande dotterföretag. En fysisk person som inte är bosatt eller stadigvarandevistas i skall som jag tidigare nämnt erlägga kupongskatt för utdelningpå aktier i svenska aktiebolag. Kupongskatt erläggs också av utiändska bolag.Skattesatsen är . I ingångna dubbelbeskattningsavtal är skattesatsen dockofta nedsatt. Med hänsyn till detta kan det i och för sig hävdas attskatteuttaget blir alltför lågt om bolaget dessutom får utdelningsavdrag. Frågan om svenska bolag kan nekas avdragsrätt förutdelning till utländska aktieägare har emellertid en särskild aspekt. Enbestämmelse som missgynnar utlandsägda bolag skulle nämligen kunna komma ikonflikt med det diskrimineringsförbud som finns i flertalet av våradubbelbeskattningsavtal. Av diskrimineringsförbudet torde följa att ett svensktbolag skall ha rätt till avdrag för utdelning till en person med hemvist i enannan stat under samma förutsättningar som om utdelningen tillfallit en personhemmahörande i . Förbudet överträds alltså om skatteuttaget ökar av denanledningen att bolaget ägs av utländska personer. Enligt min uppfattning kandet därför inte komma i fråga att generellt från avdragsunderlaget undantautdelning tiU utländska aktieägare. De nuredovisade omsländighetema har beaktats vid utformningen av andra stycket punkt3. Av bestämmelsen framgår att avdrag inte medges för utdelning till ettutländskt bolag om - för det fall bolaget varit svenskt -avdrag hade vägrats pågrund av bestämmelsen i punkt 1. För att få en någorlunda lättillämpbar regelhar någon hänvisning däremot inte gjorts lill punkt 2. Skulle i någotundantagsfall ett utländskt förvaltningsföretag förvärva aktier i ett ickebörsnoterat svenskt aktiebolag utgör ägarförhållandet inte något hinder motdet föreslagna utdelningsavdraget. Begreppet utländskt bolag används här i samma betydelsesom i 67 § KL. Med utländskt bolag likställs sålunda främmande stat samt utiändskmenighet, försäkringsanstalt och förening liksom annan juridisk person som inteär hemmahörande i riket. I tredje stycket har genom en hänvisning till punkt 1andra stycket av anvisningarna till 54 § KL intagits en definition av begreppetförvaltningsföretag. Av 1 § sista stycket följer dock bl. a. att ett förvaUningsföretag,som fått dispens, inte omfattas av bestämmelserna i 2 § andra stycket punkt 2. Prop.1981/82:191 22 Ifjärde stycket finns regler om samordningen mellan det nu föreslagna generellautdelningsavdraget och Annellavdraget. Detkan göras gällande att ett bolag, som utnyttjar den generella avdragsrätten,får tiUräcklig stimulans även utan Annellavdrag på nyemitterat kapital. Ävenpraktiska synpunkter kan motivera all ell bolag för ett och sammabeskattningsår inte skall kunna få avdrag enligt båda systemen. Ett generelltförbud mot sådan kombination skulle å andra sidan kunna medföra kraftigt ökadskattebelastning på utdelning på nytt kapital jämfört med vad som gäller enligtdagens regler. I åtskUUga fall skulle nämligen Annellavdraget bli mindre änbortfallet av det generella utdelningsavdraget. Enligt min mening talar därförövervägande skäl för att i viss omfattning tillåta all de olika avdragenutnyttjas . Enutgångspunkt bör vara att viss utdelning inte skall få ligga till gmnd för avdragenligt båda avdragssystemen. Ett problem är dock att det kan vara mycket svårtatt exakt fastställa i vad mån utdelning, som ger rätt till Annellavdrag, ärundantagen från det generella utdelningsavdraget redan på gmnd av bestämmelsemai andra stycket. Det är därför inte prakfiskt möjligt all införa en regel omatt underlaget för det generella avdraget skall minskas med utdelning somföranlett Annellavdrag endast i den mån sistnämnda utdelning hade kunnat liggatill grund för det generella avdraget. a. detta skäl synes detnödvändigt att föreskriva att det utdelningsbelopp, som legat till grund för Annellavdrag,oavkortat skall minska underlaget för det generella utdelningsavdraget. Vad jag nu anfört kanbelysas med följande exempel. Ett bolags aktiekapital har genom nyemission ökatfrän . varav 12 000 kr.faller på aktier som är undantagna enligt andra stycket. Bolaget yrkar Annellavdragför de nyemitterade aktierna med . (aktierna har getts ut tillöverkurs). I detta fall blir undertaget för del generella utdelningsavdraget(60 000 ./. 12 000 ./. 20 000 =) . Den omständigheten att sammautdelning måhända undantagits både enligt andra och fjärde styckena, dvs.blivit föremål för dubbelräkning, saknar betydelse i sammanhanget. Spärregler(3 §) 3 §Avdraget får inte översliga . Avdraget får inte heller överstiga femtonprocent av aktiekapitalet vid utgången av del beskattningsår till vilket utdelningenhänför sig. Vid tillämpning av sistnämnda begränsningsregel gäller 1. att aktier som avses i 2 § andra stycket och aktiersom hänför sig till avdragsyrkande enligt 2 § fjärde stycket inte skaU beaktassamt 2. att - om bolaget har aktier som medför olika rätttill utdelning - varje aktieslag skall behandlas för sig. Omfattardet beskattningsår till vilket utdelningen hänför sig kortare eller längre lidän skall del högsta tillåtna avdraget i första stycket jämkas imotsvarande mån. 1981/82:191 23 STU har föreslagit att avdrag skall få göras med ettbelopp som motsvarar högst av bolagets aktiekapital. Vidare föreslås attavdragsbeloppet aldrig skall få överstiga . Jag delar STU:suppfattning att del är motiverat att införa dels en spärr som är relaterad tillbolagets storlek, dels en absolut beloppsspärr. I första styckets första mening finns den absolutabeloppsspärren. Denna bör emellertid enligt min mening sättas något högre än STUföreslagit. Jag finner att spärren lämpligen kan sättas vid . Vid utformningen av den relativa spärren bör beaktas attdet pris en ny ägare erlagt för aktien kan avsevärt överstiga aktiens nominellavärde. Det är t. ex. inte ovanligt att aktier emitteras till en betydandeöverkurs. Jag vill erinra om att man i AL vaU att beakta detta förhållandegenom att medge att avdraget beräknas på det för aktierna inbetalda beloppet,inklusive eventuell överkurs. I del nu aktuella sammanhanget, vilket omfattaräven äldre aktiekapital, skulle en sådan lösning emellertid vålla problem i denpraktiska tillämpningen. I Ukhet med STU anser jag därför att spärren börkopplas till bolagets aktiekapital. Däremot synes det befogat att tillåla en någothögre procentsats än STU föreslagit. En lämplig awägning anser jag vara attavdraget får utgöra högst av aktiekapitalet. Jag har då också beaktat attaktiekapitalet efter kan utökas genom fondemission vilket ökar detmedgivna avdragsbeloppet. Har aktiekapitalet ändrats är förhållandena vidutgången av det beskattningsår till vilket utdelningen hänför sig avgörande. Nunämnda regler finns i första styckets andra mening. Som jag redogjort för är det inte säkert attsamtliga aktier medför rätt till utdelningsavdrag. Detta förhållande bör få tUlföljd inte bara att den avdragsgrundande utdelningen begränsas enligt vad somsägs i 2 § utan även att aktiekapitalet vid tillämpningen av den relativabeloppsspärren reduceras i motsvarande mån. Om exempelvis avaktiekapitalet belöper på aktier som enligt 2 § andra och fjärde styckena ärundantagna från utdelningsav-dragel, uppgår underlaget för spärren till endast60 % av aktiekapitalet. Denna bestämmelse framgår av första stycket punkt I: Vid tillämpning av den relativa beloppsspärren gällervidare enligt punkt 2 att olika slag av aktier i vissa fall skall behandlas varför sig. Detta gäller om bolagsordningen innehåller bestämmelser om att vissaaktier skall särbehandlas i utdelningshänseende. Olika beräkningar måste dågöras för varje aktieslag för alt fastställa det maximala avdragsbeloppet. Omexempelvis ett bolag, vars aktier är uppdelade på två serier på varderanominellt , utdelar . på den ena serien och . påden andra serien kan utdelningsavdrag medges med sammanlagt högst (av 100000) -(- (av 5 000) = . Beloppsspärrarna avser beskattningsår med tolv månader.Omfattar det beskattningsår till vilket utdelningen hänför sig kortare ellerlängre tid än skall enligt andra stycket spärrarna jämkas. Även ALär försedd med jämkningsbestämmelse av liknande slag. 1981/82:191 24 Om beskattningsåret omfattar exempelvis skalldet relativa avdraget, , jämkas till (x 6/ 12 = ) . Ombeskattningsåret i stället omfattar skall procentsatsen jämkas till(x 18/12 = ) . På motsvarande sätt skall beloppet . Utredningsskyldigheten(4 §) 4§ Avdrag medges endast om bolaget lämnar tillfredsställande utredning omunderlaget för avdragsberäkningen. Avdragsyrkandet skall göras på särskildblankett enligt formulär som fastställer. Enkonsekvens av de föreslagna reglerna är att taxeringsmyndigheterna måste kännatill underlaget för avdragsberäkningen för att kunna pröva ett yrkande omutdelningsavdrag. Enligt min uppfattning ligger det närmast till hands attålägga bolaget alt lämna tillfredsställande utredning i detta avseende. Det äralltså bolaget som får utreda bl. a. i vad mån aktieägar-kretsen är sådan atträtt lill utdelningsavdrag föreligger. En uttrycklig regel om dennautredningsskyldighet har därför förts in i paragrafen liksom en föreskrift omatt ett yrkande om utdelningsavdrag skaU göras på särskild blankett. Liknanderegler finns i AL. Såvälutredningsmannen som STU har föreslagit att det skall skapas särskilda småföretagsinriktadeinvestmentföretag. Förslagen har utformats med det amerikanska Small Business InvestmentCompany (SBIC) som förebild. Motiven för att skapa investmentföretag av dettaslag har av utredningsmannen angetts vara att öka tillgången på riskkapital fördenna företagsgrupp, att stimulera kapilalplacerare av skilda slag tillsatsningar i småföretag och att göra enskilda individer motiverade alt satsa påoch arbeta med utveckUngsbara företag och projekt. Både utredningsmannen och STUhar använt beteckningen Tillväxtinvest på investmentföretagen i fråga. Jag använderhär samma beteckning. Förslagenom TUlväxtinest innebär i huvudsak följande. TUlväxtinveslskall kunna vara aktiebolag eller kommanditbolag och kunna bildas av såvälprivatpersoner som institutionella placerare. Rätt att teckna andelar skallenligt utredningsmannen erbjudas aUmänheten, men antalet andelar får begränsas.Verksamheten skall bedrivas så att Tillväxtinvest bidrar till finansieringen iutvecklingsbara småföretag genom förvärv av aktier, andelar i handelsbolag,konvertibla skuldbrev, vinstandelslån, patenträtter e. d. Enligt STU bör även,med vissa begränsningar, vanliga lån kunna lämnas och borgen tecknas. Normaltskall Tillväxtinvest få äga endast minoritetsandelar. Utredningsmannen anseratt Tillväxtinvest skaU få göra placeringar i samtliga företag utom de som ärbörsnoterade på de s. k. A-I 1981/82:191 25 STU anser målgruppen bör begränsas till den som gäller för deregionala utvecklingsfonderna, dvs. tillverkningsföretag med högst 200 anstäUdasaml teknikbaserade handels- och serviceföretag. Flerafrågor om beskattningen av ett Tillväxtinvest har tagits upp avutredningsmannen och STU. Chefen för industridepartementet har tidigare dennadag efter samråd med mig avvisat ett av de förslag som har förts fram, nämligenförslaget att det skall införas ett särskilt investeringsavdrag förkapitalsatsningar i Tillväxtinvest (prop. 1981/82:118, bil. 4 s. 219). Utöver vadsom framförts i det sammanhanget vill jag här endast understryka vikten av utformar skattelagstiftningen så att olika former för placeringar i småföretagges en i beskattningshänseende neutral behandling och att specialregler som ärsvårhanterliga i den praktiska tillämpningen undviks. Enannan fråga som har väckts av både utredningsmannen och STU är hur ett innehavav aktier i ett Tillväxtinvest skall värderas vid förmögenhetstaxeringen. Jagkommer i ett följande avsnitt att behandla förmögenhetsbeskattningen avarbetande kapital i småföretag i allmänhet och i det sammanhanget även ta uppvärderingen av aktier i . HärskaU jag ta upp ett förslag från STU om att Tillväxtinvest alltid skall ansessom rörelsedrivande och att utdelning på aktier i intressentföretagen alltidskall vara undantagen från beskattning. Det bör påpekas att det enligt utredningsmannensmening inte bör införas några särskilda bestämmelser i fråga om Tillväxtinvestsegen inkomstskattesituation. Innanjag redogör för min inställning till STU:s förslag skall jag i korthet beskrivavad nuvarande regler innebär för Tillväxtinvests del. EttTillväxtinvests verksamhet skall enligt de föreliggande förslagen bestå avförvärv och förvaUning av minoritetsposter i småföretag saml av långivning tillsådana företag. Beroende på inriktningen av ett sådant Tillväxtinvestsverksamhet kan det i beskattningssammanhang anses antingen som ettförvaltningsföretag eller som ett företag som bedriver rörelse i form avutlåning eller handel med värdepapper. Som jag redan har nämnt avses med ettförvaltningsföretag ett företag som uteslutande eller så gott som uteslutandeförvaltar värdepapper eller likartad lös egendom. Om verksamheten i inteobetydlig omfattning kommer att bestå av långivning medför detta att företagetinte skall behandlas som ett förvaUningsföretag. I sådant fall torde företageti beskattningshänseende anses bedriva penningrörelse. Denna penningrörelsetorde normalt "smitta ned" värdepappersverksamheten så att aktier o. d.blir att anse som lager av rörelsen. Företagets beskattningssituation blir dåföljande. Vinster och förluster vid avyttring av värdepapper rörelsebeskattas.På lagret av värdepapper och fordringar finns det viss rätt till avdrag förnedskrivning. Mottagen utdelning beskattas som inkomst av rörelse. Bolag somlämnat utdelning till Tillväxtinvest kan få Annellavdrag och avdrag enligt denyss förordade reglerna om utdelningsavdrag. Utdelningen som ett Tillväxtinvest 1981/82:191 26 lämnarmedför också i princip rätt till avdrag för företaget enligt både Annellreglernaoch de nya bestämmelserna. Omett Tillväxtinvest är inriktat på långsiktiga innehav av aktier iintressentföretagen och inte kommer att vara verksamt som långivare blir företagetett förvaltningsföretag. Beskattningssituationen blir då följande. Vinster ochförluster vid avyttring av aktieinnehav beskattas enligt reglerna förrealisationsvinst. Utdelning som företagel uppbär blir skattefri om helautdelningsbeloppet utdelas vidare. I princip bUr aktiebolag som lämnar utdelningtiU ett Tillväxtinvest berättigat lill avdrag för utdelning enligt Annellreglernaoch de nya reglerna om avdrag för aktieutdelning. Ett Tillväxtinvest får inteavdrag för utdelning som lämnas till företagets aktieägare. STU:sförslag att ett TUlväxtinvesl alltid skall betraktas som rörelsedrivande börses mot bakgrund av det nu beskrivna regelsystemet. STU:s förslag - som ärnågot oklart i detta hänseende - synes innebära att Tillväxtinvest skall ansesbedriva rörelse av annat slag än penningrörelse och att företagen skall ha enlängre gående skattefrihet för utdelningsinkomster än vad som följer avnuvarande regler. Jagvill för egen del börja med att slå fast att man från beskattningssynpunktgivetvis bör se positivt på en sådan verksamhet i företag som har till uppgiftatt tillföra småföretag riskkapital. Å andra sidan bör man vara mycketrestriktiv med särbestämmelser som innebär att vissa företagsformer gynnas ibeskattningshänseende. För att avsteg skall göras från principen om neutralitetvid beskattningen måste starka sakliga skäl föreligga. EnUgl min mening bör maninte skapa en skattemässig förmånsbehandling av de aktuella företagen som utgörett mellanting mellan vad som gäller för förvaltningsföretag ochrörelsedrivande företag. Fråganblir då om det finns något behov över huvud taget av att reglera den skattemässigabehandlingen av Tillväxtinvest. Man kan då till att börja med konstatera attdet i det enskilda fallet kan vara oklart hur ett TiUväxtinvestkommer att behandlas i skattesammanhang, t.ex. om verksamheten består förutomav värdepappersförvaltning av viss mindre långivning. Som jag har nämntkan ett sådant företag beroende på bl. a. omfattningen av låneverksamhetenanses antingen som ett förvaltningsförelag eller som ettpenningrörelsedrivande företag. En sådan oklarhet torde emellertid kunnaundanröjas genom att företaget ansöker om ett förhandsbesked hos RSV. Detkan vidare ifrågasättas om man borde gå längre och ge förelagen i frågamöjlighet att bestämma huruvida de skall anses som förvaltningsförelag ellersom penningrörelsedrivande företag. Man fick i så fall dispensvägen öppna en möjUghetför ell Tillväxtinvest att få ett medgivande att i beskattningssammanhangbehandlas som ett förvaltningsföretag eller som ett penningrörelsedrivandeföretag. En förebild för en sådan dispensregel finns f. n. i punkt 1 sjundestycket av anvisningarna till 54 § KL. Prop.1981/82:191 27 Detfrämsta motivet för en sådan dispensregel skulle då vara att man ville ge Tillväxtinvestmöjlighel aft utforma verksamheten på det från företagsekonomiska och Uknandesynpunkter bästa sättet som man tillförsäkrade företagel den skattemässigabehandling som var förmånligast med hänsyn till den valda verksamhetsformen.Det är emellertid tveksamt om det kommer att finnas något behov av en sådanregel. Företagen har nämligen ett ganska stort utrymme att inom ramen förgällande beskattningsregler lägga upp verksamheten så att man väl tillgodosersåväl de företagsekonomiska som de skattemässiga önskemålen. I det praktiska taxeringsarbeletgodtar man också normalt den bedömning av verksamhetens inriktning som bolagethar lagt till gmnd för bokföringen och deklarationen. Del möter också betydandeproblem att nu utforma en dispensregel av antytt slag eftersom det integår att förutsäga vilka företag eller situationer den bör omfatta. Det är ocksåsvårt att förhindra att en regel som tillåter dispenser i olika riktningarmissbrukas. Mot denna bakgrund är jag inte beredd att nu lägga fram någotförslag om dispensregler eller andra särregler för Tillväxtinvest. Som jag harnämnt är detta också utredningsmannens inställning. Jag avser emellertid attnoga följa utvecklingen på detta område och i den mån det uppkommer behovdärav, återkomma i ämnet. AvslutningsvisviU jag också beröra ytterligare en fråga som tagits upp av STU och som inteenbart tar sikte på Tillväxtinvest, nämligen förslaget om att införa ett systemmed uppskov med beskattning av aktievinster. En sådan åtgärd innebär ett synnerUgenomfattande ingrepp i beskattningsreglerna på detta område. Det är inte möjligtatt ulan ingående överväganden av såväl materiell som teknisk natur vidta ensådan åtgärd. Något underlag för en sådan bedömning förehgger inte. Jag måsledärför avvisa förslaget. ' 2.3Förmögenhetsbeskattningen av arbetande kapital i småföretag Kapitalbeskattningenger upphov lill särskilda problem för familjeföretagen som saknar motsvarighetför de börsnoterade företagen. Detta är fallet både beträffande den årligaförmögenhetsbeskattningen och de engångsskatter som tas ut vid arv och gåva.Skatterna betalas av ägarna resp. arv- eller gåvotagarna, men medel för atttäcka skatterna måste i regel tillskjutas av företagen, vilket medför enbetydande extrabelastning för dessa företag. Problemen förstärks av den starktprogressiva inkomstbeskattningen. Normalt kommer företagen också att belastasmed ytterligare kostnader för sociala avgifter. Avkastningskraven på företagenkan därför på grund av kapitalskatterna pressas upp kraftigt. Deproblem som kapitalskatterna medför för familjeföretagen har uppmärksammats avstatsmakterna. I samband med en allmän skärpning av kapitalbeskattningen år1970 infördes särskilda lättnader Prop.1981/82:191 28 för vissa småföretag. Dessa lättnadsregler ersattes år1974 av nya bestämmelser. Nuvarande regler fick sin principiella utformningefter förslag småföretagsproposition (prop. 1977/78:40 bil. 3, SkU19, rskr 111, SFS 1977:1173 och 1174). För att lindra effekterna av de främstpå jordbruksfastigheter starkt höjda taxeringsvärdena vid allmännafastighetstaxering genomfördes vissa ändringar i 1977 årslättnadsregler (prop. 1980/81:193, SkU 61, rskr 417, SFS 1981:634 och 635). FSK har , som jag inledningsvis nämnde, i ettdelbetänkande redovisat sitt förslag till nya regler för förmögenhetsbeskattningenav arbetande kapital i småföretag. Förslaget innebär att man i princip skallundanta arbetande kapital i småföretag från förmögenhetsbeskattning. Kommitténkommer i ett senare betänkande att behandla arvs- och gåvobeskattnings-frågorna.Innan jag går in närmare på FSK:s förslag skall jag lämna en kortfattadredogörelse för nuvarande regler. Lättnadsreglernaomfattar i princip tillgångar som enligt KL ingår i en förvärvskälla inominkomstlagen jordbruksfastighet eller rörelse. Bestämmelserna finns såvittavser förmögenhetsbeskattningen i 4 § och punkt 2 av anvisningarna tiU 3 och 4 §§lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt, SFL. Reglerna är tillämpligaoberoende av den juridiska form som verksamheten bedrivs i. Vid värderingen avföretag vars aktier eller andelar är börsnoterade eller i övrigt omsätts påkapitalmarknaden medges dock inga lättnader. Sådana aktier eller andelar tas iprincip upp till marknadsvärdet (4 § sjätte stycket SFL). Förmögenhetsvärdet av tillgångarna i en förvärvskälla somomfattas av lättnadsreglerna bestäms på följande sätt. I ett första ledfastställs substansvärdet av de tillgångar och skulder som ingår iförvärvskällan. Särskilda föreskrifter finns angående värderingen av olika slagav tillgångar (se punkt 2 tredje stycket av anvisningarna till 3 och 4 §§ SFL).Skulder värderas enligt allmänna regler för förmögenhetsbeskattningen (5 § SFL).Värderingsreglerna lämnar allmänt sett utrymme för en försiktig värdering avtillgångarna. Exempelvis får fastigheter tas upp till taxeringsvärdet.Lättnaderna vid beskattningen medges genom att substansvärdet, dvs. skillnadenmellan tillgångar och skulder, får reduceras till . De nu nämnda reglerna kombinerades årstaxering med en spärregel som innebar att värdet av en förvärvskälla inte ficktas upp till lägre belopp än som svarade mol värdet av fastigheter iförvärvskällan minskat med på fastigheterna belöpande skulder. Syftet medspärregeln var främst att begränsa kapitalskattelättnaderna vid passivt ägandeav jordbmksfastighe-ter. För att undvika mycket kraftiga skärpningar avkapitalskatterna på jordbmksföretagen som en följd av de höjda taxeringsvärdenavid fastighetstaxering avskaffades spärregeln genom lagstiftning våren1981. bröts bostadsbyggnader för ägare och arrendator ut från detillgångar där lättnader medges. Kommittén har övervägt olika vägar för att åstadkommalindringar i 1981/82:191 29 förmögenhetsskatteuttaget på arbetande kapital. Kommitténsslutsats blir att den enda möjliga lösningen - av såväl materiella som tekniskaskäl - är att i princip undanta arbetande kapital i småföretag frånförmögenhetsbeskattning. Andra lösningar, t. ex. alternativet med ackumuleringav skatten med betalning vid avyttringen av företaget, harenligt kommittén visat sig ge negativa s. k. inlåsningseffekfer.