prop · G50358 · 1981-12-31 00:00:00 — Diskrimineringsutredningensförslag att under vissa förutsättningar lägga förolämpning mot någon på grundav hans ras eller liknande under allmänt åtal har vunnit anslutning frånflertalet håll vid remissbehandlingen. Även jag anser att de skäl som ligger tillgrund för förslaget är av betydande styrka. Visserligen kan det, som harframhållits under remissbehandlingen, göras gällande att även andra grupperkan behöva det stöd från samhällets sida som det innebär att förolämpning läggsinom allmänt åtal. Som exempel har nämnts förolämpning mot någon på gmnd avhans fysiska eller psykiska handikapp. Underlag för en samlad bedömning av vilkagmpper som kan tänkas behöva ett sådant utvidgat skydd finns dock inte i dettalagstiftningsärende. Vad som har framkommit i ärendet leder emellertidotvivelaktigt till den slutsatsen att det från både principiella och praktiskautgångspunkter är särskilt viktigt att samhället stöder den som blir angripenpå rasistisk eller liknande grund. Jag fäster mig då inte minst vid vad bl.a.RÅ har påpekat om att förolämpningsbestämmelserna i praktiken förlorar sinskyddsverkan för invandrares och utlänningars del, eftersom dessa på gmnd avbristande förtrogenhet med svenska förhållanden ofta saknar förmåga att självaväcka talan. Med hänsyn fill det anförda och när det som här gäller inte attutvidga straffbarheten utan endast utrymmet för allmänt åtal anser jag inte attdet skulle vara försvarligt att, som ifrågasatts från ett par håll, avvaktaresultatet av fortsatta utredningar på området. Jag förordar därför att enmöjlighet nu införs att väcka allmänt åtal i de fall som utredningen haråsyftat. Åtalsregelnbör enligt min mening - i överensstämmelse med vad som 1981/82:58 20 gällervid förolämpning mot någon i eller för hans myndighetsutövning -utformas så attför åtal skall krävas dels att målsäganden anger brottet till åtal, dels attåtal av särskilda skäl är påkallat ur allmän synpunkt. Som har påpekats frånflera håll under remissbehandlingen, t. ex. av JO, torde en så avfattad regelgarantera den återhållsamma Ullämpning av åtalsregeln som utredningen åsyftar.Jag ansluter mig alltså lill utredningens uttalande all ålal bör väckas endasti mera svårartade fall, t. ex. då någon vid upprepade tillfällen utsätts förförolämpning på sin arbetsplats eller i sitt bostadsområde. 2.3Förbud mot organisationer som främjar rasdiskriminering 1artikel 4 b i rasdiskrimineringskonventionen föreskrivs alt organisationer,som främjar och uppmanar till rasdiskriminering, samt dellagande i sådanaorganisationer skall olagligförklaras av konvenlionsstaterna. Utredningenerinrar om att frågan huruvida förbud mot organisationer av angivet slag bordeinföras i svensk lag diskuterades när tillträdderasdiskrimineringskonventionen. Frågan besvarades då nekande. Som skäl för attinte införa något förbud anförde departementschefen följande (prop. Medanledning av denna föreskrift kan erinras om alt främjande av eller uppvigling tillstraffbar rasdiskriminering kan beivras med stöd av BrB:s medverkansreglerresp. uppviglingsbestämmelsen i 16 kap. 5§ BrB. Medlem i sammanslutning varomnu är fråga kan alltså, liksom givetvis även andra personer, i vissa fall redannu fällas till ansvar för sådana handlingar som enligt den nu aktuella delen avart. 4 skall vara förbjudna. Frågan är om kriminalisering dessutom bör ske delsav annat deltagande i sammanslutning av ifrågavarande slag. dels av bildandeav sådan sammanslutning. Som exempel på den förstnämnda kategorien kan nämnasatt medlem vidtar åtgärd som är ägnad att främja rasdiskriminering som ärstraffbar men inte kommer till stånd och att medlem uppmanar till rasdiskrimineringsom inte är kriminaliserad. Handlingarav nu angivna slag är självfallet starkt förkastliga från moralisk synpunkt.Av remissinstanserna har LO och socialvårdsstyrelsen i förordat förbudmot nu ifrågavarande organisationer under framhållande av att sådant förbudkan ha förbyggande verkan. Jag vill inte bestrida riktigheten i och för sig avdenna uppfattning. Den effekt man sålunda vill nå med ett uttryckligt förbudkan emellertid enligt min mening i viss utsträckning vinnas genom de förslag tillkriminalisering i övrigt som jag har berört förut eller kommer att lägga fram idet följande. Jag anser därför inte att något starkt behov av kriminaliseringav nu angivna handlingar f. n. föreligger i . Principiella skäl kan ocksåanföras mot att straffbelägga uppvigling till icke kriminaliseradrasdiskriminering. Utredningenpåpekar vidare att senare har kritiseratSverige för dess ställningslagande i detta hänseende. Flertalet medlemmar ikommittén har menat att artikel 4 b tar sikte på ett Prop.1981/82:58 21 direktförbud riktat mot organisationer i fråga och att det inte räcker med detindirekta skydd har. Frånsvensk sida har mot kritiken anförts (ijärde ) att varjenation enligt svenskt synsätt har rält att själv bestämma de tekniska ochlagliga metoder som fordras för att införa konventionens bestämmelser. Vidarehar framhållits att konventionens krav i svensk rätt tillgodoses genombestämmelsen om hets mot folkgmpp, som i praktiken gör det straffbart att verkaför en sådan organisation. Slutligen har påpekats att , när under1970-talet den ganska utförliga fri- och rättighetsregleringen infördes iregeringsformen, uttryckligen höll en möjlighet öppen att införa ett förbud motorganisationer som främjar rasdiskriminering, om detta senare skulle visa sigbehövas. I 2 kap. 14 § andra stycket RF har nämligen särskilt angetts attföreningsfriheten får begränsas bl.a. såvitt gäller sammanslutningar, vilkasverksamhet innebär förföljelse av folkgmpp av viss ras, med viss hudfärg ellerav visst etniskt urspmng. Utredningenansluter sig själv till uppfattningen att bestämmelserna om hets mot folkgmppger tillräckligt skydd mot organisationer som ägnar sig åt förföljelse avinvandrar- och minoritetsgmpper, eftersom medlemmarna i organisationernastraffas om de för ut organisationernas budskap. Enligt utredningens bedömningförekommer f. n. i heller knappast några mera betydande organisationerav detta slag. Något behov av ett förbud mot sådana organisationer föreliggerdärför enligt utredningens mening inte f. n. Utredningensståndpunkt har med få undantag godtagits under remissbehandlingen. Deinstanser som rekommenderar alt ett förbud mot organisationer som främjarrasdiskriminering införs nu betonar att förbudet kan ha förebyggande verkan. Självansluter jag mig så till vida fill kommitténs uppfattning att jag anser attnågot behov av ett förbud av nu aktuellt slag inte f. n. föreligger för svenskdel och att den linje i fråga om den svenska ståndpunktens överensstämmelsemed rasdiskrimineringskonventionen som har hävdat är väl försvarbarfrån folkrätlsliga utgångspunkter. Kvar står emellertid att detta synsätt från tidtill annan har mötts av kritik inom . Man harsannolikt anledning att räkna med att det här gäller en kritik som kommer attupprepas i samband med rasdiskrimineringskommitténs återkommande granskning avde svenska rapporterna till kommittén. Detta skulle i sig kunna anses tala föratt uttryckliga bestämmelser i ämnet bör meddelas oavsett det praktiskabehovet. Emellertid står klart atttillräckligt underlag för ett ställningstagande till hur eventuellabestämmelser i detla ämne skulle kunna tänkas bli utformade inte finns i dettalagstiftningsärende. Med hänsyn härfill och till den uppfattning som harredovisats av utredningen och remissinstanserna har jag inte ansett mig härböra ta upp frågan om ett organisationsförbud. Det kan dock inte uteslutas attdenna fråga får behandlas på nytt i annat 1981/82:58 22 sammanhang.Härvid får beaktas inte minst om utvecklingen i vad gäller denna typ avorganisationer ger anledning till detta. Detskulle naturligtvis kunna hävdas att formuleringen i 2 kap. 14 § andra stycketRF bör anpassas till den här föreslagna lydelsen av bestämmelsen om hets motfolkgrupp. Men jag anser för min del inte tillräckliga skäl föreligga för attföreslå en sådan justering av grundlagsbestämmelsen. Ienlighet med det anförda har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring itryckfrihetsförordningen, 2. lagom ändring i . Förslagenbör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. 4.1Bestämmelserna om hets mot folkgrupp (16 kap. 8§ BrB och 7 kap. 4§ TF) Enligtförslaget skall beskrivningen av brottet hets mot folkgrupp både i 16 kap. 8 § BrBoch i 7 kap. 4 § 8 TF ändras så att bestämmelsen träffar den som i offentligtuttalande eller annars i meddelande som sprids bland allmänheten hotar elleruttrycker förakt för en gmpp av människor med hänvisning till derasrastillhörighet, hudfärg, nationella eller etniska urspmng ellertrosbekännelse. Förslaget innebär två ändringar i förhållande till gällanderätt. Dels ändras beskrivningen av den brottsliga handlingen, dels vidgasbeskrivningen av bestämmelsernas skyddsobjekt. Denbrottsliga handlingen har bestått i att hota eller uttryckamissaktning för folkgrupp av viss ras e. d. Rekvisitet "hot" stårkvar i den nya lydelsen, medan däremot "missaktning" har bytts ut mot"förakt". Som har angetts i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.6)avses med ändringen i denna del att av hänsyn till yttrandefriheten uppnå enprecisering av det straffbara området. Meddenna precisering torde det till en böljan vara fullt klart att den som ivederhäftiga och sakliga former för en debatt som rör en eller flera etniska folkgmpperinte skall drabbas av ansvar, även om de sakuppgifter som förs fram kan - föratt citera remissvar - "uppfattas som besvärande ellerirriterande av enskilda invandrare, invandrargrupper och andra".Motsvarande gäller regelmässigt även för värderingar som framförs i sådanaformer. Ingalunda ovanligt är emellertid att exempelvis kritik mot den svenskainvandringspolitiken framförs i vulgär form och med osakliga argument. Inteheller en sådan framställning avses dock falla 1981/82:58 23 underdet straffbara området annat än när den uttrycker hot mot eller förakt förinvandrare eller andra grupper, vilket i och för sig inte alltid behöver varafallet. Att smäda en etnisk grupp,dvs. att på ett förolämpande eller kränkande sätt tillskriva den vanhedrandeeller annars chikanerande egenskaper, faller däremot regelmässigt itiom detstraffbara området. Uppgifter som i och för sig kan betecknas som sanna kanockså ibland framställas på sådant sätt att de ger klart uttryck för förakt.Även vissa former av förlöjligande framställningar kan ge uttryck för föraktoch således föranleda ansvar. Ofta förekommer emellertid i pressen och andramedia mera oförargliga framställningar av anekdottyp. Sådana framställningaravses inte vara straffbara. Jag vill vidare hänvisa till vad som i 1970 årslagstiftningsärende framhölls om uttalanden som innefattar kritik mot en vissstat för handlingar för vilka dess regering är ansvarig. I den mån sådana uttalandenskulle kunna uppfattas som uttryck för förakt även mot medborgarna i denstaten får straffbarhet som regel anses utesluten redan på den grunden attkravet på uppsåt hos gärningsmannen att uttrycka förakt för folkgmppen somsådan inte är uppfyllt (jfr prop. 1970:87 s. 126-127 och 129-130). Beskrivningen avbestämmelsernas skyddsobjekt har i förslaget ändrats från att avse hot e.d. mot"folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, av visst nafionellt elleretniskt urspmng eller med viss trosbekännelse" till att gälla angrepp på"en grupp av människor med hänvisning till deras rastillhörighet,hudfärg, nationella eller etniska urspmng eller trosbekännelse". Som jaghar anfört i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.1.5) är avsikten härmed attklargöra att alla rasistiska och liknande angrepp på en grupp personer omfattasav straffbarheten och detta även om gruppen skulle bestå av människor av olikaraser, hudfärger, nationella eller etniska ursprung eller religioner,exempelvis invandi-are i allmänhet. Trots att ordet "folkgrupp" intelängre nämns i själva brottsbeskrivningen torde det av bestämmelsens avfattningtillräckligt klart framgå att bestämmelsen liksom f.n. endast avses skyddakollektivt bestämda gmpper och alltså inte enskilda identifierbara individer.Bestämmelsen om hets mot folkgmpp skyddar aUtså varken f. n. eller enligtförslaget exempelvis en familj som utsätts för förföljelse i ett bostadsområdepå grund av nationell eller etnisk tillhörighet. För förföljelser av det slagetfinns andra straffbestämmelser, t. ex. om olaga hot, ofredande ochförolämpning (se under 4.2). Uttrycket"med hänvisning till" rastillhörighet e.d. skall inte uppfattas såatt exempelvis den ras eller de raser som det är fråga om i det särskilda falletuttryckligen behöver omnämnas för att framställningen skall vara straffbar.Även en indirekt hänvisning till öknamn eller annan kränkande benämning pårasen i fråga eller invandrare i allmänhet kan självfallet falla under detstraffbara området. 1981/82:58 24 JKhar under remissbehandlingen kritiserat utredningens förslag bl. a. för att denförordade utvidgningen av skyddsobjektet leder till att inom det straffbaraområdet kan komma att falla även angrepp på majoritetsgrupper, i vårt land deinfödda svenskarna. Denna kritik drabbar emellertid i så fall även gällanderätt. Någon nackdel ligger enligt min mening inte i detta. Det får f. ö.bedömas som tveksamt om något undantag i aktuellt hänseende skulle ha varitförenligt med rasdiskrimineringskonventionen. 4.2Åtalsregeln vid förolämpning (5 kap. 5 § BrB) Enligt5 kap. 5 § första stycket BrB i gällande lydelse fär åtal för brotten förtal,grovt förtal och förolämpning i princip väckas bara av målsäganden. För förtaloch grovt förtal får dock allmänt åtal väckas, om målsäganden anger brottet tillåtal och åtal av särskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt. Under sammafömtsättningai; får också allmänt åtal väckas för förolämpning mot någon ieller för hans myndighetsutövning. 1 paragrafens andra och tredje stycken finnsytterligare åtalsregler beträffande ärekränkningsbrotten. Dennu föreslagna ändringen innebär att allmänt åtal skall kunna väckas också förförolämpning mot någon med hänvisning till hans rastillhörighet, hudfärg,nationella eller etniska ursprung eller trosbekännelse, om målsäganden angerbrottet till åtal och åtal av särskilda skäl är påkallat ur allmän synpunkt. Avkravet på att ålal av särskilda skäl skall vara påkallat ur allmän synpunktframgår att allmänt åtal skall väckas endast i mera svårartade fall av sådanaförolämpningar som anspelar på ras eller liknande kännetecken, t. ex. då någonvid upprepade tillfällen utsätts för sådan förolämpning på sin arbetsplatseller i sitt bostadsområde. Dennya regeln har placerats i en Iredje mening i paragrafens första stycke, dit avredaktionella skäl också ålalsregeln beträffande förolämpning mol någon ieller för hans myndighetsutövning har förts. Jaghar tidigare föreslagit att en ändring görs bl.a. i tryckfrihetsförordningen.För ändring i tryckfrihetsförordningen, som är grundlag, krävs enligt 8 kap. 15§ RF två likalydande beslut av med val till däremellan.Vidare krävs - om undantag inte medges i viss ordning - att minst tio månaderförflyter mellan den tidpunkt, då ärendet första gången anmäls i riksdagenskammare, och valet. Underförutsättning aU det föreliggande förslagel bordläggs i sådan tid att tiomånader därefter hinner förflyta för nästa ordinarie val tillriksdagen, som infaller , bör den föreslagnalagstiftningen lämpligen träda i kraft . 1981/82:58 25 Av7§ lagen (1964:163) om införande av följer att ändringen i 5 kap.5§ BrB inte får tillämpning på brott som har begåtts före ikraftträdandet.Detsamma gäller enligt 5 § nämnda lag i fråga om ändringen i 16 kap. 8 § BrB tillden del ändringen innefattar en utvidgad kriminalisering. Jaghemställer att lagrådets yttrande inhämtas över förslagen lill 1. lag om ändring itryckfrihetsförordningen, 2. lag om ändring i . Regeringenbeslutar i enlighet med föredragandens hemställan. Lagom ändring i tryckfrihetsförordningen Härigenom förordnasatt 7 kap. 4§ 8 p tryckfrihetsförordningen skall ha nedan angivna lydelse. Med beaktande av det i 1 kap. angivna syftet med en allmän tryckfrihet skall såsom otillåtet yttrande i tryckt skrift anses sådan enligt lag straffbar framställning som innefattar: 8. hot mot eller missaktning för 8. hot mot eller missaktning för folkgrupp av viss ras, medviss hudfärg, av visst nationellt eller etniskt urspmng eller med visstrosbekännelse; grupp av personer på grundav att den tidhör eller inte tdlhör folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, avvisst nationellt eller etniskt urspmng eller med viss trosbekännelse; Dennalag träder i kraft den Härigenom förordnasatt 16 kap. 8 § skall ha nedan angivna lydelse. Densom offentligen eller eljest i uttalande eller annat meddelande som spridesbland allmänheten hotar eller uttrycker missaktning för folkgmpp av viss ras,med viss hudfärg, av visst nationellt eller etniskt urspmng eller med visstrosbekännelse, dömes för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller,om brottet är ringa, till böter. Densom offentligen eller eljest i uttalande eller annat meddelande som spridesbland allmänheten hotar eller uttrycker missaktning för grupp av personer pågrund av att den tillhör eller inte tillhör folkgmpp av viss ras, med visshudfärg, av visst nationellt eller etniskt urspmng eller med viss trosbekännelse,dömes för hets mot folkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet ärringa, till böter. Dennalag träder i kraft den Prop.1981/82:58 27 Lag om ändring i Härigenom förordnas att 5 kap 5 § första stycketbrottsbalken skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Den som utpekar någon såsom brottslig ellerklandervärd i sitt levnadssätt eller eljest lämnar uppgift som är ägnad attutsätta denne för andras missaktning, dömes för förtal till böter. Var hanskyldig att uttala sig eller var det eljest med hänsyn till omständigheterna försvarligtatt lämna uppgift i saken, och visar han att uppgiften var sann eller att hanhade skälig grund för den, skall ej dömas till ansvar. Är brott som i 1 § sägs att anse som grovt, skall för grovtförtal dömas till böter eller fängelse i högst . Vidbedömande huruvida brottet är grovt skall särskilt beaktas, om uppgiften genomsitt innehåll eller den omfattning i vilken den blivit spridd eller eljest varägnad att medföra allvarlig skada. Densom smädar annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annat skymfligtbeteende mot honom, dömes, om gärningen ej är belagd med straff enligt 1 eller 2§,förförolämpning till böter. Är brottet grovt, dömes till böter eller fängelse . Brott som avses i 13 §§ må 5§. Brott som avses i 13 §§ må ejåtalas an annan än målsägande. ej åtalas av annan än målsägande. Förtal och grovt förtal, så ock för- Förtal och grovt förtal, så ock för olämpning mot någon i eller för dämpning mot någon i eller för hans myndighetsutövning må dock hans myndighetsutövning må dock åtalas av åklagare, om målsägande åtalas av åklagare, om målsägande angiver brottet till åtal och åtal av angiver brottet till åtal och åtal av särskilda skäl finnes påkallat ur all- särskilda skäl finnes påkallat urall män synpunkt. Vidare må för olämpning mot någon på grund av hans ras. hudfärg, nationella eller etniska ursprung eller trosbekän nelse åtalas av åklagare, om måls ägande angiver brottet tdl åtal och åtal finnes påkallat ur allmän syn punkt. Denna lag träder i kraft den 1981/82:58 28 Sammanställning av remissyttrandena över diskrimineringsutredningensdelbetänkande (SOU 1981:38) Om hets mot folkgrupp Efterremiss har yttranden över delbetänkandet avgetts av justitiekanslern (),riksåklagaren (), , , statens invandrarverk,ärkebiskopen, yttrandefrihetsutredningen (Ju 1977; 10), expertgruppen förinvandringsforskning (A 1975:05), invandrarpolitiska kommittén (A 1980:04),ombudsmän (), , , , , frikyrkoråd. Judiska församlingarnas i centralråd, Samarbetsnämndenför statsbidrag till trossamfund; delegationen för vissa trossamfund.Riksförbundet föi" personal vid invandrarbyråer. Riksförbundet finskaföreningar i , . , Spanska riksförbundet.Turkiska riksförbundet, Lettiska centralrådet i , internationella föreningen för invandrarkvinnor och . Härutöver har skrivelser inkommit från för familjepedagogiskt arbete och Scientologykyr-kan i . RÅhar överlämnat yttranden från överåklagarna i , och åklagardistriktsamt från cheferna för länsåklagarmyndigheterna i samtVästmanlands län. Sverigesfrikyrkoråd och delegationen för vissa trossamfund har avgett ett gemensamtyttrande. I detta yttrande har De fria kristna samfundens råd förklarat siginstämma. Grekiska, Italienska, Jugoslaviska, Spanska och Turkiskariksförbunden samt i har avgettgemensamt yttrande. Götahovrätt påpekar att diskrimineringsutredningens uppdrag förutom de i detföreliggande betänkandet avhandlade frågorna gäller även lagstiftningen omolaga diskriminering saml en allmän översyn av rättsregler som gällerinvandrare i . Hovrätten ifrågasätter huruvida de nu föreslagnalagändringarna är av så brådskande natur att med deras genomförande inte böranstå lill dess den mera fullständiga översynen av hithörande 1981/82:58 29 En samlad lagstiftning på området framstår enligt hovrätten somfördelaktigare för såväl bestämmandet av innehållet i de nya lagreglerna somutformandet av dessa. framhåller att utredningens förslag innebär att nya uppgifterläggs på de rättsvårdande myndigheterna. Dessa myndigheter har enligtförbundet överlag nu en hård arbetsbelastning. Om inte ökade resurser ställstill deras förfogande, kan man därför enligt förbundets uppfattning inte räknamed några omedelbara resuhat av den föreslagna lagändringen utan att andraarbetsuppgifter får eftersättas. Expertgruppen förinvandringsforskning framhåller vikten av att rättstillämpningen noga följssedan nya lagregler har införts. Vid sidan av de informationsinsatser somförordas borde i detta fall även studier göras av anmälningar, åtal ochdomslut. Utredningensuttalanden om den hitfillsvarande rättstillämpningen har kommenterats frånflera håll. Judiska församlingarnas iSverige centralråd noterar att utredningen bekräftar de erfarenheter somcentralrådet haft att åklagare är mycket restriktiva i sin bedömning om hetsmot folkgmpp föreligger. invandrarbyråer sägersig ha tråkiga erfarenheter av hur kallsinniga polis och åklagare ofta ställersig när en invandrare eller utlänning vill anmäla grova utslag av rasism ochfrämlingshat. Enligt RA äranledningen till att åtal skett endast i så få fall den ringaanmälningsbenägenheten och det förhållandet att lagtexten inte givit utrymmeför åtal. Överåklagaren i menar all det är en bristatt utredningen inte annat än helt summariskt redovisar resultatet av singenomgång av rättsfillämpningen. Särskilt intressant hade varil att få ensamlad överblick över "brottsadressater" och över tillämpade avskrivningsgmnder.Överåklagaren noterar att beslutet att inte väcka åtal i de flesta av fallensom har redovisats närmare i betänkandet har föranletts av konstaterad brist iannat rekvisit än det som avser skyddsobjekten. Även domareförbundanser att utredningen inte har visat fog för sin kritik mot polis- ochåklagarmyndigheterna innebärande att dessa skulle visa bristande intresse förhithörande frågor. Liknande synpunkter anförs av JO. Vadsärskilt gäller utredningens kritik mot den praxis som innebär att åtal inteväcks för angrepp mot invandrare som kollektiv ifrågasätter JO -med hänvisning fillförarbetena - om inte sådana gärningar redan enligt gällande rätt ärkriminaliserade. Motsattståndpunkt intar JK, RÅ, och överåklagaren i åklagardistrikt.Överåklagaren anför: 1981/82:58 30 Deåberopade uttalandena i förarbetena kan inte rimligen ges den innebörd somutredningen vill ge dem. Men inte ens om utredningens tolkning av förarbetenavore korrekt, kunde rättstillämpningen betecknas felaktig. Det förhåller signämligen så att lagtexten på förevarande punkt är klar, och vid bristandeöverensstämmelse mellan klar lagtext och lagens förarbeten har lagenföreträde.