prop · G50315 · 1981-12-31 00:00:00 — I skolansarbetslivsorientering, för vilken all skolpersonal skulle ta sin del avansvaret, skulle eleverna inhämta kunskap och orientering om arbetslivet dels iskolan, dels genom direkta arbetslivskontakter, bl. a. genom pryon. Elevernaskulle också skaffa sig kunskaper om arbetsmarknad och arbetsliv genom denförberedelse inför pryon och den uppföljning av pryon som ägde rum i skolansundervisning. Av de uppföljningar och utvärderingar som under det gångnadecenniet gjorts av bl. a. pryon framgår att flickors och pojkars ensidiga valav pryo-platser inte förändrats i någon nämnvärd grad jämfört med 1960-talet.Den vidgade och framför allt fördjupade kontakt mellan undervisning och arbetslivsom skrivits in i Lgr 69 har visat sig vara svår att genomföra i praktiken. Prop.1981/82:15 12 En stark betoning av skolans samhälls- och arbetslivsförberedanderoll uttrycktes av i samband med besluten med anledning av propositionenom skolans inre arbete (). I anslutning härtill fick SÖ bl. a. i uppdrag attföreslå en förändrad arbetslivsorientering. Detta ledde tillförsöksverksamheten med en ändrad och utvidgad arbetslivsorientering igrundskolan. Denna har bedrivits /78. F. n. deltar 175kommuner i försöksverksamheten. Utvärderingen skall vara slutförd . Då SÖ sammanställde utvärderingsrapporten omförsöksverksamheten med syo hade försöket med den förändrade ochutökade arbetslivsorienteringen endast pågått , varför någraslutsatser ej kunde dras av försöket. I utvärderingsrapporten påpekar SÖemellertid att de organisatoriska frågorna ofta har kommit att dominera överfrågorna om arbetslivsorienteringens innehåll och kvalitet. Det har enligt SÖ:suppfattning funnits brister både vad gäller integrationen i undervisning ochkvaliteten på prao-platserna. Det förefaller, enligt SÖ, som om syo-funktionären i de flestafall har huvudansvaret för försöksverksamheten på den enskilda skolenheten. Syo-funktionärensarbetsbörda har av den anledningen ökat och vissa arbetsuppgifter inom ramenför sy o-programmet, exempelvis vägledning, har därför blivit åsidosatta. Samarbetet mellan skola och arbetsförmedling tycks intealltid ha fungerat friktionsfritt. Problem har uppstått bl. a. i samband medanskaffandet av prao-platser. Andra problem, enligt SÖ, är svårigheterna attföra ut syftet med arbetslivsorienteringen till alla berörda inom och utomskolan resp. att integrera denna i undervisningen. Jag delar SÖ:s åsikt attbrister i detta avseende ger den praktiska arbetslivsorienteringen en sämrekvalitet. Den praktiska arbetslivsorienteringens (prao) mål enligtden nya läroplanen för (Lgr 80) De intentioner som gav uttryck för i beslutenmed anledning av propositionen om skolans inre arbete följdes upp bl. a. avpropositionen om ny läroplan för m. m. beslöt därvid attför den praktiska arbetslivsorienteringen skulle anslås ,utlagda över hela grundskoletiden. Detta mål kan emellertid enligt riksdagensbeslut inte uppnås bl. a. av det skälet att det kan vara svårt attfå fram tillräckligt antal praktikplatser. Som en första etapp mot målet gällerfr. o. m. /83 att den praktiska arbetslivsorienteringen skallomfatta minst . Den pågående försöksverksamheten med ändradarbetslivsorientering skall fortsätta och om möjligt vidgas till att omfattasamtliga kommuner fr. o. m. /83. framhöll i sitt betänkande medanledning av läroplanspropositionen (UbU 1978/79:45 s. 44) attarbetslivsfrågor utgör ett 1981/82:15 13 huvudområdeför skolundervisningen och att eleverna bör stimuleras till engagemang i frågorsom berör arbetslivet i och utanför skolan. Vidare påpekades att det ärväsentligt att arbetslivet i så stor utsträckning som möjligt belyses av demsom direkt arbetar med frågorna. Denpraktiska arbetslivsorienteringens mål och syfte utvecklas i Mål och riktlinjerför (Lgr 80). Den praktiska arbetslivsorienteringen, som är en delav skolans arbetslivsförberedelse av eleverna, skall ge eleverna ökadekunskaper om samhälle och arbetsliv och den skall föra in arbetslivskunskap iundervisningen. Den skall utgöra ett led i elevernas syo. Praonenligt den nya läroplanen har en bredare målsättning jämfört med den tidigareverksamheten med pryo och har därför också fått en större tidsresurs igrundskolans undervisning. Den skall således ingå i olika former i skolansverksamhet från första till sista årskursen och vid övergången från skola tillarbetsliv eller fortsatta studier. På så sätt kommer praon att utgöra ettnaturligt led i den utvecklingsprocess som elevernas studie- och yrkesvalsmognadutgör. Jaganser att det är viktigt att man klart skiljer mellan innebörden och syftet medpraktisk yrkesorientering (pryo) och med praktisk arbetslivsorientering (prao).Pryon enligt Lgr 69 syftade till att eleverna skulle få erfarenhet av ettbestämt verksamhetsområde eller yrkesområde. Praon enligt Lgr 80 skall däremotinte vara inriktad mot ett visst yrke eller ens ett enstaka verksamhetsområde,ej heller skall den anknytas enbart till studiet av ett visst ämne. Den skallsyfta till att eleven får erfarenhet av arbetslivet på olika områden och attdessa erfarenheter skall tas till vara i all undervisning i skolan. EnligtMål och riktlinjer för (Lgr 80) utgör studiebesök och prao en delav skolans läroplansbundna verksamhet, som föriäggs utanför skolbyggnaden.Detta innebär således, vilket är viktigt, att skolan har ett ansvar för elevenunder skoltiden i arbetslivet. Genom praon får eleverna material och exempelfrån arbetslivet att arbeta vidare med i skolan. Detligger enligt min mening i sakens natur att eleverna under praon på arbetsplatsenbör få varierande arbetsuppgifter av växlande svårighetsgrad som motsvararderas mognad men endast som ett led i skolans undervisning och underhandledning. De bör således inte sysselsättas med ensar-tade arbetsuppgiftermed syfte att träna upp någon viss färdighet lämplig för just denarbetsplatsen. Det är anknytningen till skolans undervisning som bör vara denövergripande målsättningen för skolan, eleven och arbetsplatsen. Iskolstyrelsens ansvar för utbildningen i ligger självfallet enskyldighet att se till att den praktiska arbetslivsorienteringen anordnasenligt läroplanen och andra föreskrifter. Dethar inträffat att en elevs vistelse hos ett företag inom ramen för skolansutbildning från början eller efter hand har fått en sådan utformning, att ettanställningsförhållande ansetts föreligga mellan eleven och företa- 1981/82:15 14 get, trots att skolan, eleven och företaget inte har varitinställda på detta. Arbetsdomstolen har i ett par uppmärksammade domar (AD 1981nr 71 och 110) fällt avgäranden som har ändrat förutsättningarna förstatsmakternas riktlinjer i den s. k. ungdomspropositionen rörandeskolelevernas arbetsrättsliga ställning (prop. 1979/80:145 s. 30, UbU1979/80:34 s. 20, rskr 1979/80:363). Frågan har också aktualiserats vidremissbehandlingen av förslaget till ny anställningsskyddslag (Ds A 1981:6)samt av en rad skolmyndigheter, vilka har haft svårt att placera elever sedanföretagen inte längre anser sig kunna vara säkra på elevernas rättsliga status.Enligt vad jag har erfarit, kommer chefen förarbetsmarknadsdepartementet att ta upp denna fråga i samband med att han förregeringen anmäler förslaget till ny anställningsskyddslag. Det är visserligen viktigt att eleverna får erfarenheterfrån så många verksamhetsområden inom arbetslivet som möjligt men minst likaviktiga, enligt min mening, är de kvalitativa aspekterna i praon. Därmed avserjag de möjligheter eleverna får att personligen delta i olika verksamheter påarbetsplatsen, i den handledning av och den kontakt de får med arbetstagarnaoch partsföreträdarna på arbetsplatsen, kort sagt, de möjligheter eleverna fåratt skaffa sig fördjupade kunskaper och erfarenheter om en arbetsplats. den praktiska arbetslivsorienteringens kvalitet hörockså i vilken utsträckning eleverna får möjlighet att bearbeta sinaerfarenheter i undervisningssammanhang och hur erfarenheterna tillvaratas ochsätts in i ett vidare sammanhang. Jag instämmer härvidlag med LO som i sittremissyttrande till SÖ:s utvärderingsrapport om syo betonar att elevernasarbetslivsperioder inte får inskränkas till en ytlig betraktelse avproduktionsprocessen eller arbetsplatsens organisation. Krav måste ställas,dels på företagen att arbetsuppgifterna inte blir ensidiga, dels på skolan attarbetslivsfrågorna verkligen behandlas i undervisningen. LO framhåller att praon inte får bli ett huvudsakligenorganisatoriskt och administrativt problem för arbetsförmedlingen och skolans syo-funktionärer.Jag delar denna åsikt. För att praon skall uppnå sitt syfte krävs ett gedigetplaneringsarbete, en god organisation och lärare som betraktar elevernasarbetslivskontakter som en resurs för sin ämnesundervisning och inte endast somen tidsmässig minuspost på schemat. Jag vill i detta sammanhang ta upp ett resonemang som försinom arbetslivsforskningen och som bör kunna ha betydelse för skolans hanteringav arbetslivsfrågorna. En teori som framförs i detta sammanhang är attbegreppet arbetsliv omfattar två olika företeelser, nämligen dels arbetsmarknaden,dels arbetsplatserna. Arbetsmarknaden är den marknad där den arbetssökandeerbjuder och arbetsgivare söker arbetskraft. Arbetsplatserna elleryrkesvärlden representerar de arbetsuppgifter som skall utföras för attsamhälls- och näringsliv skall kunna fungera. Forskare menar nu att skolan förbereder eleverna för arbetsmarknaden 1981/82:15 15 direkt genom att ge dem möjlighet att skaffa sig meriteroch kvalifikationer som gör dem generellt sett attraktiva på arbetsmarknaden. Ipropositionen om arbetsmarknadspolitikens framtida inriktning beskrivsarbetsmarknaden som bestående av en efterfrågesida (arbetsgivare) och enutbudssida (arbetssökande). Med en grov förenkling kan sägas attarbetsmarknaden och dess krav på eller dess favorisering av viss kompetensnivåleder till att det för eleverna först och främst gäller att ta sig ut påarbetsmarknaden -först därefter att försöka inrätta sig i ett yrke, på enarbetsplats. Enligt min mening kan denna åtskillnad mellanarbetsmarknadens allmänna krav och arbetsplatsernas/yrkenas speciella kravvara en av förklaringarna till att skola och elev ibland ser på upplevelsernai arbetslivet med olika ögon. Om eleverna ser bort från det bredareperspektivet, arbetsmarknaden med dess förändringar och krav, och fäster den näraliggande arbetsplatsen och vad där försiggår, kan de råka drafelaktiga slutsatser om behovet av utbildning. En föreställning om attelevernas upplevelser på enstaka arbetsplatser skulle vara motiv nog för attinte vidareutbilda sig måste bearbetas i skolan, både som generell företeelseoch som individuell. Detta ger mig anledning att åter betona vikten av att iundervisningen och genom vägledning hjälpa eleverna att sätta in sinaerfarenheter i ett större sammanhang så att dessa verkligen bidrar tillelevernas studie- och yrkesvalsmognad. Chefen för arbetsmarknadsdepartementet.har i propositionenom arbetsmarknadspolitikens framtida inriktning beskrivit de problem, sommöter ungdomen vid utträdet på arbetsmarknaden. Beskrivningen understrykervikten av att de ungdomar som befinner sig i skolan eller är på väg ut iarbetslivet blir så väl rustade som möjligt för att kunna ta sig igenom denflaskhals som utträdet på arbetsmarknaden utgör. Enligt hans mening ärungdomarna inte särskilt väl förberedda för utträdet i arbetslivet när delämnar skolan (s. 5052). Deras attityder och förväntningar inför vadarbetslivet har att erbjuda dem kan vara orealistiska. Det är viktigt attarbetslivet på alla sätt erbjuder ungdomarna möjligheter att skaffa sigkunskaper och erfarenheter så att de får underlag för en realistisk inställningtill det framtida utträdet i arbetslivet. Detta kan innebära ett ökat åtagandeför arbetslivet bl. a. inom ramen för de olika formerna för praon. Arbetslivsorienteringenskall liksom skolans övriga verksamhet främja jämställdhet mellan kvinnor ochmän i familj, arbetsliv och samhälle i övrigt. Detta innebär att man frän denförsta årskursen och genom hela skoltiden försöker påverka eleverna med syfteatt motverka att könsrollsmönstret snedvrider deras studie- och yrkesval. Då försöksverksamheten med den ändradearbetslivsorienteringen i inte har utvärderats kan några bestämdaslutsatser inte dras om denna lyckats åstadkomma vad den tidigare pryonmisslyckats med 1981/82:15 16 -attbryta inte bara de könsrollsbundna pryo-platsvalen utan även de könsrollsstyrdavalen över huvud taget i skolan. Av en nyligen publicerad forskningsrapportfrån gymnasieulredningen framgår emellertid att det i den nuvarandegymnasieskolan kvarstår stora skillnader mellan flickors och pojkars studieval.Betydande skillnader i valen förekommer således, såväl mellan socialgrupper sommellan flickor och pojkar. Flertalet linjer har en mycket sned könsfördelningsom följer det gängse mönstret inom de yrken som linjerna riktar sig till. Jagfinner detta oroväckande mot bakgrund dels av rapporter om den snabbt växandearbetslösheten bland unga flickor, dels av utvecklingen av den framtidaarbetsmarknaden för kvinnor som skisseras i nyssnämnda proposition omarbetsmarknadspolitikens framtida inriktning. Chefenför anför i nämnda proposition omarbetsmarknadspolitikens framtida inriktning (s. 56) att kvinnors benägenhettill yrkesmässig rörlighet kommer att vara av avgörande betydelse för kvinnorssysselsättning . Nytillträdande kvinnor, både de som kommerdirekt frän skolan och de som söker sig ut efter en tids arbete i hemmet, kan iframtiden inte förvänta sig att de lätt får ett förvärvsarbete efter att hagenomgått någon kortare, för kvinnor traditionell, utbildning. Kvinnorna måsteinrikta sig på att söka sig till industrin och måste således i störreutsträckning informeras om vilka utbildningar som kan ge arbete där.Föredraganden anför ytterligare en viktig faktor som kommer att påverka den förkvinnor traditionella arbetsmarknaden. Införandet av ny teknik och datoriseringmedför inte bara att kvinnlig arbetskraft kan ersättas, det finns risk att nya könsuppdelandearbetsuppgifter skapas som kan få negativa konsekvenser för den kvinnligaarbetskraften. Denegativa effekterna av flickornas könsrollsbundna val i skolan har såledesklart betonats i nyssnämnda proposition. Effekterna blir naturligtvis mycketkännbarare i ett åtstramat arbetsmarknadsläge. Mot denna bakgrund vill jagbetona att det är ett stort ansvar som vilar på skolan att göra eleverna ochframför allt flickorna medvetna om vad följderna kan bli av de könsrollsbundnavalen. Effekterna blir av flera skäl särskilt allvariiga för flickorna. För detförsta väljer flickor av tradition bland ett mycket begränsat antal yrken.Vidare är dessa yrken genomgående lågavlönade och ger vanligen små möjligheter tillutveckling eller befordran. Enligtmin mening åvilar ett minst lika stort ansvar arbetslivet, dels med avseende påhur man tar emot flickorna i praon, dels när det gäller att vara öppen för attanställa kvinnor inom traditionellt mansdominerade yrkesområden. Jagvill i sammanhanget erinra om att regeringen innevarande år harbeslutat om att bemyndiga SÖ att anordna försöksverksamhet med särskilda 4-veckorsintroduktionsprogram enbart för flickor inom ramen för kommunernas ordinarieintroduktionsprogram. Prop.1981/82:15 17 För elever med annat hemspråk än svenska bör man inomramen för praon kunna undersöka på vilka arbetsplatser i kommunen man har speciellnytta av tvåspråkig arbetskraft. Det är viktigt att tvåspråkiga elever såtidigt som möjligt får uppleva sina språkkunskaper som en tillgång och att dedärigenom får möjlighet att bredda sitt studie- och yrkesval. HCKframhåller att många ungdomar lämnar skolan utan arbetslivserfarenhetoch går direkt till en passiv tillvaro som förtidspensionär. För handikappadeelever är det särskilt viktigt att förberedelserna för yrkeslivet börjartidigt. Enligt HCK:s uppfattning måste därför förtidspensioneringen av ungahandikappade stoppas och de ungdomar som efter utbildning inte ges arbete skallav samhället garanteras arbetslivspraktik. Jag vill idetta sammanhang understryka vikten av att särskild omsorg ägnas åt elever mednågon form av handikapp så att de erbjuds en meningsfylld prao. F. n.förtidspensioneras många arbetshandikappade ungdomar direkt efter skoltidenutan att ha fått en chans att skaffa sig några erfarenheter från arbetslivet.Det bör vara en angelägen uppgift för skolan att särskilt verka för att dessaelever introduceras i arbetslivet. Den praktiska arbetslivsorienteringens (prao) innehåll I Mål och riktlinjer för understryks det påolika sätt att kvaliteten i skolans arbetslivsanknytning måste förbättras.Enligt min mening bör detta ske genom att studiet av arbetslivet byggs upp påsamma systematiska sätt som studiet av olika ämnen i skolan. Jag menar såledesatt elevernas kunskaper om arbetslivet skall breddas och fördjupas ochabstraktionsnivån höjas i takt med att eleverna mognar, enligt samma principersom gäller för andra ämnen i skolan. Därmed bör inplaneringen avarbetslivskunskap och elevernas arbetslivserfarenheter i den övrigaundervisningen också kunna ske mer systematiskt. I de olika ämnenas kursplanerfinns huvudmomentet som direkt anknyter till företeelser i arbetslivet. Viktigtär alt betona att kunskapsslegringen även i detta avseende skall varasystematisk och att återkopplingen till skolan, både till ämnesundervisningenoch till skolan i dess egenskap av arbetsplats, skall ske planerat ochföljdriktigt. Det är vidare viktigt i skolans förberedelsearbete att lärareoch elever tillsammans planerar hur arbetet skall läggas upp. De arbetsplatsstudier som i form av studiebesök kan ägarum på låg- och mellanstadierna har till syfte att orientera eleverna om vadnäringliv och institutioner i den egna kommunen gör. Även studiebesök på andraskolor, t. ex. i de högre skolstadierna bör kunna anordnas. Arbetsplatsbesök ochstudiebesök på gymnasieskolans studievägar bör kunna samordnas, varvid elevernai gymnasieskolan skulle kunna vara handledare. Enarbetsplats som eleverna vistas på är skolan. Varje skola är ettsamhälle i sig. Inom varje skola finns ett mångskiftande arbetsliv som i störreomfattning än vad som sker bör användas för elevernas arbetslivsorientering.Dessutom är återkopplingen till elevernas 2 1981182. 1981/82:15 18 egetarbete i skolan given när det gäller arbetsuppgifter, arbetstider, ordningsfrågorm. Denarbetslivsorientering, som äger rum på högstadiet, skall ge eleverna enfördjupad inblick i olika verksamhetsområden och former av arbetslivet.Eleverna skall enligt Mål och riktlinjer för under minst veckolångaperioder skaffa sig erfarenheter från var och en av följande tre arbetslivssektorer: Handel,kommunikation, service, jord- och skogsbruk Kontoroch förvaltning, vård, kultur och undervisning. Detär enligt min mening angeläget, mot bakgrund av vad jag har anfört,att understryka vikten av att skolan verkar för att eleverna kombinerar valeninom de tre sektorerna på ett sådant sätt att pojkar får inblick i kvinnodomineradeyrken och flickor i mansdominerade. Praonkan i årskurs sju på högstadiet även förläggas till skolan som arbetsplats, s.k.intern prao. En sådan verksamhet bör givetvis anordnas fortlöpande . Jag vill i detta sammanhang erinra om propositionen (prop.1980/81:20) om besparingar i statsverksamheten m.m. i vilken utveckladessynpunkter på elevernas möjligheter att själva ansvara för verksamheter iskolan (bil. 8 s. 5). av den interna praon i årskurs sju kan exempelvis bestå i att elevernahjälper till att administrera skolans prao-verksamhet. Eleverna kan,tillsammans med lärarna, aktivt delta i exempelvis kartläggning av kommunensarbetsliv och näringsstruktur och själva utföra mycket av förberedelsearbetetför den externa praon. I dessa förberedelser bör även de kunskaper ocherfarenheter kunna tas till vara som föräldrarna besitter om det lokalaarbetslivet. Praon bör tillföra skolan en ackumulerad kunskap om det lokalaarbetslivet. Detta kan ske i form av att eleverna skriver rapporterfrån prao-platserna, som påföljande års elever har tillgång till. Jag erinrarockså om vad jag tidigare föreslog med avseende på arbetsplatser där man harnytta av invandrarspråk. Äldreelever kan fungera som handledare vid studiebesök i arbetslivet och på den egnaskolan samt medverka vid organisationen av de olika formerna av prao. I dettasammanhang bör elever som gjort ett ur könsrollssynpunkt otraditionellt valliksom även elever med annat hemspråk än svenska betraktas som en resurs. Iårskurserna åtta och nio bör praon oftast ske i form av arbete utanför skolan ilängre sammanhållna perioder. Jag erinrar här om vad jag har sagt omvikten av att eleverna engageras i verksamheten på arbetsplatsen. Därav följeratt eleverna under prao-veckorna på högstadiet bör följa arbetstiderna på denaktuella arbetsplatsen och vara med om att utföra olika arbetsuppgifter. De börvidare lära sig inse de krav som måste ställas på kunskaper, ordning,samarbete, rättigheter och skyldigheter, för att man skall uppnå ett gottarbetsresultat. Praon på högstadiet får inte för- 1981/82:15 19 till studiebesök som enbart syftar till att ge eninblick i en miljö, där eleverna som åskådare erbjuds en konkretverklighetsbild utan att på ett meningsfullt sätt få delta i längrearbetsuppgifter. Den praktiska arbetslivsorienteringens utformning På varje skola bör man med utgångspunkt frånproblemställningar som formulerats utifrån lärarnas, elevernas och arbetslivsrépresentanternaserfarenheter och uttryckta önskemål utforma handlingsprogram för praon. Dettabör redovisas i den lokala arbetsplanen. Ansvaret för verksamheten och för att integrationen av praoni undervisningen genomförs bör ligga på skolledningen med hjälp avklassföreståndaren och övrig personal. Syo-funktionären skall kunna fungera som resurs ochinspiratör och delta i planering och genomförande av undervisningen kringskola-arbetsliv. Alla ämnen skall ingå i denna verksamhet. De kan utanundantag delta mer eller mindre direkt, mer eller mindre omfattande. Ävenföräldrarna bör kunna utgöra en resurs. Genom en ämnesövergripande planering inom ramen för denlokala arbetsplanen och med utgångspunkt i de olika ämnenas förutsättningar kanpraon utnyttjas och belysas på olika sätt. Det finns också mycket kunskap atthämta från en och samma arbetsplats, kunskap som inte kan inhämtas vid ett endastudiebesök eller av praktisk arbetslivsorientering.Äldre elever är därvid en resurs som bör kunna användas pä många sätt. Det ärhärvidlag viktigt, enligt min mening, att även alla lärare känner det lokalaarbetslivet. Enligt vad jag har erfarit har man i flera kommuner somdeltar i försöksverksamheten med förändrad praktisk arbetslivsorienteringkunnat organisera denna så att lärarna fått möjlighet att delta aktivt. Dettahar skett i form av exempelvis besök på de arbetsplatser där eleverna vistaseller studiedagar som anordnats tillsammans med arbetslivsrepresentanter ellermed skolans syo-personal. Syftet har varit att lärarna skulle få en fördjupadkunskap om skola - arbetslivsfrågor och frågor som sammanhänger med elevernas syo.Planeringen har skett inom arbetsenhetskonferensens ram. Det är enligt min mening viktigt att lärarna betraktar praonsom en del av undervisningen. Den resurs som frigörs genom att hela klasseneller delar av klassen är frånvarande från klassrumsundervisningen bör avläraren utnyttjas sä att integrationen i undervisningen av elevernaserfarenheter från praon främjas. 1981/82:15 20 SO.sberäkning av kostnader för praktisk arbetslivsorientering i Genombeslut gav regeringen vissa uppdrag till SÖ med anledning avriksdagens beslut om läroplan (Lgr 80). Beträffande samverkanmellan skola och arbetsliv skulle SÖ i samråd med AMS utreda det samladebehovet av praktikplatser för olika utbildningar och möjligheterna atttillgodose detta behov samt klarlägga det ökade personalbehovet inom skolanoch hos arbetsmarknadsmyndigheterna jämte konsekvenserna för planeringsrådensverksamhet vid en utbyggnad av arbetslivsorienteringen.