prop · G503144 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt 19 kap. 4 § lagen (1962:381) skall för reglering avöver- och underskott för socialförsäkringsavgiften till sjukförsäkringen finnasen fond benämnd allmänna sjukförsäkringsfonden. Sjukförsäkringsfondens ställning 1979 och 1980 ochberäknade förändringar framgår av följande tabell -1- 3 270,9 -1- 2 375 + 2 600' -1- 4 975 -1- 6 905 -t- 4 8153 1979 1980 1981 1982 1983 2 Beräknat med nuvarande ersättningsregler 3 Beräknat med hänsyn tagen till planeradebesparingar inom sjukförsäkringen och oförändrat avgiftsuttag Prop.1981/82:144 33 Mot bakgrund av de nu föreslagna besparingarna m. m.föreslår jag att arbetsgivaravgiften fill sjukförsäkringen sänks med 1,5procentenheter till fr.o.m. ingången av . Detta innebär en minskningav avgiftsinkomsterna med ca 4 600 milj.kr. För att effekterna av de föreslagnabesparingarna i sin helhet skall tillföras statsbudgeten förordar jagemellertid att folkpensionsavgiften höjs till9,fr. o. m. samma tidpunkt. På detta sätt blir det möjligt atl minskaskattefinansieringen av folkpensionskostnaderna inom ramen för en oförändradtotal avgift. Höjningen av folkpensionsavgiften ökar möjligheterna att klara delångsikfiga ekonomiska åtagandena gentemot folkpensionärerna. Folkpensionsavgiften beräknas därmed komma att täcka av folkpensionskostnaderna . Jag vill här också beröra vissa redovisningsfrågor beträffandeden allmänna sjukförsäkringsfonden. 1956:146 uttalade dåvarande departementschefen attden del av fondens medel som inte erfordras för utbetalningar från fondenskulle placeras hos mot ränta. Placeringen skulle i övrigtske på villkor som bestämdes av fullmäktige i efter samrådmed dåvarande riksförsäkrings-anstalten. Enligt nugällande regler fastställer regeringen grunderna för överförandet av medel tilloch från fonden. Fonden har fill syfte att utgöra en reserv vid fillfälhgapåfrestningar på försäkringens finanser. Fondens ekonomiska ställning har underårens lopp skiftat mellan över- och underskott. Enligt nyssnämnda proposifionsultalandeskall därvid fonden debileras ränta för de medel som lånats av statsverket närfonden redovisat ett ackumulerat underskott och tillföras ränta på medel somdisponerats av staten när fonden redovisat överskott. Denallmänna sjukförsäkringsfondens huvudsakliga syfte bedömer jag numera vara attge upplysning om huruvida de debiterade socialförsäkringsavgifterna ärtillräckliga för att finansiera av sjukförsäkringens utgifter. Jag bedömerdet därför mindre angeläget att påföra fonden ränteinkomster ellerränteutgifter. För att förenkla redovisningsrutinerna förordar jag att denallmänna sjukförsäkringsfonden fr. o. m. /83 placeras på ett räntelöstkonto hos . I enlighet med vad jag nu har anfört har inomsocialdepartementet upprättats förslag till 1. lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring 2. lag om ändringi lagen (1981:691) om socialavgifter Prop.1981/82:144 34 3. lag om ändring i lagen (1965:293) om ersättning åtsmittbärare. Lagen (1981:691) om socialavgifter är av den karaktär attlagrådets yttrande bör inhämlas över ändringar i lagen. De nu aktuellaändringarna berör emellertid endast procentsatserna för uttaget av vissaavgifter, vilket är en fråga där lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Medhänsyn härtill anser jag att lagrådels hörande kan underlåtas. 4 Specialmotivering till lagförslagen 4.1 Lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring I denna paragrafs första stycke anges det nyaberäkningssättet för sjukpenning. intill dess harförflutit efter den dag då sjukdomsfallet inträffade (insjuknandedagen) ärersättningsnivån av den del av den sjukpenninggrundande inkomsten somuppgår fill högst 5,5 gånger basbeloppet delat med 365. För sjukdomsperiodersom sträcker sig över höjs ersättningen efter de till av den del av den sjukpenninggrundande inkomst som uppgår till högst 5,5gånger basbeloppet. Beräkningarna i det följande utgår från att basbeloppetkommer att höjas fill . Den nu föreslagna ändringeninnebär att sjukpenningen blir . för de personer som har eninkomst av . För försäkrade med högre inkomster än 5,5 gångerbasbeloppet ökas sjukpenningen av den del av den sjukpenning-gmndandeinkomsten som översfiger 5,5 gånger basbeloppet. Nedtrappning-en fill ärdensamma oavsett sjukperiodens längd. Sjukpenningen beräknas i förhållande till densjukpenninggrundande inkomsten, vilket innebär att endast inkomster som uppgårtill högst 7,5 gånger basbeloppet beaktas. Den högsta sjukpenningen blir med denya reglerna . för övrig fid. Första stycket a) innebär vid attersättning utges med det lägre beloppet. I de fall en försäkraduppnått erforderligt antal karensdagar så atl högriskskyddet har inträtt utgårdäremot ersättning enligt den lägre nivån . Vid beräkningen av daganlaletskall således beaktas samtliga dagar efter insjuknandedagen. Av uttrycket"tiden intill dess har förflutit" följer att ersättningenjämväl för insjuknandedagen, i de fall ersättning utgår , ärbestämd enligl denna paragrafs första stycke. Ändringen i sista stycket innebär all del belppp medvilket sjukpenningen skall minskas försäkrad åtnjutersjukhusvård höjs lill . Reglerna i övrigl är oförändrade. Prop.1981/82:144 35 Det förändrade beräkningssättet för sjukpenningen påverkaräven havandeskapspenningens storlek. Genom ändringen i andra stycket i dennaparagraf anges att havandeskapspenningen oavsett under vilken lid den utgårskall beräknas så att ersättningen blir av den del av densjukpenning-grundande inkomsten som uppgår till högst 5,5 gånger basbeloppetsamt av återstående del av sådan inkomst. Av första stycket i dennaparagraf i nu gällande lydelse följer att någon karenstid inte gäller förhavandeskapspenning. I denna paragraf regleras det föreslagna karenssyslemet. I andra stycket definieras begreppet insjuknandedag. Avdefinitionen framgår att en förutsättning för atl en viss dag skall få räknassom insjuknandedag är att arbetsförmågan till följd av sjukdom är nedsatt medminst hälften. Detta innebär att samma krav ställs på denna dag som för övrigadagar för vilka sjukpenning utgår. Kravet på nedsättning av arbetsförmågan tillföljd av sjukdom är inte relaterat fill om den försäkrade har utförtförvärvsarbete eller ej en viss dag. Den nu föreslagna regeln innebär för en person som normaltarbetar måndag - fredag följande. Om den försäkrade pä insjuknaroch anmäler att han är sjuk och sedermera försäkrar att han avhållit sig frånarbete den dagen räknas onsdag som första karensdag. Om han däremot insjuknaroch gör anmälan efter avslutat arbete blir onsdagen den förstadag, då han kan anses ha haft nedsatt arbetsförmåga, och karensdagar räknasförst fr.o.m. torsdag. Ändringen i tredje stycket innebär att sjukpenning intebörjar utgå förrän (karensdagar) förflufit av en sjukperiod efter dendag då sjukdomsfallet inträffade. Enligt femte stycket i denna paragraf avsesmed sjukperiod den fid varunder den försäkrade i oavbruten följd lider av sådansjukdom som nedsätter hans arbetsförmåga med minst hälften. För alt de tvådagarna skall kunna åberopas som karensdagar skall sjukdomen således medföra ensådan nedsättning av arbetsförmågan . Från nu nämnda huvudregel om karensdagar görs tvåundantag. Ersättning utgår alltid om den försäkrade på grund av sjukdom gåttmiste om dagpenning från erkänd arbetslöshetskassa eller kontant arbetsmarknadsstödenligl lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd samt om sjukperiodenbörjar efter föregående sjukperiods slut. Detta motsvarar vad somgäller enligt första slycket i fråga om insjuknandedagen. 20-dagarsregeln blir tillämplig särskilt vid återfall isjukdom. Ändringen i första stycket innebär att då en sjukperiod inträffar inom20 dagar efter Prop.1981/82:144 36 föregående periods slut skall den senare perioden ansessom en fortsättning av den föregående. Om den första sjukperioden omfattade tvådagar utöver insjuknandedagen skall ersättning alltså utgå i nästföljandeperiod. Genom att den senare sjukperioden anses som en fortsättning av denföregående, kommer den senare insjuknandedagen att betraktas som den förstadagen . 1 den mån redan tagits i anspråkden förstå sjukperioden utgår därför ersättning för insjuknandedagen i densenare pierioden, i annal fall blir den en karensdag. Det angivna gäller underförutsättning att villkoren i 7 § är uppfyllda beträffande denna dag. Vad dettainnebär framgår av följande exempel. En person insjuknar och sjukanmäler sig den 2 och är sjukden 3 - 4, insjuknar och sjukanmäler sig åter den 20 saml är sjuk den 21 - 22 isamma månad. Den sjuke får full ersättning den 20 - 22 eftersom han under periodenredan har haft . Om han insjuknar den 2 och är sjuk enbart den3, därpå insjuknar på nytt den 20 och är sjuk den 21 - 22, räknas i stället den3 och 20 som karensdagar, varefter han får sjukpenning för den 21. Genom att den senare perioden skall anses som enfortsättning av den föregående får 20-dagarsregeln betydelse även förberäkningen av sjukpenningen. Vid upprepade återfall i sjukdom kan enförsäkrad uppnå totalt , varefter sjukpenningen höjs i enlighet med4 § första slycket b). I tredje stycket regleras högriskskyddet. Detta utgör ett komplemenlfill reglerna . För en försäkrad som har uppnått sammanlagt10 karensdagar gäller vid nästa sjukperiod rätt till sjukpenning omedelbartefter insjuknandedagen. Om den inträffar under löpande sjukperiodfår han sjukpenning fr.o.m. . Vid sjukfall som sedan inträffar underett år räknat från den första av de , utgår sjukpenning medbörjan dagen efter insjuknandedagen. Insjuknandedagen ingår inte ihögriskskyddet och utgår därför inte sjukpenning enligt tredjestycket. Däremot kan ersättning för den dagen utgå enligt första stycket. I såväl AFL som andra författningar anges att andraförmåner inte skall utgå som sjukpenning. Under karensdagarnautges ingen sjukpenning men samma krav beträffande nedsatt arbetsförmåga gällerför som för sjukpenningdagar. Därmed är del naturligt att, när enförsäkrad uppbär en förmån enligt andra regler för en viss dag, denna dag inlesamtidigt skall kunna tillgodoräknas som karensdag i en sjukperiod. Del synesockså rimligt att förutsätta att den enskilde från början bestämmer sig förvilken ersättningsform som han åberopar och inte försöker alternera mellanolika former. Skulle det i tillämpningen visa sig att sådana crsättningsdagarmed en eller annan argumentering åberopas som karensdagar måste, med hänsyntill de beskrivna reglerna för samordningen mellan sjukpenning och andraförmåner, principen vara att detta inte godtas. 1981/82:144 37 Bestämmelsen i fjärde stycket att sjukpenning inte fårutges för tid innan sjukanmälan gjorts hos den allmänna hartill syfte alt underlätta sjukkontrollen. Kravet på sjukanmälan är inteovillkorligt. Har hinder förelegat för sjukanmälan eller kan det eljeståberopas särskilda skäl, kan sjukpenning utgå även för tid före anmälan.Tillägget i detta stycke har gjorts för att nu nämnda regler skall gälla ävenför karensdagarna. Anmälan måste således göras för atl skallkunna tillgodoräkna den försäkrade karensdagar och kontrollera när de 10karensdagar har uppnåtts som fordras för att högriskskyddet skall inträda. Ändringen i denna paragraf innebär att egenföretagarensmöjlighet att välja en karenslid tas bort. Del nytillkomna tredjestycket är en följd av ändringen i 10 § fjärde stycket och innebär ingenändring i sak av nu gällande regler. I övrigt vidtas inga förändringar av karensreglerna för egenföretagarna. För egenföretagare som har valt en karenslid av tredagar kommer från lagens ikraftträdande reglerna i 10 § att tillämpas. Om en förelagareönskar få en karenstid av 33 eller skall han begära detta hos denallmänna . Ändringarna beträffande sjukpenningnivån innebär att en egenföretagaresom har sjukpenningförsäkring med 33 dagars karenstid kommer att få sjukpenningpå den lägre nivån enligt 3 kap. 4 § första styckel a) från karenslidens utgångfram fill den nittionde sjukdagen. Medan den som har 93 dagars karenstid alllidfår den högre ersättningen enligt 3 kap. 4 § första stycket b). 4, 5, och 14 §§ Ändringarna i dessa paragrafer är föranledda av denändrade sjukpenningberäkningen. Föräldrapenning skall enligt 4 kap. 4 och 14 §§alltjämt utgå med ett belopp som motsvarar av den fastställdasjukpenning-grundade inkomsten, delad med 365, dock lägst . Såsom nämnts i den allmänna motiveringen skallföräldrapenning för tillfällig vård av barn även i fortsättningen utgå medsamma belopp som sjukpenningen. Med hänsyn till att den längstaersättningstiden för denna form av föräldrapenning är skallersättningen beräknas på samma sätt som för korta sjukfall, dvs. av dendel av den sjukpenninggrun- 1981/82:144 38 dande inkomsten som inte överstiger 5,5 gånger basbeloppetsamt av återstående del av sådan inkomst. Genom ändringen i denna paragraf bibehålls kopplingen tillsjukförsäkringen. Bestämmelserna om höjt sjukpenningavdrag enligt 3 kap. 4 §sista stycket skall träda i kraft . I övrigt träder lagen ikraft . De nyabestämmelserna i 3 kap. 10 § beträffande insjuknandedagen, karensdagarna ochhögriskskyddet gäller således enbart för de sjukdomsfall som inträffar fr. o. m.den 1 januari 1983. För sjukdomsfall som inträffar före ikraftträdandet gäller3 kap. 10 och 11 §§ i deras äldre lydelse. Det avgörande för vilka bestämmelsersom skall tillämpas är således när sjukdomsfallet inträffar och inte närersättning skall utges. I det fall ett sjukdomsfall har inträffat före ikraftträdandetoch den försäkrade blir frisk eller för att åter insjuknaår 1983 från föregående sjukperiods slut blir det senareinsjuknandet elt nytt sjukdomsfall och de nya bestämmelserna skall gälla. Dettainnebär atl reglerna om karensdagar och högriskskydd blir tillämpUga. Även de ändrade bestämmelserna om beräkning avsjukpenningens storlek skall gälla från . Dock skall för desjukdomsfall spm inträffat före ikraftträdandet sjukpenningen beräknas enligl 3kap. 4 § första stycket b, så länge det pågående sjukdomsfalletvarar. Ersättningen utgår övergångsvis således med det högsta sjukpenningbelop-pel,oavsett hur sjukdomsfallet fidigare har pågått. På samma sätt som dentidigare beskrivna övergångsregeln avseende karensdagar och högriskskydd gällerdetta dock enbart så länge det pågående sjukdomsfallet varar. Vid nyttsjukdomsfall, oavsett om 20-dagarsregeln är tillämplig eller ej, beräknasersättningen enligt 3 kap. 4 § första stycket a. 4.2 Lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter Ändringen innebär att sjukförsäkringsavgiften sänks från10,till . Samfidigt höjs folkpensionsavgiflen från 8,45 lill9,. Prop.1981/82:144 39 4.3Lag om ändring i lagen (1956:293) om ersättning åt smittbärare Ändringeni första stycket innebär att ersättningen till tillfälliga smittbärare skallutgå med samma belopp som ersättningen vid sjukdomsfall som understiger 90dagar. Medhänvisning fill vad jag nu anfört hemställer jag att regeringen föreslår riksdagendels alt anta förslagen till 1. lag om ändring i lagen (1962:381) om allmänförsäkring 2. lag om ändring i lagen (1981:691) om socialavgifter 3. lag om ändring i lagen (1956:293) om ersättning åtsmittbärare dels att lill Bidrag tillsjukförsäkringen för /83 anvisa ett förslagsanslag av . Vidarehemställer jag att regeringen föreslår att uttala sin anslutning tillvad jag anfört beträffande angelägenheten av att arbetsmarknadens parter ikommande avtalsrörelse medverkar till alt de nya reglerna för självrisken isjukpenningförsäkringen får likvärdig effekt för olika grupper påarbetsmarknaden. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposifionföreslå att anta de förslag föredraganden har lagt fram. Propositionens huvudsakliga innehåll ............................ 1 Proposifionens lagförslag................................................ ........ 3 Utdrag av regeringsprotokollet ..... ...... 10 1 Inledning.................................................................. ...... 10 2 Föredragandensöverväganden............................... ...... 14 2.1 Inledning.......................................................... 14 2.2 Ökad självriskinom sjukpenningförsäkringen.. 16 2.2.1 Självrisk genominförande av karensdagar 18 2.2.2 Övriga frågor isamband med införande av karensdagar 21 2.2.3 Kompensationsgradeninom sjukpenningförsäkringen m. fl. 2.3 Ändringarnasinverkan på avtal om sjuklön m. m 23 2.4 Sjukpenningavdragetvid sjukhusvård............. 25 2.5 Ersältning tillarbetsgivare för företagshälsovård 25 2.5.1 Nuvarandeförhållanden........................ 25 2.5.2 Behovel avändrade ersättningsregler.. ..... 27 2.6 Tandvårdsförsäkringen.................................... 28 2.7 Ikraftträdande ................................................ ..... 29 2.8 Kostnader m.m................................................. 30 2.9 Socialförsäkringsavgifier.................................. ..... 32 3 Upprättadelagförslag............................................... 33 4 Specialmotiveringtill lagförslagen............................. ..... 34 4.1 Lag om ändringi lagen (1962:381) om allmän försäkring 34 4.2 Lag om ändringi lagen (1981:691) om socialavgifter ... 38 4.3 Lag om ändringi lagen (1956:293) om ersältning åt smittbärare 39 5 Hemställan................................................................ 39 6 Beslut...... .............................................................. 39 GOTAB 710S9 Stockliolm 1982