prop · G5031 · 1981-12-31 00:00:00 — 1973:166 s. 118) är del självfallel angelägetall upplysning sker om vilka risker som är förknippade med en förvaring som möjligl för barn eller obehöriga att komma ål skjutvapen och ammunition.Stor betydelse har också saklig information lill vapeninnehavarna om vad lagenkräver i fråga om förvaring av vapen. Här har skylleförbundens överslyrelse isamarbete med rikspolisslyrelsen ulfört elt värdefullt arbele genom all tryckaoch distribuera broschyrer om hur den enskilda vapeninnehavaren bör förvara ochtransportera sina vapen. Enligt vad jag har inhämtat förbereds utgivningen aven ny broschyr f n. SomSvenska pistolskytteförbundel har anfört kan kravel på lås för del ulrymme därammunitionen förvaras inte sällas alllför högt. Man kan sålunda inte begära alllåsel skall vara så effektivt atl det kan motstå målmedvetna och kraftfullaförsök atl bryta det. Om ammunition - och vapnel eller en vital del därav - ärinlåsta lar det emellertid alllid och medför besvär att forceralåset, som det kan ställa till buller eller på annat säll få tillföljd att faran för upptäckt ökar. Dessa förhållanden har otvivelaktigt enpreventiv effekt. 2.3.8Återkallelse och lidsbegränsning av tillstånd F.n.gäller atl vapentillstånd får återkallas, om vapeninnehavaren visat sigolämplig att inneha vapen eller annars skälig anledning lill återkallelseföreligger (29 §VL). Enligtvad som anförs i departemenlspromemorian finns det skäl som talar för att man iprincip bör kunna återkalla vapenlicens när del behov som motiverat licenseninle längre föreligger. Så är särskill fallet beträffande skyddsvapen. Det kansålunda hävdas att del inte är lillfredsslällande, om tillstånd all innehavapen l. ex. på grund av viss tiänsl inle kan ålerkal-las när vederbörande fållannan anslällning som inle kräver all han har tillgång till etl sådant vapen.Del är emellertid å andra sidan också klart, sägs det i promemorian, alt engenerell regel om att elt vapenlillslånd skall återkallas, när behov av vapnelinle längre föreligger skulle vara förknippad med betydande svagheter.Tillståndsmyndighelen kan sålunda inle annal än undanlagsvis bevaka om enlicenshavare fortlöpande har behov 1981/82:1 31 Enligt promemorian skulle del därför i regel bli beroende på renatillfälligheter om frågan om återkallelse kom under prövning eller inle. Föratt i görligaste mån undgå dessa svårigheter bör man i första hand välja enordning som innebär all man framför alll när del gäller fickvapen ochautomatvapen kan tidsbegränsa nya tillstånd. Tidsbegränsade lillslånd finns iflera andra länder i och inom Europarådels kommitlé om vapen har enrekommendation om tidsbegränsade vapenlicenser lagls fram. I promemorian föreslåsdärför alt etl tillstånd att inneha vapen skall få tidsbegränsas, om detföreligger särskilda skäl. Vad sedan gäller redanmeddelade tillstånd för nu avsedda särskilt farliga vapen konstateras ipromemorian att vapenlagen här fömtsätter att tillstånd skall få meddelasendasi om synneriiga skäl föreligger. Denna strävan till stark restriktivitet itillståndsgivningen bör enligl promemorian rimligen återspeglas i reglerna omåterkallelse av tillstånd. Mol bakgmnd härav föreslås i promemorian atllillslånd att inneha fickvapen och automatvapen skall få återkallas närsynnerliga skäl inle längre föreligger. Möjlighet att underlåta återkallelseföreslås dock föreligga för fall då innehavaren kan åberopa alt vapnel har eltstarkt affektionsvärde för honom och då garantierna för att vapnel inte skallkomma i orätta händer framslår som betryggande. Förslageti promemorian har fått ell övervägande positivt mollagande. BRÅ vill gå längreän vad som föreslås i promemorian och förordar all återkallelse alltid skall kunnaske när behov av etl vapen inte föreligger. Vissa instanser är emellertid någottveksamma till promemorieförslaget och anser att nya regler av aktuellt slag ivarje fall måste preciseras ytterligare. Till denna gmpp instanser hörlänsstyrelsen i och jägareförbundet. För egen del anserjag attpromemorieförslagel tillgodoser elt angelägel behov. Det får otvivelaktigtbetecknas som en brist att det f.n. saknas regler om tidsbegränsning avlillslånd i vapenlagen. Som jägareförbundel anför i sitt remissvar bör enmöjlighet att tidsbegränsa vapeninnehav användas restriktivt; någontidsbegränsning i fråga om t. ex. jaktvapen bör uppenbarligen inle komma ifråga annal än i rena undantagsfall. Som har angetts i promemorian är en sådanbestämmelse i första hand motiverad med sikte på fickvapen och automatvapen. Denaktuella frågan har stor praktisk betydelse och del är angeläget all ojämnheteri praxis förebyggs. En ny regel i ämnel bör därför avfattas mera entydigt änenligt promemorieförslagel. Jag förordar att beslämmelsen, som upptas i 10§,får del innehållel att ell lillslånd får tidsbegränsas i den mån det med hänsyntill särskilda omsländigheler kan fömlses alt behovet av vapnet inte kommer allbli varaktigt. Däremol är jag inle f.n. beredd att föreslå någon mera allmänbefogenhel all tidsbegränsa vapentillstånd, något som skulle kunna ge upphovtill en för både del allmänna och enskilda vapeninnehavare koslsam byråkratiliksom en viss osäkerhet i tillämpningen. Prop.1981/82:1 32 Dentid som skall sättas ut för ell lidsbegränsal lillslånd bör givelvis anpassastill hur länge behovel kan anlas föreligga. Som polisslyrdsen i Stockholmspolisdistrikt har påpekal förekommer del atl vapen förvärvas endasi för myckelkort lid, l.ex. för utförsel, och någon minimitid bör därför inte föreskrivas.Även en bestämmelse om maximitid kan enligl min mening avvaras. Jagdelar uppfattningen i promemorian all den sirävan lill restriktivitet itillståndsgivningen som redan nu föreligger i fråga om de särskill farligafick- och automatvapnen även bör återspeglas i reglerna om återkallelse avtillstånd. Med hänsyn härtill godtar jag i princip förslagel i promemorian omen regel i 29 § VL som innebär all sådanl lillslånd skall kunna ålerkallas närde synnerliga skäl som har legal lill grund för lillslåndel inle längreföreligger. Som föreslås i promemorian bör dock återkallelse underlåtas undervissa förhållanden. Jag återkommer till den närmare ulformningen av regeln ispecialmotiveringen. F.n. inlöser staten vapen i vissa särskilt angivna fall, såsom när lillståndetatt inneha vapnel har ålerkallals eller vapeninehavaren har avlidil (33 § VL).I promemorian föreslås att en vapeninnehavare skall kunna få ell vapen inlöslav sialen även i del fallel all han inle längre vill ha del kvar och görframställning om inlösen. Förslagelhar inle föranlell några erinringar under remissbehandlingen. Själv vill jaginle hålla för uleslulel alt den föreslagna ordningen skulle vara ägnad allmedföra fördelar i vissa fall. Å andra sidan kan någol mera framträdande behovav den föreslagna ändringen knappast anses föreligga, eftersom den som inlevill ha kvar sill vapen alllid har möjlighel att vända sig till envapenhandlare, något som också har framhållits av försport- och fritidsartiklar. Härtill kommer all de kostnader som skulle uppkommaför staten ter sig svåra att överblicka med hänsyn till att åtskilliga vapenrepresenierar värden på och betydligt högre belopp ingalunda ärsällsynta. Med hänsyn härtill och till att nya åtaganden för stålen som inleföranleds av myckel slarka skäl måsle undvikas på alla områden i nuvarandeslalsfinansidla läge anserjag mig inle f n. kunna tillstyrka förslagel. Jagvill emellertid underslryka all det är elt allmänl inlresse att man begränsarantalet skjutvapen som är i omlopp ulan att fylla någol praktiskt behov. Omnågon som vill bli av med etl skjulvapen vänder sig lill polisen för atl fåhjälp, är del därför en fördel om man från polisens sida - i den mån det kanske ulan att andra uppgifter eftersatts - biiräder med råd i fråga om hurvapnel kan avyttras eller, när fråga är om vapen som saknar marknadsvärde, omhur innehavaren bör gå till väga för att få vapnet skrotat (se nästa avsnitt). Prop.1981/82:1 33 Bestämmelserom skrotning av skjutvapen saknas f.n. i vapenlagstiflningen. 1departemenlspromemorian föreslås all skjulvapen skall få lämnas för skrotninglill den som är berättigad alt idka handel med sådana vapen eller som annars avpolismyndighel har godkänls all la emot och tillfälligt inneha vapen förskrotning. Den som har lämnal ell vapen för skrolning skall enligl förslagelgöra anmälan härom lill polismyndighelen. Vid anmälan skall fogas lillslåndsbevisel,om del finns i behåll. Förslagelgodtas i alll väsentligi av remissinslanserna. Föreningen och Föreningen framhåller dock allförslaget innebär all vapen som har använls som brotlsverklyg kan komma allförslöras utan möjlighel för polisen all undersöka vapnet liksom all problemalt identifiera skrotade vapen kan uppstå. Enligl polisslyrdsen i Skellefteåbör den som anmäler all han har skrotat sill vapen vara skyldig all förelebevis om skrolningen. Föregen del ansluler jag mig lill uppfallningen i promemorian atl det fårbelecknas som en brist att del inle f. n. finns beslämmelser om skrotning ivapenlagen. Jag har svårt alt dela polischefsföreningarnas farhågor för atl deföreslagna beslämmelserna kan komma all missbrukas. Den som vill göra sig avmed ell vapen som har använls som brottsverktyg kan ju göra detta på mångaolika säll som innebär mindre risk för uppläckt än alt lämna det tillvapenhandlare eller annan officiellt godkänd person för skrolning. F. ö. måsleskrotning anses lillålen enligl gällande räll, även om avsaknaden avbestämmelser har skapal viss osäkerhel om rällslägel. Skrotningen skall enliglpromemorian ombesörjas av personer som driver handel med skjulvapen ellerperson som av polismyndighel har godkänls att molta och tillfälligt innehavapen för skrolning. bör borga för all det blir lämpliga personer somkommer all handha skrolningen. Däremotkan jag instämma i föreningarnas uppfattning atl det finns skäl att förbättra möjligheternaall identifiera ell vapen som har skrotats. Detta bör ske på det sätt sompolisstyrelsen i har föreslagit, nämligen genom atl den som anmäleratt han skrotat silt vapen åläggs alt förele bevis om skrolningen. Beviset börinnehålla sådana uppgifter om det skrotade vapnet atl delta kan identifieras. Vidremissbehandlingen har vidare polisstyrelsen i föreslagil alt ävenden som har godkänts som reparatör tilläggs rätt atl ulan särskilt tillståndskrota skjulvapen. Jag kan ansluta rnig lill detta förslag. Jagföreslår således en bestämmelse (25a§ VL) av det innehåll som förordas ipromemorian med del tillägg som jag har berört. Föralt man skall förebygga vapenslölder i samband med transporter föreslås ipromemorian all försändelser av vapen och ammunition genom 3 1981182. 1981/82:1 34 poslverketsförsorg alllid skall assureras och atl vapenlransporter på järnväg eller genomannan godsbefordran skall ske under bevakning. Idessa hänseenden har promemorieförslagel föranlell synpunkler av delvis kritiskinnebörd. Förslagel all försändelser av skjulvapen som skickas med poslen skallvara assurerade tillstyrks av postverket som upplyser all det finnsetl förbud mol postbefordran av ammunition. för sport-och fritidsartiklar avstyrker emellertid detta förslag. Flera remissinstanser- bl. , och -ställer sig Iveksamma eller avvisande till förslagel all transport av vapenalllid skall ske under bevakning. Därvid åberopas bl.a. alt frågan ärlillfredsslällande reglerad genom olika interna föreskrifter och all tillgreppav vapen under iransport är sällan förekommande. Den föreslagna bestämmelsenanses också vara alllför allmänl hållen för all erbjuda någon egentlig ledning. Föregen del vill jag anföra följande. av syftena med den svenskavapenlagstiflningen är atl förhindra att skjulvapen kommer i händerna påpersoner som har för avsikl all använda dem för brottsliga syften. a.del skälet finns bestämmelser om förvaring av vapen och ammunition, i vilkethänseende jag har föreslagit en skärpning. Regler som direkt tar sikte påtransport av vapen finns inle i vapenlagen eller vapenkungörelsen. Enligluppgift från rikspolisslyrelsen förekommer del inle sällan vapenstölder isamband med leveranser av vapen mellan handlare och köpare. är oroandeinle minsl mol bakgrund av del ökande antalet väpnade rån i landei. För attförebygga sådana stölder bör säsom förordas i promemorian särskildaföreskrifter ges i fråga om vapenlransporter. Jag tillstyrker därförpromemorieförslaget att försändelser med vapen genom postverkels försorgalltid skall assureras. Ammunition bör dock undanias eftersom del finnsbeslämmelser som förbjuder postbefordran av ammunition. Närdel gäller övriga vapentransporter är det naturligtvis angelägel all även dessasker på etl från brottsförebyggande synpunkter betryggande säll. Förhållandenavarierar emellertid avsevärt mellan de olika transporl-medlen. En föreskriftsom bedömts vara lämplig för ell transportmedel kan vara svår all tillämpa påell annal. Del är därför inte lämpligl all i enlighet med promemorieförslagelreglera denna fråga genom en slraffsanktionerad föreskrift. En lagbestämmelse iämnel bör snarare ha karaklären av rekommendation. Inte heller lämpar sigämnel för bindande verkställighelsfö-reskrifter. Del synes emellertidvärdefullt om allmänna råd om säkerhetsåtgärder i samband med transportermeddelas av . Detta lorde i så fall få föregås av samråd medberörda transportföretag liksom med Ulredningen (K 1979:01) om transport avfariigt gods. Sammanfattningsvisföreslår jag därför att del i en ny 28 a § föreskrivs atl försändelser medvapen genom poslverkels försorg alltid skall assureras. Vidare bör enbestämmelse meddelas om all den som ålar sig alt Iranspor- 1981/82:1 35 leraskjutvapen eller ammunition bör vidta betryggande åtgärder för att förhindra obehörigåtkomst härav. Förslagel berör även 38 § VL. k. svarikrutsskyite in. F.n. bedrivs på vissa håll i landet s. k. svartkrutsskytte, dvs. skylte med äldreframladdade vapen. 1 promemorian redovisas ett uttalande från RPS atl dettaskylte enligt slyrelsens mening inle har någol seriösl syfte ulan närmast kanbelecknas som en vapenteknisk lek. Del förbäUrar t. ex. inteskjutskicklighelen. I promemorian anförs emellertid att del är tveksamt omsvartkmtsskyltet är förenat med sådana olägenheier atl en författningsregleringdärav är påkallad. Utvecklingen på området bör dock följas med uppmärksamhel. har tagils upp av flera remissinslanser. Flera av deremissinstanser som företräder polisväsendet efteriyser elt klariäggandeställningstagande från statsmakternas sida. Svenskasvarl-krutsskytlefederalionen uttalar bl. a. aU svartkrutsskytte är en seriösoch ofarlig form av sportskytte och all sporten har samma legitima räll attutvecklas som de moderna skytteformerna och bågskyttel. Liknande uppfattningarredovisar , projektilfabrik och Svenskavapenhistoriska sällskapet. Föregen del vill jag anföra följande. Målskjutning med framladdade vapen utövas ivarje fall ännu så länge inte av sammanslutningar som hör till delslalskonlrollerade skytleväsendel. Detta talar för en viss restriktivitet närdet gäller atl med tillämpning av 9 § VL meddela lillslånd lill innehav avsådant vapen för målskjutning. Å andra sidan bör någol principiellt hinderinle föreligga för den som besitter de personliga kvalifikationer ochuppfyller de allmänna och särskilda krav som uppställs i vapenförfattningarnaatt efter ansökan beviljas lillslånd all inneha svarlkrulsva-pen, om denskytteförening som han är medlem i ägnar sig ål svartkrutsskytte. Jag villerinra om att svartkrutsskytte i vårt land nu har förekommit sedan ett flertalär tillbaka. Denna form av skylte synes inte kunna frånkännas etlkulturhistoriskt intresse. Vapnens fariighet får som iÖstergötlands län har påpekat bedömas som något mindre än vad som gäller förmotsvarande moderna vapen med hänsyn till den speciella och för den oinvigdekomplicerade laddningsmetoden. Med hänsyn härtill och då det i övrigl inle harframkommil någol som lyder på all svartkrutsskyt-tet skulle innebäraolägenheter från säkerhetssynpunkt delar jag den uppfattning som framförs ipromemorian, nämligen den all någon förfaUnings-reglering av svartkmtsskytiet fn. inte är påkallad. Någraremissinstanser har lagil upp frågan om en reglering av skyile med s.k.magnumvapen, dvs. vissa särskill slabill byggda, grovkalibriga vapen,företrädesvis revolvrar, avsedda alt med god marginal tåla de belastningar somanvändning av palroner med särskilt stor hylsvolym, magnumammunition, medför.Skjutning med sådan ammunition står inte 1981/82:1 36 påSvenska pistolskytleförbundets program, men enligl vad jag har inhämtatanordnar några av förbundels föreningar särskilda magnumlävlingar vid vilkamagnumammunition används. Magnumammunition används ibland även för jaktändamålt.ex. Några olägenheier från säkerhels-synpunkl när del gällermagnumskytlel har inle framkommit. Med hänsyn härtill anserjag del inle hellerbeiräffande sådant skylte vara påkallal med någon särreglering utöver debestämmelser som finns i vapenlagen och vapenkungörelsen. Enligt dessa åliggerdel sökanden alt bl. a. visa aU han genom sin förening har möjligheler allbedriva skylleformen i fråga på ell seriösl och från säkerhelssynpunklgodtagbart säll. Del bör här också anmärkas atl magnumvapen ofta används förskjulning med ammunition med slarkl reducerad laddning i förhållande lill vadsom brukar betecknas som magnumammunition. 2.3.13Långtidsförvaring (deponering) av skjutvapen Svårigheterhar i praktiken ibland förekommil i fall då en vapeninnehavare på gmnd avexempelvis ullandsvisldse eller av något annal skäl under en längre lid saknarmöjlighel alt ha uppsikt över sina vapen. I vapenlagstiftningen finns ingaregler som ger möjlighel för deponering av vapnen hos någon annan i en sådansilualion. I promemorian föreslås en ny regel av den innebörden all ominnehavaren av skjulvapen eller ammunition är förhindrad atl la vård omegendomen vapnet eller ammunitionen får förvaras hos annan, sedan anmälan däromhar gjorls hos polismyndighelen. Förvaring får dock inle ske hos någon som kanvänlas komma all missbruka vapnet. Förslaget har falt ellövervägande posili\ t mottagande. i samt polis-och länspolischefsföreningarna ifrågasätter dock om inte möjligheten attdeponera vapen borde begränsas till . JK påpekar attpolismyndighelen inle har någon annan möjlighet att förhindra en olämpligdeposition än den som ligger i att vapnet kan omhändertas och tillståndetålerkallas. Enligl jägareförbundel bör möjligheten lill omhändertagande avvapnel vara lillräcklig frän säkerhelssynpunkl. För egen del är jag bereddatl tillslyrka en regel av den innebörd som har föreslagits i promemorian. Jaghar dock förståelse för uppfallningen atl en tidsgräns för förvaringen börgälla. En regel om deposition skulle annars kunna användas för alt kringgåvapenregleringen. Jag föreslår all denna tidsgräns sätts lill ell år. Är detfråga om deposition för längre lid än så, bör depositarien liksom nu ansöka ominnehavstillstånd. En anmälan om depositionbör givetvis göras innan depositionen äger mm. Som har påpekats ipromemorian och vid remissbehandlingen har polismyndighelen möjlighel atlomhänderta vapnet, om depositionen skulle anses föranleda risk för missbruk ochdet inle går atl komma lill rätta med förhållandel på frivillighelens väg (32 §VL). Prop.1981/82:1 37 Beslämmelsernaom deposition bör las in i 26 § VL. Den föranleder en ändring i 38 §. Enligt9 § VL får en enskild person meddelas tillstånd atl inneha skjutvapen endastom han har behov av vapnel och del skäligen kan anlas all han ej kommer allmissbmka det. 1 fråga om skjutvapen som huvudsakligen har affektions- ellerprydnadsvärde eller jaktvapen som förvärvats på gmnd av giftoräll eller genomarv eller leslamenle får enligl andra meningen i samma paragraf tillstånd dockmeddelas även för den som vill inneha vapnel för annal ändamål än skjulning. Enliglvad som redovisas i promemorian har skylleförbundens överslyrelse hosregeringen hemställt all även målskjulningsgevär får förvärvas utan atlbehovskravel är uppfyllt vid sådana familjerätlsliga förvärv som anges i 9 §VL. Enligt promemorian skulle emellertid en liberalisering av 9 § VL i enlighetmed förbundens förslag innebära all ytterligare ell stort antal vapen skullekomma i omlopp. En sådan ulveckling anses i promemorian inte önskvärd. Någolegentligt behov av atl underlätta familjerätlsliga fång av nu akluella vapenuiöver vad som är möjligl på grund av bestämmelser om affektionsvärdeföreligger dessutom inte. I promemorian föreslås därför inle någon ändring i 9§ VL. Skylleförbundensöverstyrelse säger sig i sill remissyllrande ha full förslådse för allstatsmakterna inte onödigtvis vill öka antalet vapen i landei. Överstyrelsenpåpekar emellertid alt målskjulningsvapen kan ha elt minst lika stortaffektionsvärde som jaktvapen, varför del inle ter sig rättvist att den enakategorin skall äga företräde framför den andra. Detta gäller enliglöverstyrelsen inle minst i belysning av alt mer än hälften av det antal vapensom försvinner är jaktvapen. Liknande uttalanden har gjorts av deövriga remissinstanser som har gått in på frågan, bl.a. länsåklagaren iSödermanlands län. Länsåklagaren drar för sin del slutsatsen att den nuvarandebeslämmelsen alt man vid vissa typer av förvärv får tillstånd atl innehajaktvapen ulan att behovskravel är uppfyllt bör slopas. Självvill jag först erinra om all en särbestämmelse i fråga om jaktvapenurspmngligen infördes vapenkungörelse (1934: 115) på förslag avförsta lagulskotlel (ILU 1934:61). I regeringens proposition med förslag tillvapenkungörelse hade föreslagits all lillslånd all inneha skjutvapen skulle fåmeddelas en enskild person endasi om denne för vissl ändamål ansågs vara ibehov av vapnel och del skäligen kunde anlas atl han inle skulle komma allmissbruka det. Enligt utskottels mening kunde kravel på behovsprövningålminslone i vissa fall leda lill onödig slränghel, när det gällde vapen somförvärvats genom arv eller leslamenle eller på grund av giftorätt. Dessutomkunde del leda till all staten blev nödsakad all inlösa ell betydande antalvapen ulan atl en sådan inlösen var påkallad från säkerhelssynpunkl. Ulskoilelföreslog med hänsyn härtill all kravel på Prop.1981/82:1 38 behov i fråga om jaktvapen och andra vapen somhuvudsakligen har affektions- eller prydnadsvärde skulle las bort och dellablev också beslut. Klart är emellertidsom remissinstanserna har angett, all beslämmelsen framslår somirrationell. 1 fråga om jaktvapen som har erhållils genom ell familjerätlsliglföivärv kan tillstånd alllid meddelas ulan behovsprövning, medan det för densom på samma säll har förvärvat ell målskjulningsvapen förutsätts en prövningvars närmare innebörd framstår som något obestämd. Något egentligt skäl att pådelta säll göra skillnad mellan jakl- och målskjulningsvapen finns dockuppenbarligen inle numera. Jag föreslår all den särskilda beslämmelsen omjaktvapen las bort. 1 stället bör 9 § VL få en utformning som klart anger alldel vid prövningen av om affektionsvärde skall anses föreligga inle i förstahand är själva vapnels beskaffenhet ulan snarare ägarens relation till vapnetsom skall beaklas. Alt del vid denna prövning bör fästas stort avseende vid omägaren har förvärvat vapnel t. ex. genom arv är uppenbart, och della bör gällaoavsett om fråga är om jakl- eller målskjutningsvapen. Jag återkommer i specialmotiveringentill bestämmelsens närmare avfattning. 2.3.15 Åldersgräns för äldre vapen Vapenlagen gäller f. n. inle vapen som har tillverkatsföre . Denna tidsgräns har diskuterats i promemorian. Det framhålls allen gräns av del slag som det här är fråga om vållar problem var den än sätts.Svårighelerna med den nuvarande gränsen kommer av naturliga skäl också allminska . I promemorian anmärks också i detta sammanhang att det vidvapenlagens tillkomst framhölls alt licensgivningen beiräffande vapen somtillverkats men som inle kan begagnas på grund av brisl påanvändbar ammunition, borde kunna bli myckel liberal (prop. 1973: 166 s. 98).Med hänsyn bl. a. härtill och dä f.ö. någol hell invändningsfrilt alternativ fn.