prop · G5031 · 1981-12-31 00:00:00 — Laboraloriel föreslår,alt 4 § 6 VL ändras till "för jaklsludsare avsedd kulpalron med cenlralanländning,eller tändhatl därtill". Slutligen anser laboratoriet, all uttrycket"laddningshylsa" i 4 § 5 kan ulgå, då della begrepp synes onödigl isammanhanget och täcks upp av begreppel "palronhylsa". har inga erinringar mol ändringen. 1981/82:1 99 håller dock att denna saknar praktisk betydelse eftersom kanlanländhagdammunilion endasi förekommer i kalibrar som ej äi- tillåtna för jaktändamål.Sådan ammunition används ej heller i andra sammanhang. Enligl 6 p i paragrafengäller vapenlagen ej kulammunition med cenlralanländning som är avsedd för jaklsludsare.Följden är all all centralanländ kulammunition avsedd för bl.a. målskjutning samlkanlantänd kulammunilion omfattas av tillståndstvång enligt 5 § 2 p VK. Beslämmelsernarörande förvärv av centralantänd hdmantlad kulammunition är således sådana atlammunition av delta slag avsedd för jakl får förvärvas fritt, medan sådanammunition som är avsedd för målskjutning men som avses brukas för jakl, är lillslåndsbelagd.Hdmantiad jaktammunilion går all förvärva fritt i obegränsad mängd och kan - omän ej lagligt - användas för målskjutning. Möjligheterna atl konlrollera sådanl"missbruk" är obefintliga, liksom möjligheterna att kontrollera altinte målskjutningsammunilion används för jaktändamål. Det är ju för övrigtalldeles uppenbart alt ammunition av typ som avses bmkas för jakl först bör fåanvändas för målskjutning av den enskilde jägaren för atl minska risken för skadskjulningoch därmed bättre tillgodose djurskyddsinlressel. Enligl verkels mening är härredovisade bestämmelser utmärkta exempel på hur lagstiftning ej får vara;knappast någon jägare eller målskytt kan rimligen känna sig manad att efterlevaifrågavarande bestämmelser eftersom de uppfattas som hell omotiverade. Ättbestämmelserna ej fyller någon funklion vad syftet än må vara med dem framgår än klarare med vetskapen om att det inle erbjuder några som helstproblem att komma över hdmantlad centralantänd kulammunilion avsedd för målskjulning,utan atl ha erhållit tillstånd. Förutom all beslämmelserna i fråga saknar logiki nämnda avseenden, lorde de skapa betydliga administrativa m. fl, problem fördet frivilliga skyttel och också i onödan ianspråkla redan hårt ansträngdaresurser hos polismyndigheterna. Mol denna bakgmnd av det anförda får verkel beslämlföreslå all orden, "som är avsedd för jaklsludsare", utgår ur 4 S 6 pVL. Liknande synpunkler anförs av , somanser att beslämmelsen om tillslåndsplikt för annan centralantänd ammunition änjaktammunilion saknar funklion och medför dels lolkningssvårigheter, dels merarbeteför såväl skyttar, jägare och ammunitionshandlare som lillslåndsmyndigheterna. Enligt SPOFA:s uppfallning finns ej skäl all ha olika beslämmelserför ländhallar lill hagelpalroner och sådana lill kulammunilion. Vidare böräven kantanländningsammuniiion ingå i förteckningen, Promemorians förslag lill föreskrift i 8 § VL om lillslåndför museum som ägs av landsling. kommun eller stiftelse som slår underlänsstyrelsens lillslånd alt inneha vapen har föranlell bl. a. förslag lillvissa justeringar av den föreslagna lagtexten. Prop.1981/82:1 100 och statens historiska museerpåpekar att statsbidrag enligt förordningen (1977:547) om statsbidrag tillregionala museer ulgår lill regionall verksamt museum som regeringen förklaral berälligaltill sådant bidrag. De slalsbidragsberälligade museerna ägs i regel avstiftelser. Endasi i några få fall ägs de av föreningar eller kommuner. Del ärlandstingskommunerna och kommunerna som bär huvudansvarel för de slalsbidragsberälligademuseernas verksamhel men formdll (med ivå undanlag) är de inte ägare tillmuseerna. Ägare är de museislifldser eller -föreningar, i vilkalandstingskommunerna och kommunerna ingår som sliflelsebildare eller medlemmar.De akluella museistiftdserna är undantagna från lillsyn. Med beaklandeav de redovisade äganderättsförhållandena föreslår ochstatens historiska museer atl vapenlagen 8 § 4. får följande lydelse:"Tillstånd att inneha skjulvapen får meddelas ... huvudman för museum,som ålnjuler slatsbidrag enligl förordningen (1977:546) om slalsbidrag lillregionala museer, samt huvudman för museum som ägs av landsting, kommun ellerstiftelse, som slår under lillsyn, för lillslåndsplikligl vapensom ingår i museels samlingar." Liknande synpunkler anförs av som hämtöverupplyser all en särskild arbelsgmpp skall inrällas vid kullurrådel med represenlanlfrån bl.a. rikspolisslyrelsen och från museiområdel för all följa upp arbelelmed säkerhelsfrågor vid museerna i samband med byggnation, för ulbildning ochför särskilda informationsbehov. Juslitiedeparlemenlets promemoria omändringar i vapenlagstiflningen aktualiserar behovel att i denna arbetsgruppuppmärksamma säkerhelsaspekterna på museernas vapensamlingar. Del blir enligl Svenska vapenhistoriska sällskapet sannoliklalll svårare för enskilda atl av ekonomiska skäl förvärva vapen. Destoviktigare är del därför alt lokala museer har möjlighel att inneha vapen ochammunition. Sällskapel vill här l.ex. peka på de ur kulturhistorisk synvinkelvikliga hembygdsmuseerna. Det bör naturligtvis inte vara organisationsformensom sådan, slallig eller icke slallig anknylning osv., som är avgörande dåfrågan om vapeninnehav prövas, ulan möjligheler till säker förvaring ochliknande. Sällskapet vill därför hävda atl lillslånd bör kunna meddelas ävenandra museer än statliga och kommunala såvida deras allmänna skötsel ochmöjligheter till förvaring m.m. inte ger anledning till annan bedömning i delenskilda fallel. Av samma ekonomiska skäl som lidigare anförts ökar betydelsenav möjligheler lill tillfälliga ulställningar. Även i dessa fall bör defaktiska förvaringsmöjlighelerna och säkerhetsanordningarna i de enskildafallen vara avgörande för vilka vapentyper som kan ställas ut och intevapentypen som sådan. Enligt mening, bör lillståndsmöjlighelenutsträckas till alla museer med tillräckligt stabil organisation och möjlighelerlill säker 1981/82:1 101 förvaringav vapnen, exempelvis därtill lämpade hembygdsmuseer, och inte göras beroendeenbart av vem som är museets huvudman. Museerhar ofta behov av alt låna föremål för tillfälliga utställningar. Sådanautställningar har ofta en varaktighet av och långivarna kangivetvis inle närvara . Därför föreslås 22 § 1. och4. utöver den i promemorian föreslagna omformuleringen ändras så, altskjulvapen, även enhandsvapen och automatvapen, får lånas ul för de nämnda ulslällningarna. anser att en enkel registrering borde vara tillfyllest. Dellaskulle underlätta för dessa institutioner all ta vara på l.ex. Enligtlänsstyrelsen i är del angelägel alt del finns särskildaregler för förvaringen. Sådana regler måste tillgodose såväl allmänhetens kravatl kunna få se vapnen som de krav på skydd mol tillgrepp som är nödvändiga ur säkerhelssynpunkl.49 § vapenlagen bör ändras så atl den ger rätt alt utfärdanärmare föreskrifter. Ipromemorian föreslås alt 16 S VL ändras så alt endasi sådana svenska, danska,finska och norska medborgare som inle är bosalta här i landei omfattas av beslämmelsen. Generaltullstyrelsenupplyser atl man i södra lullregionen sedan ell par år tillämpar ellförfarande, som innebär all tullmyndigheten anmäler lill polisen när delkonstateras atl någon medför vapen i samband med inflyttning. I 16 § punklen 2föreslås ell tillägg av innebörd all undanlaget från tillslåndsplikt i fråga omskjutvapen som svensk, dansk, finsk eller norsk medborgare för tillfälliganvändning vid jakl eller lävling inför från , eller endasiskall gälla person som icke har sill hemvist här i riket. Generaliullslyrelsenvill i detta sammanhang endast framhålla all övervakningen av den föreslagnainskränkningen på grund av svårigheten all bedöma bosällningsförhållandenaldrig kan bli särskilt effektiv. För tillfällig införsel av vapen i annatfall fordras tillstånd av polismyndighelen i den ort där förtullning skall ägarum. Sådant lillslånd är tidsbegränsat. När vapnel förs in konlrollerar lulUjänstemanatl giltigt tillstånd finns. Tulhjänsleman påtecknar lillslåndel vid denresandes in-och ulresa. Tillståndet behålls av den resande - även vid utresa -och ingen rapportering av utförseln sker lill den lillslåndsgivande myndigheten.Berörda polismyndigheler saknar härigenom möjligheler all konlrollera ålemlförsdnav de vapen för vilka man gell införsdlillslånd. infört vapen kan därförutan nämnvärd risk för påföljd avyllras i . Enligl generallullslyrelsensuppfallning finns del skäl överväga införandel av ell syslem som möjliggör konlrollav alt vapen ålerulförs när införseltillståndet upphör atl gälla. sådanlsyslem lillämpas i västra lullregionen enligt Prop.1981/82:1 102 en överenskommelse mellan tulldirektionen där ochpolisstyrelsen i . Systemet bygger på att införsellillslåndelupprättas i tre exemplar, atl dessa visas upp för lulltiänsteman vid in- och ulresamed vapnel och all rapportering sker mellan tull och polis. Enligt polisstyrelsen i Vä.xjö ger innebörden av ändringsförslageti 16 § vid handen att såväl ordet bosatt som hemvisl skall ges en snävtolkning, vilkel emellertid motsägs av tolkningen av vapenkungörelsen. Medhänsyn härtill måsle del anses som angelägel all lagstiftningenstillämpningsområde klargöres, all enhetliga begrepp lillämpas och allbegreppen i en eller annan form definieras. i framhåller all del problemsom har gell upphov till promemorieförslagel vid olika tillfällen har påtalatsav lokala polisstyrelser i länet. har en lång landgräns mol ochnära kontakter med . Länsslyrelsen vill därför underslryka viklen av altförslaget i denna del genomförs. Föreningen och föreningen vill bringa lill departementets kännedom att 16 § 2 i dessnuvarande lydelse medfört all vapen kunnal införas lill riket av personer somuppenbarligen ej bort ha lillgång lill vapen. Ändringsförslagel innebär så lillvidaen förbättring alt endasi den som icke har sill hemvist här berörs avundantaget från tillslåndsplikten. Även med föreslagen lydelse ger 16 § 2 möjlighelför nordiska medborgare all inneha vapen här i landei oaktatde vid tillståndsprövning för innehav här i landei icke skulle meddelalstillstånd. Föreningarna bedömer del angelägel all frågan om förbud i vissa fallför invånare i , eller atl inneha vapen här i landeiaktualiseras. Sådanl förbud skulle kunna länkas beträffande person som medhänsyn till brottslig verksamhet etc. icke är lämplig som vapeninnehavare. (Jfrsärskilt hagelvapen som är licensfria i bl.a. ). 3.6 Förvaring av vapen Förslaget om etl förtydligande i förvaringsbestämmdsen i23 § VL har kommenterats av några remissinslanser. Jakt- och viltvårdsberedningen tillstyrker ändringen. anser atl enligt gällande beslämmelserden lillståndsfria ammunitionen inte synes omfattas av förvaringsbestämmelsernai 26 § vapenlagen. För atl komma lill rätta med denna olägenhet bör 4 § vapenlagenkompletteras enligt följande: "Med undantag av beslämmelserna i 26, 32, 33och 40 §§ gäller lagen ej ...". Föreningarna länspolischefer och Sverigespolischefer lillslyrker ändringsförslagel beiräffande andra slyckel men anser atlförsummelse mol beslämmelsen bör straffsanktioneras. Tyvärr är del alldeles förvanligl förekommande atl vapen förvaras så alt det lätt kan åtkommas av obe- 1981/82:1 103 hörig.Underlåtenhet av della slag uppdagas sällan annal än i samband med tillgrepp. Möjlighelenatl i del enskilda fallel i efterhand gå in med särskild och slraffsanktioneradförvaringsföreskrifl kan eventuellt förhindra upprepad skada men ejtillräckligt kraftigt motivera vapeninnehavaren all vidtaga nödvändigaskyddsåtgärder innan skada skett. Förslagelalt vapen och ammunition skall förvaras under skilda läs kan enligl Svenska pistolskytteförbundeli och för sig vara moliveral, men det bör i kommande anvisningar klart utsägasall kravel på läs för det ulrymme där ammunition förvaras hos enskild ej börsällas särskill högl. Regelmässigl innehar enskild ej fler palroner än vad somej förbrukats ur den eller de förpackningar som köptes vid den senasteskjutningen saml ammunition för närmast förestående skjutningar i annansammanslutnings regi. Väsentligare än lås måsle vara atl ammunition ejförvaras tillsammans med vapen. 3.7Återkallelse och tidsbegränsning av vapentillstånd Förslageli promemorian all uividga möjlighelerna alt återkalla vapenlicens (29 § VL)och aU införa tidsbegränsade tillstånd (I0§ VL) har fått etl övervägandepositivt mollagande. Länsstyrelseni är medvelen om alt den föreslagna åler-kalldsegrunden kan väckaoro hos vissa vapeninnehavare som tillfälligl eller definilivl minskat eller slulatmed sill aktiva skylte. Med hänsyn lill de begränsningar och förbehåll somföreslås i den prakliska lillämpningen tillslyrker länsslyrelsen förslagel. Vidsitt ställningstagande har länsslyrelsen också beaktat del även i promemorianpåtalade förhållandel, all syflel med lagstiftningen på detta område också ärall minska spridningen av skjutvapen i vårt land. Ylleriigare en omsländighelvill länsslyrelsen framhålla. Vid målskjutning, framför allt vid pistolskylle lävlarman i ell flerlal olika grenar och inom vaije gren kan del finnas behov av attanvända mer än elt vapen beroende på exempelvis om det gäller ban- eller fällskylte.Del händer dessutom ofta all en skyll går över till andra skyllegrenar. Härvidkrävs naturiigen andra skjutvapen. De "gamla" vapnen behålls då somregel även om de inte längre används. Pä delta sätt kan en skytt skaffa en mereller mindre omfatlande vapenarsenal. kan inte anses tillfredsställandeur den anförda aspeklen om intresset av alt minska spridningen avskjutvapen i samhällel - även om nackdelarna i viss mån kan neutraliseras medföreskrifter om förvaringen av vapnen. Mol förevarande bakgrund finns delytterligare ett skäl att tillstyrka förslaget. Genomförs delta kan lillståndsmyndighelernasom villkor för ytteriigare lillslånd att inneha vapen kräva, all sökandensanerar sill vapeninnehav. Härigenom uppnås också likställighet med de reglersom gäller för jaklvapen enligl de genomförda reglerna om"vapengarderoben". Som en följd av del anförda tillslyrker länsslyrelsenockså förslaget, all tillslåndsmyndighei får tidsbegränsa tillstånd att innehavapen när särskilda skäl föreligger. 1981/82:1 104 Deltorde enligl i inle råda någon ivekan om aU det iexceptionella fall kan fmnas behov av att polismyndigheten medges rätt allpröva huruvida vapenlillslånd, som exempelvis avser innehav eller skyddsändamål,fortfarande skall äga gillighel i sådana fall då ell uppenbart behov av vapnel inlelängre föreligger. Del lär dock bli svårt för de tillslåndsprövande myndighelernaall ulan adminislraiivi krångel kunna följa upp sådana vapenlillslånd framgentför konlroll av huruvida behovel kvarslår eller inle. Länsslyrelsen är också medvelenom risken, all en ålerkalldse av vapenlillslånd av andra skäl än som anges i 29§ VL i dess nuvarande lydelse kan komma alt skapa allvarliga motsättningar mellanallmänhelen och polisen. Därför bör ålerkalldsegrunden om möjligl få en meradistinkt formulering än förslaget ulvisar eller också bör precisa reglermeddelas i anvisningsväg. Vad härefter angår det föreslagna tillägget till 10 §VL, innebärande atl vapenlillslånd får tidsbegränsas om särskilda skälföreligger, har i princip ingenting all erinra häremot. Dock börminimitiden för en sådan begränsning föreskrivas bli lägst . Beträffandeförslagel om möjlighel till tidsbegränsning av vapenlicens anser polisstyrelseni atl denna möjlighet ibland kan vara värdefull all ha lillgång lill. Förtydlighets skull borde kanske beslämmelserna kompletteras med föreskrift om attvederbörande innan tillståndstiden gått ul självmant skall överlämna vapnet lillpolisen för inlösen eller överiåla del lill någon som är berälligad,all innehadel. Någon lid för avveckling bör nämligen i dylika fall inte - i likhet meddödsbos vapeninnehav - få förekomma. När del gäller den nya grunden för ålerkalldseav tillsiånd lill vapeninnehav måsle man nog av prakliska skäl godta den i den ulformningden fåll. Men del har ju i brottssammanhang visat sig att l.ex. avsågade hagelgevärockså kan vara farliga lika väl som de i 9§ 2 st. VL nämnda. Justitiekanslernhar även i etl ärende angående tillämpningen av vapenlagen (400-77-21) varilinne på ålerkalldse av lillslånd lill vapeninnehav då behov av vapnel ej längreföreligger. Ålerkalldse när behov av vapen upphör vore kanske ett verksamt sätlall hejda det ständigt ökande vapen-antalet i landei. Denföreslagna ändringen i 10 § vapenlagen innebärande alt lillslånd atl innehavapen kan tidsbegränsas tillstyrkes av skytteförbundens överstyrelse med detpåpekandet atl tidsbegränsningen inle kommer lill användning i andra fall änsom tagits upp i promemorian och då speciellt special-motiveringen. Förslagetall lillslånd all inneha vapen kan ålerkallas när behov av vapnet inte längreföreligger är i sig långtgående. Under den bestämda fömtsättningen alt denna återkalldsegmndanvändes så restriktivt som framhållils i promemorian har styrelsen inte någoninvändning mol förslagel. Del måsle dock skapas garantier för atl demyndigheter som skall behandla dessa ärenden inte tolkar bestämmelsen alllför exlensivloch atl godtyckliga bedömningar förhindras. 1981/82:1 105 ärdel därför nödvändigl all myndighelernas fria bedömning i denna fråga inskränkesi så stor utsträckning som möjligt. Förslagsvis genom av depar-temenlel ulfärdadetillämpningsföreskrifter. Dessa föreskrifter bör lämpligen innehålla enuppräkning av de fall då ålerkalldse får ske. Överstyrelsen finner det ävenangelägel att framhålla atl ålerkalldse inle obligatoriskt behöver ske om behovskravelinte längre är uppfyllt. Delta bör även noga poängteras på lämpligl säll,förslagsvis i speciälmotiveringen. Enligllänsstyrelsen i måste lidsbegränsning även ulan en sådanbestämmelse redan nu lillämpas i vissa fall, men en ullrycklig beslämmelse geren siörre möjlighet lill tidsbegränsning, någol som är av särskild betydelse,då del gäller mera farliga vapen. Det är dock angeläget, atl en lidsbegränsningsker med slor ålerhållsamhel och all polisen har en ordentlig bevakning av delidpunkter, då sådana lillslånd upphör alt gälla. Med nyssnämnda frågasammanhänger en ny återkalldsegrund beiräffande vissa farliga vapen, om lidigaresynnerliga skäl för innehav härav ej längre föreligger. Alten sådan möjlighel finns, kan vara till fördel. En beslämmelse härom måsle docklillämpas myckel varsaml och endasi i myckel markanta fall. bör komma lilluttryck antingen i ändrad formulering av föreslagen laglext eller ianvisningar. Del lorde annars vara risk för moisäiiningar mellan allmänhetenoch polisen. Lagtexten i föreslaget andra stycke lill 29 § VL är alllförkrångligt formulerad och bör därför ändras redan av denna anledning. Möjlighelenall tidsbegränsa tillstånd hälsas med tillfredsställelse av Föreningen och Föreningen . Det föreslagna tillägget bedömesav föreningarna kunna få slor praktisk betydelse och innebära alt såväl delallmännas som den enskilde sökandens intressen kan tas tillvara på ett merflexibelt sätt än . Föreningarna föreslår dock alt del i 9§ eller10 § intas bestämmelse om att tillstånd alt inneha "opiuggal"automatvapen endasi får meddelas för viss lid. Vid tillståndstidens utgång bördock förnyad prövning kunna föranleda förnyat tidsbegränsat innehavstillslånd. EnligtSPOFA:s uppfattning föreligger här en risk för atl möjligheten tilltidsbegränsning kommer all ulnyttias ulan atl skälen är alllför tungt vägandeoch därigenom skapas onödigl krångel. Då föreskriften närmast tar sikte påskydds vapen vill föreningen föreslå följande ändring: "Om särskilda skälföreligger får tillstånd/ör skyddsvapen tidsbegränsas." Belastningenpå enskilda föreningar och skylleförbund saml för handläggandepolismyndigheter om förslagel genomförs berörs enligl pistolskytteförbundöver huvud laget ej. Förnyelse av tidsbegränsade tillstånd alt inneha enhandsvapenför målskjulning skulle praktiskt 100%-igl begäras och medföra krav på nya inlygbeträffande medlemsskap, aktivitet, skjutskicklighel samt prövning av densökandes behov av sökta vapen. I etl betydande antal fall skulle förmodligenyttranden från förbundet 1981/82:1 106 begärasoch belasla administrationen. Ej minst skulle de lokala polismyndigheternabelastas. Om tidsbegränsade licenser ej utfärdas mot "rabat-lerad"avgift medför en sådan ordning ökade koslnader för den enskilde. Förbundelpekar på möjlighelen av atl i stället införa en ordning med rapporter frånföreningarna till polisen om vapeninnehavarens aktivitet ha blivit prövad.Rapporten skulle i enklaste form avse vapeninnehavare som varil aktiva de senasietre åren. Rapporteringen skulle underlättas och andra fördelar vinnas om polismyndigheli sin tur underrättade den lokala föreningen om beviljade vapenlicenser. Med ensådan ordning skulle följa de fördelarna atl den lokala föreningen hade möjlighelalt kontakta vapeninnehavare, informera om vapenlagstiflningen och den lokala skylleverk-samhetensamt påverka mindre aktiva att slälla vapen lill förfogande för rekryler ochandra eller överiåla obehövliga vapen lill föreningen. Inaktivas innehav avvapen skulle förhoppningsvis begränsas. inslämmeri syflel med den föreslagna möjlighelen lill lidsbegränsning men finner molbakgrund av vad anförts i speciälmotiveringen med laglexlens ulformning alt stadgandelkan ge upphov lill oacceptabla skillnader i lillämpning de olikapolisdistrikten emellan. vill påtala t. ex. del fall när någonsöker tillstånd att för en utlandsjakl förvärva ell grovkalibrigl specialvapen.Tillståndsmyndighelen kan då tidsbegränsa tillståndel till atl omfatta endastjust den ifrågavarande resan. Vapen av ifrågavarande slag är synnerligen dyra,de måste ofta anpassas speciellt för innehavaren och denne kan efter några årför en annan jaktresa på nytl ha behov av ell vapen av ifrågavarande slag. Entidsbegränsning av tillståndel i eU sådanl fall är således direki felaktigt ochger för tillståndshavaren avsevärda ekonomiska konsekvenser förulom all de adminislralivabesvären ylleriigare ökar. Enligt jägareförbundels uppfattning bör denföreslagna möjlighelen att tidsbegränsa tillstånd att inneha vapen ulnylljalsrestriktivt och endast för skyddsvapen saml sådana särskill farliga vapen somomnämns i 9§ andra stycket VL. Tidsbegränsning av tillstånd inneha jaktvapenkan inte accepleras av jägareförbundet. 1 föreskrifter m.m.till vapenlagstiflningen måsle noga anges i vilka fall lidsbegränsning avtillstånd skall tillgripas. Förslagel lill ändring i 29 § innebär attparagrafen kompletteras med en ny återkalldsegmnd. Svenska jägareförbundelvill underslryka alt denna inle får göras lillämplig på "normala"jaktvapen och inte heller på enhandsvapen som innehas för jakländamål. Dellaskulle nämligen komma aU leda till all prövningar fortlöpande kommer att skeför ell siort anlal vapen. Om exempelvis någon, som erhållit lillslånd inneha enhandsvapenför jakländamål, ell visst år inle jagat i den omfattningen atl lillslånd för enhandsvapenanses erforderiigl skulle della kunna komma all medföra all lillståndet drogsin. Nytt tillstånd måsle därefter sökas när jakten på nyll upptas i tidigareomfattning. Etl sådant syslem kommer enligl Svenska jägareförbundelsuppfattning alt skapa avsevärda konflikter mellan tillslåndsmyn- Prop.1981/82:1 107 digheternaoch enskilda vapeninnehavare, vilkel bör undvikas, samlidigl som systemetkommer all bli synnerligen arbelskrävande. föreslår molbakgrund härav att noggranna, restriktiva anvisningar till paragrafen intas irikspolisstyrelsens föreskrifter m.m. till vapenlagstiftningen. Liknandesynpunkter framförs av . BRÅvill gå längre än förslagel. Behöver vapeninnehavaren inle längre silt vapen,bör huvudregeln enligl rådets mening vara all licensen ålerkallas. Undanlagsviskan fortsatt tillstånd medges i fall som avses i 9§ första stycket andrameningen i VL. Forlsalt lillslånd bör dock aldrig kunna meddelas beträffandeskyddsvapen.