prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Med föreslagen utformning understryks ytterligarekaraktären av bidrag - som sträcker sig . Det vore därför enligtnämnden naturligt att välja en term som bättre harmoniserar med syftet medslödel l.ex. menaratt det föreslagna redovisningssättel bör kunna godtas under föratsättning attdet i förvaltningsberättelsen klart anges hur redovisningen skett samt att deti bokföringslagen klart regleras att redovisningssättet är tillåtet. Fleraremissinstanser påpekar att de skattemässiga konsekvenserna bör utredas innanändringar införs. SIND och anser att detnuvarande systemet skall behållas och utvärderas innan ändringar genomförs. Denuppmjukning av regleraa för investeringar som ej leder lill sysselsättningsökningsom föreslås i rapporten mottas posifivt av bl.a. samtliga länsstyrelser ochutvecklingsfonder som yttrat sig i frågan. Som motiv för sitt positivaställningstagande anger utvecklingsfonden i : "De senasteårens tekniska landvinningar i kombinafion med aUl högre kostnader förarbetskraften har i den hårdnande konkurrensen, inle minst firån utlandet, letttiU att ökad mekanisering för allt fler förelag blivit enda möjligheten attöverleva. Kravet på att förena slödgivning med krav på ny ökad sysselsättningkan därför inte längre anses ha samma berättigande som fört".Utvecklingsfonden i menar att det inte är realistiskt att räknamed att lokaliseringsstödet skaU fylla någon strategisk funktion förstödområdenas fortsatta industriella utveckling med ett bibehållet striktsysselsättningskrav. Enligt fondens mening "bör det grundläggande kravetpå ökad sysselsättning slopas och subventionens starka koppling tiUsysselsättningen ersättas med en bedömning av regional- och näringspolitisktintresse av aktueUa projekt liksom dess marknadsmässiga Prop.1981/82:113 Bilagedel 358 ochteknologiska föratsättningar". Utvecklingsfonden i m. fl.anser även att beslut i dylika ärenden bör fattas på regional nivå. AMSStäUer sig däremot tveksam fill förslaget och anför i sitt yttrande att:"Styrelsen är naturligtvis medveten om att det har blivitett växande antal stödärenden, som väsentligen gäller ersättnings-ochrationaliseringsinvesteringar, och att företagen i fråga har svårigheter attgenomföra dessa investeringar på normala vUlkor. Med hänsyn tiU det generelltgäUande kravet på lönsamhet för stödda investeringar finner styrelsen det docktveksamt om en reeU uppmjukning bör ske av de bestämmelser som f.n. reglerardenna situafion. Att ge avskrivningslån i förevarande fall innebär ett markantavsteg från gängse regler för tillämpningen av sådana lån". SAF ochSveriges industriförbund liksom anser inte heller altdel finns någon anledning att öka möjligheterna att ge regionalpoUtiskt slödgenom uppmjukning av sysselsättningskravet. Förslagetatt förlänga den maximala ålerbelalningstiden för lokaliseringslån i sambandmed byggnadsinvesteringar till saml att ej längre annat än iundantagsfall bevilja ränteanstånd på lokaliseringslån stöds av övervägandedelen av remissinstanserna. AMS framhåller emellertid: "Förlängningenskulle dock enligt styrelsens uppfattning inte underlätta den föreslagnasamordningen med bankernas kreditgivning då låneliden för lokaliseringslånendärmed skulle framstå som förmånligare. Kreditinstituten beviljar sällankrediter med längre löptid än ". SAF och industriförbundanser att det i och för sig är angelägel att amorteringstiden kopplas liUobjektets ekonomiska livslängd, men att det också är angelägel alt inteskillnaderna mellan stödvillkor och kommersiella bank-villkor blir aUlförstora. ser inga skäl all öka den längsta lånetiden från20 till . Fleraav remissinstanserna bl. a. i och Skellefteåkommun framhåller i detta sammanhang all del vore önskvärt om räntebefrielsekunde återinföras på lokaliseringslånen. Delademeningar råder om angelägenheten och möjligheten alt temporärt variera räntanpå nya lokaliseringslån. Ett flertal remissinstanser finner förslagetintressant och några föreslår alt systemel prövas . AMSanser dock att sådana åtgärder skulle få en mycket begränsad effekt och skullei hög grad komplicera administrationen. i länframhåller att "en begränsning fiU de sämst stäUda stödområdena ochindustrins byggnads- och maskininvesleringar innebär att stimulanseffekten blirobetydlig med tanke på att lånedelen normalt är liten". SAF och avstyrker förslaget. Beträffandeden ändrade praxis vid uttagande av realsäkerheter som föreslås framhåller AMSatt: "Redan nu uttas pantbrev och företagsinteckningar i normalfallet fördet sammanlagda beloppet av avskrivningslån och lokaliseringslån samtkapitaliserat ränteanstånd. Fördelningen mellan pantbrev ochföretagsinteckningar prövas också från fall till faU". 1981/82:113 Bilagedel 359 Närdet gäller borgen i samband med lokaliseringsstöd är aUaremissinstanser inklusive de kommuner som yttrat sig i frågan eniga om attborgen ej skall ställas i andra fall än då kommunen är huvudman. AMS m.fl. remissinstanserstöder arbetsgrappens förslag tiU riktlinjer för uttagande av personlig borgeni samband med lokaliseringsstöd. kommun anser dock att det vorebättre med en radikal reducering av borgensåtagandet kombinerat med enovillkorlig infrielseplikl. Mol centrala anvisningar vänder sig någrautvecklingsfonder som menar all den som tar ansvaret för förlusttäckningen börha frihet vad gäller uttagande av säkerheter. Förturistverksamhet föreslås en geografisk begränsning av regionalpolitiskt stödtill främst nuvarande stödområde 5 och 6 samt lill stödområde 3 och 4 endast ide fall då dessa inte innebär aUvarlig konkurrens mot anläggningar iQällområdena. Mot denna begränsning vänder sig i stort sett länsstyrelserna ochutvecklingsfonderna i de län som berörs negativt av förslaget. a. länsstyrelserna i och i länanser att nuvarande stödområdesbegränsningar bör bibehållas.Rekreationsberedningen menar att del "finns även inom de primärarekreationsområdena i stödområde 3 och 4 orter med goda föratsättningar attutveckla turistanläggningar med lönsahel som behovet av insatser ärstort från rekreafionspolitiska synpunkter. Beredningen anser därför attstarka skäl lalar för att lokaliseringsstöd bör utgå till turistnäringen äveninom de primära rekreationsområdena i stödområde 3 och 4". AMS däremotdelar arbetsgruppens uppfattning att insatserna på turistområdet börförbehållas särskilt utsatta områden. AMS förordar därför en begränsning tiUenbart stödområde 5 och 6. Förslaget alt utöka den stödberätligadeverksamheten tiU turislser-viceakliviteler samt kurs- och konferensverksamhetstöds av de flesta remissinstanser. Turistråd skriver i sitt yttrande:"Den grundsyn arbetsgrappen haft vid granskningen av del regionalpoUliskastödet stämmer helt med våra uppfattningar. Genom att utöka de slödberälligadeverksamheterna lill bl.a. aktivitets- och serviceanläggningar förbättrasmöjligheten att utveckla den totala lurismprodukten". AMS är tveksam lillförslaget alt man som stödberättigad verksamhet skall kunna räkna även vissaserviceaktivileter utanför de egentliga turislanläggningarna såsom serveringar,nöjeslokaler m. m. AMS anför vidare att: "Del nämnda slaget av aktiviteterkommer förmodligen, om de befinns lönsamma, till stånd även utan stöd. Dessutombör beaktas, all de kan innebära en konkurrens och försvagning av lönsamhetenför de anläggningar som bär upp turismen i resp. område. Styrelsen kan däremotsom stödberätligade lillslyrka aktiviteter som medverkar fill all förlängaturistsäsongen och därmed förbättra Prop.1981/82:113 Bilagedel 360 möjligheternaför mer stabU sysselsättning. Här åsyftas då konferens- och kursverksamhet,friskvård och liknande". Rekreationsberedningen anser emellertid i dettasammanhang att marknaden för kurs- och konferensanläggningar först börstuderas så att inte en stor överkapacitet etableras. Fleraremissinstanser pekar på den dåliga lönsamheten och behovet av ökat stöd förturistnäringen. i menar att turistprojekt mednuvarande regler säUan kan få sådan finansiering att de blir lönsamma, eftersomantalet arbetstillfäUen blir relativt litet, jämfört med en lika storinvestering i annan bransch. Styrelsen anser därför att "knytningen avstödets storlek fill sysselsättningen måste bort, om stödet ska ha någonbetydelse för utvecklingen av turistnäringen". Löframhåller att förändringar av lokaliseringsstödet fill turistnäringen börgöras i samband med ett övergripande utredningsarbete om turist- ochrekreations verksamheten i landet. Arbetsgrappenföreslår att regionalpolifiskt stöd för fastbränsleframställning bör kunnalämnas i mer permanenta former i stödområde 5 och 6 som ett komplement tillstöd från oljeersättningsfonden. Förslaget stöds av flertalet länsstyrelser ochutvecklingsfonder som yttrat sig i frågan. Bl.a. i länanser att stödet bör kunna lämnas i alla stödområden. AMS pekar på att det ärav stor vikt att fasta regler lämnas för samordningen medoljeersättningsfondens verksamhet. Styrelsen anser vidare att "en.naturlig ordning synes vara att fonden bedömer vae projekts föratsättningarför långsikfig lönsamhet och att denna bedömning ingår i underiagel förbeslutet om regionalpolitiskt stöd". oljeersäftningsfondenmotsätter sig inte en kombination av oljeersättningsfondens stöd ochregionalpolitiskt stöd men viU däremot "förbehålla sig rätten att föreslutligt 'beslut avväga sitl stöd med hänsyn till den samlade statligastödinsatsen". SINDavstyrker förslaget med motiveringen: "De delar avfaslbränsle-framstäUningen som enligt förslaget skulle bli slödberättigadeulgör verksamheter som är lokaU bundna. Fastbränslet är heller intetranspörterbart över större avstånd, utom vad gäller pellets. Vidare saknasskillnader i produktionsföralsättningar att utjämna mellan stödområdena ochövriga landet. Några egentliga.lokaliseringspoliliska mofiv för att bevilja lokaUseringsstödtUl fastbränsleframstäUning finns sålunda inte." RRV anser alt det inte ärönskvärt att olika myndigheter beviljar stöd fill samma ändamål. "vill också starkt understryka alt energiproduktion baserad på träfiberråvarainle får ske på bekostnad av skogsindustrins råvaraförsörjning.Energiproduktion baserad på träfiber-råvara får endast avse skogsrester m. m.,vUka inte efterfrågas av skogsin-'.dustrin. Om denna linje ej håUs klar, slåsråvarabasen undan för svensk 1981/82:113 BUagedel 361 skogsindustri".Enligt förbundels mening bör energipolitiken lösas med andra medel änlokaliseringsstöd. LO delar Svenska Träinduslriarbetarför-bundets åsikt ochavstyrker därmed förslaget. Stödtill lokaler för uthyrning Arbetsgrappenföreslår att Stiftelsen Industricentra i första hand bör bygga ut ochkonsolidera sin verksamhet på nuvarande orter och att häratöver ett begränsatantal centra kan byggas på några andra orter av strategisk betydelse. Dettaförslag stöds av flertalet remissinstanser. LRF och RRV är dock tveksamma fiUfortsatt utbyggnad. De olika remissinstanserna föreslår utbyggnad avindustricentra i bl.a. , , , , , ,och . Vidare föreslår arbetsgrappenvissa förändringar beträffande finansieringen samt att det framtida kommunalaengagemanget, organisationsformer m. m. blir föremål för en särskildutredning. De remissinstanser somyttrat sig i denna fråga är tämligen eniga om att hyreskostnaderaa förlokalerna i industricentras anläggningar inte får höjas genom sämrefinansieringsviUkor från statens sida. Handelskammaren i länframhåller: "de låga hyrorna faller huvudargumentet för enlokalisering fiU industricenlraorteraa bort. Man får inte glömma bort att deorter där Industricentra bedriver sin verksamhet har uppenbara geografiskanackdelar och en mindre väl utvecklad industrieU miljö. Dessa nackdelar måstealltså kompenseras". Vidare anser flertaletremissinstanser alt Industricentra bör vara en statlig angelägenhet. Samtligakommuner som yttrat sig avvisar bestämt kommunalt delägande. Ange kommun l.ex.säger: "All i dagslägel diskutera en övervakning av statliga egagemang påett antal norrlandskommuner när den kommunala ekonomin är hårt ansträngd ochbeskuren av statliga beslut utgör närmast elt slag i ansiktet på begreppetregionalpolitik." kommun framför dessutom att omuthyrningsansvarel i väsentlig grad överflyttas på kommunerna "innebär delett direkt uppdrag fill företagsraggning av del slag som staten alltidsagt sig la avstånd från". Stiftelsen Industricentraanför i sitt yttrande: "Stiftelsen har bedrivit verksamhet sedan år1973. Under större delen av denna lid har verksamheten haft karaktären avförsöksverksamhet. Det har konstaterats i rapporten att resuUatet ärtiUfredsställande samt att verksamheten fått sådan stabilitet att det bör gesutrymme för ökad självständighet och ett ökat ansvar. Styrelsen anser attnuvarande organisation bör bibehåUas och finner det därför obefogat attorganisationsformerna ytterligare skall ifrågasättas och utredas." ÄvenLycksele kommun framför liknande synpunkter och framhåUer i sitt yttrande allstiftelsen och dess personal bör få arbetsro. 1981/82:113 Bilagedel 362 Dekommuner som Stiftelsen Industricentra etablerat sig i är mycket positiva fillstiftelsens verksamhet. Sålunda anför kommun: "TUl följd avindustricentrasfiflelsens engagemang i kommunen har en mer positiv anda och entro på framfiden spridit sig bland ortens företag. Värdet av detta är svårt attmäta i nya arbelslillfällen men man bör inte bortse från denna faktor när manförsöker utvärdera industricentrasfiflelsens verksamhet". Utvecklingsfondeni "vill fästa särskild vikt vid förslaget att StiftelsenIndustricentra får bygga ut sin verksamhet på ytterligare några orter. Deerfarenheter, den kompetens och del kontaktnät som Stiftelsen Industricentrabyggt upp gör sfiftelsen lill en myckel intressant samarbetspart vidkomplettering och utveckling av den induslrieUa miljön i en region". Arbetsgrappenförordar en återgång lill de ursprungliga intentionerna med kommunalaindustrilokaler, nämUgen att stöd skall beviljas främst lill mindre lokaler imindre orter saml att de presumtiva hyresförelagens möjligheter att byggasjälva noga undersöks först. Mot detta synsätt har flertalet remissinstanseringet att invända. Utvecklingsfonden i län l.ex. redovisar däremot enfrån utredningen avvikande grandsyn. Fonden anser att det snarare vore enönskvärd utveckling om förelagen i större utsträckning kunde förhyra lokaler istället för att äga dem. Fonden anför alt: "Dels har kostnaderna förindustrilokaler allmänt sett stigit , inte minst på grund avskärpta arbetsmiljökrav, dels behöver de mindre företagen framförallt sittkapUal för investeringar i ulrastning, lager, kundfordringar etc. Det tordedärför vara en av de bästa näringslivsfrämjande åtgärder samhället kunde vidtaom kommunerna i gemen, oberoende av eventuell stödområdesfiUhörighet, kunde gesmöjlighet all uppföra industrilokaler för uthyrning lill småföretag med ettlämpligt utformat, hyressänkande bidragssystem". AMSskriver i detta sammanhang: "Beträffande kommunala industrihus tararbetsgrappen upp frågan om under vUka omständigheter ell förelag som anses hamöjligheter alt bygga egna industrilokaler och därmed inte kunna accepteras somhyresgäst. Det föratsätts härvid all exempelvis börsnoterade företag och deras dotterföretagsjälva är i stånd att bygga behövliga lokaler. Då bör emeUertid , attdessa företag, som med hänsyn till sina resurser har förhållandevis storamöjUgheter att fritt välja elableringsort, knappast kan väntas varaintresserade av all bygga egna industriloker på den typ av orter som kan kommai fråga. En alltför restriktiv tillämpning av förevarande bestämmelser kommerdärför all utesluta störte företag från elableringar som annars kunde te sigintressanta just därför all färdiga lokaler ställs till förfogande". Utvecklingsfondeni anser alt kraven på ortsstorlek inte bör låsas utan attprövning bör ske från fall till fall "med beaktande av i vilken månmarknaden, utan statens och kommunens medverkan kan förväntas skapa önskvärtlokalutbud". 1981/82:113 BUagedel 363 Förslagetatt reducera avskrivningslånet lill kommunala industrilokaler mottaslika negativt av remissinstanserna som förslaget att reducera subventionernatill Sfiftelsen Industricentra. Förslaget avvisas således av så gott som allaremissinstanser. menar också att man isubvenlionsberäkningen inle har tagit hänsyn till den sysselsättning somtillkommit i de lokaler hyresgästerna lämnat. Stödföreslås också kunna lämnas till privata industrilokaler. Av de fåtalremissinstanser som yttrat sig i frågan är endasi AMS och Lö negafiva lillförslaget. AMS menar "alt det är angeläget att hela del regionalpolitiskastödet kommer de rörelsedrivande förelagen till godo". Beträffandeulbildningsslödel föreslås bl.a. viss förenkUng i handläggningen ochdelegering av beslutanderätten vilket mottas positivt av de regionala organen. anför emellertid i sitl yttrande: "arbete medläroplaner har som regel inneburit förändringar i utbildningsfider gentemot vadsom från början begärts och vilka som regel bedömts acceptabla av vederbörandelänsarbetsnämnd. Dessa förändringar har oftast inneburit kortareutbildningstider än vad som från början begärts och detta har i sin turinneburit i besparingar vad gäller utbildningsstöd. Nämndenbedömer också att de utbildningsfider som på detta sätl konstruerats ocksåblivit mer realistiska i förhållande lill del verkliga behovet". Bl.a. AMSanser all ulbildningsslödel bör täckas på annat sätl exempelvis genomoffertslöd. Styrelsen framhåller vidare alt: "All erfarenhet visaremellertid, att ärenden av denna typ inte är lämpade för en decentraliseradhandläggning. Arbetsgrappens förslag beträffande utbildningsstödet kommer, omdet genomförs, att leda tiU en schablonisering av handläggningen som knappastär förenUg med nuvarande krav på en förhållandevis restriktiv tiUämpning avstödet". SAF och har inget all invända mol attutbildningsstödet som stödform slopas eller förenklas "underförutsättning alt stödets viktiga roll som inifialslöd övertas av någon annanstödform". Sysselsättningsstödetföreslås i rapporten utgå med oförändrade belopp och i stort sett oförändradevillkor. a. i anser att erfarenheterna avsysselsältningsslödet är mycket goda specieUt vid nyetablering av företag.Länsstyrelserna i och anser dock att stödet i sinnuvarande form är administrativt tungarbetal och att ansökningsförfarandel ärkomplicerat, och förordar därför att stödet utvärderas ytterligare. 1981/82:113 Bilagedel Beträffandeförslaget all återgå lill att avranda nedåt fill liondelsårsar-betskrafter harAMS m.fl. inget att invända. Däremot framhåller AMS i sitt yttrande alt:"En klarare bestämning av kvalifikaliönsgrunderna än f. n. vid övertagandeav annan verksamhet framstår som synnerligen angelägen. Det är nämligen otUlfredsställande,att rätten fiU sysselsältningsstöd avgörs på grunder som i vatje fall försökanden framstår som skönsmässiga och svårförståeliga. Detla gäller så mycketmer som det inte säUan blir fråga om ". Arbetsgrappenföreslår all offertstödet skall främst koncentreras fill offensiva åtgärdersamt att den ursprangliga tanken med offertstödet återupplivas. SpecieUuppmärksamhet föreslås ägnas tjänste- och serviceseklora. Förslaget stöds avflertalet remissinstanser som yttrat sig i frågan. Utvecklingsfonden i Örebrolän anser att offertslödels användbarhet skulle förbättras om stödetdecentraliserades. RRV och kommun menar att avskrivningslån fillmarknadsföringsåtgärder borde prövas i stället för offertslöd. anser dock alt offertstödet helt borde slopas. Utökaddecentralisering av beslut om regionalpolitiskt stöd till näringslivet Arbetsgrappensöverväganden att ytterligare decentralisera beslut om regionalpolitiskt stödstöds i stort sett av alla länsstyrelser, utvecklingsfonder och kommuner somyttrat sig i frågan. Ange kommun menar däremot att de regionala obalansernakommer att beslå och även förvärras. Kommunen skriver vidare att: "Enbidragande orsak till en dylik utveckUng kan bli resultatet av föreslagenytterligare decentralisering på länsnivå av beslut om regionalpolitiskt stödfill näringsUvet. Del enskilda länet kan endast agera utifrån sina egnaförutsättningar ifråga om företagsamheten när central styrning begränsas. Regionalpolitikenflyttas från riks- till länsnivå. Resultatet för l.ex. Nortland och specielltdess inland säger sig självt." AMS kan inte heUer tUlslyrka att man på detsätt som grappen föreslår släpper restriktionerna för vissa branscher medöveretablering. Styrelsen anför vidare att: "Med tanke på de betydandesubventioner som kan förekomma vid nyinvesteringar måste det anses olämpligtatt de ifrågavarande besluten tas på regional nivå, utan den avvägning motnafionella branschintressen som kan göras på riksnivå". Även Lö motsättersig att de begränsningar som gäller för länsstyrelsernas möjligheter attfatta beslut elimineras. TCÖ menar all "del finns inbyggda risker för atten satsning på en decentraliserad regionalpolitik får bli ell alteraativ till enmer övergripande industripoUtik på nalioneU nivå". TCO anser vidare attstaten har ett samordningsansvar för att motverka överetablering inom en Prop.1981/82:113 Bilagedel 365 vissbransch, och att samhället måste se till att inle orättvisa och orimligakonkurtenssiluationer uppstår i samband med beslut om olika regionalpolifiskastöd. SIND befarar att det "i ett sålunda decenlraUseral system finns riskatt det subventioneras fram överkapacitet inom en bransch i landet somhelhet". SAF och framhåller i sill gemensammayttrande: "För att den relativt höga subventionsgraden inte på ettallvarligt sätt skall påverka strakturen inom olika marknadssegment, vilket juinte är syftet med stödet, krävs vid handläggningen av stödet krav på kunskapoch överblick. Ett beslut om stöd innebär alllid en avvägning mellan nationellaoch regionala intressen. Denna avvägning kan ske centralt eller regionalt, menintresseavvägningens karaktär ändras inte därmed, möjligen föratsättningarnaför att den skall bli opartisk. Beträffande nyetablering av företag säger dockAMS: "Det borde också vara möjligt att på regional nivå ta beslut ommindre omfattande nyetableringar". Förslagetatt sammanföra de olika regionalpoUliska medlen lill ett sammanhållet anslagför regionalpolitiska insatser på länsnivå tillstyrks av nästan allalänsstyrelser. i förordar däremot attnuvarande system med länsramar för avskrivningslån och lokaliseringslånbibehålls. Styrelsen anser att det för dessa stödformer är "utomordenfligtangeläget alt en betydande central pott står liU förfogande, då del irealiteten är omöjligt alt bedöma den framlida efterfrågan av stödmedel".Länsstyrelsen i anser dock: "Viktigare än formeraa förhanteringen är emellertid alt det kommande gemensamma anslaget innebär attlänsstyrelsen tillförs väsentligt störte resurser. Beträffandesysselsättningsstödet påpekar AMS att stödet utbetalas enligt givna regler ochdet kan aldrig bli fråga om någon prioritering i det sammanhanget. Liknandesynpunkter framförs av i som avstyrker altsysselsättningsstöd inkluderas i den s.k. länspotten. Delegationenför glesbygdsfrågor befarar att glesbygdsinsalserna kan bli lidande "om behovetav medel för lokaliseringsstöd beräknas utifrån den låga förbrakningen desenaste åren och konjunkturerna förbättras och därmed efterfrågan frånindustrin ökar". LRF anser alt en förutsättning för samordning av de olikastödformerna måste vara att riktlinjerna för stödels tiUämpning klartprioriterar glesbygd. SAF och ser ingen fördel i dettaförslag. I yttrandet anförs vidare: "Organisafionerna kan-inte uteslutarisken alt länsstyrelserna hamnar i svårigheter när det gäUer att prioriterameUan å ena sidan lokaliseringsstöd med verkningar först på lång sikt och åandra sidan kortsiktiga satsningar i glesbygd som ger omedelbara om äntillfälliga sysselsättningstUlfällen.'' tror inte attförslaget om att överföra medel för regionalpolitiska insatser i "samladform" tUl länsnivån kan antas leda till att regionalpoUliken blir meraeffektiv. Förbundet anser i stället att del finns risk för att det StatUgaansvaret uttunnas när medelstilldelningen inte prövas utifrån konkreta behovför olika slag av insatser och avstyrker därför förslaget.