prop · G503220 · 1981-12-31 00:00:00 — Förbundet kan konstalera alt en ur rättssäkerhetssynpunkt tvivelaktig trend uppenbarligen alltjämt är för handen vad gäller täktverksamhet. lagstiftning, där ersätl- ningsrälten vid vägrat tillstånd togs bort, biträddes ej av Förbundet. Den föreslagna möjligheten en tvångsreglerad täktsamverkan är inte annat än en ytterligare inskränkning av den enskilda äganderätten. För den enskilde fastighetsägaren som pä hel- eller deltid driver en läkt leder de föreslagna Ivångsreglerna till en försvårad planering av den personliga ekonomin. Olika fastighetsägare har olika uppfattning om lämplig tid för exploatering - ett helt naturligt förhållande. Skillnader i förmögenhels- och inkomslförhållanden kan också motivera helt olika syn på hur en exploatering skall bedrivas och . 1981/82:220 112 9.1 Normer för ersättningsmaterialför naturgrus Remissinstanserna ansluter sig överlag till vadkommittén anför om vikten av att öka användningen av restprodukter från gruv-och annan industri som ersättningsmaterial för naturgrus och kommitténs förslagatl planverket och får i uppdrag att se över gällande normer ochanvisningar i berörda avseenden. : kan följande restprodukter förväntas blinormerade i vägverkels byggnadstekniska anvisningar. - Medslaggbindemedel stabiliserad hyttsten Anvisningar gällande masugnsslagg, bark och lättfyllning i vägbankar finns . Tillgången på restprodukter enligt ovan ärbegränsad lill vissa orter, vilket gör att förädlingsgraden på produkternamåste vara myckel hög om kostnaderna för transport ska kunna bäras. Förnärvarande har restprodukter svårt att prismässigt konkurrera mednalurgrusprodukter. : Beträffande restprodukter från gruv- och stålindustrinvill institutet påpeka att vid institutet bedrivs enintensiv forskning kring användningen av slagg och andra restprodukter somvägbyggnadsmaterial. Som nämnts i betänkandet bedriver även institutetpå uppdrag inventering och undersökning av grova moräner. I arbetethar redan givits förslag på möjliga förekomster av grov morän i ettnaturgrusfattigt område i . Med hänsyn till nämnda forskningsprojekt pårestprodukter och grov morän vill institutet kraftigt understryka dessatillgångars stora värde och framlida betydelse inom vissa delar av somersättningsmaterial för naturgruset i vägbyggnadssammanhang. : Nalurvårdskommitlén föreslår, som ersättningsmaterial för naturgrus,en vidgad användning av restprodukter från t. ex. gruv- och stålindustrin ochatt planverket och får i uppdrag atl se över gällande normer ochanvisningar i detta avseende. Planverkettillstyrker i princip detta förslag. Från byggnadsleknisk synpunkt krävs dock ökadekunskaper för att klargöra tekniska och fysikaliska egenskaper av betydelse hosdetta material. Först därefter blir det aktuellt att revidera bygg- ochmaterialbestämmelser med hänsyn lill möjligheten all använda restprodukter vidbyggandet. tillstyrker således utökad forskning och försökbeträffande restprodukters användning vid byggandet och inom byggnadsindustrin. : SIND vill i likhet med kommittén understryka behovet av att denormer och anvisningar som tillämpas för användning av ballastmaterial anpassasmed hänsyn lill möjligheterna alt utnyttja olika restprodukter. Det är därförangeläget alt planverket och får i 1981/82:220 113 uppdragatt i samråd med berörda myndigheter och organ se över gällande normer ochanvisningar i detta avseende. Vadbeträffar förslaget att inventeringsprogrammet endast skall avse sand och grus- bl. a. under hänvisning till alt material föreligger för kalk, diabas och alunskiffergenom SIND:s utredningar vill SIND kraftigt understryka atlinventeringsmaterialet i utredningarna uteslutande gjorts på befintligtmaterial av delvis äldre datum. Länsstyrelseni : vill dessutom peka på att i länet har vidbehandling av avfallsfrågor särskild vikt lagts vidåteranvändnings-(återvinnings-)möjligheterna och användningen av restprodukterpå ett från ekologisk synpunkt lämpligt sätt. Enligt meningmåste återanvändning av olika restprodukter och avfall utredas i en helt annanomfattning än vad som föreslås i betänkandet. Även inom detta ämnesområde börett detaljerat undersökningsprogram framläggas. Detla bör tillgodose såväl enhushållning med begränsade naturresurser som en önskad effeklivisering inomavfallssektorn. Elt särskilt handlingsprogram som tillgodoser dessaförhållanden bör upprättas och bli föremål för sedvanligremissbehandling. Länsstyrelseni : noterar med tillfredsställelse de åtgärder somföreslås för en ökad användning av ersättningsmaterial för naturgms, med hänsynlill del ansvar som har vad gäller miljöskydd och naturvård. Länsstyrelseni län: Nalurvårdskommitlén föreslår alt de normer som gäller föranvändning av ballaslmaterial vid betonglillverkning och vägbyggnad m.m.omarbetas så alt ersättningsmaterial i form av t.ex. gruvavfall ochrestprodukter från stålindustrin kan utnyttjas i högre utsträckning än vad somi dag är möjligt. Länsstyrelsendelar utredningens uppfattning i detta avseende och vill förorda atlman i samband med föreslagen översyn av normerna även överväger och prövar ivilken utsträckning sand och finare fraktioner kan utnyttjas i stället för kvalificerade grusmaterialet. Situationen inom stora delar av ärsom bekant, att det råder obalans mellan tillgången på grova fraktioner ochsandmalerial, vilket medför att det i många av de öppnade takterna endaståterstår sand och finare fraktioner för vilka avsättningen är begränsad och därutbrytning och iordningställning går långsamt. Närdet gäller tillvaratagande av restprodukter från gruvindustrin uppstår i vissafall konflikter med de antikvariska intressena. Detla gäller inte minst inomBergslagen där skarn- och varphögar intill de många gamla och mindre gruvornaoch hyttorna i området rönt ett allt större intresse frän grusbranschensföreträdare. Det finns därför enligt uppfattning anledning atlöverväga om inte läkt av dessa material regelmässigt bör prövas på samma sättsom övrig täktverksamhet. : Frågan om återvinning av restprodukter från gruvindustrin förkvalificerade användningar avser MPU belysa i avsnittet om forskning ochutveckling i sitt slutbetänkande. MPU finner del angeläget alt ökaanvändningen av restprodukter också i jämförelsevis okvalificeradeanvändningar och tillstyrker att planverket och får i uppdrag att seöver gällande normer och anvisningar för ersättningsmaterial för naturgrus. 8 Riksdagen1981/82. 1981/82:220 114 : Möjligheten att använda ersättningsmaterial - en i ochför sig riktig tanke - är av såväl tekniska som nationalekonomiska orsakermyckel begränsad. Erfarenheter från utlandet, där tillgången på naturligtmaterial är mycket sämre än i , visar att ersättningsmaterial endastundantagsvis kan komma till användning av tekniskt-ekonomiska skäl. , och ett antallänsstyrelser framför synpunkter på de resursförstärkningar som krävs vid ettgenomförande av naturvårdskommilténs förslag. : Som framgår av sammanställningen är det betydandearbetsuppgifter som enligt förslaget skall ankomma på . Verketvill därvid framhålla att det från praktisk synpunkt är välbetänkt atl samladet centrala ansvaret hos en myndighet och alt det med hänsyn tillarbetsuppgifternas art är lämpligt alt erhåller detla ansvar.Arbetsuppgifter av den storleksordning som det här är fråga om kräver dockoundgängligen en förstärkning av de personella resurserna. Verket förutsätteratt medel för en sådan förstärkning las från de föreslagna täklavgifterna, varssyfte ju är alt finansiera den verksamhet samhället har med anledning avtäktverksamheten. : vill särskilt fästa uppmärksamheten på den ansträngdaarbetssituationen vid länsstyrelsernas naturvårdsenheter. Enligt regeringensuppdrag genomför f. n. en översyn av dessa enhetersorganisation och resurser. Innan nya uppgifter tillförs enheterna krävsingående överväganden. Det framstår som ändamålsenligt att ett genomförande avnaturvärdskommitténs förevarande förslag sker i kontakt med . Länsstyrelseni : Under 1970-lalel har länsstyrelserna fått en betydande ökningav arbetsuppgifterna inom naturvården genom den skärptanaturvårdslagstiftningen, bokskogslagen m.fl. lagar. Vidare har länsstyrelsengenom den fysiska riksplaneringen ålagts betydande inventerings- ochplaneringsuppgifler inom naturvården. Länsstyrelserna har dock inte erhållit dehäremot svarande personella resurserna. har endast entjänst inom den allmänna naturvården. Handläggningen av täktärenden harhittills fått handhas av en tjänsteman, som är avlönad genom särskilda medelför annat ändamål. Detta är klart otillfredsställande. finnerdet nödvändigt att med skärpa framhålla att för att länsstyrelsentillfredsställande skall kunna ulföra sina uppgifter med prövning och Ullsyn avtäktverksamheten och för att kunna genomföra utredningens förslag måstelänsstyrelsen tilldelas en fasl tjänst för dessa uppgifter. Länsstyrelseni : - - - Ett genomförande av utredningens förslagerfordrar dock ett betydande tillskott av resurser på länsstyrelserna förhandläggning av läktfrågor. Det mål, "hänsynen rill naturmiljön", somangivits i gällande lagstiftning har i många fall inte kunnat nås på gmnd avresursbrist. finner del därför angeläget att lägga särskild viktvid denna fråga. Prop.1981/82:220 115 Länsstyrelseni : Utredningen har beräknat atl arbetet med täktprövning ochtäkttillsyn hos i genomsnitt kräver en arbetsinsats av 1,5helårsarbetande tjänstemän, sedan förslagen i betänkan-del genomförts.Länsstyrelsen vill starkt understryka nödvändigheten av personalförstärkninginom den del av naturvårdsenheten som ansvarar för den allmänna naturvården,där arbetssituationen redan nu är hårt ansträngd. Med hänsyn härtill harlänsstyrelsen i petitan /81 prioriterat en tjänst som byrådirektörinom den allmänna naturvården. Länsstyrelseni län: Ett genomförande av naturvårdskommitténs förslag ökarbelastningen på länsstyrelserna bl. a. genom att fler aspekter skall vägas invid handläggningen av täktärenden vilket tillsammans med den kontroll avuppgifter om årsproduktion som kommer atl åvila länsstyrelsernasnaturvårdsenheter medför en starkt ökad arbetsbelastning. ärhandläggningen av täktärenden mycket betungande och bristen på resurser görbl. a. att täkttillsynen är eftersatt. får därför särskiltunderstryka alt elt genomförande av kommitténs förslag måste kombineras med atlökade resurser ställs fill naturvårdsenhe-lemas förfogande samt atl en sådanresursförstärkning måste ske som eventuella lagändringar träder i kraft. Länsstyrelseni : Handläggningsliden för täktärenden i är pågrund av bristande resurser orimligt lång. Inte heller är tillsynsverksamhetentillfredsställande. Denna situation kan helt naturligt skapa stora olägenheterför täktinnehavaren, i synnerhet vad gäller den framlida planeringen ochsysselsättningen. Genom införande av täktavgift skapas emellertidförutsättningar för täktinnehavare all resa krav på viss service i form av bl.a. rimliga handläggningstider. Det är enligt mening bådevälbefogat och angeläget att medel avsätts för att möta sådana berättigadekrav. förutsätter därför atl en resursförstärkning motsvarande1,5 tjänst tilldelas . En sådan förstärkning överensstämmer med dekrav på arbetsinsatser som erfordras enligt naturvårdskommitténs bedömning, närförslagen i utredningen genomförts. Enligt mening börföreslagna tjänster inrättas senast från den tidpunkt vid vilken föreslagnalagar och förordningar skall träda i kraft, dvs, . Utan enresursförstärkning för handläggning av täktärenden lorde saknamöjligheter atl genomföra de arbetsinsatser förslaget förutsätter. Länsstyrelseni : Naturvårdskommilténs förslag innebär utökade arbetsuppgifterför naturvårdsenhel. Ändringar av naturvårdslagen har inneburitatl naturvårdsenhetens resurser blivit mycket ansträngda. Hitintills har inteökade resurser tillförts naturvårdsenheten i takt med utökade arbetsuppgifter.En förutsättning för att kommitténs förslag skall kunna genomföras är altlänsstyrelsens naturvårdsenhel tillförs både ökade personella och ekonomiskaresurser. Länsstyrelseni : Naturvårdsenhelen i är f. n. mycket hårt ansträngdav en stor ärendebalans, där många ärenden är mycket gamla. Enligt kommitténsförslag bortfaller inga av nuvarande handläggningsuppgifter, omman bortser från hjälpen med tillsynen från kommunerna. Däremot Ullkommer enmängd nya uppgifter som kräver resursförstärkningar. Handläggningen blirbetydligt mer komplicerad med behovsprövning, prövning av hushållningsfrågor,där bl. 1981/82:220 116 vändningav ersättningsmaterial skall avgöras, saml möjligheter till samfällighetsbildning.Under inventeringsskedet krävs medverkan för att detta programskall kunna genomföras. Löpande skall årliga pro-duktionsuppgifler frånföretagarna behandlas. Det är mycket svårt att i detalj överblicka vilkapersonella resurser som kommer atl krävas för att skall kunnagenomföra ålagda uppgifter. En förutsättning för att detla skall bli möjligt äratt den av kommittén föreslagna täklavgiften införs. Länsstyrelseni : måste dock peka påatl ett genomförande enligt kommitténs förslag nödvändiggör en resursförstärkningför de flesta av landets länsstyrelser. Kommittén har själv skissat att det förett normallän krävs en arbetsinsats av 1,5 helårsarbetande tjänstemän. Förnärvarande disponerar i arbetskraft som sammanlagtmotsvarar ca en 0,5 helårsarbetande tjänsteman för handläggning avtäktverksamheten. Länsstyrelseni län: Enligt utredningens uppskattning kommer länsstyrelsensarbetsinsats i genomsnitt alt uppgå till 1,5 årsarbetskrafter om utredningensförslag förverkligas. De personalresurser som har ställts tilllänsstyrelsens förfogande i delta avseende motsvarar inte ens de ambitionsnivåersom anges i naturvårdslagens nuvarande utformning. vill avslutningsvis framhålla att detär nödvändigt med resursförstärkningar om skall fä ökadearbetsuppgifter. Länsstyrelseni : är till ytan vidsträckt. Detta medförstor tidsåtgång i förhållande till antal besiktningar för dentillsynsverksamhet som bedrivs. Antalet grustäktsansökningar uppgår lill drygt200 vartill kommer tillsynsärenden ca 150 . För handläggning avärendena sysselsätts en extra byråinspektör på heltid. Vidare biträder enkvalificerad assistent med handhavande av säkerheter, dataregister m. m.Därutöver ligger besluts- och expeditionella funktioner. Naturvårdskommiiiénberäknar normallänsstyrelsens framtida resursbehov till ca 1,5 årsarbetskraft.Detta framstår som orealistiskt för med hänsyn till detmerarbete som åläggs . bedömer behovet av arbetskraft tillca 1 1/2-2 handläggare. 1/2 kvalificerad assistent och 1/2 kartritare. För atten bättre reglering av täktverksamheten skall åstadkommas är det angeläget alttillräckliga resurser ställs till förfogande. Länsstyrelseni : Ansvaret för den löpande tillsynen kommer enligtnaturvårdskommilténs förslag atl las över av kommunerna. Totalt sett kommerdock att få elt ökat antal uppgifter som ställer krav på ökadearbetsinsatser. Invenleringsfrågor, hushållningsplanering, täktsamverkan samtuppgifter beträffande läktavgifter och täktsta-tistik är exempel på sådanverksamhet. Härvid förutsätts all erforderliga resurser ställs tilllänsstyrelsens förfogande genom de läktavgifter som föreslås bli uttagna. Luleåkommun: Förslaget innebär behov av mer personal på och/ellerkommunen. Kommittén borde ha utrett dessa myndigheters roller klarare så alt enkoppling kunde göras mellan arbetsuppgifterna, personalbehovet och uppbyggnadenav avgiftssystemet, som ju skall fungera kostnadstäckande. 1981/82:220 117 Statens naturvårdsverks framställning med förslag tillskärpt lagstiftning om vilthägn behandlar i del följandefrågan om vilthägn. Med sådant avses här ett markområde, kringgärdat med ettsådant stängsel alt de vilda djur för vilka hägnet är avsett, hindras från allpassera såväl ut som in. Förutom sådana villhägn i egentlig mening inbegripsockså vissa motsvarande anläggningar såsom djurpark och sädana mindre hägn somförekommer i direkt anslutning till boningshus eller ekonomibyggnader. Del äralltså här fråga om vilt, som befinner sig i fångenskap. Bestämmelser som tar sikte på bl. a. vilthägn iegentlig mening finns främsi i naturvårdslagstiftningen och jaktlagstiftningen.Därutöver gäller bestämmelserna i om djurplågeri. Dådjurskyddslagen avser även vilda djur som hålls i fångenskap torde denna lagvara tillämplig på djur inom hägn av olika slag. För vilthägn lorde krävasbyggnadslov. Vad särskilt gäller bestämmelserna inomnaturvårdslagstiftningen finns vissa bestämmelser som kan påverkalokaliseringen och utformningen av vilthägn. Enligt 7 § naturvårdslagen (NVL,1964: 822, omtrycki 1974:1025) kan område som särskilt behöver skyddas ellervårdas på grund av sin betydelse för kännedomen om landels natur m. m. ellersom är av väsentlig betydelse för allmänhetens friluftsliv förklaras somnaturreservat. Beslutande instans är . Bestämmelsen kan i och försig användas för alt hindra tillkomsten av ett vilthägn som är olämpligtlokaliserat, om del aktuella området är av sådan kvalitet atl ettreservatsbeslut är motiverat. Detta innebär dock ett komplicerat förfarande,som dessutom i regel är tidsödande. Tillkomsten av ett vilthägn torde möjligen ocksåkunna förhindras genom att ett område med stöd av 19 § NVL avsätts somnaturvårdsområde. I 20 § NVL föreskrivs bl. a. att innanarbetsföretag utförs som inte omfattas av lillståndstvång enligt 18 §(täktverksamhet) eller 19 § (naturvårdsområde) men som kan komma atlväsentligt ändra naturmiljön, samråd skall ske med . 1 anslutningtill denna bestämmelse stadgas i 24 § nalurvårdsförordningen (NVF, 1976:484)att den som ämnar uppföra vilthägnad omkring område, där allmänheten får färdasfritt, möjligt och senast i förväg skall anmäla detla tilllänsstyrelsen för samråd. Vid samrådsförfarandet äger föreläggaföretagaren att vidta de åtgärder som behövs för att begränsa eller motverkaskada på naturmiljön. råder generellt strandskydd vid havet,insjöar och vattendrag enligt 15 § NVL. Strandskyddet förhindrar anläggning avvillhägn. Inom strandskyddsområde gäller nämligen ett allmänt förbud inte baramot bebyggelse och förberedelsearbeten för bebyggelse, utan också mot åtskil- 1981/82:220 118 ligaandra anläggningar och anordningar på stränderna, om inte harlämnat tillstånd lill åtgärden. Denna tillståndsplikt gäller dock inteanläggning eller åtgärd som behövs för jordbruket, fisket, skogsskölseln ellerrenskötseln och ej tillgodoser bostadsändamål. Om det på område som är av betydelse förfriluftslivet eller i områdets närhet finns stängsel, som hindrar ellerförsvårar tillträdet till mark inom området där allmänheten annars skulle hafträtt alt färdas fritt, får enligt 17 § NVL förelägga den somhåller stängslet att anordna grind eller annan genomgång. Om det är uppenbartalt stängslet endast avser att utestänga allmänheten från området, fårlänsstyrelsen meddela föreläggande om borttagande av stängslet. Dennabestämmelse är tillämplig på bl. a. villhägn och har i vissa fall utnyttjatsför att åstadkomma genomgångar i sådan anläggning. Den som enligt 17 § NVL blivit förelagd att ordnagenomgång är berättigad att få ersättning för kostnaderna av staten, som ocksåskall bekosta underhållet av genomgången. Ersättning utgår dock inte, om del äruppenbart att stängslet endast avser all utestänga allmänheten från område därden annars skulle få färdas fritt (30 § NVL). Med stöd av 14 § NVL har i 18 § NVF införts förbudmot att plantera ut vissa djur eller att på annat sätt sätta ut dem i frihet.De djur som berörs av detla förbud är björn, lo, varg, järv, bävei, vildsvin,kronhjort, dovhjort, vildkanin, mink och bisamråtta samt däggdjur eller fågelav viltslag som inte bevisligen tillhörde landets viltbestånd vid utgången avår 1963. Den som har sådant djur skall hålla det instängt på betryggande sätteller på annat sätt se till att djuret inte kommer löst. får medge undantag frånutplanleringsförbudel. Tillstånd att utsätta djur, som har fölls i ellerlängre lid hållils i fångenskap, får inte beviljas ulan föregående samråd medlantbruksstyrelsen. Enligt 19 § NVF får också meddelaföreskrifter om hur minkfarm eller liknande anläggning skall vara inhägnad samtom kontroll över efterlevnaden av sådana föreskrifter. För minkfarm, men inteför några andra liknande anläggningar, har sådana föreskrifter meddelats. Slutligen kan erinras om all den som vanvårdar ettvillhägn kan länkas bryta mot 23 § NVL, som i princip förbjuder allnedskräpning. Enligt 21 § lagen om rätt lill jakt (1938:274) fårlös hund inte tas med eller släppas in i annans hägnade jaklpark ellerdjurgård. Om detta inträffar, får jakträttsinnehavaren fånga och behållahunden. Enligt 21 § jaktstadgan (1938:279) får inomjaklpark eller djurgård, som är inhägnad i enlighet med föreskrifter somnaturvårdsverket meddelar, jakt efter villebråd som hålls instängt genomhägnaden bedrivas utan hinder av fridlysning. I anslutning lill denna bestämmelse harnaturvårdsverket utfärdat den föreskriften om jaktpark eller djurgård att djurfår jagas i sådan anläggning, om jakten sker inom hägnad som påbetryggande sätt hindrar djuren att passera såväl ut som in. Några andraföreskrifter beträffande kraven på villhägn har inteutfärdat. 3 Inventeringar om vilthägn gjordes en landsomfattande inventering avantalet och arten av villhägn. Själva arbetet utfördes av länsveterinärerna ochSvenska jägare- 1981/82:220 119 Det fanns då 107 villhägn som var större än 1 ha. Avdessa var 7 hägn mellan 50-100 ha och 12 större än 100 ha (uppgifterna avserinte djurparker typ , , Kolmärden m. fl.). Den sammanlagda arealenav dessa hägn, varav det största hade en areal av ca I 000 ha, var 5 156 ha.Antalet djur som hölls i hägn var ca 20 älgar, 570 kronvill, 1630 dovvill, 240rådjur, 115 klövvilt av andra arter (sikahjort, wapitihjort etc.) samt 225vildsvin. Inventeringen upprepades 1976-78. Antalet hägnuppgick då lill 168, dvs, en ökning med drygt 60 hägn , Av hägnen var11 mellan 50-100 ha, medan 16 var större än 100 ha. Hägnen täckte en sammanlagdyta på omkring 8000 ha, 1976-78 hade antalet djur i hägnen ökat till ca 4700,dvs, med ca 1 900 djur . Av de sammanlagt tolv viltarter som hölls i hägndominerade dov- och kronvill och utgjorde av det totala antaletindivider. Älg och rådjur förekom endast i mindre omfattning, ungefär 8%.Vildsvinen hade ökat kraftigt i popularitet och antal. De utgjorde drygt 15 %av antalet individer. Bland övriga arter kan särskilt nämnas wapitihjort (ävenkallad kanadahjort), sikahjort, axishjort, visent och mufflonfår. 4 Fördelar och nackdelar med hägn Orsakerna lill alt vilthägn inrättas är flera.Vissa markägare anser att framför allt kronvill och dovvilt i hägn är lämpligaför alt utnyttja marginella skogs- och betesmarker. Härigenom får man även enbättre landskapsvård genom att djuren betar lövslyet. Djuren ger vidareintäkter genom försäljning av livdjur, kött osv. Att hålla hjortar i hägn bliren del av gårdens ekonomiska hantering. I vissa fall är orsaken till hägnens tillkomstockså en önskan att utnyttja dem för jaktändamål. Även på det sättet kan detbli inkomster i form av exempelvis troféavgifler. Hägnen är då vanligen slora.Det finns flera exempel på att de inte bara innehåller mera vanliga djurartersom kronvill och dovvilt, utan också andra hjorlvillarter, vildsvin, mufflonfårm.m. Vildsvin är f. ö. en djurart som förekommer alltmer i hägn, även i mycketsmå. De flesta rena jaklhägnen torde dock bygga på dov- och kronvill. Till komplettering av vad nu nämnts kan upplysasatt ett examensarbete redovisades vid skogshögskolan sombehandlar lönsamheten av vilthägn. a. all del finns storamarkarealer lämpliga för vilthägn, beroende på strukturrationaliseringen inomjordbruket. De mest intressanta djurarterna anses vara dovvilt, kronvill ochvildsvin. Det normala skogsbruket inom ett hägn anses inte behöva påverkasnämnvärt vid normal besätlningstäthet. Smärre skador på föryngringar och ungskogarkan dock inte undvikas. En positiv effekt kan erhållas genom slybel-ning.Möjligheterna till avsättning av produktionen inom ett hägn i form av köU, livdjuroch jakuillfällen anses som goda.