prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Först sedan en sådan planering genomförts är det möjligtatt avgöra om t. ex. synnerliga skäl talar för en exploatering. Ålvräddarnas samorganisation: Vi ser positivt påalt en samlad bedömning av bevarandeinlressena föreslås. Man har också underde kunnat spåra en tendens lill samlad bedömning ivattendomstolarna. Del ökade skydd för allmänna intressen somdirektiven syftade lill motverkas lill stor del genom kravet i 3 kap. 3 8första stycket på att olägenheten för de allmänna intressena ska vara av störrebetydelse för atl elt vallenföretag ej ska få komma till stånd. Detta är inte iöverensstämmelse med den moderna synen pä skyddet för miljön, där de fåkvarvarande orörda vattendragen betraktas som omistliga tillgångar i delsvenska landskapet och där betydelsen ökar år för är, i synnerhet somutredningen anser att ledning för bedömning av vad som är olägenhet av störrebetydelse skall hämtas i nuvarande praxis. (Fem projekt av tusen har bedömtsmedföra olägenhet av betydelse.) Med tanke på natur- och miljövärdenas ökandebetydelse i samhället bör del räcka med att olägenheterna är av betydelse föratt etl vattenföretag ej ska få komma till stånd. Vi föreslår därför atl ordetstörre stryks ur lagtexten. Likaså för-eslår vi att andra stycket i 3 8, 3 kap.utgår när det gäller kraftföretag. enskilt valtenkraiftförelag kan numeravara av synnerlig betydelse ur allmän synpunkt och motivera denna"undantagsparagraf". Även om man beslutade bygga ut alla återståendevattendrag skulle ändå varje enskilt företag i förhållande lill det totalaelbehovet vara så litet all det inte kan vara rimligt all de allmännabevarandeintressena ställs åt sidan. Varken för näringslivet eller för ortenkan ett enskilt företag vara av sådan betydelse. Inle heller kansysselsättningsskäl vara av synnerlig betydelse ur allmän synpunkt. Den effekten vattenkraftulbyggnad får på sysselsättningen är marginell och ytterstkortvarig. Som flera utredningar visat påverkas dessutom ortensnäringslivsstruktur negativt av en utbyggnad och bygdens avfolkning påskyndasnär kraftverket färdigställts. Dessutom försvinner elt inte ringa antalarbetstillfällen inom bl. a. jord- och skogsbmk och rennäring för all fiamlid.Den enda uttalade motivering utredningen anger för etl införande avundanlagsbestämmelsen är att elt sådant stadgande finns med i den nu gällandevattenlagen. Självklart kan delta inte utgöra något som helst skäl till att denskall behållas också i den nya lagen. Man bör komma ihåg att denundanlagsbestämmelsen tillkom under helt andra förutsättningar än vad som nugäller. Etl av motiven var atl man , , saknadeett utbyggt stamlinjenäl och alt det var nödvändigt att kunna bygga ut på ettvisst bestämt ställe för att klara den lokala elförsörjningen. Förhållandena äridag helt annorlunda genom det riksomfattande stamlinjenätet och genom att andramöjligheter lill elprodukfion finns. : Av 3 8framgår atl vattenföretag ej får komma till stånd, om olägenhet av störrebetydelse därigenom uppkommer för andra allmänna intressen än som avses i I och2 88. gällande vallenlag har motsvarande beslämmelser i 2 kap. 3 8. Hänsynskall tas till samhällsplaneringen i stort och fritidsfisket kan l.ex. i slörreutsträckning beaktas. På så sätt bör fisket sammantaget fä en starkareställning i den nya vattenlagen. Förbundet har i en skrivelse tilljiistitiedepartementet 1973 hemställt om viss ändring i 2 kap. 3 8.Andemenirrgen i den framställan var att man på ell 1981/82:130 153 bättresätt än nu beaktar de sammanlagda olägenheterna av ett företag. Utredningensynes i viss utsträckning ha tillmötesgått centralförbundets krav. Fiskeriintendenten i Övre norra distriktet: 3 kap.3 § i ulredningens förslag motsvarar i huvudsak den nuvarande vallenlagens (2kap. 3 8 andra stycket) mera detaljerade uppräkning, bl. a. begreppetfiskerinäring av störte betydenhet. Enligt kommentarerna lill den nya lagen kanallmänhetens anspråk på bl. a. fritidsfiske beaktas. Frilidsfiskels krav harej kunnat beaktas i full utsträckning i den nuvarande vattenlagen och ändringenhärvidlag är av stor betydelse för fritidsfisket. Vidare är del värdefullt altde sammanlagda ölägenheterna av etl vattenförelag kan beaktas. : Förslaget är urnaturvårdssynpunkl elt avse värt framsteg jämfört med den i stora stycken omoderna vattenlagen . - Det finns dock enligt vår mening anledning att ur naturvårdssyn punkt tillägga att inte bara rättigheter fill vattenföretag skall regleras utan även att man tydligare markerar atl vattnet skall skyddas som Hvsviktig resurs för människan. Vi anser således att fiske-, rekreations- och naturvårdsintressena inte tillräckligt har beaktats i lagen. Som elt beklagande vill vi framföra atl vallenlagenenbart beaktar vattenkvantiteter och inte vattnets kvalitet. Mångavattenförelag kan nämligen sekundärt åstadkomma negativavatlenkvaliletsförändringar. Utdik-ning av myrmarker kan t. ex. medföra kraftigförsurning av det avrinnande vattnet genom friläggning och oxidation avsvavelföreningar. I vattenlagen kan endast 8 3 13 kap. sägas kunnabemästra en sådan situafion, där det sägs att "Vattenföretag ej får kommalill stånd om olägenhet av störte betydelse därigenom uppkommer för andraallmänna intressen". Vi föreslår att det fillfogas något med följandeandemening: "Vattenföretag som kan förväntas medföra eller har medförtvatlenkvaliletsförändringar skall tillslåndsprövas hos ." : Genom stadgandet i nuvarande VL 2 kap. 12 8första styckel är frågan om inverkan på klimatet formellt en av de centralapunkterna i prövning av tillstånd till sjöreglering ochutbyggnad av vattenkraft. har i vattenmäl anlitats somsakkunnig och har därigenom vunnit en samlad erfarenhet lill fördel inte baravid tillståndsprövningen utan även vid skaderegleringen. I förslagel fill den nya VL får bestämmelserna omskyddsvärda allmänna intressen en generell avfattning utan uppräkning avenskilda exempel. instämmer i ulredningens motivering (s. 257) därframhålles atl nuvarande praxis med beaktande av inverkan på klimatet allQämtskall gälla. Olägenheterna har främst bestått av lokal dimbildning vintertidöver öppna strömdrag och ökad frostlänthel i försumpade strandområden. De harinte i något vattenmål bedömts bli av sådan betydelse att tillstånd förvägratspå delta lagmm. Däremot har denna fråga fått ökad omfattningvid skaderegleringar. : Utredningens förslag omhänsynstagande till övriga allmänna intressen godtages under fömtsättning alttillåtlighelsreglerna bättre preciseras såsom tidigare angivits. Ett steg motsäkrare bedömning utgör den förordade möjligheten att beakta de sammanlagdaolägenheterna från allmän synpunkt. En samlad bedömning av olägenheterna av ettföretag ger helt annan möjlighet än tidigare att träffa riktiga avgöranden itillåtlighetsfrågor. Undanlaget för förelag, som är av synnerlig betydelse frånallmän synpunkt, kan dock behövas för särskilda fall. 1981/82:130 154 betecknassom olämpligt all annan prövningsmyndighet än regeringen skall äga tillämpadenna undantagsregel. Bedömningen av vad som är av synnerlig betydelse frånallmän s:ynpunkl kan knappast göras av annnat organ än det högsta centralaorganet i landet. : För att en allmän farled skallfylla sitt ändamål är det väsentligt att hinder för sjöfarten i leden såvittmöjligt undvikes. Bryggor, kajer, pirar, båtuppläggningsplatser och liknandeanordningar i eller invid leden bör därför inte tillåtas om de kan utgörahinder för eller störa sjötrafiken i leden. Igällande vattenlag ges allmän farled ett särskilt skydd mot inkräktandevattenförelag. Denna skyddsregel har slopats i utredningens förslag undermotivering all skyddsinlressel bör kunna tillgodoses inom ramen för den allmänthållna fillåtlighetsregeln i lagförslagets 3 kap. 3 8 i förening med enförprövningsskyldighet för valtenförelag vilken är strängare än den i gällandevattenlag. Den allmänna lillåtlighetsregeln ger emellertid skydd endastbeträffande olägenhet av större betydelse och kravet på förprövning gäller inteom det är uppenbart att varken allmänt eller enskilt intresse skadas genom ettvatlenförelags inverkan på vattenförhållandena. Förutom att del kan varatveksamt om l.ex. en brygga, en båtuppläggnings-plats eller en småbåtshamn, somkan försvåra framkomligheten för stora fartyg i en närbelägen allmän farled,kan anses inverka på vattenförhållandena, synes formuleringarna vara såallmänna att en enskild lätt kan förbise de ölägenheter eller svårigheter försjöfarten i den allmänna farleden hans anläggning kan förorsaka. Ettuttryckligt stadgande om lill-slåndskrav för alla vattenföretag i eller invidallmän farled som kan försvåra framkomligheten i leden är därför enligtsjöfartsverkets mening motiverad, inte minst som en upplysning för strandägarelängs de allmänna farlederna. : Vad gäller detspeciella skyddet för flolt-ningsintresset i 2 kap. 11 8 nuvarande vattenlaghar ulredningen ansett etl sådant speciellt skydd för det allmännaflottningsintresset obehövligt och ansett det möjligt att inom ramen förföreslagna, allmänt hållna, tillåtlighetsregler fillgodose de gmndsatser somnuvarande vattenlag ger uttryck för, särskilt med beaktande av det skärptakravet på förprövningsskyldighet som jämväl föreslås. Fiottledsförbundetaccepterar vad utredningen anfört och föreslagil. : Ulredningen har även någotbehandlat lagstiftningen rörande flottleder och flottning. För den praktiskaverksamheten innebär förslagel att den särbehandling i tillåtlighelshänseendesom nu gäller till skydd för allmän flollled las bort och ersätts med denallmänna förprövningsskyldighet som förutsätts ske enligt 12 kap.Skogsstyrelsen anser denna anpassning till den nya vattenrältsligalagstiftningen befogad. i : I förslagetanges att vattenföretag ej får komma till stånd om olägenliet av störrebetydelse därigenom uppkommer för allmänna intressen. Paragrafen är allmänthållen och några exempel på allmänna intressen har ej angetts i lagtexten.Detta medför all begreppet allmänna intressen kan ges en myckel vid tolkning. allmänna motiveringen lill lagförslaget nämns bl. a. atl våtmarker medrikt fågelliv och särpräglad flora utgör allmänna intressen, som bör skyddasmot utdikningar. vill emellertid framhålla altvåtmarkerna också kan ha etl stort ekonomiskt värde för jord- och skogsbruketom de genom dikning kan göras produktiva son-i åker eller skogsmark. Prop.1981/82:130 155 beaktasvid prövning av våtmarksdikningar. Atl behålla alla våtmarker orörda kan ejanses vara samhällsekonomiskt motiverat. Om tillstånd till utdikning avvåtmarker skall kunna vägras så bör de ha ett reellt skyddsvärde som motiverarreservatbildning. Lantbruksnämndeni län: Markavvattningsföretag kommer endast i undanlagsfall att stå istrid med väsentliga allmänna intressen. Nämnden vill beträffande dessa förelagföreslå följande regel: "I samband med all förordnarförrältningsmän enligt 16 kap. skall till förordnandet fogas deplanbestämmelser som gäller för det område som kan antagas bli påverkat av detsökta företaget." I fråga om utredningens överväganden rörandesamhällsekonomiska hänsyn framförs åtskilliga synpunkter. : Samfundet har inte någonerinran mot av utredningen förordade krav på vatlenförelag ur samhällsekonomisksynpunkt. Lantbruksstyrelsen: Den friare bedömningen avkostnader, olägenheter och fördelar som förslaget medger är en väsentligförbättring i förhällande till nuvarande stela beräkningsmelod i 2 kap. 3 8förslå styckel. : Självfallet bör en skadelidandesakägare kunna kräva alt ett vattenförelag är samhällsekonomiskt motiverat.Prövning av företagets allmänna lämplighet från samhällsekonomiska synpunktermåste sålunda företagas såsom utredningen föreslagit. Här avsedda bestämmelserhar dock fått en mycket allmänl hållen utformning. Samma lagstiftningsmetod haranvänts som när det gäller övriga tillåtlighetsregler. Del bör övervägas om maninte kan i lagtexten bättre precisera, vad som skall gälla i fråga omsamhällsekonomisk lämplighetsprövning. En sökande måste anses ha berättigatintresse av att kunna fömtse, huruvida etl av honom planerat förelag kan ansestillåtligt. Även enskild skadelidande bör av lagen kunna utläsa vad som gäller.Stor risk föreligger eljest att tillfälligt ändrade värderingar och åsikter kanläggas till grund för bedömningen av frågan, när kostnader och olägenheter avett företag skall anses stå i missförhållande lill fördelarna därav särskiltfrån allmän synpunkt. Risk uppkommer för överbetonande av allmännyttansbetydelse vid genomförande av förelag som medför skada och intrång för enskild.Några klara rättssäkerhetsgarantier för den enskilde kan knappast anses följaav vad som föreslås i denna del. Hinder mot att den samhällsekonomiskalämplighetsprövningen sker i friare former än tidigare torde dock icke i ochför sig föreligga. Det torde underlätta prövningen om prövningsmyndighelen ickeblir bunden av alltför detaljerade regler för ekonomisk analys av företagel.Utrymme för en friare och mera mångsidig bedömning bör sålunda skapas i rimligomfattning. Man måste emellertid undvika att tvivelaktiga eller fiktiva konsekvenserinvägs vid bedömningen. Vidare måste ifrågasättas om inte utredningen går vällångt i sina uttalanden, när man förordar hänsynstagande till positiva ellernegativa indirekta, ekonomiska verkningar av elt vattenföretag samt lill annanskada och olägenhet än sådan, som har samband med företags inverkan påvattenförhållandena. Ännu mer tveksamt blir det, när utredningen antyder attäven sekundära skador skall kunna medtagas i bedömningen. Möjligen kan dettavara riktigt såvitt angår allmänna intressen. Även om en betydandeförsiktighet rekommenderas vid tillämpningen är dock tingsrätten, såvitt gällerenskilda intressen, icke utan vidare beredd att godtaga andra negativaverkningar av ett företag såsom relevanta i Prop,1981/82:130 156 tillållighetssammanhangän sådana, vilka kan beräknas vara ersättnings-gilla iskaderegleringssammanhang eller kräva atl skadeförebyggande ål-gärder behövs. Kammarkollegiet: Kollegiet ser medtillfredsställelse att den ekonomiska lillåtlighetsregeln, avsedd främst förkraftutbyggnads- och regleringsmål, försvinner och ersätts av en friareekonomisk bedömning i varje särskilt fall. De byggkostnader sorn legat tillgmnd för beräkningarna har vanligtvis utgjort grova uppskattningar och oftavarit omöjliga att kontrollera i detalj för vattendomstolarna och sökandens motparter.Måhända kan den friare ekonomiska bedömning som föreslås i VLF geupphov till en viss praxis, även om de moderna ekonomiska värderingsmodeller ivattenmålen och s. k. cost-benefitanalyser som tid efter annan presenteratsinte varit helt lyckade. : Det samhällsekonomiska synsättsom utredningen ger uttryck för sammanfaller med vad styrelsen framfört i sittenkätsvar lill utredningen saml i skrivelse lilljustitiedeparlementet. Som grund för sistnämnda skrivelse låg en framställningfrån landets samtliga fiskeriintendenter som önskade få fritidsfisketsekonomiska och sociala värden bättre beaktade i samband medtillåtlighetsprövningen av olika förelag. Styrelsen utgår från att utredningensuttalande (s. 258) att "det bör ankomma på tillståndsmyndigheten att,intill dess säkrare metoder för dylika beräkningar har utarijelals, genom sinprocessledande funktion i tillståndsärendet begränsa utredningsmaterialet idessa hänseenden" endast ska kunna tillämpas i sådana rena undantagsfallsom närmast har karaktär av rättegångsmissbruk. Stöd för denna förmodan finnerstyrelsen i utredningens därpå följande uttalande all paragrafen (4 8) medgergenomförande också av företag som vid en strikt ekonomisk bedömning t. o. m.kan visa sig förlustbringande. I detta sammanhang förQänar del också alt påpekas,att allt säkrare metoder för bedömning av bl. a. fritidsfiskets ekonomiska ochsociala värden numera finns framtagna. fiskevattensutredning (Jo1973:07), som ser över fiskerilagstiiftningen och vars slutbetänkande förväntasunder detta är, kommer atl belysa det svenska fritidsfiskets betydelse urdessa aspekter. i VL-förslagets 3 kap. innebär ett närmande tillmotsvarande regler i ML och synes i huvudsak tillgodose det i betänkandetuttlalade önskemålet om sådan frihet i bedömningen att alla i del eniikildafallet förekommande omständigheter av vikt kan beaktas. Nämnden vill dockifrågasätta rikligheten av alt, på sätt som skett, begränsa prövningen avvattenförelagens allmänna lämplighet från samhällsekonomiska synpunkter (3 kap.4 8 VL-förslaget) till sådana företag som medför att annans egendom skadaseller som förutsätter att annans egendom tages i anspråk. En dylik begränsning-vartill motsvarighet saknas i ML - skulle innebära att nuvarande möjligheteratt genom fastighetsförvärv eller annan privatekonomisk uppgörelse påverkatillståndsprövningen av ett vattenföretag bibehålles i den nya lagstiftningen. : I 3 kap. 4 8 behandlasvissa krav pä företag som inkräktar på annans egendom. Bakgrunden är attutredningen anser att en utomstående, som till följd av elt vattenföretag fårfinna sig i atl hans egendom skadas eller i inskränkningar pä annal sätt, börkunna kräva all företaget är samhällsekonomiskt motiverat. Enligt verketsuppfattning bör det härvidlag inte ha någon betydelse om olägenheten uppträderpå annans Prop,1981/82:130 157 egendomeller enbart på företagarens mark. På samma sätt som en markägare harnaturligtvis del allmänna rätt att kräva att företag, som inkräktar på eltnalurvårdsiniresse, är motiverade från samhällets utgångspunkt. 3 kap. 4 8 bördärför enligt verkets mening ges följande lydelse: "Vattenförelag, sommedför att annans egendom skadas eller som fömtsätter att sådan egendom tages ianspråk eller som inkräktar på naturvårdsintresset, får ej komma till stånd omkostnaderna för företaget och olägenheterna av det ej övervägs av fördelarnadärav från allmän synpunkt." När det gäller atl i ett tillståndsärende väganyttan av företaget mot olägenheterna därav, t. ex. genom atl ell område, somär viktigt för bevarandeintresset, skulle exploateras, skall beaktas atl varjenäring i skälig utsträckning - har all la ansvar för naturen och miljön inomsin sektor. 1 8 naturvårdslagen innebär skyldighet för alla att undvika skadapå naturmiljön och medför krav på en exploaterings- eller produktionsteknikanpassad härefter. Detta innebär givelvis att koslnaderna för de erforderligaskyddsåtgärderna skall adderas lill företagets kostnadssida och att skadorna imiljön skall bedömas efter vad som faktiskt skulle inträffa vid en exploatering,dvs. efter del att skyddsåtgärder vidtagits. : Mot bakgrund av vadföreningen sagt om utgångspunkten för vattenlagstiftningen anserföreningen, att stadgandet om samhällsekonomisk tillåtlighet bör formuleras såatl det gäller alla vattenföretag och uttryckligen föreskriver nytloövervikt,så att vattenförelag inle får komma till stånd, om inte nyttan av företagetfrån enskild och allmän synpunkt överstiger skadan och olägenheterna av företagel.Om vattenföretagel utgör förutsättning för verksamhet, som prövas enligt 136 a8 byggnadslagen, bör någon prövning i fråga om nytloövervikt inte göras enligtvattenlagen. : Det ärglädjande att utredningen diskuterat de indirekta ekonomiska verkningarna avett vatlenföretag. Dessa verkningar kan vara både positiva och negativa. Denegativa verkningarna kan beröra t. ex. rekreationsintressena i form avfritidsfiske som enligt utredningen skulle kunna uppskattas i ekonomiskatermer. som utredningen konstaterar att rekrealionsintressena skallvägas in i bedömningen, säger man emellertid att metoderna för beräkning avdessa intressen ännu är så outvecklade att betydande försiktighet är påkallad.Förbundet anser tvärtom alt del finns flera metoder som är så välutveckladeatt de tillsammans, mycket väl, kan ligga till grund för beräkningar avfritidsfiskets ekonomiska värde. : Då utredningen uttalar att hänsyn vidlillåtlighetsberäk-ningen skall tagas ej blott som f. n. till skada somuppkommer genom företagets inverkan på vattenförhållandena ulan även fill annanskada och olägenhet, synes delta - utan närmare avgränsning - öppna möjlighetoch skyldighet till en prövning som fallit inom miljöskyddslagen. Ensådan prövning har också vid tillämpning av 2 kap. 3 8 2 st. VL företagitsav högsta domstolen i mål om småbåtshamn i (dom 4.10.1977, DT 37).Om tillämpningen av båda lagarna läggs på samma myndighet är självfallet intetatl säga härom men eljest torde fordras en klar gränsdragning mellan lagarnastillämpningsområden. Ulredningen uttalar att vid den helhetsbedömning avvatlenföretag som bör ske enligt nya VL sekundära skador synes kunna medtagas.Uttalandel torde avse tillåtlighetsbedömningen och icke sakägaresersätlningsrätt, som lorde böra bedömas på samma sätt som i expropriationsmål.Ell klarläggande uttalande synes påkallat. 1981/82:130 158 i : Vid förprövningav markavvattningsföretag genom förrättning skall alltså ske en avvägningmellan kostnader, nytta och skada av företaget. De förstnämnda går att medviss säkerhet beräkna och utredningen har vissa synpunkter i det fallet, menifråga om skada t. ex. på våtmarker antyder kommentarerna endast (s. 322) attskador på skyddsvärda växter och djur skall beaktas. Eftersom sådana skadorknappast kan beräknas siffermässigt, kommer i dylika situationer subjektivauppfattningar och värderingar att slå mot varandra. Dessa problem har redanuppstått inom andra delar av landet och förefaller vara svårlösta. i : Ytterligareskärpning av vattenförelags tillåtlighelsregler återfinns i 4 8. Vattenförelagsom medför skada eller intrång på annans fastighet (vilket är ganska vanligt islörre vattenföretag) måsle vara samhällsekonomiskt motiverat för att få kommatill stånd. Nämnden ifrågasätter om det inte skall räcka med att sådana vallenföretagär företagsekonomiskt motiverade efter reglering av ersättning för skada ochintrång. : I enlighetmed vad man ansett om en samhällsekonomisk lämplighet av ettvatlenbyggnadsföretag skall motsvarande möjlighet finnas för att genomförafiskefrämjande och natur-vårdande vattenföretag ulan en i ekonomiska termerklart definierbar nytta. Det sistnämnda ett nytänkande som från fiskets sidamåste betecknas som positivt. Förslaget till vissa undantagsregler m.m. berörs inågra remissyttranden. : För att beslut enligt 136 a 8 BLskall vara bindande för prövningen enligt VLF bör krävas att del är välgrundatfrån vattenrättslig synpunkt. Det är därför av vikt alt beslutet, såsom anges iI 8 2 st. förslaget lill lag om koncessionsnämnd, tillkommit efter beredning ioch yttrande av koncessionsnämnden, som får förutsättas äga vattenrätlsligerfarenhet. VLF innehåller inga bestämmelser om vilken hänsynsom vid tillådighetsprövning av nytt företag skall lagas till etableradeföretag utan tillstånd. Det kan finnas skäl atl därvid skilja mellan företagsom är lillåtliga och ej är förprövningsskyldiga samt förprövningsskyldigaförelag; de sistnämnda kan vid prövningen befinnas antingen tillåtliga ellerolillåtliga. Härvid märks atl ett företag kan uppfylla kraven för tillåtlighet,om det bedöms isolerat för sig, men framstår som otillåtligt om dess inverkanpå motstående intressen bedöms tills;ammans med andra likartade företagsinverkan (jfr bevattnings- och maikavvattningsförelag). - Vilken rätl tillersättning som bör tillkomma elt etablerat, icke förprövningsskyldigt företagutan tillstånd är oklart och har vållat svårigheter, som kan väntas bli ännupåtagligare om ulredningens förslag angående anmälningsskyldighet för vissatyper av förelag genomförs Qfr vattenöverdomstolens dom 23.3.1977, DT 8, ang.gasledning under ). Om sådan anmälan ej följs av åläggande att sökalillstiind, kan detta lätt uppfattas som ett sanktionerande av företaget ochtagas lill intäkt för att detta i ersättnings-hänseende är tryggat mot senareförelag. En annan viktig fråga är i vad mån hänsyn skall tagas till andraförväntade vatlenföretag än följdförelag. Sådan hänsyn synes ligga inom ramenför en friare fillåtlighetsprövning som den i VLF föreslagna. - Hithörandefrågor förQänar alt närmare belysas under det fortsatta lagstiflrringsarbetet. Prop, 1981/82:130 159