prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Detta är en av anledningarnatiU att jag efter bemyndigande av regeringen tUlkaUat en kommitté (I1981:03) med uppgift att utreda vissa frågor rörande trygghetsfonder. 2.3.7Dämpad tillväxttakt inom den offentliga sektorn Ävenom den nuvarande minskningen av industrisysselsältningen skulle vändas fill enviss uppgång under början av 1980-lalel måste huvuddelen av en fortsatt sysselsättningsökningkomma inom andra näringsgrenar. 1981/82:113 26 somunder är del främst inom den offentliga sektorn en ökadsysselsättning kan fömtses. Det finns emeUertid ekonomiska begränsningar förhur stor denna ökning kan bU. Inle minst därför är det viktigt att få lillstånd en stärkt industrisektor och en balanserad utveckling inom den privataservice- och tjänstesektorn. I1980 års långtidsutredning räknar man med en fortsalt dämpning av tillväxteninom den offentliga sekiorn. Regeringen har som ett riktmärke för denekonomiska polifiken angivit all den kommunala verksamheten bör öka med högsten procenl medan den statliga verksamheten bör hållas på oförändradnivå. Äveni länsstyrelsernas prognoser förutses en väsentligt lägre ökningstakt inom denoffentliga sektorn än under 1970-lalel. Del är svårt all göra en direktjämförelse, men länsstyrelsernas prognoser synes ligga endast något högre änvad regeringens riktmärke för tillväxten blir omräknat i sysselsättningslermer.Den dämpning av tillväxten inom den offentliga sekiorn som bör eftersträvasunder , i enlighet med vad som anförts i budgetpropositionenför 1982/83, är sålunda liU betydande del beaktad i länsstyrelseraas bedömningav den regionala utveckUngen under 1980-talel. Åtstramningarnainom den offentliga sektorn kan leda till att det blir svårare all få gehör förregionalpolitiskt motiverade anpassningar inom skUda sektorer när delekonomiska utrymmet blir mer begränsat. En samordning över seklorsgränserna isyfte att åstadkomma totalt sett effekfivare resursutnyttjande är emellertidangelägen även i en ekonomisk ål-stramningssituation. Det måste finnas enregionalpolitisk planering och samordning som möjliggör en effektivt fungeranderegionalpolitik inom den stafiiga sekiorn också i detta förändrade läge för denoffentliga sektorn. Dendämpade tillväxten av sysselsättningen inom den offentliga sekiorn kommerrimligen att få vissa återverkningar för de nytillträdande på arbetsmarknaden.Det gäller främst kvinnorna som ofta tagit arbeten i den expanderandeoffentliga sektorn. De måste i framliden i ökad utsträckning söka sig fillandra delar av arbetsmarknaden och fill andra yrken. Här behövsattitydförändringar hos såväl kvinnorna själva som hos arbelsgi-varaa.Ytterligare ansträngningar måste göras för all minska del könsbundna studie-och yrkesvalsmönstrel på arbetsmarknaden. Vadjag här sagt om behovel av en anpassning av utbildnings- och yrkesvalet medhänsyn fill den långsammare sysselsättningsökningen inom den offentliga sektorngäller för hela arbetsmarknaden. 2.3.8Regionalpolitiken i ett nordiskt perspektiv Ianslutning till att fömtsättningarna för regionalpolitiken behandlas anser jagalt det är lämpligt att även informera om del regionalpolitiskasamarbetet i . 1981/82:113 27 Nordisktregionalpolitiskt samarbete har förekommit inom ramen för detNordiska ministertådet. antog på Nordiska rådelsrekommendation (rek nr 1/1979) ell handlingsprogram (NU A 1978:11) för delnordiska regionalpolitiska samarbetet. I enlighet med detta program har arbetetinriktats på konkret gränsregionall och gränskommunall samarbete. F. n. bedrivssådant samarbete i 11 områden. Ett viktigt medel i sammanhanget är deekonomiska medel som finns för genomförande av olika projekt. Enförsöksverksamhet med s. k. regionallån genom Nordiska Investeringsbanken(NIB) påbörjades . Norrlandsfonden har lånat upp kvot på 50milj. Dessa medel används för fondens egen ullåningsverksamhet och ökardärmed volymen på denna. Vidarebedrivs några projekt med mer övergripande inriktning bedrivits. Dessa är dets. k. basprojektet inom vilket information om sysselsättning, befolkning m. m.i tas fram, storstadsprojektet som har till uppgift all belysaförhållandena när del gäller sysselsällning, ekonomi etc. i de 13 störstaregionerna i samt glesbygdsprojektet. Slutligen har informations- ocherfarenhetsutbyte länderna emellan varit av slor betydelse. Enuppföljning av handlingsprogram har presenterats i en rapport (NU1981:12) Gjennomf0ringen av det nordiske regionalpolitiske handlingsprogrammet1979, som (de för regionalpolitiken ansvariga ministrarna)behandlade . Ministrarna beslöt därvid att överlämna rapportenlill . Enligt ministerrådets beslut läggs stor vikt vidgränssamarbetel. Samarbetet på och i Västnorden (, Färöarnaoch ) föreslås få högsta prioritet. Vidare betonas betydelsen avarbetet med konkreta projekt. Försöksperioden med NIB:s regionallån föreslåsbli förlängd . Rådet föreslår också att försöksverksamheten medremittering av regionalpolitiska frågor länderna emeUan skall förlängas. Rådetbeslutade komplettera de generella projekten med ett projekt om regionalplanering och regionalpolifiska medel. Delnordiska regionalpolitiska samarbetet är enligl min mening av myckel storbetydelse. För att förslärka samarbetet är del väsentligt alt arbetet kan gesett konkret innehåll. uttryck för detta är alt regionalpoUliska medel ivissa faU kan användas i projekt som innebär samarbete över riksgräns. Ettgrandläggande mål för det nordiska regionalpolitiska samarbetet är att verkaför en regionalt balanserad utveckling i . Detta betyder bl.a. attnettoflyttningen mellan länderna bör ligga på en låg nivå. För Sverigesvidkommande har del varit en stor neltoinvandring från . Åren 1976-1980uppgick den till sammanlagt ca 33000 personer. En successiv minskning haremellertid skett och har haft en nelloulvandring på ca 5000personer lill . 1981/82:113 28 2.4Det fortsatta regionalpolUiska arbetet aUmänt om medlens utformning ochhantering Minallmänna slutsats utifrån vad jag anfört om regionalpolitikens mål ochförutsättningar är att de regionalpolUiska insatserna måste ytteriigareintensifieras . Det är nödvändigt både för att upprätthållaregional balans och för att få en fortsatt utjämning av sysselsättningsgradenmellan olika delar av landet. Det är också nödvändigt med tanke på de fortsattaomfattande strakturförändringar som kan föratses inom industrin. En kraftfulloch ulvecklingsinriktad regionalpolitik är viktig också för alt få nedbehovet av transfereringar lill de sysselsättningssvaga delarna av landet. Dennödvändiga intensifieringen av de regionalpolitiska insatserna bör ske delsgenom en bättre planering och samordning av politiken inom och meUan skildasamhällssektorer, dels genom en effektivare användning av de specifikaregionalpolitiska medlen samt dels genom ett ytterligare förstärkt stöd fillde mest utsatta delarna av landet. Jagavser att här för överskådlighelens skull kort redogöra för de förslagbeträffande de regionalpolitiska medlen som närmare utvecklas och motiveras idet följande. Dådet gäller den regionalpolitiska planeringen och samordningen föreslåstyngdpunkten i arbetet som ligga på länsnivån med somsammanhållande myndighet. Ökad vikt läggs vid sektorssamordning ochprojektarbete. Planeringsarbetet förenklas yllerligare och anpassas tiUbeslutsfattandets krav på beslutsunderlag. De stora länsplanerings-omgångarnaföreslås upphöra. Den årliga länsrapporten behålls med en delvis förändradfunktion. Seklorsplaner eller riktlinjer bör kunna upprättas förregionalpoUtiskt vikliga sektorer i samarbete mellan och resp.sektorsorgan. 1 anslutning till planeringsfrågoraa redovisar jag översiktligtmin syn på vilka regionalpoUliska aspekter som bör läggas på verksamheten inomnågra regionalpolitiskt viktiga sektorer. Somhiltills skaU regeringen och riksdag lägga fast vissa övergripande riktlinjerför den regionala utvecklingen och för stödinsatsernas regionala fördelning.Planeringstal föreslås för länen för med utgångspunkt från det materialsom tagks fram i länsplanering 1980. Stödområdesindelningenändras på så sätt all det fasta stödområdet inskränks till ungefär nuvarandestödområdena 4, 5 och 6. Där behålls i stort nuvarande stöd. Utanför det fastastödområdet föreslås att begränsade stödmöjligheler skall finnas på regionalnivå i form av investeringsbidrag för insatser vid inomregionalaobalansproblem och strukturproblem. Vidare föreslås all regeringen i särskildordning skaU kunna peka ul kommuner utanför stödområdet med svårastrakturomvandlingsproblem där den centrala beslulsmyndigheten skall kunna gelokaliseringsbidrag och lokaliseringslån fill projekt störte än 7 milj. kr.Utpekandet skaU gälla en begränsad övergångsperiod. I samband med omläggningenav stödområdessystemet föreslås vissa förändringar av enskilda kommunersinplace- Prop.1981/82:113 29 ring.Vidare föreslås att några lill ytan stora kommuner delas på olika stödområden.Stödområdena benämns A, B och C med del mest förmånliga stödet i omi-åde A. Ortsplanenhar haft mycket liten betydelse i det praktiska regionalpolitiska arbetet ochföreslås nu avskaffad. Denoffentliga sektorn är regionalpolitiskt intressant ur fler aspekter. Dels ärverksamheten i sig av stor betydelse i det regionalpolitiska arbetet, dels arbelsfillfällen på den ort där den är förlagd. Eftersom de beslut som kanpåkallas kan fattas av regeringen, framläggs inga nya förslag till idenna del. Jag lämnar dock en redogörelse för min syn på den offenfiigasektorns roll i regionalpolifiken. Därav framgår bl. a. att jag anser en ökaddecentraUsering av beslutsbefogenheter inom statsförvaltningen till regionaloch även lokal nivä angelägen. Därigenom ökas möjligheteraa till regional ochlokal anpassning av politikens utformning inom de skUda sektorerna. Ökadebeslutsbefogenheter på läns- och kommunnivå är också en föratsättning för enbättre samordning över sektorsgränserna. Föratt få ett underlag för att pröva om en minskning av central statligförvaltning kan ske avses vissa centrala statliga myndigheter få i uppdrag attarbeta fram förslag lill hur verksamheten skulle kunna decentraliseras lillregionalpoUtiskt prioriterade områden. DeregionalpolUiska stödmedlen behålls i huvudsak i sin nuvarande utformning.Vissa förändringar föreslås dock för att få stödet effekfivare. Bl.a. föreslås att nuvarande utbUdningsstöd tas bort som stödform och att i StäUetofferlslöd skaU kunna lämnas. Vidare föreslås att regionalpolitiskt stöd skallkunna lämnas tiU faslbränsleframställning, privata industrilokaler föruthyrning och privata investmentbolag. Beslutom regionalpoUtiskt stöd decenlraUseras i ökad utsträckning till länsnivån. Delsker dels genom en höjning av gränsen för hur stora investeringar som fårbeslutas regionalt, dels genom att branschundanlag m. m. slopas. Vidareföreslås nuvarande avskrivningslån för projekt som beslutas på länsnivå,glesbygdsstöd och anslag för åtgärder m. m. i anslutning liU länsplaneringenbli sammanförda till ett gemensamt regionalpolitiskt anslag som efter beslutav regeringen om fördelningen på län disponeras av . Därigenomskapas på länsnivå ökade möjligheter att göra avvägningar mellan oUka typer avinsatser. Från detta anslag skall också kunna anvisas medel för särskildainsatser för regionalt nyförelagande. Avsiktenär således att skall besluta om hur de regionalpoUliskastödmedlen som den erhåller från regeringen skaU fördelas på olika ändamål ochmellan skilda delar av länet. Närmare regler om beslutsordningen bestäms avregeringen. Beslutom offertslöd och lokaliseringsstöd till störte investeringar skaU som hittillsfattas av central myndighel eller regeringen. Möjligheternaall helt eller delvis överföra Stiftelsen Industricentras 1981/82:113 30 fillgångaroch verksamhet liU berörda kommuner bör utredas. 1 väntan på resultaten av denutredningen föreslås att nya anläggningar byggs i och . Somett komplement till nuvarande regionalpolitiska stöd föreslås attarbetsgivaravgiften sänks i några kommuner som harsärskilt besvärligt sysselsättningsläge. Del gäUer GäUivare, , Kiranaoch kommuner i Nortbollens län. Intei något annat län framträder de regionalpolitiska problemen med sådan styrkasom i Nortbollens län. Förutom sänkningen av arbetsgivaravgiften, som kanvärderas till ca 160 milj. kr. , föreslås att 150 milj. kr. anslås försärskilda insatser i . Därmed vidareförsdet arbele som påbörjades i och med riksdagsbeslutet om särskildaresurser för långsikliga sysselsällningsfrämjande insatser i länet. erhåUa högst 55,2 milj. kr. för förlusttäckning iRegioninvest i . Glesbygdspolitikenföreslås fortsätta med i stort sett den inriktning som gällt hitfills. Jagövergår nu till all mer ingående redovisa mina överväganden ochStäUningstaganden i fråga om de olika regionalpolitiska medlen. Denregionala utvecklingen påverkas av många skilda beslut av förelag ochmyndigheter. Liksom f. n. bör övergripande riktlinjer gälla för den inriktningav den regionala utvecklingen som från nationella utgångspunkter är önskvärd. Förregionalpolitisk påverkan finns ett flertal styrmedel. En översiktlig genomgångav dessa har lämnats i avsnitt 2.2. Jag avser nu all behandla mina förslag tillutformning av dessa enligt följande: 3.2 Regionalpolitisk planering ochsamordning 3.3 Vissa samhällssektorersregionalpolitiska betydelse m. m. 3.4 Planeringslal, ortsplan ochstödområden 3.5 Lokalisering av statlig verksamhet 3.6 Differentierade arbetsgivaravgiftersom regionalpolifiskt medel 3.7 Regionalpolitiskt stöd liUnäringslivet 3.8 Regionalpolitiskt utvecklingsarbete påregional och central nivå JagvUl dock först redovisa ett förslag tiU förändring av hanteringen av vissaregionalpolitiska medel. Förslaget innebär alt länsstyrelserna efter 1981/82:113 31 egenprioritering får disponera medel från ett nyll sammanhållet anslag. Detta ärett viktigt led i decentraUseringen av beslutsfattandet. F.n. kan länsstyrelserna i varierande omfattning besluta om användningen avregionalpolitiska medel. Befogenheterna gäller regionalpolitiskt stöd i form avavskrivningslån och lokaUseringslån inom av fastställda stödområdenoch av regeringen faslstäUda ekonomiska ramar, samt medel i form av egnareservaiionsanslag för glesbygdsstöd som flertalet länsstyrelser disponerar.Vidare disponerar samtliga länsstyrelser egna medel för projektverksamhet föralt vidareutveckla regionalpolitiskt angelägna förslag inom olikasamhäUssektorer. Dentidigare nämnda arbetsgruppen föreslår att roll att samordnaseklorspolitiken och fördela statliga insatser med hänsyn till respekfive länsproblem och förutsättningar bör förslärkas. En väg att öka länsstyrelsernasinflytande över användningen av statliga medel är enligt arbetsgrappen altöverlämna resurser för flera ändamål i samlad form från central lill regionalnivå. Därmed öppnas möjligheter för länsstyrelserna att inom givna ekonomiskaramar prioritera och fördela givna resurser på de insatser som avregionalpolitiska skäl är mest motiverade att stödja. Arbetsgrappenföreslår därför att följande regionalpolifiska medel tilldelas iett sammanhållet anslag: regionalpolitiskt slöd lill näringslivet i form avavskrivningslän, utbildningsstöd och sysselsättningsstöd, medel för regionallnyförelagande, företagsstöd i form av glesbygdsstöd, stöd till kommersiell ochsocial service i glesbygder saml slöd fill projektverksamhet i form av medelför att la fram och utveckla förslag inom olika samhällssektorer. Arbetsgrappensförslag tiU ett sammanhållet regionalpolitiskt anslag får stöd av flertaletremissinstanser. För egen del vill jag anföra följande. Det står klart attregionalpolitiken i störte utsträckning än hittUls måste inriktas på attstimulera utvecklingen av i resp. region befintUga förelag. För all uppnå deltakrävs bl.a. att del regionala inflytandet över och ansvarsla-gandel för delregionalpolitiska slödel förstärks. Del krävs också enligl min mening en ökadflexibilitet mellan olika insatser t. ex. investeringsstöd till färdiga projektoch utveckUngsarbete av olika slag som syftar till att få fram nya objekt.Behovel av olika insatser varierar över fiden bl.a. med konjunkturen men ocksåmed de förutsättningar som finns i de olika regionerna. Föratt reellt decentralisera inflytandet över hur de regionalpoUliska medlendisponeras och därmed öka möjligheten lill regionala prioriteringar börlänsstyrelserna ges ökade möjligheter att prioritera vilka insatser som skaUgöras. Vidare bör en sådan anslagskonslruktion väljas som ger länsstyrelsernamöjligheter att planera verksamheten oberoende av budgetårsgränser. För altdet skall bli fråga om verkliga prioriteringar är det också angeläget att deresurser som disponeras för beslut på regional nivå ges i form av ramar ulanmöjlighet till överskridanden. Prop.1981/82:113 32 Jag förordar därför att del av nuvarande anslagetRegionalpolitiskt stöd: Bidragsverksamhet saml nuvarande anslagen Åtgärder iglesbygder och Åtgärder m. m. i anslutning till länsplanering ersätts av ettnyll reservationsanslag. Anslaget bör benämnas Regionalpolitiskt stöd:Regionala utvecklingsinsatser och bör disponeras av länsstyrelserna. En sådanförändring beträffande hanteringen av de berörda regionalpolifiska stödmedlenbör kunna genomföras ulan ökade personella resurser. Jag redogör senare för de principer och villkor som börgälla för de ohka ändamål som detta anslag bör användas till samthandläggningsordning i olika stödärenden. Jag återkommer senare (avsnitt 8) tUl anslagsfrågor. 3.2 Regionalpolitisk planering och samordning Regionalpolitiken har lUl stor del byggts upp kring enregional ulveck-lingsplanering länsplaneringen. Länsplaneringen har hilliUsgenomförts i fyra riksomfattande omgångar, nämligen länsplanering 1967,länsprogram 1970, länsplanering 1974 och länsplanering 1980. Granderaa för länsplaneringen har tagitställning lill genom alt godkänna rikfiinjeraa för regionalpolifiken. beslut (prop. 1978/79:112, AU 23, rskr 435) år1979 om regionalpolitiken innebar all planeringsprocessen förenklades. Vidarebehandlades länsdemokratikommitténs förslag (SOU 1978:35) Regional utvecklingsplanering- länsplanering m. m. De principer för den framlida länsplaneringen som föredragandendå förordade överensstämde i allt väsentligt med kommitténs förslag. Vadgällde kommitténs förslag om en lag, enligt vilken landstingskommunen skulleanta länsprogram och länsrapport, angavs emeUertid beslut all lideninle var mogen för ett slutligt ställningstagande. Länsplaneringen regleras i förordningen (1979:637) omlänsplanering. Därvid gäller att skall bedriva en regionalulvecklingsplane-ring, som skall syfta lill all förverkliga de allmännaregionalpoUliska mål som fastställer i fråga om arbele, service ochmiljö. Länsplaneringen skall vidare utgöra ell underlag för samordning mellanregionalpolitiska åtgärder och annan statlig verksamhet. Planeringen skalldärvid bedrivas så all den också kan utgöra grand för en ömsesidig samordningmellan regionalpolUiska åtgärder och landstings- och primärkommunal verksamhet. Länsplaneringen skall bedrivas som dels fullständiglänsplanering, dels uppföljning av fullständig länsplanering. Fullständiglänsplanering skall i regel genomföras och utmynna i eltlänsprogram. Regeringen beslutar när fullständig länsplanering skall genomförasoch ger föreskrifter Prop.1981/82:113 33 om dess omfattning och innehåll. Uppföljningen avfullständig länsplanering skall ske fortlöpande och varie år redovisas i enlänsrapport. För länsplanering 1980 gav regeringen länsstyrelserna slorsjälvständighet beträffande uppläggningen av arbetet och planeringensinriktning. Faktaredovisningen skulle enligt uppdraget begränsas och materialetgöras lätlillgängligl. De statliga myndighelerna skall enligl en särskildförordning (SFS 1979:639) lägga resultaten från länsplaneringen lUl grund försin egen planering. Sålunda skall varie stafiig myndighel i sin planering lahänsyn till verksamhetens betydelse för den regionala sysselsättningen och servicensamt beakta möjligheterna lUI decentralisering av verksamheten. Stafiiga myndigheter är enligl länsplaneringsförordningenskyldiga all inom sill verksamhetsområde lämna del biträde sombehövs för arbetet med länsplaneringen saml varie år före utgången av septembermånad lämna redovisning för den planering inom myndighetensverksamhetsområde som kan påverka utvecklingen i länet, den s. k.myndighetsinformationen. I länsstyrelseinslraklionen (1979:234) anges attlänsstyrelsen skall verka för all StatUg, och landstingskommunalverksamhet i länet samordnas och anpassas efter de regionalpolitiska målen ochde rikfiinjer för hushållning med mark och som uppstäUs för länet. För vissa regionala myndigheter finns särskildainstruktioner för deras samarbete med i frågor som rör denregionala samhällsplaneringen. I samband med partieUa omorganisationav länsstyrelserna överfördes beslutanderätten i ärenden av störteregionalpolitisk betydelse från vissa länsorgan lill länsstyrelsen.Beredningen av ärendena ligger dock kvar på länsorganen. ges i länsstyrelseinslraklionen möjlighetall begära regeringens prövning av central myndighets beslut om fördelning avresurser inom länet. Denna möjlighet avser dock inle affärsverken. 3.2.2 Synpunkter på länsplaneringen I anslutning fill behandling avbudgetpropositionen (prop. 1979/80:100, bU. \7) behandladearbetsmarknadsutskottet {A\J 1979/80:23) ell par mofioner som log upp vissafrågor i länsplaneringen. Utskottet anförde därvid med anledning av yrkanden omatt de stora länsplaneringsomgångarna skulle slopas att man inle hade underlagför all ta ställning liU denna fråga. Utskottet utgick emellertid från attlänsplaneringens framtida utformning skulle tas upp i den proposition somkunde väntas på grandval av länsplanering 1980. budgelproposUion(prop. 1980/81:100 bil. 17) uttalade jag att det vid utvärderingen av länsprogrammenblir naturiigt alt överväga formerna för det framfida planeringsarbetet. 1981/82:113 34 och har i skilda sammanhang framförtsynpunkter på länsplaneringen. Båda förbunden har framhållit behovel av enförstärkt planering och samordning på olika nivåer. anser detvara av största betydelse all ekonomiska resurser för planeringensgenomförande kan frigöras regionall och att kommunerna får elt ökat inflytandevid de inomregionala besluten och prioriteringarna. Kommunförbundetkräver också en klarare ansvarsfördelning mellan länsstyrelse och kommuner samtall den kommunala planeringen måste bli en bas för den regionala planeringen.Vidare anser förbundet att den regionala planeringen bör projeklinriktas. räcker inte allmänt hållna regler om hänsynstagande tillupprättade länsprogram. Förbundet anser därför att ekonomiska medel i ökad utsträckningbör ställas fill länens förfogande och att länsstyrelserna som samordnandeorgan får ett direkt inflytande över sektorsorganens verksamhetsplaner ochanslagsframsläUningar. () har under /81 genomfört en förvaltningsrevision avlänsplaneringssystemel (bilaga 6), främst vad gäller verksamheten på regionaloch lokal nivå. RRV:s granskning har gällt dels de administrativa kostnadernaför länsplaneringen, dels lill vilken användning den kommU. RRV har därvidfunnit brister i planeringen och all del råder oklarhet om dess roll. RRVredovisar förslag lill vissa åtgärder. Fleralänsstyrelser har i länsprogram 1980 diskuterat nuvarande planeringssystem ochföreslagit ändringar. En sammanfattning av länsprogram 1980 utgör bilaga 1 tiUdenna proposifion. 3.2.3Behovet av regionalpoUlisk planering och samordning samt länsstyrelsernas roll Deregionala obalanserna vad gäller sysselsättningen är, som jag redan påpekat,fortfarande mycket stora, både mellan stödområdena och resten av landet ochinom de olika länen. Den fortsatta strakturomvandlingen inom industrin kanförvärra denna situation, eftersom den i stor utsträckning drabbar redanutsatta regioner. Regionalpolitiska medel som lokaliserings- och glesbygdsstödräcker inle ensamma fill för att uppnå regional balans. Regionalpolitiken måstedäratöver bygga på att de organ som svarar för verksamheten i olika sektorerdärvid också lar regionalpolitiska hänsyn.