prop · G50314 · 1981-12-31 00:00:00 — En besparing skulle /83 endast komma att uppgå till , vilket bör jämförasmed sparmålets . Engenerell övergång till alternativa timplaner skulle vidare få till följd attett ämne som t. ex. stenografi helt skulle försvinna från gymnasieskolan. Manskulle inte heller kunna genomföra den försöksverksamhet som enligt tidigarebeslut pågår inom den naturvetenskaplig-tekniska sektorn (varianter på N-linjenoch sammanhållen studiegång på N- och T-linjema i årskurs 1 och 2). Såväl dessaförsök som vissa förslag från SÖ om förändringar på den ekonomiska sektorn börtvärtom enligt min uppfattning tas in i justeringar av dagens timplaner eftermodell från de alternativa timplanerna. Enligtmin mening går det att spara resurser genom att samordna timplaner mellanolika linjer efter modell från de s. k. alternativa timplanerna för tre- ochfyraåriga linjer. 1981/82:14 11 I det följande (avsnitt 4) kommer jag att föreslå en sådansamordning, som innebär en jämförelsevis ringa förändring av timplanesystemet. '.7 Slopande av länsskolnämndernas dispensgivning Länsskolnämnderna får f.n. med stöd av 8 kap. 18-21 §§skolförordningen medge dispenser för att bl.a. anordna undervisning påstudieväg samt i mindre och i fler grupper än bestäinmelserna medger. Något takför dispenserna finns inte. Länsskolnämnderna får medge dem av särskilda ellersynnerliga skäl. Enligt min mening bör länsskolnämndernas möjligheter attbevilja dispenser av det slag jag har beskrivit upphöra fr. o. m. läsåret1982/83. Jag återkommer till denna fråga (avsnitt 5). Självständiga studier var en av de metodersom föreslogs i besparingspropositionen. Som framgår av mina överväganden i detföljande måste en övergång till självstudier i viss utsträckning kunnautnyttjas som en besparingsmetod, för att det uppsatta sparmålet skall kunnanås. Jag ser dem emellertid också klart motiverade av pedagogiska skäl. Jagkommer i det följande (avsnitt 6) att ge förslag om hur självstudier kanutformas. Jag vill idetta sammanhang peka på ett väsentligt förhållande. Antalet timmar enligt enskolas schema är ofta långtifrån detsamma som antalet faktiskt lärarieddalektioner. Bortfallet till följd av skrivningar, koncentrationsdagar, flyttadettf osv. kan på vissa linjer - enligt vad jag har inhämtat - ibland uppgå tillöver per läsår. Om antalet lärarledda veckotimmar för eleverna minskas,skapas motsvarande utrymme för skrivningar, koncentrationsdagar etc. För deåterstående lärarledda lektionerna minskas därigenom bortfallet. Genom enändrad disposition av schemat behöver ett införande av självstudier i mångafall inte leda till någon minskning av antalet faktiskt genomförda, lärarleddalektioner för eleverna jämfört med nuläget. För handledning av eleverna underkoncentrationsdagar och liknande finns lärartimmar inom den fria resurs, somjag kommer att föreslå i det följande. 2.1.9 Anställande av färre korttidsvikarier förtjänstlediga lärare I debatten om alternativa sparmetoder har framförts tankarpå att vikarier inte skulle anställas under de första tjänstledighetsdagarnaför en lärare. Av den besparing som skulle kunna beräknas på denna väg hardärvid t. ex. hälften tänkts återgå till fri disposition för skolorna. Vikarieskulle då kunna sättas in efter lokal bedömning där så bäst behövs under iprincip hälften av tjänstledighetstiden. Jag vill med anledning av detta anföra följande. Vikarierunder kortare tjänstledigheter är en dyr och ofta ineffektiv resursanvändning,varför det 1981/82:14 12 intesällan bör vara möjligt att avstå från vikarie. Det är emellertid inte möjligtatt behandla alla tjänstledigheter på samma sätt. Vissa lektioner fordrar merlärarhandledning än andra, främst laborationer och arbetstek-nik påyrkesinriktade studievägar. I andra fall kan arbetsresultatet bli bättre, omeleverna får använda lektionstiden till självstudier. Det är med hänsyn till deolika förhållandena på skilda studievägar och nuvarande statsbidragssystem inlemöjligt att fastställa etl bestämt belopp som skall sparas på denna väg. 1stället bör skolledningen lokalt få avgöra i vilken mån vikarie behöver anställasför en kortare tjänstledighet. Inbesparade lärartimmar bör få bokföras och avskolledningen tillföras skolenhetens samlade förslärkningsresurs. Jagutvecklar mina förslag närmare i det följande (avsnitt 7). 2.2Förslag om gymnasieskolans utformning fr. o. m. /83 Attgenomföra den beslutade besparingen bör enligt min mening inte vara den endamålsättningen för en förändring av gymnasieskolan från /83. Somminst lika betydelsefullt bedömer jag det vara att inom gymnasieskolan ge möjlighettill en fri och behovsinriktad resursanvändning av i princip samma utformningsom inom . Principen om en fri,behovsrelaterad resursanvändning, som aviserades i besparingspropositionen, hartidigare varit vägledande vid beslut om utformning,dels i samband med beslutet om skolans inre arbete (prop. 1975/76:39, UbU1975/76: 30, rskr 1975/76:367), dels i samband med beslutet om statsbidrag tillgrundskolan (prop. 1977/ 78:85, UbU 1977/78:21, rskr 1977/78:260). Min företrädarehar i propositionen (prop. 1980/81:97) om skolforskning och personalutvecklingbetonat vikten av en friare resursanvändning också inom gymnasieskolan som enbetydelsefull förutsättning för ett lokalt utvecklingsarbete. SÖ har sedan år1979 enligt regeringens beslut medgivits rätt att bedriva försöksverksamhetmed en friare resursanvändning i vissa kommuner. Genomen fri användning kan resurserna utnyttjas betydligt effektivare än vad som ärmöjligt inom ramen för nuvarande starkt centralstyrda regelsystem. Därigenomblir det också för skolstyrelserna och skolorna möjligl att motverka sådananegativa konsekvenser som skulle uppkomma, om besparingar genomförs inom ramenför nuvarande bestämmelser om resursanvändning. Jag kommer därför i det följande- förutom förslag till besparingar - också att föreslå sådana förändringar iregelsystemet att skolstyrelserna och skolorna i betydande utsträckning frittkan disponera resurserna. Denbeslutade besparingen om ca 180milj. bör således enligt min meninggenomföras som och inom ramen för en friare resursanvändning.Besparingen bör genomföras på följande sätt. Timplanernaför de tre- och fyraåriga linjerna bör samordnas ytterligare. 1981/82:14 13 Enförändring av timplanerna ger /83 till följd av ett minskattotalantal timmar i årskurs 1 en engångsbesparing - jämfört med dagenskoslnader på ca 30-40milj. Då timplanerna helt genomförts 1984/85, fås enårlig besparing som jämfört med dagens kostnader beräknats till ca 35-45milj. Länsskolnämndernasdispensrätt bör upphöra, vilket ger en besparing på ca 55-65 milj. kr. Timtalenbör reduceras för undervisningsgrupper med mindre än 12 elever i defall grupperna kan omfatta 30 elever. Den åriiga besparingen kan här beräknastill ca 15 milj. kr. Återståendedel av besparingen /83, dvs. i runda tal (180-35-60-15=)70milj.kr., bör tas ut genom en minskad lärartilldel-ning lill skolorna. Jag kommer i det följandeatt i detalj redogöra för mina förslag. Jag behandlar i tur och ordning denfria resursanvändningens utformning (avsnitt 3), förslag om samordnadetimplaner (avsnitt 4), slopande av länsskolnämndernas dispensgivning' samttimreduktioner vid små undervisningsgrupper (avsnitt 5), självstudier (avsnitt6) samt omfördelning av resurser motsvarande inbesparade korttidsvikariat(avsnitt 7). De förändringar jagföreslår ställer krav på såväl utbildningsåtgärder som lokaltutvecklingsarbete. Genom beslut med anledning av propositionen omskolforskning och personalutveckling (prop. 1980/81:97, UbU 1980/81:37, rskr1980/81:385) har ansvaret för ohka insatser decentraliserats till kommunerna.Kommunerna disponerar enligt beslutet av ett särskiltstatsbidrag för lokal skolutveckling för olika kurser och utvecklingsinsatser.Länsskolnämndernas arbete skall inriktas mot en stödjande ochinitierande funktion i fråga om det lokala utvecklingsarbetet och denpersonalutbildning som anknyter till detta. Jag utgår ifrån alt en betydandedel av dessa resurser under de båda närmasle läsåren bör kunna inriktas pågymnasieskolans utveckling. För utvecklingsarbetet inom harriksdagen beslutat om en särskild genomföranderesurs under läsåren1980/81-1983/84 (prop. 1978/79:180, UbU 1978/79:45, rskr 1978/79:422). 3 En friare resursanvändning och en särskild handledarresurs i gymnasieskolan Jagvill inledningsvis erinra om den tidigare nämnda promemorian om grupper ochresurser i gymnasieskolan (bilaga 2). Jag föreslår att skolstyrelser ochskolledning själva bör få fördela de Prop.1981/82:14 14 resursersom finns avdelade för vissa särskilda ändamål. Jag finner det lämpligtatt vid beskrivningen av gymnasieskolans resurser använda samma terminologi somtillämpas på och sammanfattar således i begreppetförstärkningsresurser de extra resurser som finns för stöd-och samordnadspecialundervisning, för frivillig undervisning, för delning av klass ellergrupp vid studieteknisk träning, laborationer och konstruktionsövningar samtundervisning i nybörjarspråk, ttf m. m. 3.2Tidigare överväganden och beslut Utredningenom skolans inre arbete () tog i sitt belänkande (SOU 1974:53) Skolansarbetsmiljö (s. 651 ff.) upp möjligheterna till stödinsatser i gymnasieskolan. Situationen igymnasieskolan karaktäriserades enligt av det - som manuttryckte det - paradoxala förhållandet att man menar sig vara i behov avmycket stora resurser för att hjälpa elever med svårigheter men intehell utnyttjar tilldelade resurser. såg en orsak till detta i bl.a. denlångtgående uppsplittringen och detaljbindningen av resurserna i timplaner ochanvisningar. Skolenhetens ledning bordeenligt få betydande frihet att själv forma ett program för atlhjälpa elever med svårigheter och skapa en positiv och utvecklande miljö underskoldagen. Därför borde en samlad förstärkningsresurs skapas av nuvaranderesurser för stödundervisning och samordnad specialundervisning, grupptimmarför studieteknisk träning i årskurs 1, ttf, frivillig undervisning ochsärskild undervisning. Ulredningen ville dessutom få fram ett fillskottmotsvarande en grupptimme i årskurs 1 på de utpräglat yrkesinriktade linjerna. Medutgångspunkt i detaljregleringarna i Läroplan för gymnasieskolan (Lgy 70) ochbehovet av en ökad frihet vid den enskilda skolan alt besluta omförslärkningsanordningar föreslog utredningen om skolan, staten och kommunerna(SSK) i sitt betänkande (SOU 1975:9) Individen och skolan (s. 77 ff.) att denyssnämnda resurserna borde sammanföras i en samlad resurs för lokaldisposition. De resurser som finns enligt anmärkningar och beslämmelser tilltimplanerna borde enligt SSK tillföras den samlade resursen för lokal disposition. Ettantal försök med friare resursanvändning har genomförts under del senasiedecenniet. Därvid har den friare resursanvändningen varit ett medel för att nåett bestämt mål; elevstyrda gruppstudier, anställande av språk- ochlärarassistenter, ökat inflytande och ansvar för personal och elever,möjliggörande av gymnasieskolstudier på orter med myckel begränsal antalelever, tillgodoseende av särskilda behov för vissa ungdomar, bl.a. arbetslösungdom och invandrarungdom i gymnasieskolan. Dessaförsök redovisas närmare i bilaga 2. Där återges också några av de erfarenheterman hunnit få av de försök med friare resursanvändning som Prop.1981/82:14 15 år1979 medgavs på inalles 6 orter. Efter förslag i årets budgetproposition (prop.1980/81: lOObil. 12 s.319f.) har beslutat att ett friare resurstilldelningssystemskall prövas i årskurs 4 av teknisk linje (UbU 1980/ 81:30, rskr 1980/81:283).Regeringen har med anledning härav utfärdat förordningen (SÖ-FS 1981: 143) omförsöksverksamhet med kombination av ramtimplaner och friare resurstilldelningi årskurs 4 av fyraårig teknisk linje i gymnasieskolan. 3.3 Inriktningen av en friare resursanvändning Jaghar med tillfredsställelse erfarit atl i SÖ:s utvärdering av de aktuellaförsöken som en viktig del ingår att se hur en friare resursanvändning kangagna elever med svårigheter. Jag delar och SSK-ulred-ningenssyn på behovet av atl bryta upp dagens detaljbundna fördelning och användningav resurser också inom gymnasieskolan. Inriktningen måste härvid enligt minmening vara att så långl möjligl fördela resurserna till de grupper av eleversom har störst behov av hjälp och stöd. Jag vill i dettasammanhang erinra om att länsskolnämnden i hos regeringen begärtmedgivande till en friare resursanvändning vid gymnasieskolorna i länet, däravsiklen främst är att lösgöra medel för särskilda insatser för mindrestudiemoliverade elever och för elever med olika slag av handikapp. Andelensådana elever kommer, som länsskolnämnden framhåller, att öka i och med endimensionering av den gymnasiala utbildningen för av en årskull.Gymnasieskolan lar redan nu och kommer framöver att få ta emot i stort settsamma elever som , men saknar, som jag har framhållit,frihet atl fördela förstärkningsresursema efter aktuella behov. Regeringen medgivit den begärda försöksverksamheten i . Enförsöksverksamhet av detta slag redan under /82 kan enligl minuppfattning ge värdefulla erfarenheter för den frihet i resui-sanvändningen somjag föreslår för samtliga gymnasieskolor fr.o.m. /83. Med debesparingar som då måsle göras inom gymnasieskolan blir enligt min meningkravet än större på en behovsinriktad resursfördelning. I ell kärvt ekonomisktläge är del än nödvändigare atl de knappa extraresurserna kan användas i förstahand lill slöd för de elever som har störst svårigheter i sitt skolarbete. Jag har redan ullalat alten del av besparingen kan behöva åstadkommas genom ett system med möjlighettill självstudier, kombinerat med fri användning av en förstärkningsresurs.Det blir därvid en viktig uppgift för skolstyrelserna och skolledningarna attöverväga hur resurserna skall fördelas på för eleverna bästa sätl. Somjag har framhållit ser jag en friare resursanvändning som ettinstrument för en bällre, lokalt behovsinriktad resursfördelning. Den översynav gymnasieskolans statsbidragssystem som pågår inom regerings- kanslietinriktas på införandet av ett schabloniserat system, motsvarande det som gällerför och med en stor lokal förfoganderätt över de resurser somställs till förfogande. Imina överväganden om hur besparingen skall åstadkommas har jag funnil att - meden viss förenkling - två huvudprinciper slår mol varandra: Å ena sidan ensiörre mängd icke lärarledd undervisning och en jämförelsevis stor fri resurs,som kan användas till lärarinsatser, där man har svårast alt undvara sådana.Det var denna princip som angavs i besparingspropositionen. Där framhölls delangelägna i att genom en omfördelning av resurserna t.ex. kunna skapa mindreundervisningsgrupper i svenska på yrkesinriktade linjer. Ä andra sidan kanställas en princip med en mindre mängd icke lärarledd undervisning eller ingenalls och en mindre, fri resurs att sälla in, där den bäst skulle behövas.Besparingar måste då tas ut genom att starkt reducera gymnasieskolansstödresurser. Schablonmässigtkan skillnaden mellan de två principerna illustreras med följande modeller: I båda modellernaär antalet limmar 10 och antalet förstärkningsresurser 2. I modell A planerastimmarna 1-4 som möjliga för självstudier, och resurser frigörs på så sätl lillextra lärarinsatser (timmarna 3 och 4 förstärker timmarna 6 och 7). Timmarna 1och 2 kan i den slutliga planeringen återgå som lärarledda timmar, och antaletsjälvstudielimmar reduceras till 2.1 modell B finns inte samma utrymme förprioritering av resursbehoven. De två förstärkningsresurser som finns läggs utsom stöd vid timmarna 8 och 10.1 båda fallen blir den totala mängden lärarleddatimmar densamma, dvs. 6|L 1 7|T, 1 9 It, i Sst = självstudietid. L = lärarledd lektion Prop.1981/82:14 17 Imodell A kan den fria resursen föras till de elever och ämnen som har störstbehov av lärarhandledning. Den kan således användas till t.ex. gruppdelningaroch till slöd- och samordnad specialundervisning. I modell B är den friaresursen mindre, och skolan har mindre möjlighet till gruppdelningar. Somjag har anfört är elt viktigt syfte med mina förslag att ge möjlighettill lokal bedömning och behovsorienterad fördelning av de knappa resurserna.Jag finner del således lämpligt att kombinera en rättighet att lägga ut vissalimmar som självstudier med en relativt stor förstärkningsresurs. Etl motsattförfaringssätt är däremot enligt min mening olämpligt, dvs. att inle medge rätttill självsludietimmar och i stället nå spareffekten genom att dra inhuvuddelen av förstärkningsresursen. Elevernas behov av att arbeta i mindregrupper och deras förutsättningar för all arbeta självsländigl kan inle förvatje undervisningsgrupp bedömas från central nivå, vilkel skulle bli följdenav en fortsatt central reglering av resursanvändningen. I stället börskolstyrelserna och skolledarna inom gymnasieskolan, på samma sätt som redansker i , genom en fri resursanvändning själva få avgöra hur passintensiv lärarhandledningen behöver vara i olika grupper. Därigenom kan ocksåvissa nuvarande resurser, såsom ttf samt stöd- och samordnadspecialundervisning, få en effeklivare användning än vad som ibland ärfallet. Jagförordar därför den första modellen. Dess fördel är enligt min mening alt denger största möjliga frihet att handla utifrån den lokala situation som äraktuell. Jagär alltså inte beredd atl medverka lill en fortsatt cenlralslyrd fördelning avgymnasieskolans förstärkningsresurser. Ett centralt överförande av t.ex.resursen för halvklasstimmar för studieteknisk träning i vissa ämnen lillhelklasstimmar i samma ämnen skulle endast vara en renl matematisk transaktion.Två tredjedelar av resursen skulle låsas till den dryga tredjedel av eleverna igymnasieskolan som går på de tre- och fyraåriga linjerna. Liknande proportioneri resursfördelningen mellan olika typer av studievägar gäller för övrigtttf-resursen. Att på detta sätl låsa resurserna skulle direkt motverka enbehovsorienterad resursanvändning. En sådan bör nu enligt min mening införas igymnasieskolan av samma skäl som legat till grund för beslut omgrundskolan. Därigenom skapas möjlighet till en behovsinriktadresursfördelning. 3.4Utformningen av en friare resursanvändning och tillskott av en särskildhandledarresurs Fördelningenav vad jag har kallat förstärkningsresursen bör ankomma dels på skolstyrelsen,dels på skolledningen. Redani dag gäller att skolstyrelserna i kommun med mer än en enhet av gymnasieskolanhar rätt att besluta om fördelning på de olika skolenheler-2 Riksdagen1981/82. 1981/82:14 18 na av kommunens totala resurs för stöd- och samordnadspecialundervisning samt för frivillig undervisning. Skolstyrelserna börenligt min mening även, där så kan bli aktuellt, få beslula om fördelningen påskolenheter av kommunens totala resurs för ttf och för delning av klass ellergrupp för studieleknisk träning. Båda dessa senare resurser är ojämntfördelade pä studievägar. En låsning lill skolenheter skulle missgynna särskiltskolor med enbart yrkesinriktade studievägar. Skolstyrelserna bör vidare disponeraen särskild lärarveckotimresurs för fördelning till skolenheterna i enlighetmed vad jag föreslår i det följande. Skolledningarna vid resp. skolenhet bör få besluta omfördelningen av de resurser som tilldelas av skolstyrelsen i enlighet med vadjag har sagt samt om fördelningen av resurserna för laborationer ochkonstruktionsövningar, undervisning i nybörjarspråk saml annan delning avklass eller grupp enligt bestämmelser i timplanerna. Användningen av dessaresurser, som skolenheten får direkt eller via skolstyrelsen, bör alltså iframtiden inte vara låsl till särskilda lektioner och ämnen. Vissa extra resurser bör dock enligt min mening inteheller ingå i en fri och samlad resurs. Undantagna från den friaresursanvändningen bör vara resurserna för hemspråksundervisning och studiehandledningpå hemspråket, för stödundervisning i svenska för invandrarelever samt försärskild undervisning. Dessa resurser utgår endast vid behov, dvs. förinvandrarelever med angivna behov eller om långvarigt sjuka elever finns vidskolan. De förslag om ny organisation av syo som jag inom kortavser atl framlägga innebär bl.a. alt en del av statsbidraget för syo kommeratt läggas in i driflbidragel för gymnasieskolan. Även om syo-verksamhelen ärav den arten att statsbidraget till syo mycket väl skulle kunna inrymmas i denfria resursanvändningen, bör detta bidrag tills vidare utgå för sig ur en egenanslagspost. Det bör ankomma på skolledningen, som har att besluta omtjänstefördelning och schema, att inom ramen för tilldelade inedel fördela deresurser som jag här har talat om på samma sätt som har gälltinom . Liksom inom denna skolform anserjag att del främsta syftetmed den fria resursanvändningen i gymnasieskolan bör vara att hjälpa de eleversom har svårigheter i skolarbetet. Därvid vill jag särskilt uppmärksamma detomvittnade behovel av extra insatser för många elever dels vid inträdet igymnasieskolan, dels i de s. k. basfärdighetsämnena svenska och matematik.Timmarna kan användas bl.a. för gruppdelning och för handledning undersjälvstudietimmar. Tillräckligt antal timmar måste dock avsättas för sådanaobligatoriska moment som enligl läroplanen ingår i ttf. Utöver detta bör del i fortsättningen ankomma på vaijeskolenhet alt bedöma vilka ttf-verksamheter som bör anordnas för t. ex. externmedverkan i skolans verksamhel och vilka ttf-resurser som bör användas för 1981/82:14 19 andrainsatser i skolan, t.ex. handledning på självstudietimmar, gruppdelning i t.ex. svenska och matematik etc. Jag vill i delta sammanhangvidare framhålla att skolstyrelser och skolor även i en friare resursanvändninghar atl i tillräcklig utsträckning tillgodose sådana behov, för vilka i särskilda förstärkningsresurser. Således bör som tidigare bl. stödundervisningskall anordnas för elever som har svårigheter alt tillgo dogöra sig undervisningen (8 kap. 40 § skolförordningen), - samordnad specialundervisningskall anordnas för elever som har svårt att följa den vanliga undervisningen (8kap. 41 och 43 §§ skolförordningen), - frivillig undervisning fåranordnas i enlighet med 8 kap. 5 § skolförordningen för att skolan skall kunnauppfylla de allmänna målen att stimulera eleverna till olika former avfritidsverksamhet och ge dem tillfälle till engagemang i estetiska frågor ochtill egen skapande verksamhet (Lgy 70:1 Allmän del s. 15) samt atl laborationer,konstruktionsövningar och praktiska övningar anordnas i enlighel med kursplaner samt anvisningar och kommentarer till dessa i naturvetenskapliga, tekniska och yrkesbetonade ämnen. Jagvill dessutom framhålla att undervisningsgrupperna även vid en friareresursanvändning måste sättas samman utifrån pedagogiska och säkerhetsmässigaöverväganden, dvs. med hänsyn till lokalstorlek, olycksfallsrisker, tillgånglill utrustning och förutsättningar för en god inlärningssituation i skildaämnen. Föratl en förstärkningsresurs som avsett skall kunna bidra lill effektivitet ochlikvärdig utbildningsstandard krävs att den verkligen fördelas efter behov.Erfarenheterna av förstärkningsresursens användning i visar altdet finns stora svårigheter förknippade med en behovsinriktad resursfördelning.Jag vill kraftigt understryka betydelsen av att SÖ följer uppförstärkningsresursens användning och föreslår nödvändiga åtgärder. Av viktanserjag även det vara att SÖ utarbetar metoder och råd för den lokalaanvändningen av förstärkningsresursen. Eftersom jag bedömer del viktigt att enbehovsorienterad förstärkningsresurs fås att fungera på avsett sätt såväl förgrundskolan som gymnasieskolan, ämnar jag föreslå regeringen att låtautföra en speciell utvärdering i lämpliga former av förstärkningsresursensanvändning. Densamlade förstärkningsresursen behöver vara omfattande. Gymnasieskolan tar nuemot i stort sett alla elever från . De svårigheter många av dessamöter i sitt arbele i gymnasieskolan är ofta lika stora som eller större än igrundskolan.