prop · G503139 · 1981-12-31 00:00:00 — Hur stor procentandelen skall vara bestäms av det genomsnittligaantalet ersättningsdagar per medlem och år inom varje dagpenningklass i enkassa, dvs. av arbetslöshetens omfattning. Ju fler är desto störreblir procentandelen. Vid högst 1.5 ersättningsdagar utgör procentandelen avundertaget. Vid och däröver utgör den . För en genomsnittligarbetslöshetskassa med inte fullt per medlem och år blirprocentandelen . Tabellenför progressivbidragets rörliga del i kungörelsens Bilaga 2 har konstruerats påså sätt att kassornas nettoutgifter, dvs. de totala utgifterna minusstatsbidrag, bara i mindre utsträckning varierar med antalet ersättningsdagarper medlem och år. Endast i kassor med en lägre arbetslöshet än 1,5ersättningsdagar per medlem och år finns det något nämnvärt samband mellannettoutgifterna och antalet ersättningsdagar. För dessa kassor föreligger iprincip ett linjärt samband mellan antalet ersättningsdagar (arbetslösheten)och behovet av medlemsavgifter, eftersom statsbidraget för dem inte till någondel är progressivt. För övriga kassor gäller att medlemmar i dagpenningklassen210 kr. direkt eller via kassornas fonder måste bidra med ungefär 80-100 kr.per år för att finansiera dagpenningarna. Omdagpenningen har reducerat s genom överförsäkrings- eller pensionsavdragminskas statsbidraget i motsvarande mån. Minskningen skall i första hand drabbaprogressivbidraget. Är 1980 utgick 770 milj. kr. i progressivbidrag tillarbetslöshetskassorna. Förvaltningsbidragetutgår med en procentuell andel av ett grundbelopp om . per medlem och årenligt en stigande skala efter antalet ersättningsdagar per medlem och år.Bidraget kan utgå med lägst 3 och högst . per medlem och år. Bidragettäcker i genomsnitt en fjärdedel av kassornas redovisade förvaltningskostnader.År 1980 utgick 22,8 milj. kr. Arbetslöshetskassornaskall avsätta medel till fonder, som skall uppgå till belopp som motsvararminst förvaltningskostnader jämte ersättning efter avdragför preliminär skatt. Ersättningen beräknas på ett genomsnittligt antalersättningsdagar . Fonderna skapar en reserv hoskassorna genom vilken medlemsavgifterna kan utjämnas mellan år med låg och högarbetslöshet. Fonderna har också en viktig funktion som likviditetsreserv medhänsyn till att statsbidragen utbetalas i efterskott för varje verksamhetsår.Genom att det sker ä konto utbetalningar av statsbidrag vid fem tillfällenunder året kommer kassornas behov av likvida medel som mest att omfattautgifterna . Mednu gällande fonderingskrav är kassorna skyldiga att fondera unge- 1981/82:139 13 fär700 milj. kr. F. n. uppgår fonderna till ungefär det dubbla. Fonderna ger kassornabetydande ränteinkomster. uppgick dessa till sammanlagt ca 120 milj.kr. Deförsäkrade betalar medlemsavgifter som är beräknade med hänsyn tillarbetslöshetsrisken och dagpenningens storlek i de enskilda dagpenningklassernaoch kassorna. Flertalet försäkrade betalar en avgift i storleksordningen 80 -. I medlemsavgifter betalades till kassorna 245 milj.kr. Arbetslöshetskassornasutgifter uppgick till 1 824 milj. kr. Av dessa gällde 1730 milj. kr.ersättning till arbetslösa och resten förvaltningskostnader. Kassorna ficktillsammans 1593 milj. kr. Statsbidragen täckte avkassornas utgifter för dagpenningar och av deras samlade utgifter fördagpenningar och förvaltningskostnader. Medlemsavgifterna, 245 milj. kr., ochränteinkomsterna, ca 120 milj. kr., motsvarade drygt 13 respektive avutgifterna. Genom att kassornas sammanlagda inkomster översteg utgifterna komfonderna att öka med ca 140 milj. kr. Underperioden - 1980 har utgifterna för ersättningen till arbetslösaförsäkrade ökat med . uppgick ersättningen till 653milj. och var den 1 730 milj. kr. Högsta dagpenningsklassenhar höjts vid fyra tillfällen, från . till nu gällande . fr.o.m.den 1 april 1981. Statsbidragen har relativt sett ökat väsentligt mer ändagpenningarna. har den del av utgifterna för dagpenningarna somkassorna själva måste finansiera genom medlemsavgifter eller på annat sättvarit ungefär densamma år räknat i löpande priser, nämligen ca 140milj. Kontantarbetsmarknadsstöd utgår med . per ersättningsdag.Beloppet kan nedsättas om stödtagaren uppbär viss pension, sjukbidrag ellerlivränta. Stödet utgår under eller, om man har fyllt , 300dagar. För den som har fyllt (i vissa fall ) är ersättningsperiodeninte begränsad. utbetalades 321 milj. kr. i kontant arbetsmarknadsstöd.Detta stöd betalas i likhet med statsbidragen till arbetslöshetskassorna till45% över statsbudgeten och till genom arbetsgivaravgifter. Idepartementspromemorian föreslås att högsta statsbidragsgrundande dagpenningbör höjas till . fr. o. m. och att arbetslöshetskassornaskall få bygga på de statsbidragsberättigande dagpenningklasserna med en delsom inte berättigar till statsbidrag. För denna päbygg-nadsdel skulle i övrigtsamma regler gälla som för den statsbidragsberättigande delen. Överförsäkringsbestämmelserna skulle således tillämpas 1981/82:139 14 äveni fråga om påbyggnadsdelen. Vidare diskuteras möjligheten att genomföraytterligare höjning av dagpenningen för vissa arbetslösa utan att statensutgifter påverkas. Detta skulle kunna ske genom att dagpenningen differentieraspå så sätt att den utgår med ett lägre belopp under en viss del aversättningsperioden, lämpligen . Därigenomskulle en större del av de totala resurserna för dagpenningen kunna användasför att stödja dem som är arbetslösa en relativt . En höjning avdagpenningen till . för dem som har varit arbetslösa mer än 30 dagarskulle nämligen medföra ungefär samma kostnader som förslaget om höjning av dagpennit\gentill . Remissinstansernaär genomgående positiva till en höjning av dagpenningen. SO, LO, TCO, SALF ochSACOISR förordar en höjning av dagpenningen till , AMS till i vart fall250 kr. och SAF till . Flertalet remissinstanser avstyrker förslagen omen differentiering av dagpenningen och om en påbyggnadsdel på dagpenningen sominte berättigar till statsbidrag. Pris- och löneutvecklingen motiverarenligt min mening en höjning av dagpenningen. Jag återkommer till frågan omdagpenningens storlek längre fram. Remissinstansernasavstyrkande av förslaget till en differentiering av dagpenningen grundas huvudsakligenpå följande skäl. En högre ersättning vid långtidsarbetslöshet kan inverkamenligt på de arbetssökandes egna ansträngningar att snabbt komma urarbetslösheten (AMS, SAF och /SR). Kompensationsnivån är låg redan i böljanav arbetslösheten genom karensen (AMS, TCO och SO). Jagkan i stort instämma i den kritik som remissinstanserna har riktat motförslaget till en differentiering av dagpenningen. Visserligen anser jag inte bör bortse från att arbetslöshetsperioderna och därmed också ersättningsperiodernatenderar att bli allt längre med åtföljande ökade ekonomiska påfrestningar fördem som drabbas men som AMS påpekar i sitt remissyttrande måste de långaarbetslöshetsperioderna i första hand mötas med andra åtgärder än ökat kontantstöd - främst arbete och utbildning. Dessutomblir kompensationsnivån redan i nuvarande system relativt sett lägre vidarbetslöshet som varar jämfört med långtidsarbetslöshet. Dettaberor på att karensen, f. n. för arbetstagare, skall fullgöras ibörjan av arbetslöshetsperioden. Med nuvarande högsta dagpenning motsvararkarensdagarna . Redan genom karensen sänkskompensationsnivån från maximalt 91,till under de 30 ersättningsdagarför vilka dagpenningen skulle sättas ned enligt förslaget till differentiering.Enligt min mening är det inte motiverat att på det föreslagna sättetytterligare sänka kompensationsnivån. Motbakgrund av vad jag nu har anfört är jag f. n. inte beredd att förorda endifferentiering av dagpenningen. 1981/82:139 15 Förslagetom en påbyggnadsdel på dagpenningen som inte berättigar till statsbidrag harmött kritik från remissinstanserna främst för att det skulle minskabenägenheten hos dem som uppbär en hög ersättning att anta arbeten med lön somunderstiger ersättningen och för att endast kassor med låg arbetslöshet och godekonomisk ställning skulle kunna genomföra det. Enligtmin mening är kritiken i dessa delar överdriven. De ersättningar som skullekunna bli aktuella genom förslaget torde knappast bli så höga att de i nämnvärdomfattning skulle begränsa antalet arbeten med skälig lön. Redan den nuvarandeordningen för finansieringen av kassornas verksamhet innebär att en kassas ekonomiskaställning och arbetslöshetens omfattning bland medlemmarna i kassan är direktavgörande för vilken dagpenning kassan kan tillämpa inom ramen för vad som ärtillåtet enligt lagen. Jag kan därför inte se något skäl för att inte tillåtade kassor som så önskar att utöver den statsbidragsberättigande dagpenningenäven utge ersättning som till fullo betalas av kassan. Jagtillstyrker därför departementspromemorians förslag i denna del. De regler somgäller i övrigt för fastställande av dagpenningen bör gälla även denna ickebidragsberättigande del av dagpenningen. Överförsäkringsavdrag ochpensionsavdrag skall i förekommande fall göras. Vid prövningen av om lönen förett erbjudet arbete är skälig i förhållande till dagpenningen bör man vidjämförelsen utgå från den statsbidragsberättigande dagpenning som denarbetslöse uppbär. Idepartementspromemorian föreslås som ett alternativ till en differentiering avdagpenningen att dagpenningen höjs till . Som jag nämnt i det föregåendeanser även jag att det är motiverat att nu genomföra en höjning. Mot bakgrundav pris- och löneutvecklingen sedan dagpenningen senast höjdes föreslår jag attdagpenningen höjs till högst . Den lägsta dagpenningen bör fastställastill . Längrefram kommer jag att föreslå ändringar i statsbidragsreglerna som innebär bl.a.att statsbidragen inte längre kopplas till vilken dagpenningklass somtillämpas i en arbetslöshetskassa. Uppdelningen av dagpenningen i klasserkommer därigenom att sakna betydelse. Jag föreslår därför att dagpenningklassernatas bort och att dagpenningen fortsättningsvis fastställs att utgå med etthögsta och ett lägsta belopp. Inom denna ram får sedan varje arbetslöshetskassafastställa den dagpenning som kassan med hänsyn till sina ekonomiskaförutsättningar vill tillämpa. Dagpenningen behöver då inte fastställas tillett jämnt tiotal kr. Somjag inledningsvis har anfört föreslås i departementspromemorian att detkontanta arbetsmarknadsstödet höjs. Även jag anser att det nu är befogat med enviss höjning av stödet. Jag föreslår därför att detta stöd höjs till . perdag för dem som har fyllt . Deföreslagna ändringarna i fråga om dagpenningen och det kontanta arbetsmarknadsstödetbör gälla fr. o. m. . Departementspromemorianinnehåller förslag om ändringar i gällande regler för statsbidragen tillarbetslöshetskassorna. Förvaltningsbidraget och progressivbidragets fasta delföreslås slopade. Dessa bidrag och progressivbidragets rörliga del ersätts medett nytt progressivbidrag som består av bara en rörlig del. Grundbidragetskall finnas kvar och bör liksom nu utgå med ett fast belopp som motsvarar vadsom högst utges i kontant arbetsmarknadsstöd. Detnya progressivbidraget skall utgå med en procentuell andel av den del avdagpenningen som berättigar till statsbidrag och som inte täcks av grundbidraget.Statsbidrag skall inte utgå för den del av dagpenningen som arbetslöshetskassornaföreslås få utge utöver den högsta dagpenningen enligt lagen. Progressivbidragetsprocentandel skall bestämmas av antalet ersättningsdagar per medlem och år ien kassa, dvs. av arbetslöshetens omfattning i kassan. Bidraget skall kunnautgå vid en lägre arbetslöshet än vad som gäller för det nuvarandeprogressivbidragets rörliga del. Bidraget skall variera från i kassorutanarbetslöshet till som mest 91,av underlaget i kassor med 22 eller flerersättningsdagar per medlem och år. Ipromemorian föreslås att tabellen för det nya progressivbidraget skall fåföljande utformning. av skillnaden mellan dagpenningen 22, och däröver Prop.1981/82:139 17 Progressivbidraget skall vara detsamma i alladagpenningklasser. Det skall således variera endast med arbetslöshetensomfattning. Kassor som tillämpar flera dagpenningklasser bör få beräknaprogressivbidraget gemensamt för alla dagpenningklasser. Detta kan geadministrativa förenklingar. I promemorian beräknas att förslagen om ändradestatsbidragsregler innebär att statens utgifter för arbetslöshetsförsäkringenminskar med inte fullt 400 milj. kr. och att arbetslöshetskassornas inkomsterminskar med ca . per medlem och år. Dessa minskade inkomster måste täckasav medlemsavgifter, ränteinkomster eller uttag från kassornas fonder. Flertalet av remissinstanserna är kritiska till förslagetom ändrade statsbidragsregler. Några instanser är i och för sig positiva tillförenklingar i bidragsreglerna men avstyrker de föreslagna ändringarna medhänsyn till de konsekvenser de skulle få för arbetslöshetskassornas ekonomi. Den föreslagna konstruktionen av ett nytt förenklatbidragssystem har enligt min mening uppenbara fördelar. Dels blir statsbidragenbetydligt lättare att beräkna, dels blir bidragsnivån mer direkt beroende avarbetslöshetens omfattning. Det blir också lättare att genomföra justeringar ibidragsnivån. Genom att systemet innehåller en progressiv del kommer det även ifortsättningen att ske en utjämning av kostnaderna för kassor med olika grad avarbetslöshet. Vad gäller utformningen av tabellen för det nyaprogressivbidraget så anser jag att de föreslagna procenttalen är väl avvägda.De återställer till viss del den kostnadsfördelning som rådde mellanstatsbidragen och kassornas egna medel och som jag anser vara rimligoch lämplig. Denna fördelning bör enligt min mening gälla i fortsättningen.Medlemsavgifternas procentuella andel av den utbetalda ersättningen harminskat från år . har den del av denutbetalda ersättningen som inte täcks av statsbidragen minskat från 20 till 8%.Genom den nu föreslagna nivån på statsbidragen kommer denna andel åter att bliknappt . Enligt den nu gällande tabellen för progressivbidragets röriigadel börjar sådant bidrag utgå vid per medlem. Denföreslagna tabellen för det nya progressivbidraget skall enligt min meningtolkas så att detta bidrag skall utgå så fort det överhuvudtaget finns någonmätbar arbetslöshet i en kassa. Mellan de i tabellen angivna procenttalen skalldet vid annat antal ersättningsdagar än som framgår av tabellen interpoleraslinjärt mellan de angivna procenttalen. Det bör liksom nu ankomma på regeringenatt meddela de närmare föreskrifterna om progressivbidragets storlek vid olikaantal ersättningsdagar. Jag förordar således att reglerna för statsbidrag till deerkända arbetslöshetskassorna ändras på så sätt att förvaltningsbidragetslopas och att progressivbidraget ersätts med ett nytt progressivbidrag sombestår av bara en rörlig del som kan variera från O till 91,. Grundbidragetskall 2 1981/82. 1981/82:139 18 äveni fortsättningen utgå med ett fast belopp som motsvarar vad som högst kan utgåsom kontant arbetsmarknadsstöd. Jaghar tidigare föreslagit att det kontanta arbetsmarknadsstödet skall höjas till80 kr. per dag för dem som har fyllt . I överensstämmelse med de principerför fastställande av grundbidraget till de erkända arbetslöshetskassorna somlades fast i samband med att den nuvarande försäkringen infördes (prop.1973:56 s. 225) bör detta bidrag generellt höjas till . för varje utgivendagpenning. I denna fråga ankommer det dock på regeringen att besluta och denkommer därför att anmälas i ett senare sammanhang. Reglerom avstängningstid vid självförvållad arbetslöshet 1974års utredning om en allmän arbetslöshetsförsäkring (ALF-utred-ningen) föreslogi sitt betänkande Allmän arbetslöshetsförsäkring (SOU 1978:45) att avstängningstidernavid självförvållad arbetslöshet skulle fördubblas men att den arbetslöseskulle ges möjligheten att förkorta avstängningstiden till samma längd som nugäller genom att vara anmäld som arbetssökande hos arbetsförmedlingen. För vaijedag som den arbetslöse var anmäld på förmedlingen skulle avstängningstidenminskas . Därigenom skulle den arbetslöse stimuleras att så snartsom möjligt ta kontakt med förmedlingen vid inträdd arbetslöshet och attupprätthålla kontakten . Vidremissbehandlingen av bei:änkandet framfördes från flera remissinstanser, bl.a.AMS, LO, TCO och SO, förslag om förenklingar i de av utredningen förordadereglerna. Avstängningstiden föreslogs fastställd i eljest ersättningsberättigadedagar i stället för kalenderdagar som gäller f. n. Därigenom skulle reglernakomma att bygga på samma princip som tillämpas vid beräkningen av karenstid.Detta skulle innebära bl. a. att den arbetslöse måste vara anmäld påarbetsförmedlingen för att avstängningstiden skall löpa. Med en eljest ersättningsberättigaddag borde jämställas dag då förvärvsarbete utförts. Idepartementspromemorian föreslås att de av remissinstanserna föreslagnareglerna skall ersätta nuvarande regler om avstängningstid vid självförvålladarbetslöshet. Vidare föreslås att avstängningstiden bör förlängas så att den inormalfallet uppgår , dvs. mer än f. n. Konstruktionenkräver att det sätts en gräns för hur länge en avstängning maximalt skall fåverka. Med hänsyn till att avstängningstiden i normalfallet föreslås bh tvåveckor längre än f.n., som den skall kunna fördubblas om denarbetslöse inte söker arbete, bör avstängningsfiden i fortsättningen som mestkunna vara i 14, 28 eller beroende på hur länge arbetet ifråga var avsett att vara. Ipromemorian föreslås vidare att den arbetslöse skall kunna avstängas 1981/82:139 19 pånytt vid självförvållad arbetslöshet under pågående avstängningstid. Dettaförslag ligger i linje med förslaget att den arbetslöse skall vara anmäld somarbetssökande hos arbetsförmedlingen . Deremissinstanser som har yttrat sig över förslaget i denna del är positiva tillatt reglerna för beräkning av avstängningstiden ändras på det sätt somförordats i promemorian. Däremot så avstyrker de flesta förslaget om enförlängning av avstängningstiden. Enligt min meningmotverkar de nuvarande reglerna om avstängningstid vid självförvålladarbetslöshet det primära målet för arbetsmarknadspolitiken att beredasysselsättning åt dem som är arbetslösa, genom att de avhåller de självförvållatarbetslösa från att snabbt anmäla sig hos arbetsförmedlingen. De nu föreslagnareglerna verkar i motsatt riktning. De stimulerar de arbetslösa att anmäla sighos arbetsförmedlingen efter inträdd arbetslöshet och atthålla kontakten med förmedlingen . Genom att den som t.ex. avvisar ett lämpligt arbete under avstängningstid kan bli avstängd på nyttför detta, betonas vikten av att den arbetslöse verkligen medverkar iarbetsförmedlingens försök att lösa hans eller hennessysselsättningssituation. Jag ser förslaget som en klar förbättring av försäkringenoch som en värdefull hjälp i förmedlingsarbetet. Jagkan inte ansluta mig till den kritik som riktas mot förslaget om en förlängningav avstängningstiden från i normalfallet . Jag vill häranknyta till vad jag uttalade i prop. 1980/81:126 om arbetsmarknadspolitikensframtida inriktning, nämligen att arbetsgivarnas och de arbetssökandes del avansvaret för arbetsmarknadens funktion måste återställas om utvecklingen motständigt ökade arbetsmarknadspolitiska utgifter skall kunna brytas. Jagförutskickade att det var nödvändigt att bl. a. se över regler och instrumentför samhällets insatser i en anpassningsprocess på arbetsmarknaden i vilkenarbetsgivarna och de arbetssökande har en del av ansvaret. Jag ser den nuföreslagna förlängningen av avstängningstiden som ett uttryck för att betonaden enskilde arbetssökandens del i ansvaret för sin sysselsättningssituation. Jagförordar därför att avstängningsreglerna och avstängningstiderna ändras på detsätt som har föreslagits i promemorian. Vidare förordar jag att dedifferentierade avstängningstiderna skall tillämpas även vid avvisad elleravbruten arbetsmarknadsutbildning. Somen följd av dessa förslag bör avstängningstiden för den som avstängs intilldess han har utfört förvärvsarbete förlängas till 30 dagar.Detta är motiverat med hänsyn till att denna avstängningsform annars skulleförlora sin karaktär av yttersta sanktionsmedel. Deförslag som jag här har lagt fram bör föranleda motsvarande ändring- 1981/82:139 20 arav reglerna i 74 § arbetsmarknadskungörelsen (1966:368) om avstängning frånberedskapsarbete. De är i princip utformade på samma sätt som de avstängningsreglersom tillämipas i fråga om det kontanta stödet. Statskontoretframhåller i sitt remissyttrande att det finns oklarheter i fråga omtillämpningen av avstängningsreglerna. Jag kan i viss mån instämma i dettapåpekande och jag vill därför göra följande förtydliganden. Som avstängningsdagskall endast räknas dag då den arbetslöse är anmäld som arbetssökande påarbetsförmedlingen och för vilken karens skulle ha räknats eller ersättning hautgått orn den arbetslöse inte hade varit avstängd samt dag då förvärvsarbetehar utförts. De 14, 28 resp. skall vara de yttersta gränserna förhur länge avstängningsdagar får avräknas. Dessa tidsgränser skall räknas ftånden dag då det förhållande som föranledde avstängningen inträffade. I detta sammanhang villjag ta upp en fråga som gäller dem som är inskrivna eller erbjuds inskrivningvid . Dessa institut inrättades inomarbetsmarknadsverket . I instituten sammanfördes delandstingskommunala och kommunala arbetsvårdsinsti-tuten, de inomarbetsmarknadsutbildningen bedrivna kurserna Arbetsliv och utbildning (ALU) ochOmställning och träning (OT) samt den arbets-psykologiska verksamhet somtidigare bedrevs av arbetspsykologiska institut på uppdrag avarbetsförmedlingen. Verksamheten vid instituten vänder sig till arbetssökande soinär obestämda i val av yrke eller utbildning eller har nedsatt eller begränsadarbetsförmåga. Vid instituten bedrivs en yrkesinriktad rehabilitering sominnebär utredande, vägledande och förberedande åtgärder i syfte att pröva ochförbättra sökandens förutsättningar för arbete. Den som är inskriven vid ettarbetsmarknadsinstitut erhåller utbildningsbidrag på samma sätt som den somdeltar i arbetsmarknadsutbildning. Den som avvisar elleravbryter en arbetsmarknadspolitisk åtgärd i form av arbetsmarknadsutbildningkan som jag har nämnt tidigare, om det är skäligt, avstängas från rätt tillarbetslöshetsersättning. Denna möjlighet finns inte i nuvarande lagstiftningför den som avvisar eller avbryter inskrivning vid arbetsmarknadsinstitut.Enligt min mening är detta förhållande otillfredsställande. Dearbetsmarknadspolitiska insatser som görs vid kan intesägas vara av mindre vikt för den enskilde arbetssökanden än en arbetsmarknadsutbildning.Jag förordar därför Mt de avstängningsregler som gäller i fråga omarbetsmarknadsutbildning skall få tillämpas även i fråga om dem som ärinskrivna vid . Jagvill här också betona att det i vissa fall kan finnas anledning att ifrågasättaom den som t. ex. avbryter en yrkesinriktad rehabilitering eller vägledningsåtgärdersom vidtas vid ett kan anses stå till arbetsmarknadensförfogande och vara berättigad till arbetslöshets- 1981/82:139 21 ersättning.Denna bedömning får göras från fall till fall och med hänsyn tagen till denenskildes förutsättningar att klara ett arbete på den öppna marknaden. Som en konsekvens av förslagetatt likställa arbetsmarknadsutbildning och inskrivning vidarbetsmarknadsinstitut i avstängningshänseende förordar jag att ävenyrkesinriktad rehabilitering skall få jämställas med arbetad tid i sammaomfattning som deltagande i arbetsmarknadsutbildning vid prövningen avarbetsvillkoret. Endast rehabilitering som har fullföljts eller som haravbrutits av godtagbart skäl bör få jämställas. I den mån tiden inte jämställsmed arbetad tid bör den få räknas som överhoppningsbar tid vid fastställande avramtiden i arbetsvillkoret. Idepartementspromemorian föreslås att kravet på fondering hos kassorna skallsättas lägre än vad som gäller f. n. Statsbidragen täcker större delen avkassornas kostnader. Nuvarande fonderingskrav framstår därför som alltförsträngt.