prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Samma svaga ställning har fiskare som artenderar ochbedriver fiske på enskilt vatten. De har alltså en synnerligen svag ställningoch sakägarebegreppet bör vidgas att även omfatta dessa kategorier. anserdel vara ell rimligt krav atl sökandesidan svarar för de kostnader somerfordras för alt berörda fiskare skall kunna bevaka sin rätt i alla instansermed hjälp av juridiskt och lekniski biträde. har i skrivelse 1973 lill joidbmksdepartementetpåtalat ovan nämnda brister när de berör fiskeintresset. Även fiskeristyrelsenhar dragit liknande slutsatser och framfört sina erfarenheter frånkoncessionsmålen lill regeringen. Företagna ändringar i vattenlagen har alltsåi flera fall inneburit en försvagning av fiskels intressen. Även nu förehgganderevision kan i vissa delar få negafiv inverkan på fiskels ställning närvattenresurser för olika ändamål tas i anspråk. : Det starkt ökade intresset för vattenvårds- ochvattenskyddsfrägor har resulterat i att en rad organisationer ochsammanslutningar vuxit fram ur den alll slörre opinionen mot olika vattenföretagfrämst kraftförelag. Utredningen säger i specialmotiveringarna all dessa börberedas tillfälle atl yttra sig över ansökan hos tillståndsmyndigheten. Ilagtexten bör i stället inarbetas en bestämmelse som säger att berördaorganisationer och sammanslutningar, som så önskar, skall beredas fillfälleatt yttra sig. Särskilt som prövningsförfarandet föreslås tillgå iadministrativ ordning är detta ett demokratiskt krav. Dessa organisationerbesitter en omfattande kännedom om de lokala förhållandena och de allmännaintressenas omfattning och betydelse i aktuella projekt. Det är naturligt och rimligt atl även miljö- ochnaturskyddsorganisa-fioner har besvärsrätt. Om dessa, utan krav på ersättningför sina processkostnader, vill föra talan bör detta kunna ske utanprocessuella hinder. I annan modernare lagstiftning exempelvis miljöskyddslagenhar talerälten utvidgats. Också i praxis har en generösare inställning bmtitigenom. I detta fall innebär vattenlagutredningens förslag en konservering avett förlegat och inskränkt synsätt på talerälten. 1981/82:130 250 11 Markavvattningsföretag m, m, 11.1 Delaktighet : Utredningsförslaget innefattar idenna del betydande ändringar i vad som av ålder gällt i fråga om dikning ochi viss mån även vattenavledning och invallning. Sålunda avskaffas den sedanmedeltiden lagfästa principen om rätfighet att för tortläggning av mark ulaninskränkning avleda vattnet till annans mark, åt vilken vattnet har sittnaturiiga fall, och till annans dike. Det särskilda kostnadsskyddet föricke-sökande deltagare i samfällighet avskaffas. Den skyldighet att kompenseralorrläggningsinlresset genom anläggandet av trummor och liknande anordningarsom i princip ålegat väghållare m.fl. , görs beroende av inifiativoch utredningsskyldighet från markägarnas sida. Täckdikning av egen mark, somenligt stadgad praxis icke handlagts som eller ingått i förelag enligt 7 kap.VL, har förts in under markavvattningsbestämmelserna. Detta synes kunna ledatill atl denna typ av privata fullföljdsåtgärder till samfälld dikning förs ini samfälligheten. I vart fall är det ej uteslutet all täckdikning bedömsmedföra skada och intrång på motstående intressen i form av gmndvattensänkning,ehminering av vattenmagasin och bortförande av urlakade gödningsämnen. Dennainverkan kan föranleda prövningsskyldighet enligt VLF. Någon närmaremotivering för dessa och vissa andra förändringar lämnas inte i betänkandet. -Hovrätten delar emellertid utredningens uppfattning atttorrläggningsbestämmelserna i med nutida syn måste anses alltförtortläggningsvänliga liksom all ett närmande av hithörande bestämmelser till ALoch LFS lämpligen bör ske. Med del sagda vill hovrätten dock ifrågasätta ominte en så genomgripande omläggning som den av utredningen föreslagna bordenärmare belysas, bl. a. med hänsyn fill sina ekonomiska konsekvenser förjordbruket med dess omfattande behov av kompletterande dikning ochomstrukturering av befindiga torrläggningsföretag. : 6 kap. 1 8. Utredningenföreslår den inskränkningen beträffande markavvattningsföretag atl sökandenamåste ha båtnads-majoritet vid sjösänkning och irivallning för alltvångsdelaktighet skall föreligga. Enligt 7 kap. 44 8 VL fordrasbåtnadsmajorilel även vid den sorts förelag som utredningen kallaröversvämningsskydd (1 kap. 1 8 8 punkten VL-förslaget). Av lika ingripande ochsvårbedömbar karaktär, särskilt på slättbygder, kan den sorts förelag vara somutredningen benämner årensning. Sålunda har stora tortläggningsföretag iUppland (Vendels-ån, Olandsån) kommit under prövning,beträffande vilka företag det finns större anledning alt kräva båtnadsmajorilelän för ordinära sjösänkningar och invallnin.gar. förordar allbåtnadsmajorilel skall finnas inle bcira vid sjösänkning och invallning ulanäven vid årensning och översvämningsskydd för att dellagningsskyldighet skallföreligga. 6 kap. 2 8. Reglerna om dellagningsskyldighet ärallmänt hållna och kan medföra alt en sökande kan tvinga ett stort antalfastigheter, som får nytta av ett företag, all ta del i förelaget. 27 8 VL gäller den begränsningen att den som inte är sökande fillföretaget inte får slörre kostnad än som svarar mot hans båtnad. Eftersom i deflesta fall någon motsvarighet till det s. k. opinionsvillkoret i 7 8anläggningslagen inte finns enligt VL-förslaget, bör enligt meningdeltagningsskyldigheten för icke-sökande även i den nya VL begränsas till vadsom svarar mot båtnaden. 1981/82:130 251 : ärspråkligt och innehållsmässigt en olämplig nybildning. Rentallmänt kan sägas att 6 kap. är oklart och så allmänt avfattat attbestämmelserna ej ger tillräcklig ledning för rättstillämpningen. Därigenomställs myckel stora krav på förrätlningsmannens utbildning och omdöme.Genomförs lagsfiftningen, är del nödvändigt att förrättningsmännens utbildningblir en helt annan och mer kvalificerad än som understundom är fallet. I6 kap. 1 8 föreslås att väghållaren, där väg avsevärt påverkar markavvattningsförelag,skall deltaga i förelaget, om särskilda skäl föreligger. Däremot har ickemedtagits motsvarande tvångsdelaktighet för flygfält och för samhällen, somnedströms byggnads- eler sladsplanelagda områden kan åstadkomma ännu störrepåverkan än vägar genom häftigare avrinning varigenom översvämningar ellerökade kostnader för nedanförliggande markers torrläggning kan uppkomma.Anledningen till denna inverkan är atl det inom sådana områden förekommer gatu-och vägnät saml tak- och asfaltlagda ytor. Sådana problem med ökad flödesmängdär vanliga bl. a. i . Dessutom förekommer alt inom samhällena sker mereller mindre stora överledningar av dagvatten mellan olika lokalanederbördsområden till men för nedanförliggande tortläggningsföretag. Liknandeproblem kan ävenledes uppkomma vid större ytvattentäkler, exempelvis ochVättern, om konsumtionsvattnel efter användandet avbördas till mindrevattendrag. Vänersborgstingsrätt: belänkande rörande vattenlagenstorr-läggningsbeslämmelser (SOU 1968; 51) behandlades frågorna om möjlighetenatt ompröva lagakraftägande beslämmelser för torrläggningsföretag,förrättningsförfarandet och bålnadsreglerna. Särskild uppmärksamhet ägnades ibetänkandet åt spörsmålet alt fä lill stånd samordning av torrläggning ochfasfighetsbildning. framhålles tilläggsdirektiv till utredningensåsom synnerligen angeläget, att dessa samordningssträvanden fullföljes ochatt även samordning sker med andra anläggningsföretag. Anläggningslagen (AL)och lagen om förvaltning av samfälligheter (LFS) finge ses som en etapp i dettaarbete. Särskilt understryks vikten av samordning inte bara beträffandeförfarandebestämmelserna utan också vad beträffar de gmndläggandebestämmelserna om anslutningsrätt och anslutningstvång, tvångsupplåtelse avutrymme samt kostnadsfördelning därvid föreskrifterna i AL bör vara vägledande. Utredningen konstaterar, att den nuvarandeförrättningsordningen enligt 10 kap. VL i åtskilliga avseenden fungeratfillfredsställande och att kraven på modernisering har begränsats tillenskildheter. Av lantbruksstyrelsens statistik framgår, att antalet årligenslutförda förrättningar enligl 7 kap. VL varit i starkt sjunkande.Mellan 1964 och 1974 nedgick antalet från 159 fill 16. Någon motsvarandeminskning har däremot ej förekommit av antalet icke formbundna avtal omgemensam markavvattning. Utredningen anger två skäl för denna utveckling. Delssaknas möjligheter till omstmkturering av äldre förelag dels ärförrältningsproceduren omständig och därmed för dyr. Vid den modernisering av VL;storrläggningsbestämmelser som enligl utredningen bör komma till stånd är enfullständig anslutning till , vilka i allt väsentligtåtergår på fastighetsbildningslagens (FBL) förrällningsregler, enligtulredningen knappast möjlig. Tingsrätten delar denna uppfattning och vill försin del även ifrågasätta lämpligheten av en sådan samordning. I och med atlulredningen funnit, all 1981/82:130 252 reglernaför olika slags torrläggningsföretag bör samordnas och fortfarande finns kvar iVL, vilken åsikt i princip också delas av tingsrätten, samt att förrättningaravseende sådana företag även i fortsättningen förutsattes handläggas av andraförrättningsmän än fastighetsbildningsmyndighet bortfaller i stort sett skälenför en sådan samordning. Alternativet hade enligl tingsrättens mening varit allöverföra dikningsföretagen till AL och atl för vattenavlednings- ochinvallningsförelagen, där mot torrläggnings-intresset stridiga inlressenförekommer, utarbeta särskilda regler i VL. Enligl tingsrättens mening saknas, mot bakgrund vadovan anförts, skäl att förelaga en så genomgripande förändring och uttunning av de nuvaran de reglerna för torrläggningsföretag som utredningen föreslår. Överty gande skäl härför synes i vart fall inle ha förebringats. Tingsrätten vill för sin del framföra följande synpunkter på utformningen av lagförslaget. Tingsrätten delar inte utredningens uppfattning,atl andelslalen för markavvattningsförelag bör bestämmas efter mönster frånFBL. Del föreligger nämligen väsentliga skillnader dem emellan av avgörandebetydelse för kostnadsfördelningen. I förta fallet är det fråga om gemensamma,beslående, underhållskrävande förelag ulan ändring av ägareförhållandena - ävenom formellt företagen skall anses vara samfälligheter - medan det i det senarefallet huvudsakligen är fråga om reglering av just ägareförhäl-landena ochingenting annal. Markavvattningsföretag avser vad gäller åkermarken, istort sett, uteslutande förbättring av redan befintliga anläggningar samtunderhåll av dessa. Att under sådana förhållanden blanda in fastighetsvärdenaför kostnadsfördelningen förefaller vara helt orealistiskt. Det synes vara meranaturligt och logiskt att anknyta fill AL;s regler om drift-underhåll avgemensamhelsanläggningar och därvid lägga huvudvikten vid nylQandet-behovet avanläggningen. sådant synsätt synes också stå i nära samklang med nu och avålder gällande regler för dikning m. m. i VL. Även för nydikning av skogsmarksynes ulan olägenhet samma regler kunna gälla mot bakgrund av alt nästan allasådana företag torde utföras genom frivilliga överenskommelser, därfördelningen gmndas just på behovetnyttjandet. Även i de numera heltövervägande fallen med frivilliga uppgörelser vid dikning m. m. av åkerjordtorde samma fördel-ningsgrund tillämpas. Andelstalen bör sålunda bestämmasuteslutande med utgångspunkt från storleken, höjdläget och beskaffenheten hosden mark som beröres, därvid i beskaffenheten inrymmes jämväl de med utförandeav rörledning förenade förhållandena. Behovel-nyttjandet motsvaras i nuvarande VL avbegreppet båtnad, varmed avses dels markens ökade alstringsförmåga och dels desärskilda fördelar som uppkommer i samband med utförande av täckta avlopp.Motsvarande värdebegrepp är markens ökade avkaslningsvärde, som förutsattesvara oberoende av ägaretillhörighet och faslighelsförhållandena i övrigt. Båtnadsberäkning på ovan angivet sätt synes förövrigt metodmässigt ej nämnvärt skilja sig från fastighetsbildningslagensregler om graderings-värde och likvidvärdering. Tingsrätten anser sålunda, att kan bibehållas i stort sett oförändrade om de ges del innehållsom framgår ovan, därvid förutsattes att sakägare som ej har båtnad av att dikeutföres såsom täckt avlopp ej belastas av därmed förenade särskilda kostnader.Med tillämpning av sålunda angivna regler bör bålnadsberäkningen i flertaletfall kunna göras mycket enkel och ej medföra större kostnader. Prop.1981/82:130 253 företagoch sådana där oenighet råder mellan sakägare bör del ankomma pålanlbmksslyrelsen alt utfärda särskilda anvisningar. Enligt tingsrättens uppfattning bör de nuvarandereglerna om avdelningsbildning bestå oförändrade. De verkar allmäntkostnadsdämpande och skyddar den enskilde mot att behöva deltaga i kostnaderför anläggningar som är onödiga för honom. Den skrivning utredningen föreslåri VL-förslaget 6:2 andra stycket är alltför allmänt och oklart formulerad föratt den enskildes rättssäkerhet skall anses säkerställd. Detlönsamhetskrilerium för vatlenföretag som utredningen föreslår är enligttingsrättens mening mindre lämpligt utformat för att passa för mark-,avvattningsföretag. För sådana bör i stället gälla, alt båtnaden elleravkasl-ningsvärdet skall överstiga de sammanlagda kostnaderna för utförandet. Dekostnader som därvid kommer i fråga är arbetskostnader, kostnader för åtgärdersamt ersättningar för uppkommande skador. Dessutom bör gälla att allmännaintressen ej får skadas i avsevärd omfattning. Ur underhålls-synpunkt börföretaget för den enskilde bedömas på samma sätt och i den ordning som gällerför alla andra drifts- och underhållskostnader och sålunda återspeglas i delbåtnads- eller avkaslningsvärde som bestämmes för delaktigheten i företagel. Även om sålunda krav på ekonomisk tillåtlighet bör uppställasför markavvattningsföretag bör de nuvarande reglerna om kostnadsbegränsningtill båtnaden kvarstå för sådan sakägare som inte är sökande lill företaget ochrisktagandet sålunda fördelas endast på dem som vill genomföra detsamma. I likhet med utredningen finner tingsrätten detangeläget, alt möjligheter ges lill omprövning av äldre företag t. ex. isamband med fastighetsreglering eller annan åtgärd med väsentlig inverkan påde förhållanden, som var rådande vid förrättningstillfället och som utgör grundför delaktigheten. Av vad sålunda anförts framgår, att markavvattningeller torrläggning och fastighetsbildning i stort sett saknar beröringspunktermed varandra. Del måste därför vara felaktigt att försöka få till stånd ensamordning mellan dessa företagstyper. Även med företag enligl AL synes markavvattningsförelagenha mycket hlel gemensamt med undantag dock för enskilda vägföretag. Trots AL;stillkomst 1973 synes dock förrättningar avseende sådana företag fortfarandehandläggas efter tidigare gällande mönster, och utgör sålunda fortfarandebehovetnylQandet grunden för delaktigheten. Annan delaktighetsgrund i dessaförelag synes - liksom ifråga om markavvattningsföretag - felaktig; det kannämligen inte vara riktigt alt anpassa delaktigheten lill fastighetsvärdet utanbör detta senare i stället anpassas till delaktigheten. : Utredningens förslag tillstyrkes iallt väsentligt. Sålunda biträder i huvudsak de föreslagna nyabestämmelserna i 6 kap. om delaktighet saml om markavvattning genom väg m. (se även avsnitt 11.2), Lantbruksstyrelsen: Tekniskt sett är del enklarealt avgränsa ell torrläggningsföretag enligt nuvarande regler. Bland annat hari förslaget nyttobegreppet fåll en mer allmän utformning. Förslagets reglerhar dock fördelen att de bättre än nuvarande regler möjliggör en mångsidigekonomisk bedömning av företagets verkningar. i : Det nu lagdaförslaget har ett enkelt regelsystem som bland annat möjliggör en faslighetsinträde i och utträde ur ett markavvattningsföretag. Möjligheterna till ändringav andelstalen ger förutsättningar för atl anpassa olika förelag till dagenssituation. 1981/82:130 254 Likasåär förslaget om skyldigheten att i skälig utsträckning ersätta övriga delägarederas kostnader för ett företags utförande när en fastighet inträder ibestående samfällighet att föredra framför nuvarande marginalkostnadsregler. Väghällares skyldighet all deltaga imarkavvattningsföretag om särskilda skäl föreligger bör ge ökad styrka åtförelaget. i : I 6 kap. 2 8sägs att kostnaderna för företagets utförande och underhåll skall fördelasmellan de deltagande fastigheterna efter vad som är skäligt med hänsyn främsttill den nytta de har av företagel. Denna formulering möjliggör enförhållandevis fri bedömning vid kostnadsfördelningen. ansluter sig till de synpunkterangående nyltoberäk-ningen som framförts i specialmoliveringen tillVL-förslaget. För att man skall få en för hela landet enhetlig bedömning måstedock lantbruksstyrelsen och eventuellt få utfärdaanvisningar för nyttoberäkningen innan den nya lagen börjar tillämpas. i län: VL-förslaget innebäratt väghållare har rätl och skyldighet atl gå in i markavvattningsförelag omdetta avsevärt påverkas av vägen. Det bör understrykas, att det bör vara ettömsesidigt krav från markavvattningsföretag och väghållare atl delta iföretaget. På delta sätt kan för-och nackdelar objekfivl fördelas mellanparterna. Viktigt är alt kompetent personal bedömer och ulformar det tekniskaförslaget saml dimension och höjdläge för broar och tmmmor. En viktig fråga ommarksjunkning på organogena jordar måste beaktas, något som inte berördes igamla vattenlagen. i län: I föreslagnakap. 6 82 stadgas, att kostnaden för elt företags utförande fördelas mellan dedellagande fastigheterna efter vad som är skäligt med hänsyn främst till dennytta de har av företagel. I beaktande av detta och vad som i lagförslaget kap.3 säges om tillåtlighet under 8 4 behöver man normalt inte befara att delägare,såväl sökande som inte sökande, får vidkännas slörre kostnad för företagetsutförande än vad som högst motsvarar den för honom uppskattade nyttan.Emellertid torde det inte sällan förekomma atl markavvatlningsföretag avsvårare teknisk natur, såsom invallningsföretag, blir avsevärt dyrare än vadsom beräknats på grund av förseningar orsakade av exempelvis besvärsprövning.Enligt nuvarande vattenlag kap. 7 8 27 är i nämnda fall en icke sökande skyddadså lillvida, all han ej behöver vidkännas störte bidrag till de verkligakoslnaderna för företagels utförande än som motsvarar värdet av den nytta handärigenom beredes. Molsvarande bestämmelse bör ingå i ny vattenlag. i : Bestämmelserna omdikning, vattenavledning och invallning i gällande vattenlag kännetecknas aven långtgående detaljeringsgrad. I föreliggande lagförslag har skett enväsentlig nedskärning. Delta har blivit möjligt genom att de materiellareglerna om vattenföretag i allmänhet utformats så, att de täcker in ävenmarkavvattningsförelagen. Behovet av särregler har härigenom kunnat begränsaslill två frågeställningar, nämligen delaktighet och markavvattning genom väg. Delaktighelsreglerna skiljer sig från nuvarandebestämmelser genom att nyttobegreppet erhållit en mera allmän utformning ochalt lagen ej detaljerat anger hur en samfällighet skall avgränsas.Förändringarna kan innebära både för- och nackdelar. Å ena sidan har dennuvarande metoden för båtnadsberäkning ansetts för stel och i vissa fallonödigt snävt begränsat 1981/82:130 255 kretsenav deltagare i ett företag. Å andra sidan är de nuvarande bestämmelserna om anknytninglill 1,2 m torrläggningsdjup väl inarbetade och i allmänhel accepterade somgrund för bålnadsberäkning och begränsning av företags omfattning. När nu dettastöd i lagen dras undan, överlämnar man åt förrättningsmannen att finna enobjektiv grund för beräkning av nytta och delaktighet. Nyttoreglernas materiella utformning anknyter tillannan markpolitisk lagstiftning, närmast faslighetsbildningslagen ochanläggningslagen. Införande av nyttoberäkning enligt ulredningens förslag kantroligen medföra vissa omställningsproblem under en övergångsperiod.Lantbruksnämnden anser emellertid atl dessa svårigheter ej bör överdrivas. Deföreslagna reglerna har fördelen alt de bättre än nuvarande regler möjliggör enallsidig ekonomisk bedömning av ett förelags verkningar. Rättsskyddet för denenskilde får anses vara tryggat genom möjligheten att anföra besvär överförrättningsbeslut. i : Markavvattning hari äldre tider utförts i förhållandevis stor omfattning även för att möjliggöranyodling. torde det i huvudsak bli fråga om förbättrad huvud- ochdetalj-dränering inom den nuvarande odlingsarealens ram. Behovel av väldrä-nerad åker kommer all bli alll mer påtagligt då en hög och jämnavkastning fordrar god dränering, vilket också är nödvändigt för att ökaframkomligheten av de allt större maskinerna under tidig vår och sen höst. Förmarkavvattning föreslår utredningen att förrättningsformen bibehålles men attförrättningsförfarandet moderniseras. tillstyrker ettbibehållande av förrätlningsformen för markavvattning, vilket bör medgiva ellförhållandevis enkelt förfarande vid denna typ av ärenden. i : Jämfört med nugällande lag har utredningen föreslagit "enklast möjliga form" för deerforderliga regelsystemen. Enkelheten ger en handlingsfrihet vidförrättningen som kan vara till stor hjälp vid tillskapandet avmarkavvattningssamfälligheter. Goda grundkunskaper och erfarenheter frånmarkavvatlningsverksamhet blir emellertid än mer nödvändiga förutsättningar fördem som skall handlägga lagen. Kontinuerlig rekrytering av hydroteknisktutbildad personal blir nödvändig för den myndighet, lämpligen inomlantbruksverket, som skall tillhandahålla förrättningsmän. Anslutningsrätt och anslutningstvång definieras i 18. Nämnden vidhåller sin tidigare anförda uppfattning att den som märkbartinverkar på ett markavvattningsföretag skall kunna tvingas atl deltaga iföretaget oavsett om inverkan härrör från jordbruk, vägbyggnad, industriområde,avloppsutsläpp eller annan liknande påverkan som ändrar vattnets naturligaavrinning. Kostnadsfördelning skall enl. 2 8 ske med hänsynfrämst till den nytta respektive intressenter har av företaget. Nämnden anserdetta vara en rikfig huvudprincip som lätt lorde vinna gehör bland delägarna.Utredningen menar att man med nytta skall förslå den värdestegring pådelägarfas-tighelerna som blir följden av förelaget. Det kan emellertid blisvårt att särskilja den värdeeffekl som ett markavvattningsförelag förväntas geför en fastighet. En något fastare anknytning av delaktigheten till mätbarabåtnadsbegrepp vore enligt nämndens mening önskvärd. i län:Utredningens förslag om delaktighet i markavvattningsföretag ansluter iprincip lill nuvarande ordning, vilket lantbruksnämnden finnertillfredsställande. Skogsstyrelsen:Delaktigheten i markavvattningsföretag prövas, i den 1981/82:130 256 händelsenågon fastighetsägare vägrar medverka, av förrättningsmannen utifrån ekonomiskl-tekniska överväganden. Hänsyn skall därvid tas till eventuell begränsad nytta m. m. Sådana hänsynstagande bör dock enligt mening inle få leda till att etl senare inträde i samfällig heten innebär fördyring för andra deltagare. Omprövning av delaktighets frågor bör således alltid leda till förbättrad ekonomisk ställning för samfälligheten. På samma sätt bör inte den som vägrar deltaga i företag kunna hindra atl det utförs på det för övriga medverkande bästa tekniskt ekonomiska sättet. All ange naturvårdsskäl från enskild markägares sida bör heller inte föranleda att delaktigheten begränsas av denne. Naturvårds- aspekterna bör vid skogsdikning företrädas av naturvårdsmyndighet eller kammarkollegium. Lagförslaget innebär en relativt fri bedömning avhur nyttoberäkningen vid markavvattningsföretag skall gå till. Deförhållandevis detaljerade bestämmelserna i nuvarande vattenlag har i principersatts med en kostnadsfördelning efter nytta av förelagel. Skogsstyrelsenanser att helt skilda nyttoberäkningsmodeller erfordras vid dränering avskogsmark och dränering av åkerjord varför det bör uppdragas åt skogsstyrelsenalt utforma anvisningar för nyttoberäkningen vid skogsdikning. I : 6 kap. I8.