prop · G503186 · 1981-12-31 00:00:00 — Här kan hänvisas till att JO i sitt remissyttrande översocialutredningens förslag till socialtjänstlag har framhållit attdet är nödvändigt, att socialnämnderna ges möjlighetatt utreda barn- och ungdomsvård oberoende av föräldrarnasvilja också 1 fall när vård enligt lagen raed särskildabestämmelser ora vård av unga ännu inte är aktuell (prop. 1979/80:1, Del A, s. 399 f). I denhär åsyftade situationen är det alltså fråga ora Prop.1981/82:186 127 attutreda vilka ev. hjälpåtgärder som bör sättas in. Behöver en socialnämnd samordna sina hjälpinsatser med enskildaeller andra myndigheter, torde i sociala nödsituationer erforderliga kontakter kunna tas medutomstående oberoende av föräldrarnas samtycke. Här bör ävenerinras om bestämmelserna 1 71 § SoL förmyndigheter m.fl. att "genast till socialnämnden anmäla om de1 sin verksamhet får kännedora om något som kan Innebära att socialnämnden behöveringripa till en underårigs skydd". Bestämmelserna- som alltså Innebär att ev. sekretess bryts enligt 14 kap. 1 § SekrL -torde ha särskild betydelse för uppgiftslämnandetfrån hälso- och sjukvården till , då alltsågeneralklausulen inte är tillämplig. Paragrafen tar sikte på fall då bristeri omsorgen om barnet eller något annat förhållande 1 hemmet medför fara för barnetshälsa eller utveckling. Vid riksdagsbehandlingen av paragrafen anfördesocialutskottet följande (SoU 1979/80:44 s. 113). Utskottetsförslag avser även att förtydliga att anmälningsplikten inte förutsätter attdet är.klarlagt att socialnämnden behöver ingripa. Även uppgifter 'som är svårbedömda ellerobestyrkta skall alltså anmälas, om de tyder på att ett barn kan vara i behovav stöd eller hjälp från socialnämndens sida. Det ankommer härefter på socialnämnden attundersöka vilken grund som kan finnas för uppgiften och utreda det eventuella behovet av åtgärder. Omman inom hälso- och sjukvården och misstänker attett barn far illa och anser det påkallat att andra myndigheter Informeras härom, får manalltså 1 första hand försöka inhämta erforderliga samtycken. Det är viktigtatt man verkligen gör alla ansträngningar för Prop.1981/82:186 128 attfå fram nödvändiga samtycken. I de situationer som avses är det särskiltviktigt att den enskilde känner förtroende för hälso- och sjukvården och . Om det är omöjligt attfå erforderliga samtycken, får övervägas om uppgifterna ändå kan lämnas ut,exempelvis med stöd av 1 kap. 5 § SekrL eller 71 § SoL. Detandra problemet (frågan 1 vilken utsträckning uppgifter, som ettbarn har lämnat till en myndighet, mot barnets önskemål kan lämnas uttill barnets föräldrar) uppkommer närmast i typfall 3. Föräldrar har1 sin egenskap av vårdnadshavare skyldighet att sörja för sinabarn. De skall bl.a. utöva den uppsikt över barnen som behövs raed hänsyn tillbarnens ålder och övriga omständigheter. Det Innebär att föräldrarnaockså har rätt att få del av sekretessbelagda uppgifter sora rör barnen.När ett barn har uppnått en viss mognad och utveckling i övrigtanses emellertid föräldrarna inte längre kunna göra anspråk på att få veta vad barnet har berättatt.ex. för en läkare eller en socialassistent. Någon åldersgräns finnsinte angiven till ledning för denna bedömning. Skälet härtill är naturligtvis att hänsyn måste tastill barnets mognad och utveckling i övrigt, omständigheter som ju ingalunda kan avgörasenbart med ledning av barnets ålder. Det säger sig självt att det här uppkommer svåra gränsdragningsproblem.I dessa fall blir det närmast fråga om en etisk bedömning och inte om en striktJuridisk. De här redovisade problemen är inteheller nya. Redan äldre rätt förutsatte att motsvarande bedömningargjordes. Skulle något riktmärke ändå ges, kan sägas att barn som har kommit upp i tonåren iallmänhet -men långt ifrån alltid - bör få disponera över sekretessen själva. I alla händelser lämpar sigfrågan inte för en närmare reglering. Lagom ändring 1 lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- ochsjtjkvårds- Härigenan föreskrivsatt 1 lagen (1980:11) cm tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. skall införas en nyparagraf, 7 a §, av nedan angivna lydelse. Utöver vadscm annars följer av lag eller förordning är hälso- ochsjukvårdspersonal 1 allmän tjänst skyldig att utan hinder av sekretess enligt 7kap. 1 § sekretesslagen (1980:100) lämna 1. uppgift som för särskiltfall begärs av en åklagarmyndlpet eller en polismyndighet om att någonvistas på en sjukvårdsinrättning, 2. uppgift som för särskiltfall begärs av den scm skall utföra en rättsmedicinskundersökning. Dennalag träder i kraft den 1 Jioli 1982. 9 1981/82. 1 saml Nr 186 Aktuella straffgränser för vissa brott Fo_rf_/La, Vållande till annans död 1980/81:76, JuU 25, rskr 211, SFS 1981:226, Prop.1981/82:186 131 Lag om ändrig 1sekretesslagen (1980:100) Härigenan föreskrivs att 14 kap. 2 § och 15 kap. 5 §sekretesslagen (1980:100)' skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 14 kap. 2 § Sekretess hindrar inte att uppgift i annat fall än sora avses i 1 §lämnas till myndighet, cm uppgiftenbehövs där för 1. förundersökning,rättegång, ärende cm disciplinansvar ellerskiljande från anställning eller annat jämförbart rättsligt förfarandevid myndigheten mot någon rörande hans deltagande i verksamheten vid den myndighet där uppgiften förekonmer, 2. omprövning av beslut eller åtgärd av den myndighet där uppgiften förekaimer,eller .3. tillsyn övereller revision hos den myndighet däruppgiften före-komne r. Sekretess hindrar inte att uppgift lämnas 1 muntligt eller skriftligt yttrande avsakkunnig till domstol eller myndighet son bedriver förundersökningi brottmål. Sekretessenligt 7 kap. 1 och 4 §§ Sekretess enligt 7 kap. 1 och 4 §§ hindrar inte, att anmälan görs till hindrar inte, att anmälan görs till Lagen omtryckt 1980:880. åklagarmyndighet eller polismyndighetangående misstanke cm brott enligt 3,4 och 6 kap. mot den san inte fyllt . åklagarmyndighet eller polismyndighetanende misstanke cm brott enligt 3, 4 och 6 kap. mot den son intefyllt eller att uppgift, som angår misstanke om brott för vilket inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse eller försök till sådant brott, läranastill en sådan myndighet. 15 kap. 5 § Myndighet skall påbegäran av annan myndighet lämna uppgift sora den förfogar över i den mån hinder inte möterpå grund av bestämraelse cm sekretess eller av hänsyn till arbetets behöriga ng. Den 1 första stycketföreskrivna skyldigheten att lämna uppgift till annan m.vndlgihet gäller inte i de fall som avses 1 14 kap. 2 § tredje stycket. Denna lag träder1 kraft . Lag om ändring isocialtjänstlagen (1980:620) Härigenan föreskrivsatt 66 § socialtjänstlagen (1980:620) skall ha nedan angivna lydelse. Av 1 kap.5 § sekretesslagen (1980:100) framgår att socialnämndenutan hinder av sekretess kan polisanmälabrott som hindrar nämndens verksamhet. Detsamma gäller enligt 14 kap. 2 § tredje stycket sanma lag beträffandevissa brott som riktar sig raot underåriga. Av 1 kap.5 § sekretesslagen (1980:100) framgår att socialnämndenutan hinder av sekretess kan polisanmälabrott som hindrar nämndens verksaraliet. Detsamma gäller enligt 14 kap. 2 § tredje stycket sanma lag beträffandevissa brott som riktar sig mot underåriga.Av den sistnämnda bestämmelsen följerockså att sekretessen inte hindrar attuppgift, som angår misstanke om brott för vilket inte ärföreskrivet lindrigare straff än fängelse eller försök till sådant brott, läranastill en åklagarrayn-dighet eller enpolisrayndighet. Från skall försärskilt fall på beffl.ran av en åklagarmyndigheteller en polism,yndig-het, utan hinder av sekretess enligt 7 kap. 4 § sekretesslagen (1980:100), lämnas uppgift om att någon vistats på ett hem för vård ellerboende. Denna lag träderi kraft . Lag om ändring i utlänningslagen (1980:376) Härigenom föreskrivsätt i utlänningslagen (1980:376) skall Införas en ny paragraf, 94 a §, samt närmastföre 94 a § en ny rubrik av nedan angivna lydelse. skallpå begäran av en polism,yndlghet lämnadenna uppgifter on en utlännings adress, cm uppgifterna behövs för verkställighet av ett beslut ora avvisning ellerutvisning. Denna lag träderi kraft . 1981/82:186 135 Sammanställningav remissyttrandena över departementspromemorian (Ds Ju 1981:17) Sekretesskyddoch informationsbehov. Vissa frågor om sekretesslagens tillämpning inom hälso-och sjukvården och m.m. Efterremiss har yttranden över departementspromemorian (Ds Ju 1981:17) avgetts avjustitiekanslern (), riksåklagaren (), hovrätten för ,kammarrätten i , , åklagarmyndigheten i Stockholmsåklagardistrikt, länsåklagarmyndigheten i och Jämtlandslän, , polisstyrelsen i ,polisstyrelsen i polisdistrikt, polisstyrelsen i polisdistrikt,, hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd, psykiatriska nämnden,, (), postverket, ,juridiska fakultetsnämnden vid , länsskolnämnden i Malmöhuslän, länsskolnämnden i , statens invandrarverk, iStockholms län, i , kronofogdemyndigheten i samt kronofogdemyndigheten i distrikt. Vidarehar yttranden avgetts av justitieombudsmannen (JO), , , , , , läns landsting.Landsorganisationen i (LO), (),Centralorganisationen /SR, Föreningen . FöreningenSveriges polischefer, . , HCK och Föreningen . Yttrandenhar dessutom kommit in från och . RÅhar förutom eget yttrande överlämnat yttranden av åklagarmyndigheten iGöteborgs åklagardistrikt, åklagarmyndigheten i åklagardistrikt,länsåklagarmyndigheten i , länsåklagarmyndigheten i län,länsåklagarmyndigheten i , länsåklagarmyndigheten i Kalmarlän och länsåklagarmyndigheten i län. Sistnämnda åklagarmyndighet harbilagt vissa handlingar i ett ärende rörande editionsföreläggande (jfr Högstadomstolens beslut , Ö 1200/81. Handlingarna redovisas inte iremissammanställningen). Stockholmstingsrätt har till sitt yttrande fogat viss skriftväxling mellan tingsrättenoch sociala centralnämnden i . Skriftväxlingen redovisas inte iremissammanställningen. Prop.1981/82:186 136 , som anmodats att avge yttrande, harinte funnit anledning till något särskilt uttalande. vid harförutom eget yttrande överlämnat dels en reservation av professorn ett yttrande av en särskild arbetsgrupp i fakulteten. Arbetsgruppensyttrande görs i vissa delar till nämndens eget. i har förutom egetyttrande överlämnat yttranden av polisstyrelsen i polisdistrikt, socialacentralnämnden i , socialförvaltningen i och konsultläkarenSven . i (majoriteten) åberopar somsitt yttrande i huvudsak ett yttrande av socialförvaltningen i kommunen. har som sitt yttrande åberopat en avföredragande borgarrådet upprättad promemoria. Kommunen har därjämte överlämnatyttranden av sociala centralnämnden och stadskansliet i kommunen. har som sitt yttrande åberopat ett av socialförvaltningenavgivet tjänsteutlåtande. kommun har förutom eget yttrande överlämnatyttranden av sociala centralnämnden i och sjukvårdsstyrelsen i . LO har förutom eget yttrande överlämnat ett yttrande avSvenska kommunalarbetareförbundet. Föreningen har förutom eget yttrandeöverlämnat yttranden av lokalavdelningarna för , för AB-län, förNorrland och för . Förutom de förkortningar som framgår av det föregåendeanvänds i remissammanställningen förkortningarna SekrL för sekretesslagen(1980:100), SoL för socialtjänstlagen (1980:620) och tillsynslagen för lagen(1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Vidare anges vidredovisning av remissyttrandena vissa där använda förkortningar. Under avsnitt 2.1 redovisas remissinstansernas allmännainställning till förslagen i promemorian. I avsnitt 2.2 tas remissinstansernasmer allmänna synpunkter på sekretesslagen och på promemorians redogörelse förgällande rätt upp.Synpunkter som tas upp under avsnitt 2.2 innehåller ingadirekta ställningstaganden till förslagen i promemorian. 2.1 Allmänna synpunkter på förslagen i promemorian Remissinstansernas allmänna inställning till förslagen ipromemorian är i huvudsak positiv. Av de remissinstanser som kommer medallmänna omdömen godtar en grupp förslagen i huvudsak. Till denna grupp hör JK, 1981/82:186 137 , postverket, juridiskafakultetsnämnden vid , länsskolnämnden i län.Svenska kommunförbundet, stadskansliet i , ,socialförvaltningen i , läns landsting, TCO,, , ochkonsullläkaren . Enstörre grupp tillstyrker förslagen i promemorian men förordar vidaremöjligheter att lämna polis och åklagare uppgifter än promemorian medger. Tilldenna grupp hör RÅ, åklagarmyndigheten i åklagardistrikt,länsåklagarmyndigheten i län, länsåklagarmyndigheten i län,länsåklagarmyndigheten i och , polisstyrelseni , polisstyrelsen i Mabnö polisdistrikt,polisstyrelsen i polisdistrikt, polisstyrelsen i polisdistrikt,RSV, i , sociala centralnämnden i ,sociala centralnämnden i , och lokalavdelning av FöreningenSveriges Kronofogdar. kommun, sociala centralnämnden i , ,och tillstyrker förslagen i promemorianmen förordar mindre lättnader i sekretessen än vad som föreslås i promemorian. Någraremissinstanser är i huvudsak positiva till förslagen i promemorian men förordari princip ytterligare utredning. Dessa remissinstanser är åklagarmyndigheten iStockholms åklagardistrikt, och sjukvårdsstyrelsen i . Arbetsgruppen vid juridiska fakultelsnämnden vid Uppsalauniversitet och ifrågasätter om det redan nu finnstillräckliga skäl att göra ändringar i lagen. 2.1.2 Remissinstanser som i huvudsak godtar förslagen ipromemorian vid finneratt de rättspolitiska skäl som anförts i promemorian till stöd för enbegränsning till förmån för polisens arbete av det mycket långtgåendesekretesskyddet i den nya sekretesslagen har sådan tyngd, att förslagen börläggas till grund för lagstiftning oaktat de nackdelar som onekligen kan liggai täta författningsändringar. Nämnden godtar med andra ord förslagen ominskränkning av sekretesskyddet i fråga om s.k. adressuppgifter och beträffandebrott för vilka lindrigaste straff är fängelse liksom den föreslagnauppgiftsskyldigheten för socialnämnd om en utlännings adress, om uppgifternabehövs för verkställighet av ett beslut om avvisning eller utvisning. Enligt är de i promemorianframlagda förslagen väl ägnade att kunna bidra till att underlätta denpraktiska tillämpningen av sekretesslagen. Förbundet biträder därför de författningsändringarsom föreslås i promemorian. - De tolkningssvårigheter som Prop.1981/82:186 138 förekommit vid tillämpningen av sekretsslagen får enligtförbundet till viss del anses bero på att vid lagens utformning tillräcklighänsyn inte har tagits till de speciella förhållanden som är kännetecknande förden kommunala verksamhetens uppbyggnad och funktion. Sekretesslagens olikabestämmelser har utarbetats främst med hänsyn till den statliga förvaltningensorganisation och arbetsformer, medan den kommunala verksamheten endastundantagsvis blivit berörd i förarbetena till lagstiftningen. Detta i sin turhar fått till följd att samarbetet mellan kommunala nämnder och styrelserliksom mellan olika verksamhetsgrenar inom samma myndighet, när de är attbetrakta som självständiga i förhållande till varandra har försvårats ellerhelt uteblivit. I de fall då ett samtycke från den enskilde inte har kunnaterhållas eller presumeras har sådant uppgiftsutbyte som regel inte ansettskunna ske från socialvårdande myndigheter till andra kommunala nämnder ochverksamhetsgrenar eller till polis, sjukvårdsinrättningar eller andra myndigheter.Även i de fall syftet med uppgiftsutbytet varit att söka återanpassamissbrukare av skilda slag eller att hjälpa enskilda till rätta genom olikaåtgärder, t.ex. i en rehabiliterings- eller anpassningsgrupp bestående avrepresentanter för olika myndigheter, har sekretesslagen ansetts lägga hinder ivägen för crforderhgt informationsutbyte inom gruppen. I förhållande tilltidigare rättsläge har även samarbetet mellan socialvården och skolanförsvårats på grund av den restriktiva inställning som de socialvårdandekommunala organen ofta anser sig behöva inta enligt nya sekretesslagen. Förbundet inser att nuvarande restriktiva tillämpning avsekretesslagen på socialvärdsområdet har stöd i nya socialtjänstlagen och attrespekten för människornas självbestämmanderätt och integritet måste tillmätasavgörande betydelse vid utlämnande av uppgifter till andra verksamhetsområden.Samtidigt är det betydelsefullt att erforderligt samråd kan ske med andramyndigheter även i sådana fall då den enskilde inte har lämnat sitt samtycketill en uppgiftsöverföring. Förbundet kan inte f. n. föreslå i vilkenomfattning ett sådant uppgiftslämnande bör ske utöver vad som förordas ipromemorian. Denna fråga är av så vital betydelse att en särskild utredningsnarast bör tillsättas med uppgift att föreslå lagregler som möjliggör ettsådant utökat samarbete mellan kommunala och andra myndigheter utan hinder avgällande sekretessbestämmelser. Enligt förbundet bör i denna utredning ingåbl.a. representanter för de båda kommunförbunden. läns landsting ser det som positivt att en översynav gillande sekretessbestämmelser inom hälso- och sjukvårdens område har skett.Det framlagda förslaget kan visserligen inte sägas innebära några störreförändringar jämfört med vad som gäller, men vissa uttalanden ipromemorian får anses klarlägga en del frågor som varit oklara. -Mankan konstatera att sekretesslagen medfört att det fattats vissa egendomligabeslut i sekretessfrågor. Detta har skett vid såväl läns landsting sompå andra ställen. Det har rört sig om fall där en person inte Prop.1981/82:186 139 erhållit uppgift om hur en nära släktings tillståndförändrats, fall där myndighet inte erhållit uppgifter som de ansett sigberättigade till m.m., och där det för inblandade parter borde stått helt klartatt uppgifter skulle ha lämnats ut. Vad beror då denna, ibland inte heltlyckade, hantering av sekretessfrågorna på? Är lagen dåligt utformad, harutbildningen av den personal som ska tillämpa lagen varit dålig, eller är lagenhelt enkelt alltför svårtillämpbar? För personal inom läns landsting har en omfattandeinformation skett sedan lagen trädde i kraft. Praktiska fall har diskuteratsoch man har försökt ge anvisningar så att lagen ska kunna tillämpas på ettriktigt och enhetligt sätt. Problemet har varit att det är omöjligt att vid eninformation täcka in alla uppkommande situationer där lagen ska tillämpas.Detta har då medfört att olika tolkningar har gjorts vid olika institutioner iganska identiska fall. Detta är klart otillfredsställande. Det framstår docksom mycket tveksamt och förmodligen omöjligt att lagstiftningsvägen kommatillrätta med detta problem. finner att lagen, i de delar somgäller för hälso- och sjukvårdsområdet, i huvudsak är acceptabel. Det måstedock konstateras att lagen är svår att tillämpa på ett riktigt och enhetligtsätt. Detta beror inte minst på det relativt stora antal personer som har attta ställning i sekretessfrågor, och som inte alltid kan göra de bedömningar somlagen förutsätter. Följden av detta torde bli att det även kommeratt ske tveksamma och även felaktiga bedömningar i sekretessfrågor. Detta kanman inte lasta själva lagen för. Den synpunkt som framförts att generalklausulen i 14 kap.3 § SekrL skulle tillämpas även för hälso- och sjukvården anser mindrelämplig. En sådan ändring skulle innebära dels att berörd personal skulleställas inför ytterligare svåra bedömningar, dels att patientens rätt tillintegritet skulle urholkas. anser att den nu gällande lydelsen avparagrafen även bör gälla. Sammanfattningsvis vill sålunda i huvudsaktillstyrka de föreslagna ändringarna i gällande lagstiftning i de delar de rörhälso- och sjukvårdens område. Även vad som i övrigt anförts i betänkandet kani huvudsak godtas. TCO tillstyrker förslagen i promemorian. TCO påpekarvidare att den nya lagstiftningen endast har gällt . Därför böreventulla mer ingripande förändringar än de som föreslagits i varje fallinte göras förrän ytterligare erfarenheter vunnits. TCO vill understryka somväsentligt att diskussionen om förutsättningarna för samverkan mellan hälso-och sjukvården, , polisen och skolan hålls aktuell förvidareutveckling av samarbetsformer. HCK, ser det sommycket positivt att man efter en tids tillämpning av en ny lag samlar deerfarenheter som finns och att man föreslår de förändringar som ansesvara nödvändiga. Det är kommitténs förhoppning att ett liknandetillvägagångssätt tillämpas 1981/82:186 140 även i fortsättningen. Beträffande själva innehållet iändringsförslaget kan inte kommittén finna att det föreligger några risker föratt den personliga integriteten hotas eller att någon skall behöva lida men meddet nya förslaget. Kommittén har därför inte något att erinra. 2.1.3 Remissinstanser som förordar större möjUgheter tillinformationsutbyte Hovrätten för förordar en lösning sominnebär betydligt större lättnader i sekretessen än som föreslås i promemorian.Promemorians förslag syftar enligt hovrätten främst till att lösa vissa problemsom har uppträtt under den nya lagens första tid och som har samband medåklagar-och polismyndigheternas behov av uppgifter om personer som är intagnapå sjukhus eller socialvårdsinrättningar. Hovrätten delar uppfattningen attproblemen till inte ringa del beror på felaktig tillämpning. Reglerna omsamtycke - vilket kan vara uttryckligt eller presumerat - torde i många av dediskuterade fallen erbjuda en förnuftig lösning. Men det måste ändå vara enfördel att problemen, i de fall då det kan ske, löses genom klara bestämmelser. Promemorians viktigaste förslag - om lämnande tillåklagar- och polismyndigheter av dels s.k. adressuppgifter, dels uppgifter somangår misstankar om grövre brott - är till innehållet desamma för sjukvårdenoch . Motivet är att inte bara sjukvården utan ocksåsocialtjänsten betraktas som en "förtroende"-verksamhet:socialverksamheten skall liksom sjukvården bygga på respekt för människorssjälvbestämmanderätt och integritet, socialnämndens insatser för den enskildeskall utformas och genomföras tillsammans med honom. "T princip skalldet", yttras det (s. 49), "alltså kunna antas att den enskilde kommeratt ha uppfattningen att uppgiftslämnandet tjänar hans intresse. Annars tordesekretess gälla för uppgifterna." Det är enligt hovrätten riktigt att vissa programbetonadebestämmelser i socialtjänstlagen kan åberopas till stöd för en sådan syn,liksom en del uttalanden i förarbetena till lagen. Men det är lätt attkonstatera att socialtjänstlagen och den därtill knutna lagen med särskildabestämmelser om vård av unga lider av en inre spänning, om man betraktar demsom en helhet. De viktigaste tvångsmedlen från barnavårdslagen -omhändertagande för vård eller utredning oberoende av samtycke och förbud förvårdnadshavare att bestämma om barnets vistelseort - är inte avlägsnade, om deän har något mindre räckvidd. kan visserligen inte som beslutaom vissa andra frihetsinskränkande åtgärder, såsom föreskrifter och övervakning.Men det kan förmodas att befogenheten att ta initiativet till varaktigaomhändertaganden och att besluta om mer eller mindre kortvariga sådana kommeratt fungera som ett verksamt påtryckningsmedel när socialnämnden utövar devårdfunktioner som socialtjänstlagen handlar om. Prop.1981/82:186 141 kan i många fall - inte minst i fråga om vård av unga somhar begått brott -komma att framstå som mera sken än verklighet. Det är å andrasidan självklart att de sociala organ som har hand om barna- och ungdomsvårdenmåste ha sådana tvångsbefogenheter, om de över huvud taget skall kunna fullgörauppgifter inom påföljdssystem och i övrigt fungera som instrumenti kampen mot brott och annan asocialitet. Det är betecknande att har en helt annanställning än sjukvården vid vittnesförhör med avseende på skyldighet atttillhandahålla handlingar som bevis. För den frivilliga sjukvården - som är denhelt dominerande delen - inträder vittnes- och editionsplikt praktiskt tagetbara vid mycket grova brott; det kan förutsättas att förtroenderegeln i 36 kap.5 § omfattar nästan hela den frivilliga sjukvården. Försocialtjänstens befattningshavare finns - utanför familjerådgivningen - ingenmotsvarande begränsning av vittnes- och editionsplikterna.