prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Förevarande paragraf innehåller därför inle någon bestämmelseom kostnadsfördelning genom avgiftsuttag. I 5 § i det remitterade förslagetfanns en bestämmelse om begränsning av kostnadsansvaret för den som hartvingats att delta i etl vattenregle- 1981/82:130 457 ringsförelag.Eftersom det är samfälligheten som förfogar över tillståndet 7kap. tillvattenregleringen, har denna bestämmelse utgått i propositionsförslaget. Andra stycket innehåller en bestämmelse omavdelningsbildning. Bestämmelsen, som motsvarar 3 kap. 4 § VL, gör det möjligtatt vid kostnadsfördelningen dela upp företagel i avdelningar t. ex. i de fallregleringen berör två älvgrenar. Den särskilda kostnadsfördelning somföreskrivs i stadgandet är som lagrådet anför inte behövlig när samtligadellagare har nytta av att flera dammar byggs. I stadgandet har därför -förutom några redaktionella jämkningar - vidtagits den ändringen i förhållandelill det remitterade förslaget att det anges att särskild kostnadsfördelningskall göras endast i de fall då så erfordras. Deltagarna i samfälligheten har enligt tredjestycket under vissa villkor möjlighet att få fastställelse aven överenskommelse om hur kostnadsfördelningen skall ske. 4§ På yrkande av den som ansöker om eller har fått tillstånd till vattenregleringför bevattning skall förordnas att andra som har tillstånd lill vattentäkt förbevattning och som får stadigvarande fördel av regleringen genom förbättrademöjligheter att bevattna skall delta i regleringsförelaget, om den somframställer yrkandet och de som förenat sig med honom om företaget prövas ha störrefördel av regleringsföretagel än de som yrkandet avser. Om någon ansöker om eller har fått tillstånd tillvattenreglering för bevattning, skall på yrkande av någon annan som hartillstånd till vattentäkt för bevattning och som får stadigvarande fördel avregleringen genom förbättrade möjligheter att bevattna förordnas att denneskall delta i företaget. Paragrafen motsvarar 7 kap. 10 § i utredningensförslag och med några jämkningar 7 kap. 2 § i det remitterade förslaget. Deninnehåller bestämmelser om skyldighet resp. rätt att delta i ettvattenregleringsföretag för bevattning, dvs. alt genom en vattenregleringförstärka en vattentäkt för bevatlningsändamål. 1 enlighet med lagrådets förslag har uttrycket"nytta" i det remitterade förslaget ersatts av "fördel" ipropositionsförslaget. Vidare har i överensstämmelse med vad som stadgas i 1 §i första stycket tagils in en bestämmelse om att, vid bestämmande av denfördelsövervikt som förutsätts för Ivångsanslutning, den som begär sådan fårtillgodoräkna sig den fördel som belöper på dem som förenat sig med honom omföretaget. Skyldighet och rätt att delta i ettvattenregleringsföretag för bevattning tillkommer var och en som har tillståndlill vattentäkt för bevattning. Även arrendatorer och andra nyttjanderättshavaresom har fått sådant tillstånd kan alltså delta i vattenregleringsföretaget (jfr7 kap. 11 § i utredningens förslag). Till skillnad mot utredningsförslaget kanparagrafens bestämmel- 1981/82:130 458 sertillämpas även på annan bevattning än sådan som sker för jordbmksän- 7kap. När det gäller sättet för att framställa yrkande omanslutning hänvisas till vad som har anförts vid 1 §. 5§Beträffande vattenreglering för bevattning äger 2 och 3 §§ motsvarandetillämpning med följande avvikelser. Inlöst mark är samfälld för de fastigheter som, närinlösen sker, ägs av deltagare i regleringssamfälligheten och för vilkasbevattning regleringen sker. Deltagarnas andelstal bestäms efter vad som ärskäligt med hänsyn främst fill den mängd vatten som varje deltagare får ta utenligt meddelat fillstånd till vattentäkt. Vid tillämpningen av 3 § tredje stycket förstameningen gäller att medgivande skall lämnas av borgenärer som har panträtt ifastigheter som ägs av deltagare i regleringssamfälligheten och för vilkasbevattning regleringen sker. Paragrafen innehåller bestämmelser rörandevattenregleringsföretag för bevattning som i vissa avseenden skiljer sig frånmotsvarande bestämmelser rörande regleringar för kraftändamål. I samfälligheter för reglering för bevattning ärdeltagarna inte bevattningssamfälligheter som fördelar det reglerade vattneteller förvaltar gemensamma bevattningsanläggningar utan de som har tillståndtill vatten-läkt för bevattning. Eftersom sådana tillstånd kan meddelasbevattnings-intressenter som inte äger faslighet som skall bevattnas,exempelvis arrendatorer och rörelseidkare med handelsträdgård ellertimmempplag, har i konsekvens med vad som stadgas i 2 § tredje stycket i frågaom inlöst mark reglerna i andra stycket för sådan marks egenskap av samfälldutformats så att marken hänförs endast till bevatlningsfastigheter, som ägs avdellagare i regleringsföretaget. I enlighet med den kostnadsfördelningsgrund somenligt 6 kap. 6§ gäller beträffande bevattningssamfälligheter har i tredjestycket angivits atl andelstalen skall bestämmas med hänsyn främst tillmängden vatten och inte som i det remitterade förslaget nyttan av regleringen. I fiärde stycket anges att överenskommelse omkostnadsfördelningen skall för all bli fastställd av habiträtts av borgenärer med panträtt i fastigheter som ägs av deltagare iregleringssamfälligheten och för vilkas bevattning regleringen sker. Vatlenregleringpå grund av överenskommelse 6§ Har tillstånd till ett vattenregleringsföretag meddelats på ansökan av flerasom vill lill gemensamt gagn utföra företaget, utgör sökandena en samfällighetför utförande och drift av företaget, om annal inte har överenskommits mellandem. Om ett vattenregleringsföretag, vartill tillståndlämnats enligt första stycket, avser olika slag av ändamål, är 1 och 4§§ intetillämpliga. 1981/82:130 459 Paragrafenmotsvarar 7 kap. 3 § andra stycket i det remitterade förslaget. 7 §, 8 kap. Stadgandethar omformulerats så alt det tydligare skall framgå att fråga är omvatlenföretag som sökandena vill utföra gemensamt för sina syften. I ett andrastycke i paragrafen upptas en bestämmelse om att tvångsanslutning enligt 1 och4§§ inte kommer i fråga i fall då samfällighet bildats förvattenregleringsföretag som avser annal än reglering enbart för kraftändamåleller enbart för bevattning. 7§ enligt 6 § gäller i tillämpliga delar 1. ifråga om inlösen 2 § tredje stycket och 5 § andra stycket, 2. i fråga om kostnadsfördelningen 3 § samt 5 §tredje och Qärde styck ena. I paragrafen hänvisas till vissa bestämmelserrörande vattenregleringsföretag med Ivångsdelaktighet som blir gällande även ifråga om vattenregleringar på grund av överenskommelse. Som lagrådet anför kan i fråga omvattenregleringsföretag som avser olika slag av ändamål vad som beträffandeinlösen och kostnadsfördelning föreskrivits angående valtenreglering förkraftändamål eller för bevattning inte få någon direkt tillämpning. I denutsträckning det är möjligt bör emellertid följas de principer som ligger bakomkapitlets bestämmelser. Om regleringen har till syfte bl. a. all tillgodose ettmarkavvattningsföretag leder tillämpningen av dessa principer till att inlöstmark blir samfälld även för de fastigheter som ägs av deltagare och omfattas avmarkavvattningsföretaget. När det gäller kostnadsfördelningen vid en regleringsom avser olika slag av ändamål torde, om inle dellagarna träffatöverenskommelse därom vilket kan förutsättas regelmässigt ha skett, avgörandetstundom få ske efter en lämplighetsbedömning i det enskilda fallet. Kapitlet motsvarar 9 kap. i utredningens förslagoch 8 kap. i det remitterade förslaget. I anledning av vad lagrådet har anförthar ändringar vidtagits i 1 och 2 §§ saml 5 § utgått. I VL särbehandlas de olika företagstyperna. För deflesta av dem finns det särskilda bestämmelser om tvångsrätl. Av grundläggandebetydelse är reglerna om tvångsrätt för byggande i vatten (främst 2 kap. 14-16§§ VL). Ett tillstånd att utföra ett vattenföretag innebäratt företagaren får en rätt all på visst sätt påverka vattenförhållandena trotsatt allmänna och enskilda intressen kan komma atl skadas. För att ettvattenförelag skall kunna genomföras är det emellertid ofta nödvändigt attföretagaren utöver denna generella tvångsrätl får möjlighet atl utföraanläggningar och åtgärder på fastigheter som tillhör någon annan. Del kandessutom finnas behov av att använda anläggningar i vatten som tillhör någonannan. Prop.1981/82:130 460 ningens uppfattning att den nya vattenlagen liksom VL börinnehålla 8 kap. 1 § bestämmelserom tvångsrätt av nu angiven innebörd. Förevarande kapitel innehållerbeslämmelser om rätt atl utföra anläggningar och åtgärder på fastigheter somtillhör någon annan (I §), om rätt att använda anläggningar i vatten somtillhör någon annan (2 §), om rätt att lägga upp rensningsmassor (3 §) och omfiskeförbud (4 §). Enligt 6 kap. 7 § VL gäller enskyldighet att avstå byggnader m. m. som behövs för allmän flollled.Utredningen har föreslagit en motsvarande bestämmelse (9 kap. 3 § iutredningens förslag). Enligt min mening finns det inte behov av någon sådanbestämmelse och förevarande kapitel innehåller alltså inte någon motsvarighethärtill. 1 § Den som utför eller skall utföra ett vattenföretag kanges rätt att utföra anläggningar eller åtgärder på fastigheter som tillhörnågon annan och ta i anspråk mark härför när fråga är om 1. vallenföretagsom avser tillgodogörande av yt- eller grundvatten, 2. vattenreglering, 3. vattenföretagsom avser allmän farled, allmän hamn eller allmän flollled, 4. markavvattning, 5. vattenföretagför alt motverka förorening genom avloppsvatten, 6. vattenföretagsom avses i 2 kap. 5 § första stycket. Den som utför eller skall utföraett vatlenföretag kan ges rätt alt på annans fastighet utföra anläggningar ochåtgärder som behövs för att förebygga eller minska skada av företaget. Elt område som tas i anspråk enligtförsta stycket får lösas, om det skall ingå i en strömfallsfaslighel. Om rätten enligt denna paragraf attmed annat än äganderätt ta annans mark i anspråk upphört, skall vad somanbringats på marken tillfalla markägaren utan lösen, om det inte bortförtsinom från upphörandet. Paragrafen motsvarar 9 kap. 1 och 2§§ i utredningens förslag och 8 kap. 1 § i det remitterade förslaget. Inuvarande VL finns bestämmelser om tvångsrätl i 2 kap. 14 § första stycket, 16,17, 45 och 46 §§, 3 kap. 2 §, 5 kap. 4, 7 och 13 §§, 6 kap. 4 och 6 §§,7 kap. 1,2, 4, 5, 7, 9, 33, 40 och 49 §§ samt 8 kap. 25-27 §§. Med förevarande paragraf avses intenågon saklig ändring i förhållande till gällande rätt utom såtillvida atttvångsrätlen till s. k. utmål enligt första stycket i förevarande paragraf ochtvångsrätlen för skadeförebyggande åtgärder enligt andra stycket har fått ettvidgat tillämpningsområde. Sista stycket saknar motsvarighet i VL. De anläggningar och åtgärder förvilka tvångsrätt kan utverkas enligt förevarande paragraf utgör en del avvattenföretaget. När tvångsrättsfrågan aktualiseras i ett ansökningsmål omtillstånd till företaget, skall den alltså på gmnd av 3 kap. 2 § första stycketoch 5 § tillåtlighetsprövas enligt 3 kap. Av grundläggande betydelse ärbestämmelsen i 3 kap. 7 § första stycket om alt man skall eftersträva minstamöjliga intrång och olägenhet 1981/82:130 461 förallmänna och enskilda intressen. Detta innebär bl. a. att tvångsrätl skall 8kap. medgesendast om ändamålet inle kan uppnås på ett annat och mindre ingripande sätt. Omtvängsrätlsfrågan aktualiseras i ett senare stämningsmål får, som lagrådetpåpekar, prövningen begränsas lill behovet av tvångsrätlen för genomförandet avdel tillåtna vattenföretagel. Enligt VL (se bl. 2 kap. 11 §) får tpmlplalser,trädgårdar eller parker inle tas i anspråk, om det kap undvikas utan synneriigolägenhet. Med hänsyn till vad anförts om 3 kap. 7 § nya lagen delar jagutredningens uppfattning all det inte behövs några särskilda skyddsbestämmelserför tomtplatser m. m. i förevarande kapitel. Tvångsrätt enligt första stycket kan liksom f. n.inte komma i fråga vid alla typer av vattenföretag. Enligt första punkten kan tvängsrätt medges förföretag som avser tillgodogörande av vatten. Eftersom vattenreglering,inbegripet vattenöverledning, språkligt sett knappast kan anses som etttillgodogörande av , har denna företagstyp särskilt angivils i punkt 2. I tredje punkten tas upp tvångsrätl förvattenföretag som avser allmän faried, allmän hamn och allmän flottled.Bestämmelsen innebär en inskränkning i förhållande till gällande rätt genomalt tvångsrätt inte skall kunna meddelas för farleden, hamnen eller flottledensom sådan utan endast för valtenförelag som ingår däri. Om det är nödvändigtatt utan samband med ett vattenföretag ta i anspråk annans fasta egendom påland får expropriation tillgripas (se 2 kap. 2 § expropriationslagen). Enligt följande punkter kan tvångsrätl vidare kommai fråga vid markavvattning, vid vattenföretag för att motverka föroreninggenom avloppsvatten saml vatlenföretag enligt 2 kap. 5§ första stycket, dvs.miljövårdande åtgärder m. m. Tvångsrätt enligt första stycket kan däremot intemedges för broar och liknande utan för sådana anläggningar får tvångsrättförvärvas med stöd av väglagen, lagen om enskilda vägar elleranläggningslagen. Som framgår av 2 kap. 4§ punkt 4 kan dock den som vill utföraett vattenförelag för allmän väg göra detta utan hinder av alt han inte harrådigheten över vattnet. Enligt förevarande stycke kan även upplåtas rätttill s. k. utmål, dvs. mark för erforderliga byggnader m.m., såsom kraftslafionoch maskinistbostad. I motsats till utredningen anser jag att denna möjlighetbör avse alla typer av vatlenföretag som avses i första stycket och alltså intebegränsas till företag för fillgodogörande av vatten (jfr 2 kap. 16 § VLoch9kap. 2 § i utredningens förslag). Till åtgärder som får vidtas enligt första styckethör inte täkl av massor som behövs för ett i stadgandet angivet vattenföretag.Däremot bör bestämmelsen kunna tillämpas i fråga om uppläggning av jord- ellerbergmassor som erhålls t. ex. vid schaktning eller sprängning för ettkraftverk. Tvängsrätt bör också kunna ges för alt helt eller delvis riva annansanläggning i vatten eller på land. Tvångsrätlenbehöver inte vara inskränkt till fastigheter i närheten av Prop, 1981/82:130 462 Ägaren av ett strömfall i nedre delen av en älv kan 8kap. alltsåmedges rätt att utföra en regleringsdamm vid någon av älvens källsjöar. Tvångsrätt enligl förevarande bestämmelse kanmedges också för fillfälliga ändamål och kan avse plats för arbetarbostädereller andra byggnader, vägar, arbetsmaskiner och liknande. När det inte längrefinns behov av att använda marken för det avsedda ändamålet skall den återställastill ägaren i såvitt möjligt samma skick som när den togs i anspråk. I beslutom tillfälliga tvångsrätler bör erinras om företagarens skyldighet att efterviss lid återställa marken. I Qärde stycket ges en särskild regel om övergångav äganderätten lill anordningar på marken, inbegripet vattenområde, somlämnats kvar. Tvångsrätten uppkommer genom beslut avvattendomstolen eller förrätlningsmannen, vanligen i samband med prövningen avfrågan om fillstånd lill valtenföretaget. Tvångsrätlen vinner då sakrällsligtskydd genom beslutet av eller förrättningsmannen. Någoninskrivning av rättigheten kan inte ske (jfr 23 kap. 1 § jordabalken).Rättigheten upphör först när tillståndet till vattenföretaget förfaller ellerförklaras förverkat eller en omprövning sker som berör tvångsrätten.Tvångsrätter för tillfälliga ändamål upphör när behovet inte längre föreligger. Tvångsrätl kan också utverkas utan samband medpågående ansökningsmål eller förrättning efter ansökan om stämning, se 13 kap.14 § pupkt 6. En sådan tvängsrätt gäller, som lagrådet påpekar, endast mellanparterna i stämningsmålet. Jag kommer senare, bl. a. med tanke på denna verkanav vattenrättsliga tvångsrätler som tillkommit efter dom i stämningsmål, atlanmäla frågan om en utvidgning av möjligheterna att tillskapa vattenrättsligatvångsrätler enligt 7 kap. fastighetsbildningslagen. Tvångsrätter som motsvarar de nu berörda kan imånga fall också erhållas med stöd av annan lagstiftning, exempelvisexpropriationslagen och ledningsrättslagen. I likhet med utredningen anser jagdet lämpligt att bibehålla den nuvarande valfriheten i fråga om vilken lag sombör tillämpas. Andra stycket avser skadeförebyggande åtgärder vidalla typer av vattenföretag. Del kan vara fråga om såväl åtgärder fill skyddför allmänna intressen (se 3 kap. 7 § andra stycket) som åtgärder som ettalternativ fill ersättning till enskilda sakägare (se 9 kap. 1 § tredjestycket). Tredje stycket, som motsvarar 2 kap. 16 § andrastycket VL, innebär att marken avslås med äganderätt. Inlösen kan också skeenligl ersättningsbestämmelserna i 9 kap. 2 §. Jag delar utredningensuppfattning atl det inte behövs någon motsvarighet till de speciellainlösenbestämmelserna i 5 kap. 4 § och 6 kap. 6 § VL. Som framgår av 13 kap. 19§ tredje stycket skall sökanden i en ansökan om tillstånd till eltvattenkraftverk ange etl lämpligt område som bör utgöra strömfallsfastighet. Fjärdestycket, som saknar motsvarighet i det remitterade förslaget, har Prop, 1981/82:130 463 föranleltsav vad lagrådet har uttalat rörande 17 kap. 1 § i det remitterade 8kap. förslaget.I remissprotokollets specialmotivering till tredje stycket av nämnda paragrafdiskuteras frågan om vem som skall anses vara ägare till en vattenanläggning,när tvångsrätlen inte längre utövas. Det sägs därvid att det kan bli fråga omen analog tillämpning av vad som föreskrivs rörande upphörande avavtalsservitut enligt 14 kap. 13 § jordabalken (jfr även 32 § andra stycketväglagen). Som lagrådet anför är det emellertid osäkert hur långt en sådananalogisk tillämpning kan sträckas. Därför har en uttrycklig bestämmelse meddetta innehåll intagits i nu förevarande stadgande. Bestämmelsen har intebegränsats lill att gälla vattenanläggningar ulan gäller anläggningar överhuvudsom utförts med stöd av denna paragraf på annans mark som inte har inlösts avföretagaren. Som lagrådet förordat har i stadgandet inteföreskrivits någon skyldighet för den som utfört anläggningen att föra bortden. Även utan sådan föreskrift torde han i vissa fall kunna bli skyldig attutge ersättning för markens återställande, trots all anläggningen utan lösenfillfaller markägaren (se prop. 1970:20 Del B s. 742). 2§ Om det inte medför en väsendig olägenhet för ägaren av en vattenanläggning,kan någon annan ges rätt att använda anläggningen för elt eget vattenföretageller för att förebygga eller minska skador av etl eget vattenföretag samlrätt all ändra anläggningen. Skall anläggningen ändras, har ägaren rätt attutföra ändringen och erhålla ersättning för kostnaderna. Den som ges rätt att använda en anläggning skall geanläggningens ägare skälig ersättning för rätten atl använda anläggningen. Paragrafen motsvarar 9 kap. 4 § i utredningensförslag och, med vissa ändringar, 8 kap. 2 § i det remitterade förslaget, saml2 kap. 15 §, 7 kap. 2 § och 50 § första stycket och 8 kap. 27 § VL. Första stycket, som utgör ett komplement till 3kap. 10 § och motsvarar första och andra styckena i del remitterade förslaget,gäller i motsats dll gällande rätt fill förmån för alla typer av vatlenföretag.Möjhgheterna atl använda andras anläggningar har utvidgats även i ett annatavseende. Tvångsrätt kan ges inte bara som f. n. för del egna vattenföretagelutan även för att förebygga eller minska skada av det. har somexempel på behovet av en sådan tvångsrätt nämnt all en damm för årsregleringkan behöva användas för all uQämna flödesändringar som orsakas av enkorllidsreglering vid ett kraftverk uppströms dammen. Som lagrådet påpekar kanstadgandet också tillämpas när någon med stöd av 14 kap. 2 § eller 15 kap. 6 §har övertagit underhållet av en vattenanläggning och vill begagna den t. ex.för en vattenuppdämning eller vatlenreglering som man avser att utverkatillstånd till. Vad som avses med en vattenanläggning framgår av 1kap. 3 § andra stycket. Enligtutredningsförslaget skall rätt att använda annans anläggning i Prop,1981/82:130 464 vatten inte få medges, om bestämmelserna omsamfällighetsbildning enligl 8 kap. 3 § den nya vattenlagen är tillämpliga. Jag har inte ansettdet vara lämpligt att tillämpningen av paragrafen begränsas på det sätt somutredningen har Någon risk för att bestämmelserna omsamfällighetsbildning härigenom skulle kunna få minskad betydelse finns delenligt min mening Fördelarna med samfällighetsbildning är i de flestafall så stora att denna samverkansform torde komma till användning när delär motiverat. Tvångsrättens innebörd är att denberättigade får använda anläggningen. Äganderätten till anläggningen ändrasinte. Enligt 17 kap. I § andra stycket är emellertid den berättigade skyldigalt jämte ägaren underhålla anläggningen, om inte bestämmernågot annat. Rätten att använda anläggningeninnebär inte någon rätt att inverka på vattenförhållandena till skada föranläggningens ägare eller andra och inte heller någon rätt att göra intrång iägarens rätt till vattnet. Den berättigade måste alltså ha ett särskilttillstånd om han behöver utföra ett vattenföretag för att ändamålet med tvångsrättenskall tillgodoses. Beslut om tvångsrätt meddelas avvattendomstolen i samband med prövningen av frågan om tillstånd till detvattenföretag som tvångsrätlen skall tillgodose. Tvångsrätl kan emellertidockså utverkas utan samband med något ansökningsmål (se 13 kap. 14 § punkt 6). Om det är fråga om en anläggningutan tillstånd, får en ansökan enligt förevarande paragraf inte prövas om intesamtidigt anläggningens laglighet prövas. Ansökan om lagligförklaring kanförutom av ägaren göras av den som vill utverka tvångsrätl att användaanläggningen (se 4 kap. 5 §). I stadgandet slås också fast delsatt tvångsrätt även kan ges för att utföra ändringar på anläggningen, dels atlanläggningens ägare alltid har rätt att själv utföra ändringarna. har utvecklat är rättsläget i dessa avseenden f. n. oklart,bortsett fr"ån ett speciellt fall som regleras i 2 kap. 19 § VL. Oavsettvem som utför ändringsarbetena bör meddela behövligaföreskrifter om arbetenas utförande. Behovel av ändringsarbeten bör beaktasredan vid prövningen av frågan om hinder föreligger för tvångsrätt med hänsyntill olägenheterna för anläggningens ägare. Andra stycket innehåller enbestämmelse om ersättning för rätten att använda en anläggning och bygger påsamma princip som 3 kap. 10 § andra stycket och 15 kap. 15 § Qärde stycket.Ersättningen kan efter allmänna skälighelsgrunder bestämmas som ettengångsbelopp eller som en viss andel i kapital- och driftskostnaderna. Frågan om ersättning för skadaregleras i 9 kap. Som tidigare anförts-innehåller propositionsförslaget intenågon motsvarighet till 8 kap. 5 § i det remitterade förslaget. 3 § Utförs rensningar eller andra åtgärder som avses i2 kap. 5 § andra stycket, får rensningsmassorna läggas på närmaste strand, omdet inte Prop, 1981/82:130 465 vållaravsevärda olägenheter från allmän eller enskild synpunkt. fårannars föras till etl lämpligt ställe i närheten. Markens ägare skall underrättas innanrensningsmassorna läggs upp. Den som lägger upp massorna är skyldig atl vidtaåtgärder som är ägnade alt förebygga eller minska skada av uppläggningen, omhän inte därigenom åsamkas oskäliga kostnader. Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 § i utredningensförslag och, med redaktionella jämkningar, 8 kap. 3 § i det remitteradeförslaget saml 2 kap. 36 och 37 §§, 3 kap. 10 §, 5 kap. 9 §, 6 kap. 26 § och 7kap. 5 och 48 §§ VL. Förevarande bestämmelser avser endast sådanarensningar och andra åtgärder som avses i 2 kap. 5 § andra stycket. har anfört innebär detta bl. a. att de kan tillämpas i fråga omjord och rensningsmassor som härrör från dikesrensningar som inle omfattas avgivna tillstånd. Förevarande tvångsrätl avser däremot inte massorsom härrör från rensningar för sådana företag som i allmänhet fömtsättertillstånd enligt 4 kap. I dessa fall kan tvångsrätl medges enligt 1 § iförevarande kapitel. Tvångsrätlen enligt förevarande paragrafförutsätter inte någol särskilt beslut.