prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Den omfattar var och en som yrkesmässigt driver verksamhet avekonomisk art. Här omfattas såväl fysiska som juridiska personer liksomstatliga och kommunala organ som driver näring. Något krav på vinstsyfte finnsinte. Del är alltså en förutsättning all åtgärden riktas mot ennäringsidkare. Däremot saknar del betydelse om denne driver näring med varor,tjänster, fast egendom eller andra nyltigheler. För tillämpning av 2 § fordras inle att näringsidkarensjälv har framkaUal konkurrensbegränsningen. Däremot krävs att han föranlederden skadliga verkan av konkurrensbegränsningen. Den nuberörda åtskillnaden torde visserligen ofta sakna betydelse. I allmänhet måstedet nämligen vara fråga om att en näringsidkare har vidtagit en åtgärd som ärkonkurrensbegränsande och som i del enskilda fallet bedöms ha skadlig verkan -exempelvis säljvägran eller prisdiskriminering. Men i andra fall kan delförekomma konkurrensbegränsningar som inte har framkallats av den berördenäringsidkaren. Som ett exempel kan nämnas att ett förelag har kommit all få endominerande ställning på marknaden genom att de flesta konkurrenter har lagtned sin verksamhet. Om företaget därvid håller för höga priser eller brister irationalisering eUer produktutveckling, kan dessa omständigheter vara altbedöma som skadlig verkan av den konkurrensbegränsning som består i denmarknadsdominerande ställningen. Bestämmelsen fömtsätter dock ett kausalsammanhang mellannäringsidkarens handlande eller brist på handlande och den skadliga verkan av konkurrensbegränsningen.Detta markeras med termen föranleder. Det kan tilläggas i fråga om åtgärder sominnebär missbruk av en dominerande ställning alt skadlighelsbedömningen inteutfaller annorlunda av det skälet att åtgärderna inte har bidragit till dendominerande ställningen. 2 § kan tillämpas också på del i lagen straffbelagdaområdet. Delta utgör en ändring i förhållande till gällande rätt.Kriminaliseringen av bmltopris-sätlning (13§) och anbudskarteller (14§) innebärsåledes inle att tillämpningsområdet för 2§ inskränks. Därför kan med slöd av2§ åtgärd enligt någon av de efterföljande ingripandereglerna tillgripas motexempelvis ett avtal som strider mot ett av de straffbelagda förbuden. Därvidkan MD slå fast att avtalet faller under förbudels objektiva rekvisit. MD kandock välja att bedöma förfarandet självständigt, ulan att klassificera det somfallande under del straffbelagda förbudet. Eftersom MD inte prövar huravida uppsåt eller oaktsamhethar förekommit kan ett fällande avgörande av domstolen i nu angivna fall inleses som ett konstaterande av att brott har förekommit. Prop.1981/82:165 3 § 252 1. förbud att tillämpa ett visstavlal, avtalsvillkor eller annat konkurrensbegränsande förfarande eller alttillämpa väsentligen samma förfarande som del sålunda förbjudna, 2. åläggande all tillhandahåUa enannan näringsidkare en viss vara, tjänst eller annan nyttighet på villkor sommotsvarar vad han erbjuder andra näringsidkare (säljåläggande) eller 3. åläggande att eljest ändra ettav honom tillämpat konkurrensbegränsande förfarande, att i samband med ettsådant förfarande uppfyUa ett visst villkor eller att lämna viss informationeller vidta annan åtgärd som motverkar förfarandet (rättelseåläggande). Om den skadliga verkaninnebär att ett pris med hänsyn till kostnaderna och övriga omständigheter äruppenbart för högl och saken är av större vikt, kan ålägganäringsidkaren alt under en viss lid, högst , inte överskrida ett vissthögsta pris (prisåläggande). Paragrafenutgår från att en prövning enligt 2 § i del enskilda fallet har lett fram tUlatt en konkurrensbegränsning föreligger, alt den har skadlig verkan inom landetoch alt näringsidkaren föranleder denna verkan. Med utgångspunkt i deltahar domstolen att besluta med avseende på åtgärd. I 3 § anges medel som kangöras tvingande för svaranden, nämligen förbud, säljåläggande,rättelseåläggande och prisåläggande. Innan ett sådant förbud eller åläggandemeddelas, skall dock domstolen söka förhindra den skadliga verkan genomförhandling, om inte omständigheterna talar däremot. Förhandlingsprincipen ärinskriven i 4§. Ettförbud kan avse tillämpningen av ett visst avtal, avtalsviUkor eller annatkonkurrensbegränsande förfarande. Allmänt gäller att MD inle skall ingripa iexempelvis rättsförhållanden mellan två parter mer än som erfordras för attförhindra viss skadlig verkan. Är del ur en sådan synvinkel möjligt altunderlåta förbud mot ett avlal i sin helhet, bör därför förbudet begränsas tilljust det eller de avtalsvillkor som föranleder sådan verkan. Ettförbud behöver inte avse ett redan träffat avtal. Fråga kan vara om erbjudnaavtalsvillkor, generellt riktade till en krets personer eller uppställda medavseende på en viss person. Exempelvis kan det gäUa villkor i fakturor ellerföljesedlar eller i standardkonlrakl. Här kan del bl. a. vara fråga om sådanavillkor angående prissättning eller annat som verkar diskriminerande. Ettavtal eller annat förfarande som är all bedöma som konkurrensbegränsande kanockså ha klälls i andra former. Del kan t. ex. gälla bestämmelser ibolagsordningar och föreningssladgar. Vidare kan del vara fråga ombranschrekommendalioner, samråd inom en föreningsstyrelse, gemensammaförfaranden eller annan form av samverkan. Begreppet förfarande omfattardessutom givelvis beteende eller underiålenhet som är alt hänföra tiU endast ennäringsidkare. Som exempel kan nämnas diskriminerande eller på annat sä»repressiva åtgärder. Prop.1981/82:165 i S 253 Det förfarande som kan träffas av ett förbud skall varakonkurrensbegränsande. Begreppet konkurrensbegränsning har behandlats tidigare(3.3.1.1 och 3.3.4.2). Förbudet skall träffa ett konkret handlingsmönster eUeren närmare beskriven brist på handlande. En underlåtenhet som medför skadligverkan kan alltså inte förbjudas enligt 3 § annat än om underlåtenheten i sigkan bedömas som en konkurrensbegränsning. Som exempel kan tas vad som förut harsagts om att ett marknadsdominerande företag i sin skyddade position blirineffektivt. Uraktlåtenheten all rationalisera kan då föra med sig skadligverkan men är inte ett konkurrensbegränsande förfarande som kan förbjudas.Däremot kan prisåläggande enligt andra stycket komma i fråga. Ett förbudmot ett konkurrensbegränsande förfarande kan utvidgas till att omfattatillämpandet av väsentligen samma förfarande som det sålunda förbjudna. 1 denaUmänna motiveringen (3.3.4.2) har detta behandlats. Ett förbudinnebär alt näringsidkaren måste upphöra med vad som har gjorts otiUålel.Därmed slår del dock öppet för denne all överväga andra handlingsmöjligheter änden förbjudna. Domstolenkan dock även i vissa fall ålägga en näringsidkare handlingsplikt. Somtidigare har nämnts innehåller bestämmelsen en föreskrift om att MD kan meddelanäringsidkaren åläggande att tiUhandahålla en annan näringsidkare en viss vara,tjänst eller annan nyttighet på villkor sotn motsvarar vad han erbjuder andranäringsidkare. Detta säljåläggande utgör en motsvarighet till 21 § KBL. Någon ändringi förhållande till vad som har uttalats i förarbetena till 21 § (se 3.3.4.2)ligger inte till grund för bestämmelsen, frånsett alt den täcker mer än somomfattas av 21 § KBL, vilken är begränsad till försäljning av förnödenhet. 3 § första stycket ger slutligen befogenhet för MD attmeddela rättelseåläggande. Här gäller det ett åläggande för näringsidkaren alleljest ändra ett av honom tillämpat konkurrensbegränsande förfarande, att isamband med ett sådant förfarande uppfylla ett visst villkor eller att lämnaviss information eller vidta annan åtgärd som motverkar förfarandet. Rätlelseinstilulel är nytt i förhållande tillkonkurrensutredningens förslag. I den allmänna motiveringen (3.3.4.2) harbestämmelsens innebörd redovisats och praktiska exempel lämnats. Föreskriftenssyfte markeras med termen rättelseåläggande. Som har nämnts finns del ennaturlig ram för vad ett sådant åläggande får gå ut på. Ramen utgörs avåläggandets samband med förbudslekniken och karaktär av komplement till denna.Syftet är att korrigera ett av en näringsidkare tillämpat konkurrensbegränsandehandlingsmönster, för alt motverka sådana negativa verkningar av detta somskadlighetsbegreppet omfattar. De situationer där rättelseåläggandet kan vinnatillämpning är av varierande art. TiU en början inriktas föreskriften på attnågon skall ändra ett av honom tillämpat konkurrensbegränsande förfarande. Ärdet i ett sådant faU mer naturligt alt meddela ett förbud bör så ske. 1981/82:165 3§ 254 vadsom har uttalats i den allmänna motiveringen. Meddelas ett rättelseåläggandesom går ut på ett ändrat beleende innebär detta i princip alt MD anser alt detkonkurrensbegränsande förfarandet kan tillålas fortsätta om del förändras påett sätt som domstolen finner förhindra den skadliga verkan. Som ett exempelkan tas alt den tid, under vilken en konkurrensklausul (avtalsenligt åtagandeatt inte ta upp en konkurrerande verksamhet) gäller, förkortas för altmotverka skadlig verkan av klausulen. 3§första stycket 3 andra ledet tar också sin utgångspunkt i att detkonkurrensbegränsande förfarandet kan få fortsätta men ulan särskildförändring. 1 stället bedömer MD i detta fall att uppfyllandet av ett visstviUkor är tUlfyllest för alt förhindra den skadliga verkan. Detta kan exemplifierasmed att ett karteUsamarbete i prissältningsfrågor får fortsätta på villkor attkartellens medlemmar upplyser sina kunder om all medlemmarna samarbetar. Dettredje ledet i samma stycke har utformats bl. a. för alt läcka del fall att detkonkurrensbegränsande förfarandet upphört eller kommer att upphöra. För altförhindra den skadliga verkan som kan kvarstå kan del vara nödvändigt attålägga näringsidkaren att lämna viss information. Ett exempel som har nämnts iden allmänna motiveringen är att en branschförening, som har försökt få tillstånd en enhetiig lägstprissätlning, upphör eller tvingas upphöra med detta.Här kan del behövas en skyldighet för föreningen att skrtftligen underrättamedlemmarna om alt prissättningen i fortsättningen är fri. Också annan åtgärd iliknande riktning kan behövas för all neutralisera verkningarna av ettkonkurrensbegränsande förfarande. Nuvarandeprisåläggande har i 3 § andra stycket getts en motsvarighet i konkurrenslagen.Dess sakliga innebörd är i det väsentliga oförändrad, på sätt som framgår avavsnitt 3.5.7.1 förhållande till konkurrensutredningens förslag sker denändringen all MD och inle regeringen beslutar om prisingrepp. Varoch en av åtgärderna enligt 3 § kan tUlgripas ensam eller i förening med eneller flera av de övriga åtgärderna. Alten särskild omsorg krävs vid utformningen av förbud eUer åläggande är givet.Den situation domstolen har haft alt pröva måste tydligt beskrivas i beslutet.Vid avfallandet av förbud dier åläggande måste klart anges såväl vad som ärförbjudet eller ålagt som under vilka förutsättningar förbud eUer åläggandegäller. Som har nämnts tidigare får förbud eller åläggande inte göras mervittgående än som fordras. Hindermöter inle mot att förbud utformas så att däri, dvs. inom ramen för förbudet,anges villkor under vilka förbudet inte gäller. Förbudoch åläggande kan begränsas till alt gälla viss lid, om detta är tillräckligt.Det kan i vissa situationer framstå som mindre lämpligt att binda en vissnäringsidkares handlingsfrihet långt fram i tiden, bl. a. ommarknadssituationen då kan antas bli förändrad. Det är alltså viktigt all de 1981/82:165 4 § 255 rättstillämpandemyndigheterna i sitt arbete särskilt uppmärksammar frågan om behovet av tidsbegränsningbeträffande förbud och åläggande. Ettförbud mot ett visst avtal eller avtalsviUkor kan inverka på rättsförhållandetmellan parterna. Frågor som rör giltigheten av avlal i sådana fall harbehandlats i avsnitt 3.8.1. Iövrigt hänvisas till den allmänna motiveringen. Innanförbud eUer åläggande enligt 3 § meddelas, skall sökaförhindra den skadliga verkan genom förhandling, om inle omständigheternatalar däremot. Förhandhngsinslagelhar samma innebörd som enligt gällande rätt. Fastän MD fritt får sätta uppförhandlingsmålel, dvs. del beleende som domstolen bör söka få företaget altövergå till, ligger del i sakens natur all lagstiftningens syfte ochskyddsintressen bildar en ram för vUka beteenden som kan komma i fråga. Däremotbegränsas förhandlingsbefogenheten inte till de situationer då förbud elleråläggande enligt 3§ får meddelas. Förhandlingen kan omfatta också en ordningsom på annat sätt förhindrar den skadliga verkan. Därvid kan det bl. a. gällaockså sådana åtaganden från företagets sida som 3 § inte ger medel alt tvingafram i det enskilda fallet. Del kan t. ex. vara fråga om alt avlägsna hindersom finns för nyetablering, effektivitetsfrämjande åtgärder eller ett annatbeteende som gör alt den skadliga verkan av det i ärendet fastslagnakonkurrensbegränsande förfarandet kan förhindras. Fråganom när del är lämpligt att i första hand tillgripa förhandling som åtgärd förall förhindra den skadliga verkan bör prövas av MD mot bakgrund av delserfarenheterna av hittillsvarande rättstillämpning, dels de vidgade ambitionersom den nya konkurrenslagen representerar. Ål MD bör anförtros att utformapraxis härvidlag. Vissa allmänna principer har dock angetts i avsnitt 3.3.2.1.Till komplettering kan sägas följande. Ettviktigt inslag vid bedömningen är önskemålet att tUlgängliga resurser skallanvändas så effektivt som möjligt. Därvid är del inte endast fråga om delallmännas ulan även om företagens resurser. Ett felaktigt användande avmöjligheten till åtgärder enligt konkurrenslagen torde i båda fallen komma attutmynna i nackdelar för konsumenterna. Delta kan visa sig på flera olika sätt.Till en början kan del röra sig om alt ingripanden enligt konkurrenslageneftersatts på andra, angelägnare områden inom näringslivet. Vidare kan detinträffa all lösningar, som förelagen påtvingas, vållar onödiga stelheter ochbeslutssvårigheler som går ut över konsumenterna i form aveffektivitetsförluster, prishöjningar m. m. Därför bör det vara en strävan förNO och MD att finna lösningar som är företagsanpassade, när detta är till gagnför konsumenterna. Å andra sidan får man som har berörts uppmärksammafrågan om resursåtgång och prioriteringar. Prop.1981/82:165 5-9 §§ 256 fall kan en avvägning mellan dessa faktorer leda till attförhandlingsingripandet framstår som mindre välmotiverat än tvångsåtgärder.Men det kan också förhålla sig så alt förhandlingsprincipen i ett visst ärendetillämpas till en början, tiU dess MD har huni.ilöverblickamöjligheterna till lösning den vägen. Det är inte möjligt att på detta område ge en mer konkretvägledning för prövningen av enskilda fall. Här får dock erinras om att lagenär så utformad, att MD i fråga om konkurrensärenden i allmänhet alllid har allförst ta StäUning tUl om ett ingripande genom förhandling bör ske, innantvångsåtgärder kan tillgripas. I den bemärkelsen kan en förhandlingsprincipsägas vara förstahandsallernalivet. kan del, i fall som är meruppenbara och som kanske starkt avviker från grundläggande principer ochskyddsintressen för konkurrenslagen, stå klart att ett förhandlingsingripandeinte skulle vara lämpligt eller rent av vore stötande. Som har berörts tidigare(3.3.2.1) kan det här alltså vara påkallat att direkt gå över till entvångsåtgärd. Som exempel kan nämnas en skadlig säljvägran av stor betydelseför del missgynnade förelaget och där den som vägrat sälja framstår som mindrebenägen att finna den bästa lösningen. Även andra omständigheter får vägas in i bilden. Hit hörom ett förhandlingsingripande synes vara bättre ägnat att förhindra skadligverkan än en tvångsåtgärd. Del nu anförda har tagit sikte på förhandling som integäller förelagsförvärv. I övrigt kan på denna punkt hänvisas till vad som haruttalats i den allmänna motiveringen (3.3.2.1). I fråga om företagsförvärvfinns ett obligatoriskt förhandlingsinslag, motiverat i avsnitt 3.3.4.3 ochinrymt i 5 § första stycket i det remitterade förslaget. Dessa paragrafer innehåller särskilda regler omföretagsförvärv. Reglerna har sin plats inom ramen för ett enhetligt systemmot missbruk genom konkurrensbegränsning. För sin tillämpning föratsätter dessaregler alt vid prövning enligt 2 § har funnit att enkonkurrensbegränsning av den i 5 § första stycket angivna arten föreligger,att denna har skadlig verkan inom landet och att näringsidkaren föranlederdenna verkan. För bestämmelsernas närmare innebörd hänvisas i förstahand till den allmänna motiveringen. Däratöver görs här vissa kompletterandeuttalanden av i första hand mer teknisk natur. Består i faU som avses i 2 § konkurrensbegränsningen i altnäringsidkaren, genom att göra ett visst företagsförvärv, får en dominerandeställning på marknaden för en vara, tjänst eller annan nyttighet ellerförstärker en redan dominerande ställning, skall sökaförhindra den skadliga verkan genom förhandling. Är saken av särskild vikt från 1981/82:165 5-9 §§ 257 allmän synpunkt, får förhandlingen syfta till altnäringsidkaren skall avslå från förvärvet. Med företagsförvärv avses i denna lag förvärv av förelagsom driver verksamhet inom landet. Som företagsförvärv räknas också förvärv avaktier, andel i handelsbolag, rörelse eller del av rörelse. TUl företagsförvärvhänförs vidare fusion. Första stycket tiUämpas även i fall då näringsidkaren ären av fiera näringsidkare som sammanhålls av gemensamma ägarintressen eller påannat sätt och som genom hans förvärv får eller förstärker en dominerandeställning på marknaden. Kontrollen av företagsförvärv utformas här som ettspecialfall. Beslår i fall som avses i 2 § konkurrensbegränsningen i attnäringsidkaren, genom att göra ett visst förelagsförvärv, får en dominerande ställningpå marknaden för en vara, tjänst eller annan nyttighet eller förstärker enredan dominerande ställning, inträder en av förutsättningarna för åtgärd enligt5 § första stycket. Ytterligare sådana är alt konkurrensbegränsningen på sättsom följer av 2 § har skadlig verkan inom landet och att näringsidkarenföranleder denna verkan. Begreppet näringsidkare har förklarats under 2 §.Innebörden av begreppen vara, tjänst eller annan nyttighet har kommenterats iavsnitt 3.6.1. I den allmänna mofiveringen (3.3.2.2) har beträffandebegreppet marknaden redovisats vissa uttalanden av konkurrensutredningen omfaktorer som bör uppmärksammas vid avgränsningen av marknaden. Också i ettsenare avsnitt, 3.3.4.3, berörs denna fråga. Vad del gäller är att i det enskildafallet finna vad som är den relevanta marknaden för den i ärendet aktuellanyttigheten. Frågan om en sådan avgränsning är aUmänl uppmärksammad vidtillämpningen av skilda länders konkurrenslagstiftningar saml i denmarknadsrätlsliga litteraturen. Här kan hänvisas till konkurrens-utredningensbetänkande s. 250, 254, 359 och 399. Marknadspositionen - ställningen - för ett förelag bestämslUl en början i princip av vilka nyltigheler som för köparna i realiteten ärägnade att vara utbytbara mot företagels nyttighet genom att uppfylla sammaeller likvärd funktion. Annorlunda uttryckt bestäms ställningen av bl. a.antalet verkliga konkurrenter samt deras storlek och styrka. Detta förhållandekan uttryckas i marknadsandelar. En dominerande ställning kan föreligga ävennär ett företag inle har den större andelen av marknaden. För bestämmandet av den relevanta marknaden krävs vidare iallmänhet en geografisk avgränsning. En dominerande ställning har givetvis en monopolist. Menbegreppet täcker också det förhållandet att ett företag behärskar en så stordel av en marknad alt företaget dominerar denna. Dominansen kan grundas på enhelt övervägande marknadsandel. En sådan krävs dock inle om ett företag ändockkan agera utan alt behöva la nämnvärd hänsyn till konkurrenters och potentiellakonkurrenters reaktioner. 17 1980/81. 1981/82:165 5-9 §§ 258 Allmäntkan om marknads- och dominansbegreppen sägas att de bestäms av de ekonomiskarealiteter som föreligger i del prövade ärendet. För ett förelag är detnödvändigt alt rätt känna sin marknad och därmed sina verkliga konkurrenter.Bl. a. måste ju företagel söka förutse följderna av prishöjningsbeslul, t. ex.om köparna har möjlighet alt gå över till alternativa nyttigheter, andra produktvarianterm.m. Den reella konkurrens som företaget har att möta blir därmed en faktorsom avgränsar den relevanta marknaden. De konkurrensvårdande myndigheterna har,såsom anförts i den allmänna motiveringen (3.3.4.3), en mångårig och omfattandeerfarenhet av denna bedömningsfråga samt av frågan om alt därefter pröva ettförelags styrkeförhållande, aUtså dominansfrågan. Förstastycket täcker även del fallet att en näringsidkare genom att göra visstföretagsförvärv förstärker en redan dominerande ställning. Därmed avsesgivetvis förvärvarens ställning. Ärföratsätlningarna enligt 5 § första stycket uppfyllda, skall marknadsdomstolensöka förhindra den skadliga verkan genomförhandling. På sätt som harframhållits i den aUmänna motiveringen kan därvid komma i fråga att få tillstånd en ordning som förhindrar den skadliga verkan utan att detta sker i denformen att förvärvaren förmås att avstå från företagsförvärvet. Här kanhänvisas till vad som har uttalats i anslutning till bl. 4 § och i denaUmänna motiveringen (3.3.4.3). Som framgår av 5 § första stycket ärförhandhngsinslagel obligatoriskt, till skillnad mot vad som gäller enligt 4 §. 1vissa fall kan det enligt MD:s bedömning vara påkaUat att söka få till ståndett avstående från förvärvet. Enligt vad som har anförts tidigare (3.3.3.2 och3.3.4.3) bör del därvid vara en föratsättning att saken är av särskild viktfrån allmän synpunkt. Endast de verkligt angelägna fallen bör mötas av ettsådant ingripande. Frångeografisk synpunkt ligger i begreppet särskild vikt till en början altmarknaden är landet eller en stor del av landet. Den geografiska utbredningenbehöver dock inle vara så stor, om marknaden har en betydelsefull andel avbefolkningen. Så får främst anses vara fallet med storstadsregioner. Men ocksåi övrigt gäller kravet på all saken skall vara av särskUd vikt från allmänsynpunkt, exempelvis för alt den angår myckel väsentliga samhäUsintressen medavseende på produktionen eller distributionen av en nyttighet som direkt ellerindirekt berör en bred grupp av befolkningen inom landet. Vidbedömningen av frågan om huruvida en förhandling bör gå ut på ett avståendefrån det aktuella företagsförvärvet finns del en rad omständigheter attbeakta, bl. a. följderna för säljaren om förvärvet inte sker. Också andrakonsekvenser måste uppmärksammas. Hit hör det svenska näringslivets förmågaatt hävda sig i den internationella konkurrensen. Dessa frågor har belysts iden allmänna motiveringen (3.3.3.2 och 3.3.4.3). Vidövervägandena måste också uppmärksammas praktiska aspekter. Prop.1981/82:165 5-9 §§ 259 bl.a. frågan om förvärvet har fuUbordals och, i så fall, om hur långt delförvärvade har integrerats i förvärvarens organisation, samt konsekvenser förberörda parter och andra intressenter av ett förbud mot förvärvet i de fall dåen långtgående sammansmältning har hunnit ske. I konkurrensulredningensbetänkande (bl. a. s. 358 f., 363 ff.) belyses detta. Rekvisitetsärskild vikt från allmän synpunkt anger också all saken vid enkonkurrenspolitisk bedömning har en sådan grad av betydelse, sett urkonsumentkolleklivets synvinkel. Begreppetföretag används inte sällan i lagstiftning. Här kan erinras om bl. a.bestämmelserna i 35 § 3 mom. kommunalskalldagen (1928:370), 31 § semesterlagen(1977:480), I § lagen (1968:555) om rätt för utlänning och utiändskl förelagatt idka näring här i riket, 1 § lagen (1968:557) om vissa inskränkningar irätten all sluta svenskt handelsbolag m.m. samt 28 § lagen (1976:580) ommedbestämmande i arbetslivet. Iföretagsbegreppet ligger tUl en början all det är fråga om yrkesmässigtbedriven verksamhet av ekonomisk art, dvs. Verksamheten somsådan kallas ofta rörelse, som kan ha skilda rörelsegrenar, och den som driverden näringsidkare (tidigare ofta benämnd företagare), vare sig vederbörande ärjuridisk eller fysisk person. Det förekommer all termen förelag användssynonymt med begreppet näringsidkare.