prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Man anser att den hittUlsvarandeforskningen varit alltför deskriptiv och defensii'. krävs enmer framåtsyflande FoU-verksamhet. 1 det sammanhanget vill regionsslyrelsenbetona att föralsällningarna för forskning kring glesbygdens problem ärsärskill goda i högskoleregion där just glesbygdsproblemen är betydligtmer påtagliga och omfattande än i andra delar av landet. Vid universitetviU man bygga upp ell regionalt utvecklings- och forskningsinstitut med ihuvudsak samhällsvetenskaplig inriktning. Det skall utgöra komplement och varasamverkanspartner till del mera tekniskt inriktade forsknings- ochutvecklingsarbete som bedrivs vid högskolan i . Även vid högskolan iÖstersund pågår en diskussion om hur högskolan skall utvecklas för att kunnautgöra en mera reell resurs för inlandets utveckUng. Del utbildningsbehov somaktualiseras är av den karaktären alt del i första hand bör tiUgodoses av andrautbildningsanordnare än högskolan. Enligl är inriktningen påoch organisationen av det utbildningsutbud som det allmänna skolväsendet ochhögskolan svarar för av stor betydelse även för glesbygden. EnligtPajala kommun föreligger i glesbygdskommunerna stora behov av prakfisksmåföretagarulbUdning inom flera områden. En satsning på denna typ avutbildning är av grundläggande betydelse för företagsamheten. Vissa praktiskaproblem såsom tidsaspekter, sludiefinansiering och långa avstånd måste därvidlösas. Man bör också se över möjligheterna all såväl i ungdomsskolan som ivuxenutbildningen föra in näringslivs- och arbetsUvsfrågor. kommunfinner del glädjande all delegafionen beträffande forskning i glesbygdsfrågorklart markerar en prioritering av byprojekt. Man har länge stöttat byprojekt,men stupat p. g. a. finansieringsproblem och ljumt intresse frånslödbeslutande instanser. kommun understryker behovel av utbildningtill typiska glesbygdsyrken. Även efterlyser enkontinuerlig och yrkesinriktad utbildning inom de typiska glesbygdsnäringarna.LRF anser alt större uppmärksamhet måste ägnas ål forskning, utbildning ochrådgivning men även all antalet glesbygdsrådgivare bör utökas och altsamverkansformer mellan förelag bör tiUvaralas. Sverigeshantverks- och industriorganisation vill prioriteraulbUdningen för hantverksservice i glesbygden. På grand av den höga åldersnivånbland verksamma företagare behövs här snabba och verkningsfulla insatser.Sveriges fotkpensionärers föreslår alt man låter pensionärerintroducera lågulbildad och yrkesoerfaren ungdom i sitt arbele. Delta skullekunna tillgodose såväl de yngres som de äldres intressen. Förbundet åberopar enSIFO-undersökning som äldrearbetskommittén låtit ulföra (SOU 1981:70). Omkringhätften av de tillfrågade förklarade sig intresserade av att efterpensioneringen sälta in ungdomar i Piop.1981/82:113 Bilagedel 403 sitlyrke, "att utnyttja deras kunnande vore all tiltföra samhället storatillgångar föratom den positiva betydelse med psykiskt och fysiskthälsobringande effekt del skulle ha för äldre själva all uppleva all deraserfarenheter kom framtiden fill godo." EnligtUtvecklingsfonden i har utbildningen i glesbygds-företag i länethaft stor omfattning. Utvecklingsfondeni anser all den utbildning som måste tiUskapas och permanentasbör vara inriktad på de typiska glesbygdsyrkena. En specieUenlreprenörsulbildning bör igångsättas. Trots tillgång på goda affärsidéer hardet nämligen visat sig all projekten inte kunnat realiseras i glesbygden p.g.a.avsaknaden av huvudman. STUanför att lokal samverkan mellan småförelag, som syftar fill gemensamtutnyttjande av maskiner, utbyte av tjänster m. m. är intressant och redanförekommer i många kommuner. Kommunala insatser i form avnäringslivssekreterare och liknande borde vara effektivt. Samverkan i form avarbetskooperafion, dvs. personalägda företag, kan vara intressant men - dessaföretag utsätts för samma krav från omvärlden som övriga företag.Kooperationsutredningen vill understryka all den kooperativa verksamheten vilarpå bred och djupgående erfarenhet. En utveckling av kooperation på nya områdenkan därför bygga på konkreta erfarenheter. Utredningen vill därför förorda attdel kooperafiva alternativet akluaUseras klarare i den fortsattahandläggningen av glesbygdspolitiken. a. bör lagstiftningen på området sesöver liksom de anvisningar som centralt och av länsstyrelserna utfärdas förverksamheten. KF instämmer i nödvändigheten av lokal samverkan, t. ex. iarbetskooperativ. kommun anser all den kooperativa rörelsen kan få enavgörande roll för glesbygdens utveckling. Den företagsformen är specielltlämplig för glesbygden av flera skäl, bl.a. för att där finns en socialfunktion som ursprungligen grundar sig på ideellt arbete. Även turismen kanutvecklas, speciellt på . Delegationenföreslår alt särskilda lokalkontor bör inrättas för bl.a. utvecklingsfonderaa ilänen. STUavstyrker i princip att lokalkontor inrättas. Man anser all del skulle försvagautvecklingsfondens handlingskraft. Redan den nuvarande organisafionen innebärsvårigheter för vissa fonder att ha fillräcklig överblick. Lokala intressen börföreträdas av en näringslivsfunklion. ERU instämmer i delegationens bedömningatt det är nödvändigt med en ökad samordning mellan statliga och kommunalaplaneringsinsalser vad gäller sysselsätt- 1981/82:113 BUagedel 404 ning,service och bostadsbyggande. i anser att ensträvan mol en decentraliserad regional verksamhet i princip är riklig och hardärför tagit inUialiv fill en samlokalisering av olika regionala verksamheter iNorrtälje. Även kommun stöder delegationens förslag till inrättandet avlokalkontor för samordning av regionala och centrala myndigheters ochorganisationers verksamheter i glesbygden. Man kräver att snarastfår i uppdrag att genomföra en sådan decentralisering. iVästerbottens län anser alt inrättandet av lokalkontor stäUer krav på extraekonomiska resurser. Såvitt man kan bedöma kommer några sådana inte allvara tillgängliga. Enligt I är del generelltsett inle lämpligt alt avskilja regionala organs glesbygdsverksamhet från denordinarie verksamheten. 1 vissa fall kan det dock vara värt att prövamöjligheterna att utlokalisera regional verksamhet från residensstäderna tillnågon annan ort i länet. För att i realiteten kunna åstadkomma decentraliseradelokalkontor bör särskilt bemyndigande härom ges tUl . Bengtsforskommun anser alt delegationens rapport inte ger så myckel beträffandelokalkontor i glesbygderna. Det är en slor brist alt de försök som pågår inteutvärderats och tagits med i rapporten. Del är viktigt alt kommunerna fårstörre befogenheter när del gäller stödbehandlingen. Detla kan betydligtförenkla handläggningen och beslulsfallandel. Dessutom kan lokala stödformersamordnas med de regionala. kommun anser all decentralisering genomutlokalisering av myndigheter m.fl. liU lokala kontor är en viktig praktisk ochprincipiell åtgärd, som bör drivas med ännu större kraft och konsekvens än vadsom hitfills skett. kommun vill kraftigt understryka betydelsen avalt utredarnas förslag kommer till utförande. Även tillstyrkerförslaget att lokalkontor inrättas. Man bedömer all sådana servicekonlor skullekunna få slor betydelse vid genomförandet av det regionalpolitiska programmet ilänens olika delar. VUhelmina kommun anser att avstånden inom länet är ellstort problem, specieUt som residensstaden ligger vid länels ena ände. Därförhar kommunen föreslagit alt regionala organ i större utsträckningutlokaliseras. Del bör särskill gälla sådana organ där arbelsuppgtfterna inlefördelar sig efter befolkningtyngdpunkt. För delta synsätt har man inle fållgehör hos länsmyndigheterna. Därför anser kommunen alt om delegationenstankegångar ska förverkligas, behöver de preciseras och ges ökad tyngd genombindande centrala riktlinjer. Man föreslår också att statsmakterna vidtaromedelbara åtgärder för all närmare ange hur de regionala organens verksamhetskall decenlraUseras. KFoch LRF delar delegationens uppfattning om behovel av decentraliseratbeslutsfattande och understryker vikten av samordnad planering översektorgränserna mot elt gemensamt regionalpolitiskt mål. och anser att en mobiUsering avenskilda regioners resurser underlättas av en ökad decenlrali- 1981/82:113 Bilagedel 405 seringav de polifiska besluten. "En sådan utveckling är posifiv, men man måstesamtidigt vara uppmärksam så alt inle traditionell bypolifik får för stortinflytande. Det kan leda tiU en okontrollerad ambUionshöjning av deregionalpolitiska insatserna." Utvecklingsfonden i anser attinrältandet av lokalkontor och utlokaliseringen av regionala myndighetermedför risk för en fördyring av servicen och en fördröjning av handläggningen.I den mån kommunikationer och stora avstånd innebär att allmänheten kanbetjänas bättre genom lokala kontor kan dock sådan service vara önskvärd.Utvecklingsfonden i tror all en samordning av den regionalaverksamheten skuUe kunna vara möjlig och rationell vad gäller information ochallmän rådgivning. Fonden betvivlar dock alt sådana lokalkontor kan komma attbesitta fillräcklig sakkunskap för att svara för handläggningen av ärenden omslöd till enskilda förelag. Fonden anser att större effekt uppnås ommotsvarande resurser ställs till förfogande för att bedriva en systematiskuppsökande verksamhet. Även utvecklingsfonden i anser attkommunernas engagemang i stödhanteringen bör ökas väsentligt. Kommunerna skuUekunna göra stora insatser genom framför aUt spridning av information iglesbygden och viss ärendehantering, samt medverkan vid upprättandet avkompletta ansökningsunderlag. Konsumentverketkonstaterar att drygl 100 sysselsättningslillfällen har tiUskapats i butikernasom en följd av gjorda investeringar. Man vill dock kraftigt understryka attsysselsättningseffekten är en ren sidoeffekt av stödet tiU kommersiell service.Syftet med stödet är att tillförsäkra befolkningen i glesbygd entiltfredsstäUande kommersiell service. Att av sysselsätlningsskäl stödja enbutik kan leda tiU en straklur som från konsumentsynpunkt inte ärändamålsenlig. i delar delegafionens uppfattningatt glesbygdsstödet i huvudsak haft goda effekter, och att det är mycketangeläget att tillräckliga medel även i fortsättningen avsätts för denna typ avstöd. Medlen bör i första hand förbehåUas de norra inre delarna av landet.Länsstyrelsen instämmer också helt i delegationens åsikter att det bör ankommapå länen att utforma principer för stödgivningen i enlighet med regionalaföratsättningar och mål. En sådan ordning stäUer dock stora krav på denregionala nivån. i anser också attglesbygdsstödet haft goda effekter. Däremot har gränsdragningen mellanglesbygdsstöd och lokaliseringsstöd vållat problem. Man anser att gällandeförordning och anvisningar är oklara på denna punkt. Glesbygdsstöd bör i vissafall kunna utgå där lokaliseringsstöd är tillämpbart. Enligt LRF är detangeläget att stödet får den föreslagna omfattningen så att maskininvesteringaroch rörelsekapital kan stödjas. Särskilt i Nortlands inland måste de ökadeintransportkostnaderaa för mjölk uppmärksammas. 1981/82:113 Bilagedel 406 SHIÖ-Familjeföretagenanser alt generella medel är överlägsna selekliva stödformer. Glesbygdsstödetbör dock betraktas som ell viktigt komplement fill och inslag i den regionalapoUtiken. Utvecklingsfonden i delar ocksåglesbygdsdelegationens bedömning av effekteraa av glesbygdsstödet ochglesbygdspoUfiken. Man anser alt skärgårdsfrågorna, som ju blivit sentuppmärksammade i glesbygdssammanhang, nu förefaller ha fått den rättauppmärksamheten och behandlas i rätt sammanhang. instämmer iatt glesbygdspolifikens insatser haft god effekt lokalt sett. När det gäUerstödet till samhälleUg service, vilket enligt RRV:s rapport fått ytterst litenomfattning, anser att länsstyrelserna haft otillräckligakunskaper för att bedöma sociala serviceinsatser i glesbygd och att manprioriterat de sysselsättningsfrämjande åtgärderna i aUtför hög grad. är de förslag som berör rådets verksamhet mycket summarisktbeskrivna. Det gäller främst stöden lUl taxinäringen i glesbygd, transporterav tungt gods i skärgård, transport av fisk från QäUsjöar och mjölktransporternai extrem glesbygd. Anknytningen lill nuvarande stöd till kollektivtrafiken ochdet regionalpolitiska slödel framgår ej klart, varför del för transportrådethar varit svårt att i detalj la ställning tUl förslagen. Konsumentverketinstämmer i huvuddragen av den allmänna beskrivningen av målet förglesbygdspoUfiken. Man beklagar dock alt delegationen inte närmare belyst decentrala sektorsorganens roU. Det är verkets erfarenhet att sektorsorganenmåste spela en betydelsefull roU för att samordna och utveckla insatserna iglesbygd. Verket viU också understryka nödvändigheten av elt reellt inflytandeför lokalbefolkningen vid problemkartläggning och val av åtgärder. Enligl AMSbör glesbygdsstödet även i fortsättningen ha en starkt selekfiv inriktning. SINDanser all delegationens slutsats, all landsbygden och även den utprägladeglesbygden kommer alt få en framträdande plats i den framlidasamhällsutvecklingen, innebär en felsyn, som inle får läggas fill grand förutvidgade statliga stödinsatser i glesbygden. Enligl verket kommer i framtidende effekter, som orsakat dagens glesbygdsproblem dvs. den produktionstekniskautvecklingen och därav följande urbaniseringen, all förstärkas. Det ärnödvändigt alt ta liUvara de områden där svenskt näringsliv kan hävda sig bästintemalionellt. Del gäller främst den teknologitunga produktionen, varsproduktionsföralsättningar företrädesvis finns tillgängliga i urbaniseradeområden. Överhuvudlaget måste förutsättningarna för att bedriva produktion påen viss geografisk plats prövas hårdare , som följd av ökadinternafioneU konkurrens, både på utlandsmarknaden och hemmamarknader. På siktkommer sannolikt den svenska råvaraindustrin att minska i omfattning på grandav konkurrens från andra länder Prop.1981/82:113 Bilagedel 407 medbetydligt gynnsammare produkfionsförulsätlningar. Delta kommer all drabbaglesbygdsområdena hårdast. Motiven för statliga stödinsatser har, enligtverkets uppfattning, mer socialpolitisk karaktär än näringspolitisk. Då glesbygdsdelegafioneninte redovisat någon utvärdering av de oUka former av glesbygdsstöd som använtssedan 1979 anser inte industriverket att man har tiUräcklig grund för attföreslå en ambifionshöjning av insatserna. Länsstyrelsernai och län redovisar goda erfarenheter av hiltiUsvarandestödverksamhet, specieUt i skärgårdsområdet har glesbygdsstödet givU betydanderesultat i fråga om sysselsällning och service med förhållandevis små medel.Insatserna har dessutom bidragit lill att stärka optimism och framtidstro iglesbygden. Man tillstyrker i stort delegationens förslag. Lånsstyrelsen iHallands län är en av de tre länsstyrelser i landet, som trots upprepadeframställningar lill regeringen inle erhållit medel fiU stöd för glesbygdsinsalser.Man finner det anmärkningsvärt, speciellt mol bakgrund av konstaterandet allstödet givit betydande insatser med små medel, och förutsätter att medelliltförs länet kommande budgetår. i anseratt del borde finnas goda möjligheter att främja en positiv utveckling iglesbygdsområdena om förhållandena i dessa områden kan ses i sin helhet - inleenbart från stödsynpunkt - och omfattas av positiva strävanden, uttryckta i enövergripande, särskild lagstiftning för glesbygden. De berörda områdena skullehärigenom få en särskild status och också positiva förtecken i den merlångsikliga planeringen inom olika samhällssektorer. Länsstyrelserna iÄlvsborgs och ställer sig positiva till all även mindre och mobilamaskiner i fortsättningen föreslås kunna ingå i slödunderlagel. En annanbetydelsefull ändring är all kreditgarantierna vid slöd till kommersiellservice inte längre begränsas lill varalagerappbyggnad. iÄlvsborgs län delar ocksä delegationens bedömning att staten inte bör medverkatill en lolalfinansiering av investeringar i utpräglad glesbygd, vUketkonsumentverket föreslagit. Enligt i bör stödetsallmänna inriktning klargöras i förordningen, men visst stödob-jektZ-ändamålbör i så liten utsträckning som möjligt kopplas samman med särskillstödsubjekl. Del bör också diskuteras om inle glesbygdsstödet bör breddas fillatt också avse investeringar i produktutveckling och marknadsföring för att änmer öka graden av flexibilitet. Länsstyrelsernai , , och tillstyrker delegationensförslag. i anser att det bör ges möjlighetatt på regional nivå stödja nya ändamål. Vissa regionala skiUnader är dåofrånkomliga. i anser att rapporten i sinallmängiltiga del i många stycken har övervärderal glesbygdensutvecklingsmöjligheter och roU. Den faktiska utvecklingen pekar i annanriktning. En positiv utveckling av länets basindustrier är en föratsättning förglesbygdens utveckling. 1981/82:113 BUagedel 408 måsteaccepteras i de mest extrema glesbygderna och resurserna prioriteras till deområden som bedöms ha föratsättningar för en utveckling. är den i belänkandet redovisade analysen avföratsättningarna och formerna för en utbyggd ekonomisk verksamhet iglesbygden mycket knapphändig. Detta är beklagligt då processenidé(behov)-inifiativ-elablering, som är central i glesbygdsutveckUngen,knappast diskuterats. av stödet lid jordbruket i norraSverige delar delegafionens uppfattning alt samhälleliga insatser är bådenödvändiga och önskvärda för att upprätthålla en godtagbar service och skapasysselsättning för ett tillräckligt befolkningsunderiag i glesbygden. För attunderlätta tillämpningen och för att få en någorlunda likformig tillämpning ioUka län bör vissa principieUa synpunkter på handläggningen av stödärendenutvecklas i centrala anvisningar, t. ex. hur differentieringen avavskrivningslånen bör ske, i vUka fall avskrivningslån bör lämnas fillinventarier, samordningen med andra stödformer på jordbrukets och trädgårdsnäringensområden. i högskoleregion finner vissa formuleringar ibetänkandet både motsägelsefulla och förenklade. Bland annat den motsättningsom finns mellan decentraUsering och ökad samordning. Vidare ger delegationen isin framsläUning en myckel posifiv bild av glesbygdens möjligheter och förulsätlningar.Stagnerande ekonomi, sysselsättningsproblem och sociala problem ärförhållanden som enligl delegationen skuUe påverka situafionen posifivt.Regionsslyrelsen är av motsatt uppfattning och befarar all just nämndaförhåUanden kan bU ell hot mot en aktiv regional- och glesbygdspolitik ochdärmed också ell hot mot glesbygden. Bengtsforsoch kommuner delar delegafionens förslag fill framtida glesbygdspolifik.Hylte kommun framhåUer att glesbygd finns i samtliga län. Det är därför av viktatt samtliga länsstyrelser har någon medelsram för glesbygdsstöd. Malungskommun delar delegationens åsikt all en central detaljreglering avglesbygdsstödet inte är önskvärd. Av samma skäl anser man all glesbygdsstödetkan förenklas. kommun instämmer i delegafionens bedömning att manbör satsa på jordbrak, skogsbruk, nya energikällor, fiske, hanlverksutbildningoch lokala samverkansformer. kommun ställer sig också positiv fillrapporten. Man anser att avskrivningslån i genereUt bör lämnas med 75 %av kostnaden p.g.a. det extremt ogynnsamma läget. , , ochVUhelmina kommuner delar delegafionens syn på regionalpolitiken. Tanums kommunanser att delegationen borde ha tagit upp frågan om gles-bygcisbefolkningenstransportkostnader. Dessa utgör en stor ekonomisk belastning med de ständigtökade drivmedelskoslnaderna och drabbar glesbygden i långt störte omfattning äntätorterna. Landstingsförbundetinstämmer med delegationen om att beslut om fördelning av olika stödinsatserbäsl görs på regional nivå efter samordning med andra samhälliga insatser. LRFbetonar att en ekonomiskt realistisk 1981/82:113 Bilagedel 409 verksamheti utpräglad glesbygd måste bygga på kombinerade förelag, småskalighet ochvidareförädling av råvaror. Detla kräver insatser så att marknadsförhållandenaordnas för den ofta råvarabaserade areella produktionen i glesbygden och attell rimligt transportstöd tillskapas. ser medtillfredsställelse på delegationens förslag till förbättringar avglesbygdsstödet. I detla sammanhang bör de problem som bufikerna har iskärgården och andra Uknande områden särskilt uppmärksammas. SHIÖ-Familjeföretagenbedömer rapporten som en preliminär studie, som bör kompletteras med mer djupgåendebedömningar av glesbygdsinsatsernas företagsekonomiska och samhällsekonomiskaverkningar. Delta gäller exempelvis behovel av utbildning inom typiskaglesbygdsyrken och behovet av hantverksservice. Utvecklingsfonden i Stockholmslän delar uppfattningen att fler ändamål för glesbygdsstödet nödvändiggörförenklade bestämmelser samt att det särskilda stödet till utvecklingsfondenför projekt bör upphöra då andra medel står till förfogande för sådana projekt.UtveckUngsfonden i län instämmer i delegationens förslag om inriktningpå den statliga glesbygdspoliliken och förbättringar av del statligaglesbygdsstödet. Utvecklingsfonden i anser altföreslagna förändringar är posifiva om man har kvar stödet i ungefär nuvarandeisolerad form. vUl man varna för tillämpning som ger maximaltstödbelopp. Regional restriktivitet bör gälla och framgå av särskildaanvisningar. Utvecklingsfonden i delar uppfattningen att stödetkan ge betydande resultat med förhållandevis små ekonomiska insatser. "Det kommande stödet bör lill sin utforming ges en så allmän inriktningalt flexibilitet tillåts vid den länsvisa tiUämpningen såväl beträffandeslödobjekt/ändamål som vid geografisk gränsdragning". Utvecklingsfonden iJämtlands län delar glesbygdsdelegalionens mening all specieUa åtgärdererfordras för all befolkningen i glesbygd skall uppleva en välfärdsulveckling,motsvarande den som lälortsbefolkningen åtnjuter. Turistråd anför aUmänna kostnadsutvecklingen och de priser marknaden tål föruhyrningsverksamhet gör alt de förslag om höjning av högsta beloppet förstatliga bidrag lill uthyrningsstugor inte nämnvärt förbättrar möjligheternaatt uppföra sådana. För att uppnå syftet med uthyrningsstugor måste därför engenerösare och mer flexibel statlig stödinsats till. Flertaletremissinstanser anser all bör ha beslutanderätten i samtligaansökningar om stöd lill glesbygd och alt beslutanderätten i vissa faU börkunna delegeras till lantbruksnämnden eller UtveckUngsfonden. Lantbruksstyrelsenanser dock att möjligheten alt delegera kommer all leda tiU brist påenhefiighel i ärendehanteringen då vissa län kommer att 1981/82:113 Bilagedel 410 utnyttjamöjligheten och andra inle. Handläggning, beslut och administration avglesbygdsstöd tUl de areella näringarna bör åvUa lanlbruksnämn-dema ochlanlbraksslyrelsen. Övriga ärenden bör åvUa utvecklingsfonden medanlänsstyrelsens uppgtft liksom bör vara all ange inom vilkaområden som stöd bör lämnas, fördela medlen på olika stödformer och i övrigtange regionala riktlinjer för hur medlen skall användas. Beträffandedelegationens åsikt, att det inle finns något behov av centrala anvisningarutöver regionens förordning, påpekar styrelsen att centrala anvisningar ärnödvändiga för att underlätta och skapa enhetlighet i handläggningen och attdet hos handläggarna finns ett starkt önskemål om centrala anvisningar.Länsstyrelsen I anser att även i fortsättningenbör ha huvudansvaret för glesbygdsinsalserna på regional nivå. iJämtlands län påpekar att en överföring av beslutanderätten lUl länsstyrelseninnebär ett ökat anspråk på personella resurser. För att klarastödverksamheten föreslår man därt"ör: omprioriteringar inom denregionalekonomiska enheten, kraven på beslutsunderlag bör kunna förenklas ochanpassas till ärendenas vikt och att kommunema ges ett ökat inflytande över glesbygdsverksamheten. Även i anser att kommunens roll istödgivningen bör öka. Kommitténför översyn av stödet tUl jordbruket i norra anser alt länsstyrelsenbör ha det övergripande ansvaret för regionalpoUliken. Huvudprincipen bör dockvara all beslut i ell ärende fallas av del länsorgan som har berett ärendet.Lantbraksslyrelsens ansvar, i egenskap av central myndighet, beträffandelantbruksnämndernas verksamhet bör även omfatta tillämpningen avglesbygdsstödet.