prop · G503219 · 1981-12-31 00:00:00 — I det första utökas nämndenstillsyn över samlingslokaler, m.m. till att gälla även skolor, förskolor, vård eller boende, för äldre, barnkolonier, elevhem, allmännahäkten och polisarrester och kriminalvårdsanstalter. I det andra utvidgasnämndens tillsyn över badanläggningar till att gälla även större privataanläggningar. När det gäller den i första fallet utökade omfattningen avnämndens tillsyn bör framhållas, att nämnden redan nu utövar tillsyn överlivsmedelshanteringen i flertalet av dessa inrättningar och lokaler. Samordnastillsynen enligt de båda lagstiftningarna torde merkostnaden för tillsynenenligt hälsoskyddslagen bli begränsad. Den föreslagna tillsynen över störreprivata badanläggningar blir en ny uppgift för nämnden och kommer sålunda attinnebära vissa kostnadsökningar. Dessa kostnadsökningar blir dock mycketbegränsade eftersom omfattningen av denna tillsyn inte blir särskilt stor.Vidare öppnas en möjlighet för nämnden att ta ut ersättning för kostnaderna förtillsynen av den som upplåter sådana anläggningar. Även förslaget till ny benämning påden kommunala nämnden kan övergångsvis föra med sig smärre kostnader förkommunerna. Förslaget innebär emellertid ävenkostnadsbesparingar. Kraven på återkommande bostadsinspektioner och årligredogörelse för nämndens verksamhet slopas. Som jag har framhållit får förslaget inte ledatill att kommunernas 1981/82:219 55 kostnader för hälsoskyddet ökar. Den delvis ändradeinriktningen av hälsoskyddsarbelet måste följaktligen komma till stånd inomnuvarande ekonomiska ramar. Detta kan ske eftersom de nya uppgifterna är avbegränsad omfattning och kraven på vissa verksamheter slopas.Härutöver kan omprioriteringar av verksamheten göras utan alt väsentligaredelar av nuvarande uppgifter eftersatts. Jag har under beredningen iregeringskansliet under hand särskilt inhämtat synpunkter från säkerställa att den nya lagen inte skall leda till enökning av den samlade verksamhetsvolymen inom hälsoskyddsområdet eller tillökade kostnader för kommunerna i övrigt. Härvid kan jag konstatera attsamstämmighet har uppnåtts med förbundet om att lagen som sådan inte behövermedföra några omedelbara merkostnader för kommunerna. Den får i nuvarandesamhällsekonomiska läge inte heller las till intäkt för en total resursökning. Det förslag till ny hälsoskyddslagsom jag här lägger fram innebär inte heller några kostnadsökningar för staten,landstingskommunerna, näringslivet eller de enskilda människorna. I enlighet med vad jag nu haranfört har inom upprättats förslag rill 1. hälsoskyddslag, 2. lag om ändringi livsmedelslagen (1971:511). Del under 2 angivna förslaget harupprättals i samråd med chefen för . Förslagen bör fogastill protokollet i detta ärende som bilaga 5. 4.1 Förslaget till hälsoskyddslag 1 § Med hälsoskydd avses i denna lag åtgärder för atthindra uppkomsten av sanitära olägenheter och för att undanröja sådanaölägenheter. Med sanitär olägenhet avses i denna lag en störning som kan varaskadlig för människors hälsa och som inte är ringa eller enbart tillfällig. Paragrafen saknar motsvarighet i hälsovårdsstadgan. I detta styckedefinieras begreppet hälsoskydd. Av definitionen framgår att samtliga åtgärdersom har till syfte att förhindra att en sanitär olägenhet uppkommer eller atlundanröja en sådan olägenhet faller in under begreppet. Med åtgärder avsessåväl ett aktivt handlande som en underlåtenhet att handla eller eninskränkning i ell handlande. Som exempel på aktivt handlande kan nämnas att enljuddämpande anordning Prop.1981/82:219 56 anbringas på en ventilationsanläggning som har en högljudnivå, att ett illaluktande upplag forslas bort eller att kemikaliertillförs en badanläggning föratt rena vattnet. Med underlåtenhet att handlaavses t.ex. den situationen att en planerad verksamhet inte tas i bruk eftersominvånarna i ett närbeläget bostadsområde skulle påverkas negativt avverksamheten. En inskränkning i ett handlande är t.ex. det fallet då tidpunktenför stängning av en dansrestaurang tidigareläggs för att därigenom minska destörningar som verksamheten kan innebära för dem som bor i närheten. Det har ansettslämpligt att i den nya lagen la in en definition av begreppet sanitär olägenheteftersom bestämmelserna i lagen baseras på detta begrepp. Definitionen ansluteri huvudsak till den som finns i förarbetena till gällande hälsovårdsstadga.Definitionen avser alla former av störningar som kan ha en skadlig inverkan påen människas hälsa. Av definitionen framgår att intealla störningar som kan vara skadliga för en människas hälsa skall betraktassom sanitär olägenhet. Störningar som är ringa eller enbart tillfälliga fallerutanför definitionen. Frågan om huruvida en störningskall anses vara ringa eller ej är beroende av hur människor i allmänhetuppfattar störningen. Härvidlag kan det finnas betydande skillnader mellanolika människor. Många människor lider av överkänslighetsreaktioner. Störningarsom ger upphov till sådana reaktioner hos många människor kan betraktas somsanitär olägenhet. Ett hänsynstagande lill människor som är något känsligareän "normalt" skall alltså göras vid bedömningen av vad som är sanitärolägenhet. Vidare skall helt tillfälligastörningar inte räknas som sanitär olägenhet. Detta innebär att en störningmåste ha en viss varakrighet för atl anses som sanitär olägenhet. Hit räknas förutomfasta störningar även regelbundna störningar samt störningar som återkommer vidflera tillfällen om än inte med någon regelbundenhet. Vad gäller innebörden av begreppetsanitär olägenhet i övrigt hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt2.5). 2 § Varje kommun svarar för hälsoskyddet inomkommunen. Vid sin planering skall kommunen verka för att hälsoskyddet tillgodoses. Paragrafens första mening motsvarar1 § i nu gällande hälsovårdsstadga. Andra meningen saknar motsvarighet ihälsovårdsstadgan. I paragrafen understryks särskiltkommunens skyldighet att i sin samhällsplanering verka för att hälsoskyddettillgodoses. Skälen för att hälsoskyddsfrågorna bör tillmätas stor betydelseredan i planeringsarbetet har berörts under rubriken planering i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.7). 3 § Utöver bestämmelserna i denna lag gäller omskyddet för hälsa och miljö vad som föreskrivs i annan författning. Regeringen eller den myndighet sorn regeringen bestämmer får meddela bestämmelser om undantag från lagens tillämpning på försvarsmakten. Prop.1981/82:219 57 Paragrafen saknar motsvarighet i hälsovårdsstadgan.. Regler med anknytning till hälsoskyddetfinns även i annan lagstiftning. I den mån det finns sådanaspecialbeslämmelser, t.ex. särskilda krav på beskaffenheten av avloppsledningareller reningsanordningar, skall de iakttas också vid prövning enligt denna lag.Lagrummet innebär således inte att de prövningssystem som gäller enligt annanlagstiftning sätts ur spel, utan syftar till att samordna denna lagsföreskrifter med närliggande lagstiftning. Motsvarande hänvisning finns i andralagar, exempelvis i 2 § miljöskyddslagen (1968:387). Bestämmelsen bör vidare ses som en markering av att miljö-och hälsoskyddsnämnden har vittgående uppgifter enligt andra lagar t.ex.naturvärdslagen (1964:822), miljöskyddslagen (1968:387), lagen (1973:329) omhälso- och miljöfarliga varor, livsmedelslagen (1971:511). renhållningslagen(1979:596) och smittskyddslagen (1968:231). I andra stycket ges en möjlighet för regeringen ellerförvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer att undanta försvarsmakten frånnågon eller några av lagens bestämmelser. Tillsynen inom försvarsmaktenankommer på försvarets sjukvårdsstyrelse. Detta nödvändiggör ett samarbetemellan de civila och militära hälsoskyddsorganen. En begäran om samarbete börkunna framställas av såväl den civila som den militära myndigheten. 4§ I varje kommun skall det finnas en miljö- ochhälsoskyddsnämnd. Nämnden skall, utöver vad som följer av 16 §, särskilt 1. uppmärksamt följa utvecklingeninom kommunen i miljö- och hälsoskyddshänseende och därvid utarbeta de förslag sorn är påkallade samt medverka i planering där miljö- och hälsoskyddsfrågor berörs, 2. samarbeta med myndigheter,organisationer och enskilda vars verksamhet berör miljö- ochhälsoskyddsområdet, 3. lämna allmänheten råd ochupplysningar i frågor som rör nämndens ansvarsområde. Paragrafen motsvaras i huvudsak av 2 § i gällandehälsovårdsstadga. Genom bestämmelsen i förstameningen i denna paragraf blir miljö- och hälsoskyddsnämnden en s.k.specialreglerad nämnd som i sin myndighetsutövning är fristående från såvälkommunstyrelsen och kommunfullmäktige som andra nämnder. Nämndensmyndighetsutövning kan ju rikta sig mot kommunalt bedriven verksamhet varfördel är viktigt att nämnden även i denna sin myndighetsutövning är självständiggentemot andra kommunala organ. I paragrafen understryks vikten av att beakta miljö- ochhälsoskyddsfrågorna i samhällsplaneringen. Det slås fasl att nämnden skallberedas tillfälle lill och är skyldig att delta i planeringen. Vidare framhållsalt nämnden skall samarbeta med andra myndigheter samt med organisationer ochenskilda på miljö- och hälsoskyddsområdet. Förutom detta samarbete bör nämndenäven i övrigt sträva efter att skapa goda kontakter med skilda organ isamhället. 1981/82:219 58 I 74 § hälsovårdsstadgan finns enbestämmelse om att hälsovårdsnämnden skall bereda tillfälle altyttra sig innan den meddelar föreläggande eller förbud som avser en åtgärd avbyggnadsteknisk art.-Det har inte bedömts som nödvändigt att i den nya lagen tain en uttrycklig bestämmelse med samma innebörd. Detta förhållande innebär dockinte att bestämmelsen ansetts sakna betydelse utan endast atl det inte funnitsskäl alt särskilt framhålla betydelsen av verksamhet förmiljö-och hälsoskyddsnämnden. Också andra myiidigheter och organisationersverksamhet är av betydelse. När det gäller ingripanden av byggnadsteknisk artligger det i sakens natur att sådana kan vara av särskilt intresse förbyggnadsnämnderna. Det är t.ex. inte godtagbart att miljö- och hälsoskyddsnämndenförelägger en fastighetsägare alt rätta till vissa missförhållanden ifastigheten och att en lid därefter meddelar ett egetföreläggande som i värsta fall rör samma anordningar som del förstnämndaföreläggandet. Det är sålunda av stor praktisk betydelse att miljö- ochhälsoskyddsnämnden samordnar sina ingripanden med andra myndigheters. När detgäller förhållandet till kan samordningen lämpligen, liksomf.n., ske på del sättet att miljö- och hälsoskyddsnämnden ger byggnadsnämndentillfälle atl yttra sig innan den vidtar en åtgärd av byggnadsteknisk art. Ensådan ordning ryms inom ramen för förevarande bestämmelse. 1 punkten 3 omnämns en viktiguppgift för nämnden, nämligen att ge råd och upplysningar till allmänheten. S§ Följande föreskrifter i 3 kap. kommunallagen (1977:179) gäller i tillämpliga delar miljö- och hälsoskyddsnämnd: 2 § om antalet ledamöter m.m., 3 § första stycket omvalbarhet m.m., 4 § om rätt till ledighet frånanställning. 5 § första stycket om mandattid, 5 § tredje stycket om verkan avledamots avgång, 6 § om ordförande och viceordförande, 7 § om tid och plats för sammanträdesamt om närvarorätt vid sammanträde, 8 § om suppleants tjänstgöring m.m., 9 § första stycket om beslutförhet, 10 § om beslutsförfarande ochprotokoll m.m., 11 § om delgivning m.m., 12 § om reglemente och delegation. För gäller dockinte 3 kap. 5 § första stycket eller 6 § kommunallagen. Ett delegationsuppdrag enligt 3kap. 12 § andra stycket kommunallagen får ej omfatta befogenhet att besluta omföreläggande vid vite eller om verkställande av åtgärd på den försumligesbekostnad. hinder av 2 § 2förvaltningslagen (1971:290) tillämpas bestämmelserna i 4 och 5 §§ nämnda lagi samtliga ärenden hos miljö- och hälsoskyddsnämnden. Paragrafen motsvarar 7 § i gällandehälsovårdssladga, som fick sin nuvarande utformning i samband med att den nya kommunallagen 1981/82:219 59 (1977:179) tillkom. Samma hänvisningar till kommunallagenfinns beträffande andra specialreglerade nämnder. Bestänmielser till skydd mot sanitär olägenhet 6 § För att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet och föratl undanröja sådan olägenhet skall ägaren eller nyttjanderättshavaren tillberörd egendom vidta de åtgärder som skaligen kan krävas. I 7-11 §§ ges närmare bestämmelserför vissa fall då sådana åtgärder kan komma i fråga. Paragrafen saknar motsvarighet isåväl gällande hälsovårdsstadga som utredningens förslag. Av bestämmelsen framgår att de åtgärdersom skaligen kan krävas skall sättas in mot varje störning som förorsakar ellerkan komma alt förorsaka sanitär olägenhet. Av den allmänna motiveringen framgåratt sanitär olägenhet ibland får accepteras. Så är fallet när nyttan av denverksamhet som ger upphov till den sanitära olägenheten samt kostnaderna föratt undanröja störningarna och den ekonomiska verkan i övrigt av atl ingripaväger tyngre än den olägenhet som störningen kan ha på människornas hälsa. Omdäremot hänsynen till människornas hälsa väger över, skall åtgärder vidtas föratt motverka den sanitära olägenheten. Det ankommer på ägaren eller nyttjanderättshavaren tillden berörda egendomen att vidta åtgärderna. Liksom är fallet enligthälsovårdsstadgan har det i den nya lagen inte bedömts möjligt alt närmareprecisera i vilka fall det ankommer på ägaren respektive nyttjanderättshavarenatt vidta åtgärder. Detta får bedömas från fall till fall. Underlåter båda altvidta de nödvändiga åtgärderna kan miljö- och hälsoskyddsnämnden enligt 18 §förelägga en av dem eller båda alt vidta rättelse. Med egendom avses både fast och lös egendom. Avsikten med förevarande paragraf är, somovan framhållits, att införa en övergripande bestämmelse till skydd motsanitär olägenhet. Med stöd av bestämmelsen i första stycket skall miljö- ochhälsoskyddsnämnden kunna ingripa mot varje störning som innebär eller kan ledatill sanitär olägenhet, oavsett på vilket sätt störningen uppkommer..Bestämmelsen kan således åberopas för att ingripa också mot vattenföroreningar,luftföroreningar, buller och andra sådana störningar, dvs. de störningar somomnämns i 38 § gällande hälsovårdsstadga. Hälsovårdsstadgans utförliga ochdetaljerade bestämmelser om hur verksamheter, anläggningar, byggnader, lokaleretc. skall inrättas, brukas och underhållas för atl motverka sanitär olägenhet- och som också i viss utsträckning präglar utredningens förslag - har ihuvudsak övergivits för den allmänt hållna bestämmelsen i första stycket. Vissadetaljbestämmelser har dock bedömts som nödvändiga också i den nya lagen. Idetta stycke ges därför en upplysning att sådana bestämmelser har tagits in ide följande paragraferna. Bestämmelserna om sanitär olägenhet i 7-11 §§ får intetolkas som ett absolut krav på ingripande för att förhindra uppkomsten avsanitär olägenhet eller för alt undanröja sådan olägenhet. Denskälighetsbedömning som avses i första stycket skall göras också i dessa fall. Den som utövar verksamhet med tillstånd enligtmiljöskyddslagen är inte vare sig på grund av bestämmelsen i denna paragrafeller bestämmelserna t övriga paragrafer i detta lagförslag skyldig att vidtaåtgärder som går utöver vad som krävs enligt tillståndsbeslutet. Detta framgårav 22 § miljöskyddslagen. Det bör också påpekas att den nya lagen inte innebärnågon ändring av förhållandet till lagen om hälso- och miljöfarliga varor. Prop.1981/82:219 60 7 § Avloppsvatten skall avledas, renas eller på annat sätttas om hand så att sanitär olägenhet inte uppkommer. För delta ändamål skalllämpliga avloppsanordningar inrättas. För atl inrätta en avloppsanordningkrävs tillstånd av miljö- och hälsoskyddsnämnden om en vattentoalett äransluten till anordningen. Är ingen vattentoalett ansluten krävs endast enskriftlig anmälan till nämnden. Kommunen får dock föreskriva att det skallfordras tillstånd även i ett sådant fall inom vissa delar av kommunen, om detbehövs för att hindra uppkomsten av sanitär olägenhet. Andra stycket skall inte tillämpasi de fall då avloppsanordningen kräver tillstånd enligt miljöskyddslagen(1969:387) eller då avloppsanordningen är avsedd att föra avloppsvattnet enbarttill en allmän avloppsanläggning. Ett tillstånd av miljö- ochhälsoskyddsnämnden gäller men förfaller om arbetet med anordningeninte har påbörjats . Vad som avses med avloppsvatten anges i miljöskyddslagen. Paragrafens första stycke motsvarari huvudsak 39 och 41 §§ i gällande hälsovårdssladga. Andra stycket harbeträffande vattenklosetter en viss motsvarighet i 46 § hälsovårdsstadgan ochbeträffande anordningar som endast tar om hand vatten från bad, disk och tvätten viss motsvarighet i 40 och 42 §§ hälsovårdsstadgan. Tredje och fjärdestyckena saknar motsvarighet i hälsovårdsstadgan. Med anordningaravses här samtliga delar som ingår i avloppsanläggningar, således rörledningar,slamavskiljare. tankar, infiltra-rionsanordningar och liknande anordningar somingår i den kompletta anordningen. Tillståndsförfarandet i andrastycket är obligatoriskt för avloppsanläggningar till vilka en vattentoalettär ansluten och för andra anläggningar inom det eller de områden som kommunenhar bestämt. Utvidgningen av tillståndsplikten får vidtas endast om.detta krävsför att hindra uppkomsten av sanitära olägenheter mot vilka åtgärder skaligenbör vidtas. Krävs tillstånd bör nämnden intebedöma varje ansökan om att inrätta en avloppsanordning för sig utan beaktakommunens planer för det område där anordningarna skall inrättas. Att så skerär särskilt viktigt i de områden som inte är avsedda för permanenlbebyggelse. I fjärde stycket föreskrivs atttillstånden som avses i andra stycket tidsbegränsas på samma sätt sombyggnadslov enligt byggnadsstadgan. Motiven härför redovisas i den allmännamotiveringen. För att ett arbete skall anses hapåbörjats krävs att åtgärder med själva anläggningen har kommit till stånd.Enbart förberedande åtgärder är inte tillräckliga. Tillståndet avser endastinrättandet av anläggningen, inte driften av den sedan den väl kommit tillstånd. En anläggning som färdigställts inom den angivna femårsperioden behöversåledes inte något nytt tillstånd efter utgången av . 1981/82:219 61 8 § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får meddela bestämmelser om vattnets beskaffenhet i badanläggningar och strandbad som är upplåtna för allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor. Detsamma gäller om kontrollen av sådant vatten. Paragrafen motsvaras i huvudsak av25 § gällande hälsovårdssladga. I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.10) harnärmare redovisats de anläggningar som omfattas av bestämmelsen i förevarandeparagraf. 9 § Det skall finnas tillräckligt med toaletter i eller ianslutning lill byggnader där mänriiskor vistas av dygnet. Paragrafen avser tillgäng tilltoaletter i byggnader där människor vistas av dygnet.Motsvarande bestämmelser finns i 43 § och 44 § första stycket gällandehälsovårdsstadga. Bestämmelserna i hälsovårdsstadganhar med endast redaktionella förändringar förts över till förevarandeparagraf. Med toalett avses även ur/no-ar. Skyldigheten att inrätta toalettåvilar den som äger eller upplåter lokalen eller platsen eller eljest svararför brukandet av lokalen eller platsen. Den stora ökningen av antalettoaletter av annat slag än vattentoaletter har kommit att innebära sanitära problemför många kommuner. Det har främst varit fråga om el- ellerförmultningstoaletler av olika slag. Hälsovårdsstadgan har getthälsovårdsnämnderna små möjligheteratt komma till rätta med problemen. Med stödav 13 § i lagförslaget kan regeringen meddela föreskrifter om att vissa slag avtoaletter inte får anordnas ulan tillstånd eller bemyndiga en kommun attmeddela sådana föreskrifter. 10 § Byggnader, lokaler ochanläggningar skall hållas fria från ohyra. Åtgärder skall vidtas mot skadedjur som kan vålla sanitär olägenhet. det av särskild betydelse med hänsyn till hälsoskyddet,skall kommunen sörja för att åtgärderna vidtas. Paragrafen motsvarar i huvudsak 54-56 §§ i gällandehälsovårdsstadga. Som framgår av den allmännamotiveringen (avsnitt 2.13) är det inte ett djurs art som avgör om det skallbetraktas som ohyra. Vad som skall hänföras till ohyra skall i stället i förstahand bedömas med hänsyn till den hygieniska risk som insekten eller motsvarandekan förorsaka. Det är alltså de hygieniska bedömningarna som skall avgöra omförekomsten av ett visst slags djur i det särskilda fallet kan betraktas somohyra. Härigenom blir det möjligt att ingripa mot olika skadeinsekter o.dyl.djur utan att vara bunden till vissa i lagsriftningen uppräknade arter. Medskadedjur avses bl.a. möss, råttor, sorkar, lämlar, kråk- och måsfåglar, vissaduvarter och förvildade katter. En förutsättning för ingripande är dock ävenhär alt förekomsten av djuren innebär sanitär olägenhet eller risk för sådanolägenhet. 11 § Husdjur och andra djur som hälls i fångenskapskall förvaras och skötas så att sanitär olägenhet inte uppstår. 1981/82:219 62 Regeringen får föreskriva atl vissaslag av djur inte utan särskilt tillstånd av miljö- och hälsoskyddsnämnden fårhållas inom område med stads- eller byggnadsplan, om sådana bestämmelser behövsför att hindra alt sanitär olägenhet uppkommer. Regeringen får överlåta åtkommunen att meddela sådana bestämmelser. Första stycket, som handlar omförvaring och skötsel av djur, motsvarar 57 § i gällande hälsovårdsstadga. Andra stycket, som saknarmotsvarighet i hälsovårdsstadgan, har vissa likheter med vad som föreskrivs i22 § normalhälsovårdsordningen. 12 § Den som avser att driva 1. hotell, pensionateller liknande lokaler, där allmänheten yrkesmässigt erbjuds tillfällig bostad, 2. idrottsanläggningar,badanläggningar, strandbad eller andra anläggningar för liknande verksamhetersom är upplåtna för allmänheten eller som annars utnyttjas av många människor, 3. lokaler där allmänheten yrkesmässigt erbjuds hygieniskbehandling skall göra anmälan till miljö- och hälsoskyddsnämnden innan lokalen eller anläggningen tas i bruk. En viss motsvarighet till dennaparagraf finns i 7 § normalhälsovårdsordningen där det sägs altfrisersalonger, damfriseringar och andra lokaler vari allmänhetentillhandahålls hygienisk behandling inte får tas i bruk innan skriftlig anmälandärom gjorts till hälsovårdsnämnden. I förevarande paragraf haranmälningsskyldigheten utökats till att avse även idrottsanläggningar,badanläggningar, friluftsbad och andra anläggningar för liknande verksamhetersom är upplåtna för allmänheten eller eljest utnyttjas av många människor. Denutökade anmälningsskyldigheten är en förutsättning för en offentlig kontrolloch undersökning av exempelvis badbassänger. Vidare har det bedömts somangeläget att införa en anmälningsskyldighet även för hotell och pensionat. En anmälan anses ha gjorts förstden dag anmälan kommit miljö- och hälsoskyddsnämnden tillhanda. 13 § Regeringen eller, efter regeringensbemyndigande, kommunen får meddela ytterligare föreskrifter rill skydd mot sanitära olägenheter. Paragrafen har en viss motsvarighet i 65 § gällandehälsovårdsstadga. I paragrafen bemyndigas regeringeneller, efter regeringens bestämmande, kommunen att meddela de ytterligareföreskrifter som behövs för att förhindra att sanitär olägenhet uppkommer elleratt undanröja sådan olägenhet. Sådana bestämmelser kan avse varje verksamhet,anläggning, byggnad etc. för vilken ett behov bedöms föreligga av ytterligareföreskrifter till skydd mot sanitär olägenhet. De kan gälla t.ex. föreskrifterför spridning av naturlig gödsel eller avloppsslam inom vissa tätbebyggdaområden eller som berörts i specialmotiveringen till 9 § föreskrifter om attvissa slag av toaletter inte får anordnas utan tillstånd av miljö- ochhälsoskyddsnämnden. 1981/82:219 63 Enligt 22 § miljöskyddslagen kanden som fått tillstånd enligt lagen till miljöfarlig verksamhet inte med stödav gällande hälsovårdsstadga åläggas att vidta försiktighetsmått utöver vad somanges i tillståndsbeslulet. Härav följer att sådana normföreskrifter som kanmeddelas enligt förevarande paragraf inte gäller när en verksamhet utövas iöverensstämmelse med ett tillstånd enligt miljöskyddslagen.