prop · G503195 · 1981-12-31 00:00:00 — 1 vissa ärenden kan situationen vara mycket komplicerad somparternas ståndpunkter skiljer sig avsevärt. Genom ett ställningstagande i skadlighetsfråganav MD skapas förutsättningar för förhandlingsuppgörelse. Processekonomiskaskäl talar också för den föreslagna ordningen. Det finns dock viss risk för attvinsterna i detta avseende kan omintetgöras genom aft NO:s motpart fårmöjlighet att förlänga processen. Motparten kan exempelvis begära mellandom mennär sådan har meddelats underiåla att vidta rättelse, varvid förfarandet får fortsättamed en mer omfattande prövning av MD. Härigenom kommer den effektivisering avprocessen som mellandomsinstitut syftar till inte att uppnäs. För att motverkadetta föreslår NO att mellandom får meddelas endast om parterna är ense därom. Motdenna bakgrund förordar jag att det i MDL förs in en ny paragraf,. 15 a §, somreglerar den nu aktuella frågan. Regeln bör ges den avfattningen att MD i ärendesom avser prövning enligt 2 § konkurrenslagen kan ta upp till särskild prövningfrågan huruvida näringsidkare föranleder skadlig verkan av enkonkurrensbegränsning. Jag anser det inte lämpligt att som förutsättning för mellandomställa upp ett krav på att part har begärt sådan dom eller att parterna är ensedärom. Givetvis bör dock domstolen uppmärksamma parternas inställning i fråganom mellandom och förfara efter vad som är lämpligt vid en avvägning av de i detenskilda ärendet beaktansvärda omständigheterna. Iövrigt kan särskilt nämnas den nuvarande regeln i 15 § MDL. Av denna följer attfrågor om interimistiska beslut med stöd av 13 § marknadsföringslagen(1975:1418) eUer 5 § lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor kanprövas utan sammanträde enligt 14 § första stycket MDL. Dock får sådantinterimistiskt förbud eller åläggande, som del därvid gäller, inte meddelasutan att den som förbudet eller åläggandet avser har fått tillfälle att yttrasig i frågan, såvida det inte finns anledning anta att han avvikit eller eljesthåller sig undan. nya konkurrenslag, som regeringen tidigare denna dag har beslutat föreslåriksdagen att anta, finns i 18 § regler om interimistiska beslut i allmänhet.Där anges att om särskilda skäl föranleder det MD kan för tiden till dessslutligt beslut föreligger besluta i fråga om förbud eller åläggande enligt 3 §eller om tillstånd enligt 16 § samma lag. Med stöd av bestämmelsen kandomstolen interimistiskt meddela förbud mot ett visst konkurrens- 1981/82:195 15 begränsandeförfarande eller på motsvarande sätt utfärda säljåläggande, rättelseåläggandeeller prisåläggande. Ett beslut av denna art kan vidare gälla tillstånd enligt16 § konkurrenslagen till ett förfarande som är kriminaliserat i 13 eller 14 §nämnda lag. Också beträffande förbud,åläggande eller tillstånd enligt 18 § konkurrenslagen bör gälla att fråganskall kunna prövas utan sammanträde enligt' 14 § första stycket MDL. Detsammagäller fråga om förbud enligt 21 § samma lag. Därvid gäller det den situationenatt MD - när synnerliga skäl föreligger - förbjuder en näringsidkare attfullfölja ett företagsförvärv intill dess ärendet har slutligt avgjorts. I 15 §MDL bör alltså göras ändringar som svarar mot detta. Beträffandebeslut om förbud eller åläggande enligt 18 § konkurrenslagen eller förbudenligt 21 § samma lag samt beslut enligt 18 § lagen såvitt rör en interimistiskåterkallelse av ett tidigare slutligt meddelat tillstånd enligt 16 § bör gällasamma inskränkning som följer av 15 § andra stycket andra meningen MDL.Huvudregeln blir därmed att domstolen innan interimisfiskt förbud elleråläggande meddelas skall ge den som förbudet eller åläggandet avser tillfälleatt yttra sig i frågan. Detsamma bör gälla i fråga om beslut som innebär återkaUelseav tillstånd enligt 18 § konkurrenslagen. Liksom f.n. gäller enligt MDLbeträffande otillbörlig marknadsföring och oskäliga avtalsvillkor bör dockundantag göras för det fall att vederbörande kan antas ha avvikit eller eljesthålla sig undan. Utöverdet sist nämnda avsteget frän den uppställda huvudregeln om kommunicering medpart kan särskilt diskuteras situationen att fråga uppkommer om att MD skallenligt 21 § konkurrenslagen förbjuda en näringsidkare att fullfölja ettföretagsförvärv innan ärendet har sfutligt avgjorts. Vid min föredragning den22 av förslaget till lagrådsremiss rörande konkurrenslagenredogjorde jag ingående för de förutsättningar som materiellt bör gälla för attett sådant beslut skall få meddelas. Jag hänvisar härvidlag till i första handden i nämnda remiss lämnade specialmotiveringen till 21 § konkurrenslagen.Därvid uttalade jag att ett interimistiskt beslut av denna art normalt börmeddelas först efter hörande av parterna. Jag fillade dock att, om detta avtidsskäl skulle vara ogörligt, beslutet måste delges vederbörande somdärvid skall beredas tillfälle att yttra sig i fråga om beslutets bestånd. Pådenna punkt vill jag nämna att jag vid ytterligare övervägande funnit alt ensärskild regel i 15 § MDL om befogenhet för MD att meddela beslut enligt 21 §konkurrenslagen utan hörande av vederbörande knappast skulle fylla ettpraktiskt behov annat än i sällsynta undantagsfall. Därför bör en sådan regel iMDL kunna undvaras. Dennya konkurrenslagen föranleder vissa andra ändringar i MDL. Jag förordar bl. a.att i 14 § förs in särskilda föreskrifter rörande förhandling enligt 4 eller 5§ konkurrenslagen mot skadlig verkan av en konkurrensbegränsning.Föreskrifterna motsvarar i stort 20 § lagen (1953:603) om mot- 1981/82:195 16 verkandei vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet. En nu gällande regelatt sammanträde inför MD:s ordförande - i stället för inför domstolen - skalläga rum om så prövas lämpligt och ärendet ej är av synneriig vikt har dockslopats. Att detta beaktas där så är påkallat utgör närmast en självklarhet.Det kan för andra situationer vara ett hinder för en ändamålsenlig handläggningatt en begränsning av denna art gäller. Jag erinrar om att förhandling motskadlig verkan alltid måste avslutas inför domstolen, som alltså samlad kommeratt svara för den slutliga bedömningen. Utöverdet anförda bör göras en del ändringar i MDL av främst redaktionell art,föranledda av att vissa procedurfrågor som behandlats inomkonkurrenslagstiftningens ram nu bör regleras i MDL. Dessa ändringar tordeinte behöva särskilt kommenteras. Bestämmelsernabör utformas på sätt som framgår av det bilagda förslaget fill lag om ändringi lagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m. 2.1.2Lagen (1956:245) om uppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrensförhållanden Enligtuppgiftsskyldighetslagen (UL) är företagare skyldiga att lämna de uppgifter,som erfordras för att främja allmän kännedom om pris- och konkurrensförhållandeninom näringslivet. Om det erfordras för kontroll eller fullständigande avuppgift är också annan skyldig att lämna uppgifter. Vidare åligger detföretagare att efter anmaning lämna uppgift om konkurrensbegränsning som berörhans verksamhetsområde och som har avseende på pris-, produktions-,omsättnings- och transportförhållanden samt i övrigt om förhållanden avbeskaffenhet att inverka på prisbildningen. Uppgiftsskyldigheten innebär inteskyldighet att röja yrkeshemlighet av teknisk natur. Företagare kan ocksååläggas att tillhandahålla konkurrensbegränsande avtal, handelsböcker,korrespondens och andra handlingar. Den som är uppgiftsskyldig kan även kallasatt inställa sig inför vederbörande myndighet. Skyldighetenatt lämna uppgifter kan vilessanktioneras. Om någon uppsåtligen eller av oaktsamhetsom inte är ringa underlåter att inom förelagd fid lämna uppgift eller lämnarfelaktig uppgift kan han dömas till böter eller, om brottet är grovt, fillfängelse i högst ett är eller till böter. Överde konkurrensbegränsande överenskommelser som vederbörande myndighet fåttuppgift om eller eljest erhållit kännedom om skall enligt en bestämmelse ilagen föras ett kartellregister. särskild kungörelse (1956:519) har regeringen lämnat statens pris-ochkartellnämnd (SPK) befogenhet att inhämta uppgift enligt UL samt att förakartellregistret. Motsvarande befogenheter har lämnats bank- och försäkringsinspektionernapå deras respektive verksamhetsområden. Isekretesslagen (1980: 100) finns regler om sekretess i fråga om de myndighetersom skall handha tillämpningen av UL. 1981/82:195 17 Syftetmed kartellregistret är dels att kartlägga förekomsten av konkurrensbegränsandeavtal, dels att dra allmänhetens och tänkbara konkurrenters uppmärksamhet tilldessa företeelser och deras eventuella skadlighet. Detta möjliggörs genom attregistren är offentliga. Offentligheten syftar ytterst till aft förhindramissbruk och aft förmå parterna att upphöra med överenskommelser som ärskadliga. Vid min föredragning den22 redovisade jag konkurrensutredningens förslag till en ändringi UL. Utredningen pekar på att den föreslagit att en nykonkurrensbegränsningslag (KBL) skall omfatta också näringsverksamhet som avserfast egendom m. m. och att NO skall ges möjlighet att själv fordra in uppgiftersom behövs i ärende enligt lagen. Reglerna om detta gäller också i fråga omfast egendom. Utredningens avsikt är dock att NO alltjämt skall kunna begäraatt SPK inhämtar uppgifter när det gäller bl.a. mer omfattande undersökningar.Därvid har SPK som rättslig grund för att kräva in uppgifter de regler somfinns i UL. Skyldighet att lämna uppgifter föreligger enligt UL för företagare.Därmed förstås enligt 2 § samma lag: envar som yrkesmässigt tillverkar, säljereller köper viss förnödenhet, driver rörelse för utförande av viss tjänst ätannan, utövar försäkringsrörelse eller rörelse avseende in- eller utlåning avpenningar eller handel med in- eller utländskt mynt eller med värdepapper, överlåtereller upplåter förmögenhetsrättighet av immateriell art, upplåter nyttjanderätttill viss förnödenhet eller utövar sådan hotell- eller pensionatsrörelse, förvilken fordras myndighets tillstånd. Enligt bestämmelsen likställs medföretagare sammanslutning av företagare. Denna bestämmelse är likalydande med26 § KBL. De i båda bestämmelserna använda uttrycket förnödenhet omfattar intefast egendom m. m. När nu tillämpningsområdetför den nya KBL vidgas till att avse också fast egendom är det påkallat att uppgiftsskyldighetslagenändras på motsvarande sätt, uttalar utredningen och fortsätter: Annars skulleden situationen inträda att SPK i vissa fall saknade rättslig möjlighet attkräva in sådana uppgifter som NO behöver i ett konkurrensbegränsningsärende ochsom NO själv har laglig möjlighet att fordra in. En ändring i uppgiftsskyldighetslagenkan på denna punkt ske i den formen att begreppet näringsidkare i lagenersätter termen företagare. Därvid blir legaldefinitionen av företagarbegreppelobehövlig. Som jag uttalade vidföredragningen delar jag utredningens uppfattning att detvidgade tillämpningsområdet för den nya konkurrenslagen gör det påkallat medden föreslagna ändringen i UL. Därför förordar jag ändringar i UL i linje medvad utredningen föreslår. För utformningen hänvisar jag till mitt lagförslag.Den lydelse jag föreslår av 2 § ansluter till 29 § första meningenkonkurrenslagen. Andra meningen i samma lagrum täcker i sak vad som anges i 8 §tredje stycket UL. Jag finner det inte behövligt att även i formen jämkasistnämnda föreskrift till överensstämmelse med 29 § andra meningenkonkurrenslagen. 1981/82:195 18 Vidmin anmälan av lagrådsremissen med förslag till konkurrenslag tog jag upp enannan fråga som rör UL. Jag uttalade därvid bl.a. följande: Enligt UL ärföretagare skyldiga att lämna de uppgifter som behövs för att främja allmänkännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom näringsUvet. Av 3 § följeratt skyldighet att lämna uppgift avser bl.a. en närmare angivenkonkurrensbegränsning som berör vederbörandes verksamhet och har avseende påpris-, produktions-, omsättnings- eller transportförhållanden. Före en ändringsom vidtogs fanns i 3 § den begränsningen att det skulle gälla förhållanden"i riket". (1972: 135) angående avtal med den europeiskaekonomiska gemenskapen, m.m. togs (s. 55 f) upp frågan om denna begränsning.Föredragande departementschefen redogjorde bl. a. för innehållet i de regler omkonkurrensbegränsningar som är intagna i artikel 23 i värt avtal med EEC, förutomannat en förpliktelse att ingripa mot svenska företags konkurrensbegränsningar.- Föredraganden förutsatte, att svenska företagare skulle komma att medverka tillatt uppgörelse kan träffas i fall där otillåten konkurrensbegränsningifrågasätts. Därvid pekade han dock på begränsningen i UL i fråga omförhållanden "i riket" och anförde att denna formulering kundemedföra svårigheter vid utredning av fall i samband med . Föredragandenförordade att lagen skulle ändras så att även förhållanden utom kanutredas med stöd av lagen. Denna ändrades sedermera så att begränsningen"i riket" fogs bort. - Det kan diskuteras huruvida UL efter den nyssberörda ändringen medger exempelvis att uppgifter inhämtas frän svenskaföretag rörande verksamhet som bedöms kunna ha verkningar utanför meninte inom det område som täcks av frihandelsavtalen med EEC och . Enligt 1 §UL avser ju lagen uppgifter spm behövs för att främja allmän kännedom om pris-och konkurrensförhållanden "inom näringslivet". Det kan ligga nära tillhands att tolka saken så att sistnämnda uttryck avser det svenska näringslivet,när annat inte uttryckligen har uttalats. Vidaretillade jag följande: Mot bakgrand av vad jag har anförttidigare om värdet av ett internationellt samarbete finner jag det varaangeläget att förtydliga regelsystemet i UL. Jag anser att det bör klarläggas atflagen ger stöd i vissa lägen för att inhämta uppgifter rörande internationellakarteller eller sådana andra konkurrensbegränsningar som kan ha verkningarutomlands, oavsett om det rör sig om EG-området eller ej. Med ett sådantklarläggande kommer att positivt kunna medverka till deinternationella ansträngningarna på detta område. ges härigenom dekonkurrensvårdande myndigheterna ett effektivare arbetsinstrument. - För attnå de avsedda resultaten bör en regel om uppgiftsinhämtande i dessa fall intebegränsas till vad som följer av våra konventipnsåfaganden. Också då det iövrigt är till gagn för det internatip-nella samarbetet på detta område bör ULkunna användas. Jag tänker då särskilt på samarbetet över gränserna mellanskilda länders konkurrens- 1981/82:195 19 På sätt som f. n. gäller enligt KBL beträffande utlandsverkan bör detankomma på regeringen att besluta om tillämpningen av de regler jag anser börinföras i UL. I likhet med övrig följdlagstiftning till den nya konkurrenslagenbör den nu aktuella ändringen anmälas särskilt för regeringen. Jagföreslår således nu att denna ordning införs genom ändringar i UL. I ensärskild paragraf i UL bör intas en föreskrift av innebörd att - om det påkallasav hänsyn till en internationell överenskommelse eller eljest särskilda skälföreligger - regeringen kan efter framställning av NO besluta att vad som sägsi UL skall i visst fall helt eller delvis tillämpas med avseende påförhållanden utom landet. Meden sådan ändring blir det efter beslut av regeringen beträffande ett enskiltärende möjligt för bl.a. SPK att begära uppgift av ett företag rörandeexempelvis ett kartellsamarbete som kan ha effekter på utländska marknader. Iuttrycket "särskilda skäl" ligger att det ibland kan vara påkallatatt biträda annat land utan att vi har åtagit oss detta inom ramen för eninternationell överenskommelse. Jag hänvisar härvidlag till vad jag har uttalati det föregående. Självklart kan bl.a. frågan om ömsesidighet när det gällerett sådant biträde komma att tillmätas betydelse. Denändrade lydelse av UL som jag förordar framgår av mitt lagförslag på dennapunkt. 2.1.3Aktiebolagslagen (1975:1385) Enligt5 § andra stycket konkurrenslagen skall vid förvärvsprövning tillföretagsförvärv hänföras bl. a. fusion. Av14 kap. 3 § första stycket aktiebolagslagen (1975:1385, ABL) följer att avtalom fusion, när det har godkänts av bolagsstämma, skall anmälas av bolaget förregistrering. Om det inte har sketl från bolagsstämmansbeslut eller om registreringsmyndigheten genom lagakraftägande beslut haravskrivit sådan anmälan eller vägrat registrering av avtalet, är frågan omfusion förfallen. Avandra stycket samma bestämmelse framgår att hinder mot registrering av avtalom fusion enligt 14 kap. 2 § möter, om inte yttrande företes frän auktoriseradeller godkänd revisor av vilket framgär att aktiekapitalet i det övertagandebolaget inte överstiger de överlåtande bolagens sammanlagda verkliga värde fördet övertagande bolaget. Regislreringsmyndighetför aktiebolag är enligt 18 kap. 1 § ABL patent-och registreringsverket. I 4 §samma kapitel regleras närmare vad som skall iakttagas vid registreringsförfarandet. Förbjudsmed stöd av konkurrenslagen viss planerad fusion bör gälla att hinder förregistrering skall inträda. Jag föreslår ett tillägg i 14 kap. 3 § andrastycket ABL av innebörd att hinder möter mot registrering, om fusionen har förbjuditsenligt konkurrenslagen eller om NO inte har beslutat lämna fusionen utanåtgärd enligt 20 § första stycket konkurrenslagen. 1981/82:195 20 Detskall ankomma på sökanden att lämna de uppgifter som behövs för ifrågavarandeprövning. Förslag om författningsändring för att tillgodose detta kommer jagatt anmäla särskilt för regeringen. Sökanden får alltså styrka att ett förbudinte har meddelats respektive att NO har meddelat sädant beslut som nämnts. Haravtal om fusion träffats före ikraftträdandet av den föreslagna konkurrenslagenmöter givetvis inte hinder mot registrering, 2.1.4 Lagen(1951:308) om ekonomiska föreningar Av96 § 2 mom. lagen om ekonomiska föreningar följer bl.a. att inom fyra månaderfrån det beslut om godkännande av fusionsavtal har fattats beslutet skall avden överlåtande föreningens styrelse anmälas för registrering. Har anmälaninte gjorts inom föreskriven tid, är frågan om fusion förfallen. Registreringsmyndighetför ekonomiska föreningar är enligt 4 § lagen om ekonomiska föreningarlänsstyrelsen i det län där föreningens styrelse enligt stadgarna har sittsäte. I 100 § samma lag regleras närmare vad som skall iakttas vidregistreringsförfarandet. Ilikhet med vad som har föreslagits i fråga om fusion enligt 14 kap. ABL börockså på förevarande område hinder möta mot registrering om viss fusion mellanekonomiska föreningar har förbjudits enligt konkurrenslagen eller om NO intehar beslutat att lämna fusionen utan åtgärd enligt 20 S första stycketkonkurrenslagen. Det föreslås att en bestämmelse om detta tas upp i ett nytt, Qärdestycke till 96 § 2 mom. lagen om ekonomiska föreningar. Däri anges vidare attregistreringsanmälan skall innehålla de uppgifter som behövs för prövning avdenna fråga. Ifråga om fusionsavtal som träffats före ikraftträdandet av den föreslagnakonkurrenslagen hänvisar jag till det tidigare (2.1.3) anförda. 2.1.5 CECA-lagen(1972:762) Enredaktionell jämkning bör göras i denna lag som innehåller prisbeslämmelserför järn- och slålmarknaden. Detta berörde jag vid min anmälan avlagrådsremissen med förslag till konkurrenslag. 2.2Resursfrågor m. m. Jagvill i detta sammanhang ta upp frågan om NO:s resurser och vidare vissaregisterfrågor. a. att dess förslag om företagsförvärvsprövning får betydandeorganisatoriska konsekvenser och att även de nya uppgifterna i övi;igt medförökade resursbehov hos NO. Ett konkret förslag om resursförstärkning för NOlämnar utredningen endast beträffande prövningen av företagsförvärv. För dennaföreslås fyra nya tjänster. Därutöver föreslås en överföring och förstärkningav den personal hos statens 1981/82:195 21 pris-och kartellnämnd (SPK) som sköter fusionsregistret. NO skulle på detta sätt fåtre tjänster till. Slutligen föreslår utredningen att ett sekretariat inrättasi för att handlägga förvärvsärenden. Förslaget skall ses motbakgrund av att utredningen avsett att en väsentlig del av förvärvsprövningenskulle ske inom . Utredningen anför vidareatt också dess förslag i övrigt i flera avseenden leder till ökade uppgifterför NO. Man anger härvid dels att lagen utvidgas till att omfatta fast egendom,dels att bruttoprisförbudet skall avse även oaktsamhetsbrott och dels att anbudskartellförbudetgörs mer omfattande. Möjligheten för NO att utfärda förbuds- ochleveransförelägganden samt övervakningen av efterlevnaden av dessaförelägganden och av MD:s beslut blir nya och viktiga arbetsuppgifter för NO.Denne föreslås också få möjlighet att, utan hänvändelse fill SPK, direkt anmodanäringsidkare att lämna vissa uppgifter m. m. Dessa förslag anser utredningenkunna medföra ökade resursbehov hos NO . Bedömningen av detta bordeenligt utredningen ske dels i samband med beredningen av lagstiftningsärendet,dels sedan lagstiftningen varit i kraft någon tid. Utredningen fömtsatte attbehovet närmare studeras vid en organisatorisk översyn av NO under beredningenav lagförslaget. Endastett mindre antal remissinstanser har i sina yttranden över konkurrensutredningensförslag berört organisations- och resursfrågor. NO anför i sitt yttrandeatt utredningens bedömning av resursbehovet för förvärvsprövningen ärrealistisk och alt den personal som beräknats för förvärvsregistret bör varatillfyllest. I sitt remissyttrande beräknar NO vidare resursbehovet på grund avförslagen utöver förvärvsprövningen till sju tjänster. Denna förstärkning jämteden av utredningen föreslagna personalen vilken främst skulle syssla medärendehantering - bedöms medföra behov av två tjänster för administrativauppgifter. NO framhåller att en effektiv och verkningsfull tillämpning av detföreslagna regelsystemet för samhällets verksamhet mot skadligakonkurrensbegränsningar i väsentlig grad är beroende av de resurser som stårtill förfogande. () anför aft den föreslagna lagen med all sannolikhet kommer att medföra enavsevärd ökning av antalet ärenden hos MD. Det finns därför enligt MD anledningatt under beredningen uppmärksamma behovet av ökade resurser hos domstolen. SPK har inget att erinramot att företagsförvärvsregistret förs över till NO. De resurser som härigenomfriställs skulle enligt utredningens förslag i första hand utnyttjas förutredningsarbete i samband med den föreslagna förvärvsprövningen. SPK delarvidare utredningens uppfattning att, när NO får vidgade möjligheter att inhämtauppgifter från företag, kommer hos SPK i första hand att begäras störreutredningar. SPK avser att senare återkomma om eventuellt behov avresurstillskott med anledning av utredningens förslag. 1981/82:195 22 () anser det vara angeläget att NO:s beroende av SPK:s utredningsverksamhetminskar. Utredningens förslag att NO skall fä vidgade befogenheter att inhämtauppgifter från företagen innebär en minskning av detta beroende. Frågan äremellertid, anför RRV, om det utan en viss omfördelning av resurser mellan debåda myndigheterna kan förväntas att beroendet kommer att minska i någon merbetydande grad. RRV anser därför att frågan om ytteriigare överföring av resurserfrän SPK till NO bör prövas närmare under den fortsatta beredningen av ärendet. Statskotitoretanser att en ny konkurrenslag kommer att ställa nya krav på NO. ärdet möjligt att en ny utformning av lagen kan frigöra resurser hos NO. Enligt statskontoretsmening kan den nya konkurrenslagen motivera en översyn av organisafion,som i huvudsak varit oförändrad . Utövervad som här angivits har resurs- och organisationsfrågorna behandlats i mycketringa utsträckning av remissinstanserna. () anfördock alt det förtjänar alt understrykas att NO:s möjligheter till ingripanden ihögre grad får anses vara en resursfråga än en fråga om otUlräckliglagstiftning. Föregen del viU jag anföra följande. Del förslag till konkurrenslag, som regeringenhar beslutat om , innebär att NO tillförs nya och viktigauppgifter och även i övrigt får vidgade möjligheter att ingripa mot konkun-ensbegränsningar.Jag har i remissprotokollet av även framhållit fleraväsentliga särskilda uppgifter som bör lämnas NO. Därvid gäller det bl.