prop · G50381 · 1981-12-31 00:00:00 — Nägonutbildning med den här avsedda inriktningen finns inte . Den motorcykelförarutbildningsom bedrivs , om man bortser från den grundläggande undervisningen itrafikskola för förarbehörighet, är den som anordnas av de frivilligamotorcykelorganisationerna. Det rör sig om olika former från ren körträningtill specialutbildning för tävlingsverksamhet. Med gällande utgångsläge ser jag vissa svårigheter förtrafikskolorna att ensamma snabbt få i gång en rikstäckandeundervisningsverksamhet för tung motorcykel. Det är ocksä naturligt attutnyttja den erfarenhet och det intresse som finns hos frivilligorganisationerna.Ett lämpligt sätt att tillgodogöra sig detta på är att låtamotorcykelorganisationerna själva anordna utbildning i körning med tungmotorcykel. De större organisationerna torde med central rådgivning ochvägledning till de olika klubbarna kunna gå i land med en sådan uppgift. Påsina håll skulle ett samarbete mellan motorcykelorganisation och trafikskolakunna visa sig vara lämpligt. Med organisationerna som anordnare avutbildningen skulle denna kunna bedri- Prop.1981/82:81 37 vas t.ex. som gruppundervisning och förläggas tillveckosluten. En sådan uppläggning är ägnad att hålla kostnaderna nere för denenskilde. Åven med utbildningsinsatser frånfrivilligorganisationernas sida torde tyngdpunkten komma att ligga itrafikskolornas verksamhet. Där finns den metodiska och pedagogiskaerfarenheten förankrad. Trafikskolorna kommer därför att ha en vägledande rollnär det gäller uppbyggnaden av den nya utbildningsformen. Jag finner så stora fördelar medmotorcykelorganisationernas medverkan i utbildningen på tung motorcykel attjag förordar en utveckling enligt denna linje. Det finns dock anledning attbegränsa kretsen av utbildnings-berättigade till de rikstäckandeorganisationerna. För fullständighetens skull bör anges att utbildning påtung motorcykel också bör kunna meddelas av försvarsmakten och polisväsendet. Utan ett särskilt förarprov för behörighet på tungmotorcykel - vilket ifrågasatts från något håll - skulle examinationsrätten ankommapä utbildaren. En utveckling i denna riktning har visserligen diskuterats iolika sammanhang och flera framställningar i saken har gjorts från trafikskolornasintresseorganisationer. Jag anser att det inte är rätta tillfället att inledaen försöksverksamhet av detta slag i ett läge där man stär i begrepp att införaen ny form av utbildning. Om , som jag föreslår, kretsen av utbildare skallomfatta motorcykelorganisationer, finns det särskild anledning att motverkaden eventuella ojämnhet i utbildningen som kan uppstå. Genom ett väl upplagt förarprovkan brister i utbildning och körvana avslöjas. Jag förordar mot denna bakgrundatt det föreskrivs att den som vill få behörighet för tung motorcykel skallavlägga förarprov. För den som redan har behörighet för lätt motorcykel tordenågot teoriprov inte vara behövligt. Den som är och inte har körkort förlätt motorcykel utan avser att gå direkt på behörighet för tung motorcykel, börenligt min mening starta med den obligatoriska grundutbildningen i trafikskola. Jag finner inte någon anledning att motsätta migutredningens förslag att övningskörning för tung motorcykel skall få påbörjasnär aspiranten har uppnått en ålder och 9 månader. Jag har med stigande oro följt den senaste tidens olycksutvecklingnär det gäller de största motorcyklarna. I en icke ringa utsträckning rör detsig om 18- och 19-åringar som råkar illa ut. Det råder ett samband mellan olycksfrekvensoch motorcykelns storlek. Ju störte motorcykel desto högre olycksfrekvens. Somjag tidigare nämnt finner jag dock inte anledning att förbjuda de störstamotorcyklarna. Eftersom det kan ifrågasättas om den som vid 18 ärs ålder tarkörkort för tung motorcykel är mogen att ta steget direkt till de största ochtyngsta motorcyklarna, vill jag däremot förorda en begränsning av behörighetenför dem som vid 18 ärs ålder tar körkort för tung motorcykel till att gälla vadsom lämpligen kan benämnas medeltung motorcykel. För att få köra de störstamotorcyklarna krävs med detta synsätt den mognad och den ansvarskänsla som i deflesta fall följer Prop.1981/82:81 38 med ökad ålder. Gränsen 20 är anser jag vara väl anpassadför detta ändamål. Med en övre åldersgräns av detta slag inställer sig fråganom detta är tillräckligt eller om det dessutom bör krävas särskild utbildningoch eventuellt ett godkänt prov för att få köra de största motorcyklarna. Ensärskild utbildning för detta ändamål skulle kunna artangeras med hjälp avtrafikskolor och motorcykelorganisationer. Likaså skulle ett lämpligt avpassatprov kunna artangeras, antingen detta sker officiellt inför förarprövare ellerkompetensen dokumenteras genom intyg av den som skött utbildningen. Jag äremellertid angelägen att inte medverka till att regleringen blir mer krångligän nödvändigt. Med ett ökande engagemang från motorcykelorganisationerna iutbildningen torde man kunna förvänta att lämplig utbildning för körning medde tyngsta motorcyklarna arrangeras utan att några formella krav ställs upp.Enligt min mening bör man därför kunna inskränka sig fill att uppställa ensärskild åldersgräns, varvid jag som nämnts förordar . Omförslaget om en särskild åldersgräns vinner gehör uppstår frågan vargränsen mellan medeltung och tung motorcykel bör ligga. Frågan har tidigarevarit föremål för övervägande utan att någon naturlig gräns har kunnat utpekas.För närvarande saknas tillräckligt underlag för att närmare precisera gränsen.Mycket talar för att den i fräga om motorns storiek bör ligga någonstans kring500-600 cm'. Härutöver kan andra kriterier behöva tillgripas. Begreppsmässigttorde medeltung motorcykel utan olägenhet kunna inrangeras under kategorin tungmotorcykel. Jag avser att föreslå regeringen att låta trafiksäkerhetsverketefter samråd med övriga intressenter lämna förslag i frågan. Till den formella hanteringen av dessa frågor avser jagatt återkomma med förslag till regeringen, om de här förordade principernagodtas av . När det gäller de krav som bör ställas på förare av tungmotorcykel avser jag att föreslå regeringen att trafiksäkerhets verket efterhörande av trafikskolorna och de berörda frivilligorganisationerna får angedessa. Med utgångspunkt häri bör en utbildningsplan tas fram och utbildningenorganiseras på lämpligt sätt. Jag har tidigare använt uttrycket godkänd motorcykeltrafiklärare.Till detta begrepp återkommer jag i samband med behandlingen av trafiklärar-naskompetens. 6 Körkort i tung traFik 6.1 Utredaren av differentierade körkort antog är 1971 nu gällande körkortssystem med s.k. differentierade körkort. Systemet innebär i princip att varje behörighetknyts till Prop.1981/82:81 39 någon av bokstäverna AE. Detta innebär en anpassning till1968 ärs vägtrafikkonvention. 1971 ärs körkortsreform skulle genomföras i tre etapper.Den första etappen genomfördes . Den innebär att det krävs högrebehörighet än B för att köra buss (DE) eller fordonskombination i vilken tungtsläpfordon' eller flera lätta släpfordon' ingår (CE). Utbildningen för de nya behörigheternasker inom gymnasieskolan och arbetsmarknadsutbildningen. I viss utsträckningsker utbildning också inom försvarsmakten och vid företag och trafikskolor.Nästa etapp i genomförandet av körkortsreformen medför enligt gällandemålsättning att det för att fä köra singellastbil med totalvikt över sju tonskall krävas körkort med behörighet C och E, dvs. samma krav som för närvarandegäller för rätt att köra tung lastbil med tung släpvagn. Sista etappen ikörkortsreformens genomförande innebär att samma krav, CE-behörighet, skallgälla vid förande av tung lastbil" utan tungt släpfordon, i det följandekallad singellastbil. Det är alltså endast den första etappen som är genomförd.Detta innebär att det är tillräckligt med B-behörighet för altköra singellastbil. För den yrkesmässiga trafiken gäller dock redan högrekrav. Trafikkorten gäller under övergångsskedet. Några nyatrafikkort utfärdas emellertid inte. I stället utfärdas körkort med behörigheternaCE eller DE eller körkort med taxibehörighet. För att få köra singellastbil iyrkesmässig trafik krävs alltså utöver B-behörighet trafikkort. taxibehörigheteller C- eller D-behörighet. Den tidsplan som antog var att etapp tvåskulle inledas och etapp tre . Denambitiösa satsningen pä hög utbildning, särskilt för behörigheterna C, D och E,har emellertid medfört kraftiga påfrestningar på tillgängligautbildningsresurser. Ett fullföljande av alla tre etapperna i reformen skulleinnebära att samhällets årliga utbildningskostnader skulle öka med 155 milj.kr. om tillskottet av utbildning skulle ske inom arbetsmarknadsutbildningen ochgymnasieskolan. En särskild utredare (1978:06) tillkallades därför för att, bl.a.,klarlägga hur tillgängliga utbildningsresurser bäst skulle kunna utnyttjas ochhur körkortsreformen lämpligast skulle kunna fullföljas. Utredarens förslagredovisades i betänkandet (Ds K 1980:2) Körkort i tung trafik. I utredningsförslaget framhålls att det är önskvärt atthöja kompetensen hos singellastbilförare men att det inte är befogat att krävasamma kompetens hos dessa som hos förare av tunga fordonskombinationer.Utredaren föreslär därför att en särskild behörighet för singellastbilsförare ()införs. Utbildningen till C-hehörighet kan göras betydligt kortare ' lätt släpfordon = släpfordon med totalvikt av högst eller släpfordon med tolalvikl över under förutsättning all den ejöverstiger dragfordonets Ijänste- vikt och att dragfordonets och släpfordonets sammanlagda tolalviklej överstiger 3,5 tungt släpfordon = annat släpfordon än lätt släpfordon 'tung lastbil = lastbil med totalvikt över 1981/82:81 40 och mer behörighetsinrifctad än den yrkesinriktadeutbildningen till CE-behörighet. Utbildningen till C-behörighet kan lämpligen ges itrafikskolor eller privat. Utredarens förslag innebär en modifiering avkörkortsreformen. Härigenom och med vissa förändringar i organisationen kommunernas merkostnad bli högst 30 milj. kr. Dennamerkostnad avser en utbyggnad av kapaciteten inom gymnasieskolan (ytteriigareca 2000 förare) för att täcka det fortsatta behovet av utbildning till CE-behörighet.Huvuddelen av utbildningen till CE-behörighet bör nämligen enligt utredarenligga inom gymnasieskolan. Arbetsmarknadsutbildningen skall variera medarbetsmarknadsläget. Därför bör utbyggnaden av utbildningskapaciteten ske inomgymnasieskolan. Hur utredaren tänkt sig fördelningen av lastbilsförarutbildningenpä olika utbildningsvägar framgår av följande uppställning. Reformen kan enligt utredaren genomföras också utan dettillskott på 30 milj. kr/år som beräknats. Delta förutsätter emellertid att deca 2000 förare som skulle beredas utbildning till CE-behörighet inomgymnasieskolan även fortsättningsvis utbildas i trafikskolorna. Utredaren föreslår också vissa smärre organisatoriskaförändringar för att höja effektiviteten, såsom att utbildningen för buss- ochlastbilsförare i arbetsmarknadsutbildningen och gymnasieskolan skiljs åt. pågår en försöksverksamhet med entransportteknisk gren pä den fordonstekniska linjen i gymnasieskolan. Sådanutbildning är anordnad på 26 platser i landet. I undervisningen ingårutbildning pä tung lastbil. Utredaren anser att det är önskvärt att de som gåttigenom den transporttekniska grenen på fordonsteknisk linje direkt efteravslutad utbildning kan få CE-behörighet. De flesta elever som gått igenomutbildningen har dock inte åldern inne för CE-behörigheten (). Eleven kanfå vänta efter avslutad utbildning innan det är möjligt att ta anställningsom förare av tung lastbil. beräknas 300-400 elever avsluta dennautbildning. Utredaren anser det inte vara lämpligt att i körkortslagstiftningengöra särskilda undantag för denna speciella grupp 1981/82:81 41 utan förordar att frågan löses dispensvägen. Elever börkunna få rätt att under fjärde terminen med en instruktör övningsköra tunglastbil med släp på allmän väg. Elever som fyllt och harpersonbilskörkort (B) bör kunna få BCE-körkort då utbildningen är avslutad. Detinnebär att vissa elever direkt efter utbildningen får behörighet att köra tunglastbil med släp medan de som dä inte fyllt 18 är fär vänta ytterligare någontid. Det övervägande antalet remissinstanser är positiva tillförslagets genomförande. De som mer direkt berörs av förslaget har emellertidpä skilda grunder visat en tveksam inställning. och Näringslivetstrafikdelegation vill att den nuvarande ordningen skall fortfara, dvs. att detskall vara tillräckligt med B-behörighet för att få köra singellastbil i ickeyrkesmässig trafik. Det är särskilt säsongvariationerna och behovet av attkunna fullgöra transporter med semestervikarier som skapar problem om krav på C-behörighetinförs. stöder införandet av en särskild C-behörighetmen framhåller att de svårigheter som härigenom uppstår för dagligvarudistributionenmåste få en särskild lösning. , ochLO () menar att den av beslutadekörkortsreformen med krav på CE-behörighet för alla förare av tung lastbil ochlastbilskombinationer i princip bör genomföras. kan tänkasig de avvikelserna från det ursprungliga beslutet att i andra etappen kravetpä CE-behörighet skall omfatta treaxliga singellastbilar i stället för singellastbilarmed totalvikt över och att tredje etappen omprövas. Transportarbetareförbundetbetonar behovet av yrkesutbildning för dem som arbetar som förare iyrkesmässig trafik. grundar sin inställning pä attutredningens förslag medför kontrollsvårigheter, att det kommer att uppstå riskför en otillfredsställande arbetsmarknadssituation för de förare som har enbartC-behörighet och att en så viktig utbildning som till lastbilsförare bör ske isamhällets regi. har yttrat sig gemensamt medBiltrafikens arbetsgivareförbund. 1 yttrandet slår man vakt omyrkesutbildningen inom den nuvarande utbildningen till CE-behörighet.Huvudinvändningen mot förslaget om C-behörighet är att den föreslagna utbildningenär begränsad till ren behörighet utan yrkesinriktning. Dock anses att dennautbildning får ses som en föga attraktiv men realistisk lösning tills vidare. Förslaget om dispens för dem som inte fyllt att körafordon som kräver CE-behörighet avstyrks av Motorförarnas helnykterhetsförbundoch . 1981/82:81 42 En av de grundläggande tankarna bakom 1971 ärskörkortsreform var att en allmän höjning av kvaliteten pä förarutbildningenskulle ske i anslutning till införandet av det differentieradekörkortssystemet. När det gällde den tyngre trafiken framhölls det att godamöjligheter till rationell utbildning under ledning av härför skolad personalborde stå de blivande lastbils- och bussförarna till buds. Sådan utbildninganordnas av det allmänna inom arbetsmarknadsutbildningen och gymnasieskolan medkursplaner som inte bara tar sikte på förarbehörigheten utan också äryrkesinriktade. Detta innebär att ett förhållandevis stort utrymme ägnasundervisning som är inriktad på yrkesfärdighet såsom lasthantering, kundserviceoch lämpligt utnyttjande av fordonet. Utbildning av förare av tunga fordonbedrivs också av trafikskolorna och i viss mindre utsträckning privat. Härkoncentreras undervisningen mera på att ge eleven de kunskaper och färdighetersom behövs för själva körningen. Även inom försvaret ges utbildning i att köratunga fordon. Det slutmål som ställde upp med 1971 ärs reform- att det skall krävas CE-behörighet för att fä köra singellastbil - skulleställa stora krav på utbildningskapaciteten. Om det ökade utbildningsbehovettillgodoses inom arbetsmarknadsutbildningen och gymnasieskolan, skulle samhälletsårliga utbildningskostnader enligt utredningsmannens beräkningar öka med 155milj. En omständighet som blivit klarlagd genom utredningen äratt den ambitiösa satsning som riksdagsbeslutet innebär skulle medföra enutbildning som i stor utsträckning gär utöver behovet. Många av dem somyrkesmässigt kör lastbil kommer aldrig att ha behov av att köra med tungsläpvagn tillkopplad. Detta förhållande i förening med de drygautbildningskostnaderna gör att jag finner en omprövning av riksdagsbeslutetbehövlig. Frågan är då i vilken utsträckning den behörighetsinriktadeutbildningen skall kombineras med yrkesinriktad utbildning. I det av utredarenframlagda förslaget om en särskild C-behörighet har det förutsatts att utbildningentill denna behörighet skall ske genom trafikskolornas försorg i den män deninte sker privat. I detta ligger att det är fräga om en behörighets-inriktadutbildning. Om man anlägger trafiksäkerhetsmässiga aspekter på frågan är det engod behörighetsutbildning som är väsentlig. Det ekonomiska läget gör attkostnadsfrågan är av stor betydelse. Jag anser att utredarens förslag är enlösning som gör det möjligt att i ett pressat ekonomiskt läge fullföljakörkortsreformens linje att höja kvalitetsnivån på fordonsförarna. Jagförordar därför att behörigheten C införs som självständig behörighet. Det har ifrågasatts om en C-behörighet skall gällasamtliga singellastbilar. En uppdelning mellan tvåaxliga och treaxliga fordonhar föreslagits som lämplig. Uppdelningen motiveras av att det är betydligt svårareatt 1981/82:81 43 manövrera en treaxlig bil än en tvåaxlig. Dedistributionsfordon som är den grupp som främst motiverar en särskild C-behörighetär tvåaxliga. Man skall inte överdriva skillnaderna i körteknik mellan tvåaxligaoch treaxliga fordon. Det är mellan singelfordon och tunga fordonskombinationersom den väsentliga skiljegränsen gär. En annan omständighet som påverkarbedömningen är anpassningen till de internationella bestämmelserna. I 1968 årsvägtrafikkonvention finns inte någon uppdelning av tunga lastbilar. BokstavenC avser lastbil med totalvikt över , dvs. Jag förordardärför att behörigheten C skall ge rätt att föra tung lastbil utan tungtsläpfordon, här kallad singellastbil. När detgäller utbildningsfrågorna har jag samrått med chefen för arbetsmarknadsdepartementetoch statsrådet . Det är angeläget att i möjligaste utsträckning ge deungdomar som vill skaffa sig yrkesutbildning en möjlighet att göra detta inomdet allmänna skolväsendets ram. De av utredaren anvisade organisatoriskaåtgärderna, bl.a. separering av utbildningen för CE-behörighet ochD-behörighet, bör beaktas. Några ytteriigare medel för en utbyggnad kan intepåräknas. Utredarenhar angett det ytterligare ärliga kapacitetsbehovet för utbildning inomgymnasieskolan av förare med CE-behörighet till utbildning av ca 2000 föraremen förklarat att denna utbyggnad inte är något oeftergivligt krav förreformens genomförande. I själva verket är det inte fräga om något årligtnytillskott av förare i förhällande till vad som utbildas . De ca 2000förarna som avses utbildas av trafikskolorna. Avsikten medutredarens förslag att skapa utrymme för utbildning av dessa inomgymnasieskolan är att de skall ges den breda och yrkesinriktade utbildning somdär förekommer och att inom trafikskolorna bereda plats för den anhopning avelever som har behov av utbildning för C-behörighet. Jag utgår ifrån att detfinns en sådan flexibilitet inom trafikskolorna att det går att möta behovet avutbildning till C-behörighet som utbildningen till CE-behörighettillgodoses i samma utsträckning som . Vid remissbehandlingen har tagits upp de svårigheter som dagligvarudistributionenställs inför, om det ställs krav på C-behörighet för att köradistributionsfordonen. Jag är medveten om att ett sådant krav minskarmöjligheterna att i samma utsträckning som rekrytera semestervikarierbland studerande. Det har emellertid visat sig att med dagens begränsade kravpå endast B-behörighet semestervikarierna i stor utsträckning får internutbildning att köra distributionsfordon innan de släpps på egen hand. Härigenomhar man redan kommit ett steg på väg mot den kompetens som C-behörighetenomfattar. Jag anser det vara angeläget att upprätthålla krav pä C-behörighetjust för dessa vikarierande förare som ofta saknar längre erfarenhet avbilkörning. Genom kravet på C-behörighet vinner man den fördelen att detsäkerställs att de får den behövliga utbildningen. Prop.1981/82:81 44 Utredaren har utgått ifrån att utbildningen för C-behörighetskall ske i trafikskola och privat. Till detta vill jag endast säga att det ärväsentligt att som provfordon använda en tung lastbil med en totalvikt och meden utrustning som är representativ för vad som finns inom klassen. Härigenomblir det nödvändigt att även låta utbildningen ske pä ett fordon av detta slag,dvs. ett fordon utrustat med servoassisterade system, tryck-luftsbromsar etc. Utredarenhar tagit upp frågorna i vilken utsträckning övningskörning skall tillåtas medtunga fordon under utbildningen på den transportlekniska grenen på fordonsteknisklinje i gymnasieskolan och vilken behörighet eleven skall ges efter avslutadutbildning. De flesta eleverna är när de går ut gymnasieskolan. Först vid19 års ålder har de formellt möjlighet att få C-behörighet. Utredaren vill atteleverna skall kunna få dispens för att i slutet av utbildningen kunnaövningsköra pä väg med tunga fordonskombinationer. Likaså föreslår utredarenatt elever som avslutat utbildningen och har B-körkort skall få dispens föråldersgränsen så att för dem utfärdas körkort med behörigheterna B, C ochE. Detta förslag har väckt en del kritik i vilken framhållits betydelsen av körerfarenhetoch mognad för att köra de tyngsta kombinationerna. Jag har förståelse fördessa synpunkter. kan man inte bortse från att eleverna som lämnarden transporttekniska grenen har en förmåga att köra tung lastbil som av formella skäl inte kan utnyttjas fullt ut. Att gå så långt som attge 18-åringar behörighet att köra de tyngsta kombinationerna anser jag mig intevilja medverka till. Däremot finner jag en möjlighet att utnyttja elevernaskompetens genom att de ges tillfälle att köra singellastbil. Åven mot detta kananföras argument om kravet pä mognad och körvana för så tunga fordon. Jagfäster emellertid avseende vid att eleverna under den tvååriga utbildningenfått en stor vana vid att handskas med tunga fordon, även andra än lastbil.Lärarna får under utbildningen en god kännedom om eleverna och bör därför kunnage vägledande omdöme som. grund för ett dispensförfarande. Därmed är också sagtatt jag anser att behörighetsfrågan bör lösas med individuella dispenser. Jagföreslår alltså att eleverna på transporttekniska grenen av fordonstekniskalinjen ges möjlighet att under sista skedet av utbildningen med lärare vidsidan övningsköra i singellastbil på väg och att elev som fått entillfredsställande utbildning på sådana fordon ocksä kan ges behörigheten C,när han avlagt godkänt prov för B-körkort. Utredaren har föreslagit att de som har behörighet attköra buss (DE) också skall få köra singellastbil, eftersom körtekniken ärlikartad. Jag delar utredarens uppfattning pä denna punkt. Det finns ytterligare frågor av formell art som införandetav en särskild C-behörighet för med sig. Jag avser att återkomma tillregeringen och mera i detalj redovisa dessa konsekvenser, när riksdagensställningstaganden är klara. 1981/82:81 45 Jag vill slutligen beröra hurövergängsproblematiken kanhanteras. Utredaren har föreslagit att de förare som kör singellastbilmed enbart B-behörighet (med eller utan taxibehörighet eller trafikkort) utanprov skall kunna få ett körkort med även C-behörighet om vederbörande i sambandmed körkortsansökan företer ett intyg om tolv månaders körvana medsingellastbil. Åven om jag är medveten om att det kan innebära bl.a.administrativa komplikationer med ett intygsförfarande, stöder jag tanken påett sådant arrangemang. De närmare detaljerna avser jag att senare redovisa förregeringen. 1967: 55 föreslog dåvarande departementschefen attutbildningen av trafikskolornas personal, som bedrivits i huvudsak i privatregi, skulle ske genom det allmännas försorg. Tanken på en av trafikpersonal avvisades.Departementschefen angav att den grundläggande utbildningen av trafikskolornaspersonal inte företedde några principiella skillnader i förhållande till denyrkesutbildning som skedde inom det allmänna skolväsendets ram. I linje härmed anordnas den nuvarande irafiklärarutbildningeni gymnasieskola.