prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — En helt annan situation är att försäljaren uppträder inkorrektoch genom försåtlig ("vinklad") eller vilseledande argumenteringeller tillrättalagd varudemonstration förleder konsumenten till ett köpbeslut. 1981/82:40 84 I det senare fallet ligger "transaktionsfelet"på säljarsidan. Det förtjänar Bilaga 3 särskilt framhållas att det redan finnskorrektiv mot missbruk från en hemförsäljares sida: Grava fall kan åtkommas medhjälp av bestämmelsen om bedrägeri i 9 kap. 1 § eller bestämmelsenom vilseledande framställning i 6 § marknadsföringslagen och mindre allvarligafall med 2 § marknadsföringslagen. Konsumenten lär i den i praktiken säkerligensällsynta bedrägerisituationen även kunna bli löst från avtalet och hargivetvis sin rätt till ångervecka också i detta fall. NDM konstaterar att konsumentens berättigade intressen avskydd vid hemförsäljning får anses vara väl tillgodosedda redan enligt gällanderätt. Kommittén har inte heller förmått ens göra antagligt att så inte skullevara förhållandet. Sammanfattningsvis vill NDM framhålla ad betänkandet "Ny hemförsäljningslag" uppvisarsådana grundläggande brister vad gäller probleminventering och analys att deresonemang som presenteras i betänkandet inte utgör en tjänlig grund föröverväganden om en reformerad lagstiftning om uppsökande försäljning, samt ad en aviseringsregel i och för sig inte är ett tjänligtmedel när det gäller att uppnå det konsumentskydd som kommittén velatförverkliga med en sådan regel. 1.25 hemkonsulenters förening: har haft till uppgift att göra enöversyn av reglerna vid hemförsäljning. Kommittén har funnit att det finnsbehov av åtgärder för att förbättra konsumenternas ställning. Ändrade regler omhemförsäljning i kombinafion med regler om marknadsföring och konsumentverketsförhandlingsarbete kommer att utgöra ett ökat konsumentskydd. Kommittén anseratt detta behövs speciellt vid aktivt uppsökande hemförsäljning. hemkonsulenters förening instämmer i detta ochtillstyrker i stort utredningens förslag till åtgärder. De allra flesta konsumenter, som "faller" förhemförsäljare år i regel att hänföra till "resurssvaga" grupper dvs. tillde grupper som samhället särskilt skall skydda. Enär hemförsäljning ofta avser dyrare kapitalvaror ochdärför ofta resulterar i avbetalningsköp blir det i regel resurssvaga gruppersom kommer att göra oplanerade och för dyra köp. Hemförsäljningsverksamheten som distributionsmetod fylleri och för sig en viktig funkfion i glesbygden, men den bör då bedrivas på ettsådant sätt att den ortsbundna handeln inte störs i sin verksamhet. Denkonkurrens som glesbygdsbutikerna utsätts för vid hemförsäljning kan leda fillen försämrad service på dagligvaruområdet. I den mån det föreliggande utredningsförslaget hämmarhemförsäljningsföretagen torde det gynna den redan befintliga stationärahandeln i kommunerna och detta synes även vara ett konsumentintresse, enär 1981/82:40 85 möjligheterna till rättelse vid en felaktighetunderlättas, servicemöjligheter- Bilaga 3 na ökas och företagen på ortenfår bättre möjlighet att överleva. För att förstärkningen av konsumentskyddet vidhemförsäljning enligt den nya lagen skall få önskad effekt är det viktigt attkonsumenterna informeras på ett effektivt och lättfattligt sätt. Misslyckade hemförsäljningsköp beror påkonsumentens bristande kunskaper, bland annat i att använda ångerhandlingarna. Med kompletteringar och ändringar enligt vad föreningenhär ovan anfört synes utredningens förslag kunna läggas till grund förlagstiftning till konsumenternas fromma. 1.27 kommuns konsumentnämnd: Köpeavtal vid hemförsäljning skulle även ovillkorligeninnehålla serviceavtal om detta är väsentligt för konsumentens långsiktigabruk av den köpta varan. Detta för att förhindra överlastning av servicen påstationär handel, när man genom hemförsäljning på orten kapat bort stora delarav årsomsättningen för den lokala fackhandeln. Erfarenheter från den lokala rådgivningen visar att mångakonsumenter inte till fullo förstår det avtal som tecknas och därmed inteheller inser de ekonomiska och juridiska konsekvenserna. Mycket ofta kommer detin muntliga löften vid sidan om det skrivna avtalet i samband med hemförsäljning.Det är i sådana situationer speciellt svårt för konsumenterna att hävda vad somavtalats i sak. Till detta kommer att flertalet konsumenter på grund avbristande kunskaper ofta får svårt att tillvarataga sin rätt. Speciellt kommer utvidgningen av ångerrätten ochångerfristen att täppa fill kryphål i den gamla hemförsäljningslagen. I den mån som det föreliggande utredningsförslaget hämmarhemförsäljningsföretagen så gynnar den redan befintlig stationär handel ikommunerna och detta torde även vara ett konsumentintresse. Med tanke på den enskilde konsumentens stora svårigheterspeciellt vid köp med skriftliga avtal i kombination med muntliga löften anserKonsumentnämnden det mycket angeläget att förslaggenomföres. Det föreliggande förslaget till ny hemförsäljningslagtorde innebära uppenbara fördelar för både konsumenter och seriösa företag,därför är det angeläget att den nya lagstiftningen träder i kraft med detsnaraste. kommuns förordar att detföreliggande förslaget till ny hemförsäljningslag med beaktande av vad som ovanframförts genomföres. 1.28 Näringslivsgruppen i : , som ingår i Electroluxkoncernen, ärJönköpings kommuns absolut största företag med sina ca 3 200 anställda.Kommunens näringslivsgrupp, som består av kommunens fem kommunalråd, har sedanElectrolux övertog företaget haft åtskilliga överläggningar med företagsledningenangående den framtida sysselsättningen vid företagets anläggningar i kommunen.En grundläggande del i företagets verksamhet utgör tillverkning 1981/82:40 86 och försäljning av hushållsprodukter (bl. a. symaskiner). Vid ovannämnda överläggningar har framkommit att det av hemförsäljningskommitténframlagda förslaget (bl. a. aviseringstvång vid hemförsäljning) skulle fåmycket allvarliga konsekvenser för sysselsättningen vid företaget. Den befaradepersonalminskningen vid skulle innebära ett hårt slagför industrisysselsättningen i kommunen som helhet. Industrisysselsättningenhar nämligen minskat kraftigt i kommunen , vilket harvarit föremål för allvarliga diskussioner och analyser från kommunens sida. Med åberopande av vad ovan anförts anhållernäringslivsgruppen i att måtte beaktade redovisade sysselsättningsaspekterna vid den kommande behandlingen av Hemförsäljningskommitténsbetänkande. De remissinstanser som har yttrat sig om öppet köp vidkonsumentköp i allmänhet är alla positiva till denna försäljningsform. Deflesta delar dock kommitténs uppfattning att det inte är realistiskt attlagstifta om en generell rätt till öppet köp, utan att frågan bättre lämpar sigför förhandlingslösningar. Av denna uppfattning är bl. a. hovrätten för ÖvreNorrland, och , liksomKöpmannaförbundet som påf)ekar att överläggningar om öppet köp har inlettsmellan och . KF tror emellertid inte påmöjligheten att uppnå en förhandlingslösning, och enligt LO och TCO ärlagstiftning den enda framkomliga vägen. 2.1 Hovrätten för : Kommittén lägger inte fram något förslag till lagstiftningangående öppet köp vid konsumentköp. En lämplig reglering av det öppna köpetbör enligt kommitténs mening i stället sökas inom ramen för konsumentverketsarbete med förhandlingslösningar. Man kan, inte minst inom området för hemförsäljning, pekapå flera fördelar, både för konsumenterna och försäljningsadministrationen, avatt föra in en lagstadgad rätt för konsumenten att inom lämnatillbaka åtminstone vissa slag av köpta varor. Hovrätten vill dock vid enhelhetsbedömning av de skäl, som talar för och emot en tvingande lagstiftning,instämma i kommitténs uppfattning att lagstiftningsalternativet, enligt någonav de av kommittén skisserade modellerna, inte kan anses vararealistiskt. Om öppet köp stadgas i 60 § köplagen. Enligt dennaparagraf har köparen rätt att frånträda ingånget köpeavtal såvida öppet köpavtalats mellan parterna och godset blivit avlämnat samt köparen därtill inomviss tid ger säljaren till känna att han inte vill behålla godset. Regeln kanses som en parallell till hemförsäljningslagens stadgande om ångervecka men ärtill skillnad från sistnämnda stadgande dispositiv. Av utredningen framgår atti hägnet av köplagsregeln har inom näringslivet framvuxit olika varianter av 1981/82:40 87 Vid sidan av det egentliga öppna köpettillämpas sålunda bl. a. en Bilaga 3 villkorslös bytesrätt eller rätt atterhålla tillgodohavandekvitto vid återlämnande av köpt vara. Bruket av olikatyper av "ångerrätt" synes ha fått vidsträckt spridning inomdetaljhandeln, och inom konsumentkooperationen tillämpas genomgående -bortsett från vissa bestämda varuslag -principen att alla köp betraktas somöppna köp med en veckas ångerfrist. Också inom den privata handeln erbjuds ivid utsträckning någon form av återlämnanderätt utan ekonomisk förlust förkonsumenten; i av butikerna medges varken öppet köp, byteeller tillgodokvitto. Konsumenternas möjligheter att trygga avtal .som vidnärmare övervägande uppfattas som mindre välbetänkta framstår således förmarknadsdomstolen vara även utan lagstiftningsåtgärder tämligen vältillgodosedda. Med hänsyn till spörsmålets synnerligen stora praktiskabetydelse bör dock inte redan i och med detta konstaterande tanken på enspecialreglering av frågan i konsumentköpssammanhanget kategoriskt avvisas.Emellertid föreligger nog stora svårigheter att konstruera en rättsligreglering rörande öppet köp vilken på ett i allo invändningsfritt sättavgränsar tillämpningsområdet. Varudistributionen till konsumenterna sker ju imångahanda former och avser en nära nog oöverskådlig mångfald av varor somsvårligen låter sig inordnas i ett enhetligt rättsligt mönster med avseende påförutsättningarna och formerna för öppet köp. delar därförkommitténs bedömning att lagstiftningsalternativet åtminstone f. n. inte tersig realistiskt och att successiva dellösningar av frågekomplexet genomförhandlingar mellan och handelns organisationer nu synes varaett lämpligare tillvägagångsätt. 2.3 (): har haft till uppgift bl. a. attta ställning till frågan om införandet av lagstiftning om öppet köp. delar kommitténs uppfattningatt denna fråga lämpar sig bättre för förhandlingslösningar än för lagsfiftning.En generell regel om öppet köp skulle kräva en mängd undantag vilket skullemedföra ett svåröverskådligt regelkomplex. Genom att använda förhandlingsalternativetkan man inrikta sig på de branscher inom vilka ett generellt öppet köp ter sigpåkallat och lämpligt och därvid anpassa reglerna till de skiftandeförhållanden som gäller inom dessa branscher. Kommittén anser att en lämplig reglering av det öppnaköpet bör sökas inom ramen för arbete. finner socialförvaltningenatt det förslag till lösning som presenteras ovan är tillfredsställande urkonsumentsynpunkt. Prop.1981/82:40 88 2.4.2 Föredragande borgarrådet: 3 Vad gäller köp på vissa mässor och andra tillfälligaförsäljningsställen händer ofta att konsumenten, liksom vid hemförsäljning,hamnar i ett psykologiskt underiäge gentemot tränade försäljare. Vid sådanatillfälliga mässor och utställningar förekommer också ofta försäljning av bl.a. hushållsapparater av "udda" märken, vilka är svåra förkonsumenterna att bedöma vad gäller produktkvalitet och pris jämfört med andraprodukter på marknaden. Inte sällan visar det sig också i sådana fall attsvårigheter uppstår med service. Under förutsättning att kommitténs alternativ medförhandlingslösning angående öppet köp leder till resultat borde dock dessaproblem till största delen kunna lösas. Överenskommelser om öppet köp bör kunnaomfatta både branschorganisationer och mässledningar. Beträffande kommitténs förslag om öppet köp villkommunstyrelsen med viss tvekan biträda detta. Det finns uppenbara fördelar meden generell öppet köp-regel vad beträffar ångermöjligheten men ovetskapen omhur fräsch den köpta varan är, måste anses som en nackdel. Dock förefallerkommitténs förslag att upptar förhandlingar med branschorganisationernai syfte att i tillämpliga delar införa öppet köp, vara realistiskt. Kommunstyrelsenvill dock framhålla, att om dessa försök inte ger positivt resultat,möjligheter ges för omprövning av beslut i riktning mot lagstiftning. Kommittén har haft i uppdrag att överväga dels frågor omhem- och telefonförsäljning dels frågan om lagstiftning rörande öppet köp vidkonsumentköp. I sistnämnda del har kommittén stannat för att inte föreslå någonlagstiftning. Kommittén anser att frågan lämpar sig bättre förförhandlingslösningar än för lagstiftning och bedömer att det bör finnasmöjligheter att nä fram till vissa överenskommelser på området. Vi instämmermed kommittén i att en reglering genom överenskommelser är att föredra framförlagstiftning, särskilt med hånsyn till att man då lättare kan ta hänsyn tillskiftande förhållanden i olika branscher. Däremot kan vi inte bedöma hur storsannolikheten är för att det skall visa sig möjligt att uppnåtillfredsställande lösningar på frivillig väg. I vårt arbete får vi troligen anledning att behandla vissafrågor om öppet köp, bl. a. med hänsyn till de regler härom som finns i 60 §köplagen. Vi räknar också med att ta upp frågan om avbeställningsrätt,åtminstone vid tillverkningsavtal. Däremot har vi utgått från att det liggerutom ramen för vårt uppdrag att överväga lagregler om obligatoriskt öppet köp.Någon ändring härvidlag kan inte ha skett enbart därför att hemförsäljningskommitténhar avslutat sitt arbete utan att föreslå sådan lagstiftning. 1981/82:40 89 2.7 i (LO): Bdaga 3 LO delar ej kommittémajoritetens uppfattning vad gällermöjligheterna att lagstifta om öppet köp. Kommittén har övervägt olikaalternativ för en reglering av det öppna köpet men avstår ifrån att lägga förslagtill lagstiftning. Konsumentkooperationen har sedan mitten av 1960-talettillämpat öppet köp. Av erfarenheter från hittillsvarande förhandlingar har detprivata näringslivet visat ringa intresse av att frivilligt införa generelltöppet köp vid konsumentköp. LO anser mot bakgrunden av detta att lagstiftningär den enda framkomliga vägen. 2.8 (): Öppet köp innebär att konsumenten har rätt att inom visstid lämna tillbaka en köpt vara och få igen betalt belopp. 1978 medgav 54procent av butikerna öppet köp utan att detta särskilt avtalats, medan kundenhade rätt till öppet köp först efter särskild överenskommelse i avbutikerna. av butikerna medgav endast bytesrätt. Enligt TCO:suppfattning skulle stora resursvinster göras både för köpare och säljare omöppet köp generellt tillämpades. Resurser som måste användas för attslita konsumenttvister. I och för sig finns möjlighet till öppet köp i av butikerna, men avsaknaden av laglig rätt till öppet köp medförosäkerhet hos konsumenterna och de åtaganden som handeln gjort är frivilligaoch kan återtas. Kommittén diskuterar olika alternativ för reglering avöppet köp enligt följande: Lagstiftning -tvingande eller dispositiv - punktvis på särskilt viktiga områden såsomkommittén föreslagit i delbetänkandet SOU 1977:32 beträffande handeln medbegagnade personbilar, Förhandlingslösningarinom ramen för arbete och Nuvarandefrivilliga och flexibla system får bestå. Kommittén anser att vid en sammanfattande bedömning ärlagstiftningsalternativet enligt 1-3 inte realistiskt.Kommittén har emellertid initierat förhandlingar mellan ochköpmannaförbundet enligt alternativ 4. Enligt kommittén skulle man såsmåningom kunna komma fram till vissa överenskommelser. TCO delar den uppfattning som förs fram i ledamotenHillboms reservation där han anser att erfarenheterna av hittillsvarandeförhandlingar visar att det privata näringslivet saknar intresse av attfrivilligt införa ett generellt öppet köp vid konsumentköp. Hillbom anser attlagstiftning är den enda framkomliga vägen. Enligt TCO:s uppfattning bör enlagstiftning enligt alternativ 1 komma till stånd. En av kommittéarbetets två huvuddelar har rört frågan omeventuellt införande av tvingande regler om öppet köp vid försäljning tillkonsument. Kommittén har här kommit till slutsatsen att sådana regler förnärvarande inte bör införas. Samfundet delar kommitténs uppfattning. 1981/82:40 90 2.10 : Bilaga 3 I utredningens direktiv har även ingått att analyseraförutsättningarna för ett generellt öppet-köp. Förbundet uppfattning att man bör eftersträvaförhandlingslösningar med handeln framför lagstiftning varvid man bör ta hänsyntill de olikartade förhållandena i olika branscher etc. Överläggningar mellanKonsumentverket och förbundet i frågan har inletts. 2.11 (): har funnit att en lösning påfrågorna om öppet köp inom detaljhandeln sökes lämpligast inomramen för förhandlingsverksamhet, inte genom lagstiftning.Detta motiveras bl. a. med att vid en reglering av denna fråga gör sig devarierande förhållanden som gäller för olika branscher, särskilt starkt gällande.Den ståndpunkt kommittén härvid intagit har medfört att något förslag tilllagstiftning angående öppet köp inte presenteras i betänkandet. Inom konsumentkooperationen har öppet köp tillämpatsalltsedan 1960-talet vid i princip all detaljhandelsförsäljning. Undantag görs för underkläder och baddräkter, peruker och postischer(av hygieniska skäl), bijouterier, avklippta tyger, färskvaror och djupfrystalivsmedel samt realisationsvaror. KF anser att den fria återlämningsrätt somöppet köp innebär, är av utomordentlig betydelse för konsumenterna. Öppet köpmedför bl. a. att förhastade köpbeslut kan rättas till och att tvister angåendepåstådda fel i stor utsträckning kan undvikas. Av betänkandet framgår att förhandlingar i syfte attåstadkomma ett så långt möjligt enhetligt men ändå branschanpassat regelsystemför öppet köp inom detaljhandeln förts mellan ochköpmannaförbundet sedan mitten pä 70-talet utan något synbart resultat. Dettagör att KF inte tror på möjligheten att uppnå en lösning förhandlingsvägen. KFvill starkt understryka att det för konsumentskyddet är av stor vikt attprincipen om öppet köp får generell tillämpning vid konsumentköp. Kommittén behandlar också frågan om öppet köp men avstårfrån att föreslå lagstiftning bl. a. med hänvisning till att förhandlingarinletts mellan och . Vi anser oss inte haanledning att närmare gå in på frågan men kan inte underlåta att erinra om attkonsumentkooperationen tillämpat öppet köp för i princip alldetaljhandelsförsäljning med vissa undantag och att detta varit avutomordentlig betydelse för konsumenterna. Föreningen vill vidare instämma i komniittéledamoten reservation beträffande lagstiftning om öppet köp. En ny utredning omlämplig lagstiftning om öppet köp bör tillsättas. 1981/82:40 91 2.14 kommuns konsumentnämnd: Bilaga 3 Stora delar av fackhandeln lämnar "Öppetköp". Av konsumentbyrås egen undersökning, kanman konstatera att av fackhandlarna vid begäran lämnar konsumenterna"Öppet köp". Detta är ett åtagande som åtminstone i förhållande tillde bufiker som icke har motsvarande service innebär en merkostnad. Konsumentenfår i den nuvarande inköpssituationen intrycket av att "Öppet köp"tillämpas i alla bufiker och känner sig därför lurad när någon butik som icketillämpar "Öppet köp" vägrar att ta varan tillbaka och lämna igenpengarna. För att skydda konsumenten från denna otrevliga situation ochåstadkomma en likartad konkurrenssituation företagen emellan vore en generelllagstiftning om "Öppet köp" en lämplig åtgärd. Samtliga remissinstanser har ingående diskuterat frågan omen aviseringsskyldighet vid hemförsäljning. Tanken på en sådan skyldighetstöds framför allt av en del instanser som kan sägas representerakonsumenterna. Däremot är företrädarna för näringslivet starkt negativa, liksombl. a. , , kommerskollegium ochSveriges advokatsamfund. Som en huvudpunkt i kritiken anförs att en aviseringsskyldighetskulle medföra så stora kostnadsökningar och omställningsproblem att det imånga fall inte blev möjligt att fortsätta med hemförsäljning. En avveckling avförsäljningsformen skulle därför få konsekvenser för sysselsättningen.Företrädare för näringslivet menar att en aviseringsskyldighet i praktiken ärliktydig med ett förbud mot hemförsäljning. Från flera håll ifrågasätts ocksåom inte en aviseringsregel skulle innebära en otillåten begränsning av den friaspridningsrätten enligt tryckfrihetsförordningen. 3.1 Justitiekanslern (): Bestämmelsen i 6 kap. 1 § TF torde inte hindra attspridningen av tryckta skrifter kan vara underkastad samma rättsregler somannan likartad verksamhet (försäljning etc. av varor). Det väsentliga är attsådana rättsregler inte tar sikte speciellt på tryckta skrifter och framför alltatt de inte tar hänsyn till skrifternas innehåll (se bl. a. Strömbergs:Tryckfrihetsrätt, sjätte upplagan s. 34 och : Grundlagar, ikommentaren till 6 kap. föreslår är en regel som ger varjeperson rätt att bestämma om han i sin bostad vill ta emot besök som syftar tillatt få honom att köpa viss vara, t. ex. ett bokverk. Jag kan inte finna att ensådan regel innebär en otillåten begränsning av den fria spridningsrättenenligt TF och har därför från de synpunkter JK har att beakta inte något atterinra mot kommitténs förslag i nu angivet hänseende. 3.2 Hovrätten för : Hovrätten delar kommitténs uppfattning att konsumenternakan behöva ett förstärkt skydd mot överrumplande och påträngandehemförsäljning. Såsom redan anförts är hovrätten inte övertygad omnödvändigheten av lagstiftning på området. Om en lagstiftning emellertid skallgenomföras, har Prop.1981/82:40 92 hovrätten inte något att erinra mot att aviseringsskyldighetenregleras i Bdaga 3 överensstämmelse med kommitténs förslag. Hovrätten harsålunda ingen erinran mot kommitténs ställningstagande i frågan om sättet attavisera och huruvida näringsidkaren skall ha erhållit konsumentens tillståndinnan han uppsöker denne i bostaden. Inte heller har hovrätten någon erinranmot kommitténs förslag angående påföljd när samtycke till besöket inte harinhämtats i förväg. Inom kommittén har diskuterats olika sätt att utforma enlagbestämmelse om aviseringsskyldighet. I likhet med kommittén anser hovrätten,att lagregler av generalklausultyp bör undvikas i en lagstiftning av dennakaraktär. Om en ny hemförsäljningslag utformas och en i denna lag ingående aviseringsregelstillämpningsområde bestäms i enlighet med kommitténs förslag, har hovrätteninte någon erinran mot att aviseringsregeln tar sig uttryck i en preciseradlagbestämmelse av sedvanlig art. I experten särskilda yttrande görs gällandeatt en aviseringsregel som omfattar även tryckta skrifter i realiteten skulleinnebära ett förbud mot hemförsäljning av sådana och därför strida motbestämmelsen om fri spridningsrätt i tryckfrihetsförordningen. I likhet medkommittén har hovrätten kommit till slutsatsen att en aviseringsregel som är heltneutral till den nyttighet som saluförs och som inte heller gör skillnad påtryckta skrifters innehåll inte är oförenlig med tryckfrihetsförordningen. Detär enligt hovrättens mening angeläget att en aviseringsregel, om den införs,omfattar även tryckta skrifter, eftersom böcker och tidningar har en stor andelav den totala hemförsäljningen och att de tvistigheter, som uppstått vidhemförsäljning av böcker och som behandlats av allmänna reklamationsnämndenenligt den undersökning som återgivits i betänkandet pä sidan 301, är fler änför andra varor och tjänster.Ifall en anvisningsregel som omfattar även trycktaskrifter likväl skulle anses strida mot tryckfrihetsförordningen, bör detutredas om inte tryckfrihetsförordningen kan ändras i detta avseende. Det kandessutom påpekas att de tryckta skrifter som marknadsförs genom hemförsäljningoch som kan ha särskild betydelse för opinionsbildningen i regel torde betingaett pris som är avsevärt och att en aviseringsregel enligtkommitténs förslag inte kommer att omfatta sådana skrifter. Även om aviseringsregelnskulle bli tillämplig på skrifter av betydelse för opinionsbildningen, finnsdet alltid möjlighet att marknadsföra dem genom telefon eller skriftligen och aviseringsregelnbehöver inte innebära något förbud mot marknadsföring.