prop · G50394 · 1981-12-31 00:00:00 — Explosiv vara skall, dåden såsom färdig handelsvara utlämnas från tillverkningsställeeller frän handelsrörelse, vara förpackadpå ett ändamålsenligt och betryggande sätt. I sarama kärl eller lådamå icke packas flera slag avexplosiva varor, såvida ej statens industriverk beträffande ifrågavarandevaruslag medgivit sampackning. Utan industriverkets medgivande må ej i kärleller låda, som innehåller explosiv vara, inrymmas annat föremål, som ickeerfordras för varans förpackning. skall ytterförpackning vara märkt så, att varans egenskap av explo-siv vara tydligt fram- Där ej statens industriverk Där ej statens induj' medgivit annat, skallytter- striverk medgivit annat, förpackningvara märkt sä, att varans egenskap av explosiv vara samt transportklass tydligtframgå. 58 § 1 mom I saratliga ärendenenligt denna förordning, för vilkas avgörandetekniska synpunkter ha betydelse, skall den beslutande myndigheten, där ej särskildaskäl föranleda till annat, inhämtayttrande frän sprängämnesinspektionen. I annat ärende änsom avses i 52 § är polismyndighet dock skyldig att höra inspektionen endast om förhållandena i det enskilda fallet giva särskild anledning därtill. I samtliga ärenden enligtdenna förordning, för vilkas avgörandetekniska synpunkter ha betydelse, skall den be-slutande myndigheten, där ej särskildaskäl föranleda till annat, in-hämtayttrande från sprängämnesinspektionen. är dock skyldig att höra inspektionen endast om förhäl-landena i det enskilda 1981/82:94 198 fallet giva särskildan-ledning därtill. I ärenden, där kännedom kräves om någonspersonliga egenskaper eller lämplighet,skall yttrande inhämtas från polismyndigheten i den ort, där vederbörandehar sitt hemvist, såvida icke av särskilda skälsådant yttrande icke finneserforderligt. Då vid ärendes avgörande hänsynbör tagas till ordnings- och säkerhetssynpunkter, skall polismyndigheten i orten höras, såvidaicke av särskild anledning sådant yttrande ej ärpåkallat. Då brandskyddssynpunkter föranleda därtill,skall brandchefen i orten beredas tillfälleatt yttra sig. I övrigt skall i ärenden varom härär fräga yttrande inhämtas frän berördamyndigheter i den utsträckning så prövaserforderligt. Utöver vad förut sagts äger Utöver vad förut sagts statens industriverk meddela ägerstatens industriverk föreskrifter som gäller till- meddela föreskrifter som verkning, handel, hante. ''ing, gällertillverkning, han- förvärv, överlåtelse, träns- del, hantering, förvärv, port eller införsel eller som överlåtelse eller inför- i övrigt är påkallade frän sel eller som i övrigt är säkerhetssynpunkt. Det åligger vidare industriverket att ierforderlig utsträckning fastställa formulärtill ansökningsblanketter, tillståndsbevis m m. Talan mot polismyndighetens beslut föres hos länsstyrelsengenom besvär. Mot beslut Mot be-med anledning av besvär över slutmed anledning av be-polismyndighets beslut om svär överpolismyndighets innehav eller transport av beslut om innehav av ex- 1981/82:94 199 explosiv vara måtalan ej plosiv vara må talan ej föras. Beslutenligt denna förordning lända till efterrättelseutan hinder av besvär, intill dess annorlunda förordnas. beslut att återkalla tillståndtill handel med explosiva varor länderdock till efterrättelseendast om förordnande därom meddelas i beslutet. Sådant förordnandemä meddelas om särskilda skälföreligga. 61 § 3 mom och 4 mom Vissa strykningarbehöver ske. Utkast till följdändring i kungörelsen(1957:232) med vissa bestämmelser rörande explosiva varor för försvaretsbehov m.m. Regeringenföreskriver att 1 och 9 §§ kungörelsen(1957: 232) med vissa bestämmelser rörande explosiva varor för försvaretsbehov m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Kungörelsen äger dock tillämpning på transport endast i den mån transporten inte omfattas av lagen (0000:000) om transport av farligt gods. Bestämmelserna i denna kungörelse gällasädana explosiva varor, som avses i förordningen (nr 341) ora dylikavaror, särat äga tillämpning på försvaretsfabriker, verkstäder, forskningsanstalter och förråd, så ock eljest påkronan tillhöriga varor av nu nämnt slag, vilka äroavsedda för försvarets behov. Med försvaretavses i kungörelsen jämväl civilförsvaret. Kungörelsen äger dock tillämpningpå transport endast då den sker under ledning av militärbefäl ellerannan av försvars-rayndighet förordnad person. Före transport av explosiv vara, hänförlig tilltransportklass A, skall yttrande inhämtasfrån sprängämnesinspektionen. Före transport av blyazid, nitroglycerin och andra högkänsligaexplosiva ämnen samt ammunition- och tänd-medel, sora inte kan anses transportsäkra, skall yttrande inhämtas frånspräng-ämnesinspektionen. Utkast till följdändring i förordningen(1.961:568) om brandfarliga varor Regeringen föreskriveri fråga om förordningen (1961:568) om brandfarliga varor dels att 40, 41 och 49 §§samt 63 § 2 mom. skall upphöra att gälla, delsatt 8 §, 48 § (och 63 § 3 mom) skall ha nedan angivnalydelse. Angående transport av brandfarlig vara å järnväg, med luftfartyg, orabord ä fartyg, som tillhör staten, ävensom å annan änstaten tillhörigt fartyg, som är underkastat inspektion enligt lagen den 19november 1965 (nr 719) om säkerheten på fartyg, samt angåendetillfällig förvaring i samband med sådan transport skall gälla vad därom stadgas av vederbörande centrala förvaltningsmyndighet. Beträffande transport av brandfarlig vara till och frän länder, somanslutit sig till internationella fördragetangående godsbefordran å järnväg, gäller dockvad i sådant av- Angående transport av brandfarlig vata annorledesän medelst rörledning finns särskildabestämmelser. seende stadgats i detta fördrag. Om befordran av brandfarlig vara raed posten gäller vad särskiltstadgats. I fräga ora internationell vägtransport av brandfarliga varor i vissa fallfinnas särskilda bestära-melser. Är behållare förpackad, skall vad stadgats gälla jämväl höljet. äger medgiva undantag frän den i första stycket stadgade skyldigheten. Behållare, vari brandfarlig gas ellerbrandfarlig vätska klass I, klass 2 a eller klass2 b är innesluten, skall, då den transporteras såsom styckegods eller ock yrkesmässigtsaluhålles eller försäljes, vara på väl synligplats försedd med tydligt och varaktigt märke, utvisande att innehållet är brandfärligt. Ärbehållare förpackad, skall vad stadgats gälla jämväl höljet. Behållare, vari brandfarlig gas ellerbrandfarlig vätska klass 1, klass 2 a eller klass2 b är innesluten, skall, då den yrkesmässigtsaluhålles eller försäljes, vara på väl synligplats försedd med tydligt och varaktigt märke, utvisan-de att innehållet är 63 § 3 mom Viss strykning behöver ske. Prop.1981/82:94 203 Utkast till följdändring i kungörelsen(1962:500) om brandfariiga varor, som omhänderhavasav krigsmakten, m.m. Regeringen föreskriveratt 1 § kungörelsen (1962:500) om brandfarliga varor, som omhänderhavas av krigsmakten, m.m. skall ha nedanangivna lydelse. Central förvaltningsmyndighetinom krigsmakten må beträffande brandfarlig vara, vilken orahänderhaves av krigsmakten, ävensomanordning för förvaring, hantering eller transport av sådan vara utfärda särskilda bestämmelser om undantag frän tillämpningav förordningen om brandfarliga varor underfältmässig övning samt under provning isaraband med tekniskt utvecklingsarbete. I fräga om transport i vissa fall av brandfarligavaror finns särskilda be-stäramelser. 1981/82:94 204 Sammanstäilning av remissyttranden 1 Allmänt i , statensprovningsanstalt, och Svenska maskinbefälsförbundethar utan egna kommentarer tillstyrkt eller lämnat utan erinran de i betänkandetframlagda förslagen. , som har granskat betänkandet medavseende på förslagens inverkan på den internationella handeln och på det internationellasamarbetet som pågår, har inte haft något att erinra. 2.1 Allmänt om organisationen Kammarrätten i har förklarat sig i väsentligadelar biträda förslaget om en begränsning av antalet normgivande myndigheter. : har sedan lång tidtillbaka varit av den åsikten att en transportmyndighet för alla varu- ochtransportslag i princip är att föredra. De argument som kommittén anförtbeträffande sitt förslag med flera transportmyndigheter är Inte heltövertygande. Med hänsyn till att den stora splittringen beträffandemyndighetsansvaret finns på vägtransportsidan och det är den som i huvudsakberör polisen, vill styrelsen inte motsätta sig en lösning enligt kommitténsförslag. I förhållande till den nuvarande ordningen innebär kommitténs förslagtil! myndighetsansvar så uppenbara förbättringar att den redovisadeprincipiella ståndpunkten i detta fall bör vika. Styrelsen accepterar därförden föreslagna lösningen med tre transportmyndigheter, dvs. försjötransporter, luftfartsverket för lufttransporter och FGE-enheten inomtransportrådet då det gäller landtransporter. vill dockframhålla att man även fortsättningsvis bör sträva efter att sammanförade tre transportmyndighetsfunktionerna till en transportmyndighet. vill i detta sammanhang betona viktenav att landtransportmyndigheten samråder med berörda myndigheter innantillämpningsföreskrifter eller råd och anvisningar för tillsynsverksamhetenutfärdas. : Föreslagna tretransportmyndigheter bör ersättas med en myndighet. Om detta icke är möjligtbör bl. a. rätten att få föreskriva "att en klass skall vara indelad iundergrupper" åvila endast en transportmyndighet förslagvistransportrådet. , SJ: SJ anser det rationellt att mansammanför de 1981/82:94 205 funktionermed avseende på transport av farligt gods, som åvilar statensindustriverk, produktkontrollnämnden och SJ, till en enhet, FGE, inomtransportrådet. En enda myndighet får härigenom det samlade ansvaret för alla landtransppfter.Detta innebär att kanaler för samordning öch samarbete måste etableras bl. a.mellan FGE och SJ. EnligtSJ: s uppfattning bör emellertid även myndighetsuppgiftersammanföras till den föreslagna nya myndigheten. Frånsäkerhetssynpunkt är det tveklöst mest ändamålsenligt att ha en samlad författningsgivningom transport av farligt gods då ju sjötransporter med tillhörande hantering ihamnarna är viktiga led i den totala transportkedjan. För SJ: s del är det juvid internationell järnvägstrafik så att transporterna vad Danmarks- ochkontinenttrafiken beträffar måste ske över vatten för att komma från eller tillSverige. Samma gäller transporter med motorfordon. Frågorom fartygs konstruktion och utrustning är visserligen specifika. Detsamma kanemellertid sägas om järnvägsvagnars konstruktion, iJtrust-ning och underhåll,för vilka SJ har att följa flera oHka internationelle överenskommelser. Detframhålls i utredningen att fartygskonstruktioner och därmed sammanhängandefrågor utgör så integrerade delar av sjösäkerhetssystemet, att de inte låtersig utbrytas ur dptta. En sådan utbrytning bör emellertid vara möjlig om manjämför med motsvarande förhållanden för SJ. Sjöfartsverket:Utredningens förslag vad gäller sjöfarten, som innebär att frågor rörandetransport av farligt gods tiU sjöss hgger kvar hos , vilar påförståelse för ett delproblem inom samordningsproblematiken, nämligenförhållandet mellan transportmedelsrelaterad säkerhet och säkerhetsfrågornarörande det farliga godset som sådant, Bg resonemang som förts av utredningen idenna fråga finner väl avvägda. Sjöfartsverketanser emellertid att det finns möjligheter att åstadkomma ett ännu mer samlatgrepp kring transportfrågorna rörande farligt gods än vad utredningenföreslagit. vill peka på de fördelar som ligger i att närma dettotala integratipnsansvaret till . Detta utgör ännu ettalternativ som innebär att man närmar även frågor om landtransporter av farligtgods till den sedan länjge vad gäller transport av farligt gods till sjössuppbyggda verksamheten inpm . Flera fördelar i jämförelse medutredningens förslag om en särskild landtransportmyndighet framkommer. Det kannämnas att har goda basresurser i fråga om administration ochliknande och att det redan finns en uppbyggd kunskap om farligt gods vilkensträcker sig ut över andra transportslag. En lokalisering till sjöfartsverketinnebär också en möjlighet till bättre kontakter med luftfartsverket som finnspå samma ort. Genomatt har att handlägga säkerhetsfrågor på järnvägs-fäijor ochandra färjor har byggt upp en kunskap om inte bara IMDG-kodenssäkerhetssystem utan även angränsande regelsystem Prop.1981/82:94 206 somRID och ADR. Det föreligger således en god baskunskap hos sombör leda till att en organisation av diskuterat slag snabbt kan starta. Medhänsyn till att internationella transporter går på såväl fartyg somlandtransportmedel kommer en samlad handläggning att bilda lämplig bas förinsatser i det internationella harmoniseringsarbetet som näringslivetbör kunna få en god service rörande sådana transporter. har intet att erinra mot utredarens förslag till nymyndighetsorganisation. ,TPR: TPR delar utredarens uppfattning att de funktioner med avseende påtransporter av farligt gods som åvilar bl. a. statens industriverk och produktkontrollnämndeni framtiden knyts till TPR. När det gällersjötransporterna anser TPR att utredarens motiv för att inte integrera dessatransporter inom FGE: s verksamhetsområde inte är hållbara. Det är av väsentligbetydelse att en samordning avseende alla transporter av farligt gods kommertill stånd både när det gäller den författningsmässiga regleringen ochmyndighetsansvaret. Attbryta ut myndighetsansvaret för sjötransporterna skulle enligt TPR - tillnackdel inte minst för transportören/avsändaren och tillsynsmyndigheterna -innebära betydligt försämrade möjligheter till samordning och enhetlighet ifråga om handhavandet av transporterna av farligt gods. Såsom utredaren ocksåhar framhållit leder en uppsplittring på transport-sätt också till betydandekompetenstvister och en byråkrati som kan undvikas om man samlademyndighetsansvaret till ett enda organ. Vad nu har sagts ägerockså sin tillämpning på lufttransporterna även om en uppdelning avansvarsområdet i detta fall inte skulle få fullt så långtgående konsekvensermed tanke på de betydligt mindre transportvolymer det här är fråga om. Vadutredaren i övrigt har föreslagit angående FGE:s arbetsuppgifter kan TPRansluta sig till. Statskontoret:Statskontoret tillstyrker i huvudsak de riktlinjer för organisationen somkommittén föreslår. Statskontoretutgår från att FGE: s arbetsuppgifter skall omfatta det ansvarsområde som harangivits för enheten. FGE: s primära informationsansvar bör således avsefrågor rörande landtransporter medan och luftfartsverket svararför information inom sina verksamhetsområden. För information liksom för övrigauppgifter (normgivning, utbildning etc.) bör särskild expertis anlitas, t. ex.hos sprängämnesinspektionen, ellerarbetarskyddsstyrelsen. Överhuvud måste FGE: s samordnande verksamhet inriktaspå att genom projektarbete och andra former för samverkan ta tillvara densakkunskap som finns hos andra myndigheter och organisationer. ,RRV: saknar kompetens inom området transport av farligtgods. Om den organisatoriska lösningen kom- 1981/82:94 207 mertill stånd föriorar man dessutom en del av nuvarande bindning av ansvaret tillmyndigheter med kunskap om produkten som sådan. Det synes därför inte finnasnågra speciella skäl som talar för att lägga den nya enheten under transportrådet. Utredningensförslag innebär vidare att ett dubbelarbete kan komma att utföras. Det åliggersåledes både transportmyndigheterna och produktkon-trpllmyndigheterna attbesvara frågor och klassificera olika ämnen och produkter. Kostnaderna härför kanbli betydande, särskilt om olika klassificeringsgrunder tillämpas, vilketförutsätts i betänkandet. RRVanser att man bör överväga att inordna FGE i produktkontrollorganet. : Vissa praktiska skäl talar för att transportmyndigheterna fåröverta hela ansvaret för regleringen av transport av farligt gods i vid mening. Naturvårdsverketsaknar personalresurser för att aktivt driva transportsäkerhetsfrågorna ochhar dessutom inte den transport- och fordonsteknis-ka kompetens spm behövs fördetta. En förutsättning för den av utredningen föreslagna arbetsfördelningenär dock att myndigheter som ansvarar för hälsa och miljö får ett påtagligtinflytande på vad som är att betrakta som farligt gods. Verketkan också acceptera att säkerhetsfrågorna beträffande landtransporter tas omhand av en eller flera transportmyndigheter. Valet av lämplig myndighet är dockbetydligt svårare när det gäller just landtransporterna. Naturvårdsverkettar inte ställning till valet av myndighet för transportsäkerheten till lands,men vill peka på trafiksäkerhetsverket som ett tänkbart alternativ. Där finnssåväl väg- som fordonsteknisk expertis samt en allmän inriktning på säkerhet. a. med frågor om vägval och lastförankring vilka har stor betydelsefrån säkerhetssynpunkt. Dessutom finns en utbyggd regional organisation förbesiktningar, bl. a. s. k. flygande kontroller, som borde vara väl lämpad attkontrollera efterievnaden av bestämmelser angående farligt gods. Ansvaretför samordningen mellan olika transportslag kan eventuellt läggas på en avberörda myndigheter. Alternativt kan samordningsansvaret fördelas på samtligamyndigheter, av vars instruktioner det då klart bör framgå att de är skyldigaatt samordna sina respektive verksamheter. Det bör kanske påpekas att ingenorganisatorisk lösning automatiskt leder till att samordning sker. Produktkontrollnämnden:En förenkling i fråga om myndighetsansvaret är motiverad. Som framgår avbetänkandet saknar transportrådet anknytning till och sakkunskap i fråga om fariigtgods. Det är önskvärt att den myndighet som kommer att tilldelas den föreslagnafarligtgodsenheten har kompetens åtminstone för någraav de frågeställningar somaktualiseras i handläggningen. Andra lösningar än den som föreslås ibetänkandet, såsom exempelvis en förläggning till trafiksäkerhetsverket ellersjöfartsverket, kan därför behöva övervägas. Prop.1981/82; 94 208 : Ansvaret för utgivningen av generella föreskrifter för landtransporteravseende radioaktiva ämnen kommer enligt betänkandet att ges tiH FGE. Ett visstansvar för samordningen av reglerna för de olika transportgrenarna kommer ocksåatt ligga på FGE. Strål-skyddsinstitulet ser ett sådant samlat myndighetsansvarsom en fördel jämfört med nyvarande organisation. Arbetarskyddsstyrelsen:Det synes tveksamt om det är en lämplig lösning att föra den föreslagnacentrala myndighetsenheten under transportrådet. Entänkbar myndighet är enligt arbetarskyddsstyrelsens mening trafiksäkerhetsverket.Det bör i sammanhanget beaktas att tillsyn och inspektion ute på vägarna redannu utförs av trafiksäkerhetsverket i samband med flygande inspektioner o.d.,inriktade på teknisk kontroll av framför allt tyngre ogh mera kompliceradefordon. Av betydelse är också att trafiksäkerhetsverket redan har en regionalorganisation för kontroll inom transportområdet. Det skulle därför vara möjligtatt lägga både centrala och lokala myndighetsiippgifter på detta verk. SIND: Det föreslagna sammanförandet av land-transpprtfijnktipnernatill en och samma ansvariga myndighet (FGE) kommer att medföra en betydandelättnad för alla berörda. Fler fördelar från både statsförvaltningens ochnäringslivets synpunkter skulle emellertid vinnas om lagförslaget följdes uppav en organisationsreform för samtliga transportgrenar som leder till en sålångt möjligt samlad handläggning av farligtgodsfrågorna. Ifråga pm flygtransporterna är det praktiska behovet av en enhetlig organisationinte lika uttalat som beträffande sjötransporterna. SIND anser emellertid attfrågan om transporter av farligt gods måste lösas i ett sammanhang: Även ifråga om flygtransporterna bör därför FGE ha ansvaret för det farliga godset. Detär viktigt fpr FGE att få nära pch enkla vägar till löpande samarbete med ettminimum av remisser och resor för sammanträden. Enligt SIND: s mening äf enanknytning till lämplig. SIND föreslår därför att FGE, med den iytredningen förutsatta självständigheten i sin myndighetsutövning, administrativtknyts till i stället för till det i utredningen föreslagnatransportrådet. Lqiistyrelsiii : Inget av de behandlade alternativen till organisatipn synesge en idealisk jösning. Den av utredningen föreslagna lösningen med en särskildenhet jnom transportrådet synes dock ha de bästa möjligheterna att behandla aKtuellauppgifter. Länsstyrelseni lärt: kan inte ansluta sig till utredningsmannensförslag att förlägga myndighetsansvaret för alla land-transporter tilltransportrådet, Såvitt känner till saknar denna myndigheterfarenhet och kompetens för att bedöma de hälso- och miljöfarliga aspekternapå farligt gods och kanske framför allt vad som bör 1981/82:94 209 beaktasfrån miljöskyddssynpunkt i samband med landtransporter av hälso- ochmiljöfarliga varor. Länsstyrelseni : anser att en samordning av regler ochmyndighetsansvar är mycket angelägen. Även en mera långtgående samordning, somockså omfattar sjötransporter vore önskvärd. kan dock intebedöma betydelsen av de nackdelar för som detta anges medföra. Länsläkarorganisationeni tillstyrker det särskilda yttrande som avgivits av expertenHans Hoppe. Miljödatanämnden:Kommittén har uppenbarligen menat att företeelsen "transport" är entyngre minsta gemensam nämnare i sammanhanget än godsets "farlighet"och följaktligen avvisat myndigheter med uppgifter att motverka hälso- ochmiljörisker. Miljödatanämndenvill inte underkänna betydelsen av kunskap om och samordning med expertis inomtransportområdet. Nämnden menar emellertid att kommittén utredningsmässigtsett tagit för lätt på frågan om behovet av expertis rörande såväl kemiska somandra risker (strålning m.m.) och behovet av samordning i riktning motmiljövårdsmyndigheterna, i vid bemärkelse av detta ord. : För att transporter av farligt gods skall bli säkra och för atträddningstjänsten vid transportolyckor skall bli effektiv behövs enligtbrandnämnden regelsystem som är samordnade mellan de olika transportslagen.Detta kan enligt brandnämnden åstadkommas endast om det övergripande ansvaretåläggs en enda myndighet. biträder därför ej utredarens förslagatt ansvaret skall delas av tre myndigheter. Stockholmsläns landsting, : Kommitténs förslag attförbättra samordningen på landtranspprtsidan är angelägna och tillstyrks. Dethade varit värdefullt att även söka samordna med sjötransportområdet, så somexperten föreslagit. Strävan bör i varje fall vara att senare sökaåstadkomma en integration på myndighetssidan som svarar mot utvecklingen påtransportområdet. Det kunde vara skäligt att i stället söka organisatorisksamordning med produktkontrollens organ. Södertäljekommun: FGE, farligtgodsenheten, bör lokaliseras i nuvarande eller i eneventuellt ny produktkontrollmyndighet, eftersom produktkännedomen är avstörsta vikt för att få säkrare transporter. Myndighetsansvaret bör omfattasåväl landtransporter som sjötransporter. måstegivetvis fortlöpande ge information och service till berördatillsynsmyndigheter. Göteborgskommun: Kommunstyrelsen finner det ytterligt angeläget att berörda myndigheterpå ett bättre sätt än samordnar sina insatser. Utredningen föreslårgenom bildandet av den nya enheten inom transportrådet en bättre samordningmellan myndigheterna. Samordningen tycks 14 1981/82. Prop.1981/82:94 210 dock inte gälla kombinerade sjö- och landtransporterrespektive flyg- och landtransporter. För som är ett transportcentrumav nationell betydelse är det angeläget att samordning mellan myndigheterrepresenterande olika trafikslag kommer till stånd på effektivaste sätt. och AB : I likhet med vad Hans Hoppe(expert) anför i sitt till betänkandet fogade särskilda yttrande, vill visärskilt framhålla angelägenheten av att myndighetsfunktionerna (de centrala)samordnas för samtliga transportslag, innebärande att en myndighet får det samladeansvaret för transport av farligt gods. Därmed skapas väsentligt bättre förutsättningarför den eftersträvade transportsäkerheten genom större effektivitet och samladkompetens, jämfört med utredningens förslag. Såväl in-som utrikestransporter av farligt gods sker i stor utsträckning i form avintegrerade transporter mellan land och sjö.