prop · G503187 · 1981-12-31 00:00:00 — I de fallkvinnan lämnar prostitutionen är hennes möjligheter att få en inkomst somnärmar sig vad hon varit van vid oftast obefintliga. ekonomiska problemenkan därför bli mycket betungande. För de flesta män som någon enstaka gång varit köpare harprostitutionen troUgen inga direkta följder. De män som däremot mer regelbundetbesöker prostituerade tar sannolikt viss psykisk skada. Deras förmåga attupprätta normala relationer begränsas. Deras föreställning om kvinnan som envara, som kan köpas för pengar späds på. Deras benägenhet att skilja utsexualiteten och begränsa den till känslolös utlösning ökas. På ett övergripande plan slutligen bidrar prostitutionenoch den mytbildning kring denna, som sprids genom herr- ochpornografitidningarna till att upprätthålla de ojämlika könsrollerna och tillatt befästa synen på sexualiteten som en från andra mänskliga relationer frikoppladprestationsfunktion. I avsnittet om homosexuell prostitution redogörs bl. a.för de kontaktmöjligheter som de homosexuella har. Deras sätt att söka nyapartners påminner ofta om heterosexuella prostitutionskontakter. Detta harskapat den uppfattningen att prostitution är vanligt förekommande mellanhomosexuella men så tycks inte vara fallet. Det torde i och Göteborgröra sig om några tiotal yngre män eller pojkar som på vardera orten ivarierande utsträckning ägnar sig åt prostitution. I kapitlet har försökgjorts att finna förklaringar till varför vissa kvinnor prostituerar sig ellervarför vissa män söker prostitutionskontakter. Det är inte möjligt att ge någonenkel och entydig förklaring. I avsnittet "Samhälle, könsroller ochsexualitet" framförs vissa Prop.1981/82:187 31 sociologiska teorier som förklaring. Prostitutionen somsocial företeelse har naturligtvis åtskiUigt att göra med kulturmönster ochkönsrollsfördelning. Mannen som initiativrik presterande, kvinnan som villigoch tillmötesgående. Att sedan just den specielle mannen köper sexuellatjänster och att just den kvinnan prostituerar sig har ofta sin förklaring iindividuella omständigheter. Mycket har redan gjorts för att minska prostitutionen.Detta gäller framför allt i och . I avsnittet "Aktuellasociala projekt för att komma till rätta med gatuprostitutionen" redogörsför myndigheternas insatser och för socialarbetarnas sätt att arbeta. De harbedrivit en intensiv uppsökande verksamhet. De har med andra ord huvudsakligenarbetat på gatan och inte bakom skrivbord på socialbyråer. Förhållandena i våra grannländer har översiktligtgranskats både när det gäller aktuell lagstiftning och förekomsten avprostitution. I är prostitutionen tämligen utbredd och har kontinentalainslag som inte förekommer hos oss eller i de andra nordiska länderna. I Oslofinns viss ungdomsprostitution som låtit tala om sig men som tydligen visat siginte vara av sådan alarmerande omfattning som det först gjorts gällande.Finland är det land där prostitution tycks förekomma i mycket ringa omfattning.Någon förklaring till denna skillnad har varit svår att finna. I de överväganden som kartläggningen föranlett understrykskraftigt att det är nödvändigt att veta prostitutionens omfattning och dessorsaker innan det är meningsfullt att diskutera olika lösningar. Prostitutionensom problem måste också sättas i relation till andra problem i vårt samhälle.Samtidigt som det är på sin plats att varna för en alltför känsloladdad debattär det engagemang som inte minst kvinnoorganisationerna visat av stort värdenär det gäller att komma till rätta med prostitutionen. Tyvärr harprostitutionen ofta behandlats som en utpräglad kvinno- och jämställdhetsfråga.Behandlar man emellertid prostitutionen enbart som en kvinnofråga ochkoncentrerar intresset till de inblandade kvinnorna bortser man från atttillgången på prostituerade helt är beroende på efterfrågan. Att det alltså ihög grad gäller männens sociala situation - deras krav, behov och attityder.Var de inte villiga att betala för de prostituerades tjänster hade vi intenågon prostitution. Om prostitutionen vidare inte var något annat än enjämställdhetsfråga skulle man i princip få en tillfredsställande lösning likaväl genom att uppmuntra manlig prostitution som genom att motarbeta kvinnlig -men alla inser ju att detta är en absurd tanke. Prostitutionen är ett mänskligtproblem - inte ett mans- eller kvinnoproblem. Det är en fråga om mänskligarelationer, om ömsesidig hänsyn och respekt för varandra, om mänskligvärdighet. Det skulle vara en fördel om fler män engagerade sig för problemetslösning. Ett skäl att godta prostitution sägs ibland vara att denär enda möjligheten för handikappade män att få sexuellt och känslomässigtumgänge. Det har dock visat sig att det är få handikappade män som sökerprostitutionskon- Prop.1981/82:187 32 takter och att det rent känslomässiga utbytet i allmänhetär ringa. De handikappades problem - och det gäller då också kvinnornas - måstekunna lösas på annat sätt. Ett annat påstående, nämligen att sexualbrottslighetenskulle minska genom att det finns tillgång till prostituerade, finns det intetillräckliga vetenskapliga bevis för. Det finns också vetenskapligaundersökningar som pekar på motsatsen. Ett svårt problem i samband med prostitutionen är denarkotikamissbrukande kvinnorna. Om narkotikamissbruket är en följd avprostitutionen eller tvärtom är svårt att säga. Det är däremot helt klart attdet är så gott som omöjligt att få dessa kvinnor att sluta med prostitution.Fanns å andra sidan inte möjligheten att skaffa sig pengar genom prostitutionskulle de flesta bli hänvisade till stölder, rån och liknande brottslighetliksom de missbrukande männen. I dessa fall är narkotikamissbruket och inteprostitutionen det primära problemet som det gäller att på allvar ta itu med. Exemplet narkotika-prostitution visar på de uppenbarasvårigheter som finns när det gäller att komma åt prostitutionen. Att tro attdet helt går att utrota den förefaller inte reaUstiskt. Målet måste nog sättasvid att söka hålla prostitutionen på en så låg nivå som det någonsin ärmöjligt. I själva åtgärdsförslaget tas först frågan upp om vad somkan göras för att förhindra att prostitution över huvud taget uppkommer. Närdet gäller prostitution liksom när det gäller brottslighet, missbruk och andrasociala missförhållanden borde vi satsa betydligt mer på förebyggande åtgärderoch inte awakta med insatser tills aUting redan gått snett. Man borde aUtidbörja från grunden, dvs. Vi måste ge dem en tryggare uppväxt ochdärigenom skapa möjlighet för dem att i fortsättningen få känna gemenskap medandra och uppleva sexualitet som ett uttryck för närhet och omtanke och intesom en handelsvara. Det är den säkraste vägen att förebyggaprostitution. Också skolans uppgift att förmedla kunskap isamlevnadsfrågor blir föremål för granskning. Enligt läroplanen skall allaskolelever efter genomgången årskurs åtta ha fått en allsidig och utförligundervisning om sexual- och samlevnadsfrågor. Om läroplanen spegladeverkligheten skuUe allt vara gott och väl. Det finns emellertid anledning attsätta frågetecken för hur det förhåller sig därmed. Av en mindre undersökningutförd vid pedagogiska institutionen, iLinköping om yngre tonåringars kunskaper om och inställning till sex framgåratt dessa tonåringars kunskaper inte motsvarar skolan målsättning.Undervisningen upplevs ofta som känslolös och teknisk. Helklassundervisning kanförsvåra för eleverna att stäUa frågor i dessa för många känsliga ämnen.Däremot upplever många, särskilt flickor, kontakten med skolsköterska eller gynekologvid ungdomsmottagning som positiv. Man bör mot bakgrund härav överväga om intedessa kan utnyttjas mer systematiskt som undervisare beträffande stora delar avsamlevnads- och sexualundervisningen. 1981/82:187 33 ningen bör även i större utsträckning än vad nu sker ges imindre gmpper och möjligen komma tidigare än i åttonde klass. När det gäller åtgärder att komma till rätta med denprostitution som redan existerar har frågan om kriminaUsering av prostitutionentilldragit sig störst intresse. Krav på kriminaUsering kommer från många hålloch av företrädare för vitt skilda åsikter i övrigt. Även en regeringsledamothar redan uttalat sig för straffbeläggning. Trots detta finns det all anledningatt noga pröva skälen för och emot en kriminalisering. Ett förbud skuUesjälvfallet avhålla många män från att ta prostitutionskontakter och ocksåverka avskräckande på kvinnornas verksamhet. En kriminalisering reseremellertid allvarliga problem av skilda slag. Hur skulle det t. ex. bli möjligtatt effektivt ingripa vid de 200 000 prostitutionstillfällen som varje årförekommer bara i ? Att åstadkomma förbud vars efterlevnad inte gåratt kontrollera, urholkar rättsmedvetandet och minskar respekten för andraregler och lagar. Motståndet mot nya förbud särskilt sådana som rör människors privatiivhar också ökat. Vidare skulle en straffbestämmelse vara svår att utforma ochmöjligheterna att bevisa att en brottslig handling ägt mm måste bli ytterstbegränsade. Dessa och ytterligare skäl som talar mot en straffbeläggning göratt prostitutionen i också bör vara straffri. Den nödvändiga uppstramningen får ske på annat sätt. Enmöjlighet erbjuder nuvarande regler om frihetskränkande otukt som stadgarstraff för den som övar könsligt umgänge med någon under otillbörUgtutnyttjande av att denne befinner sig i vanmakt eller annat hjälplösttillstånd. Om domstolarna anser sig inte kunna föra in otillbörligt utnyttjandeav narkotikapåverkad prostituerad under stadgandet föreslås att det vidgasgenom att "narkotikapåverkat tillstånd" tiUförs brottsbeskrivningen.Att använda sig av narkotikapåverkade eller narkotikaberoende prostitueradeframstår såsom särskilt hänsynslöst och straffvärt. Straff för den som köpersig tillfällig förbindelse med narkotikaberoende prostituerad bör därförinföras. För att kvinnorna vid en sådan åtgärd inte skall drivas frånprostitutionen in i brottslighet för att skaffa pengar till narkotika krävs attverksamma stödåtgärder är tillgängliga för dem. Det borde vidare vara möjligt att få prostitutionen attminska genom att använda sig av straffbestämmelser för koppleri i vidareutsträckning än vad som sker. Det krävs ett nytt staffansvar för hyresvärdar. Stadgandetskall - efter mönster av det införda medverkansansvaret vid dobbleri -avse fall då hyresvärden först efter det att lägenheten uthyrts får kännedom omatt denna utnyttjas i koppleriverksamhet och då underlåter att använda sinmöjlighet att säga upp avtalet. Denna och andra föreslagna skärpningar fömsätter attinsatserna för att hjälpa de prostituerade ökar. Det får inte bli så attåtgärderna mot t. ex. 1 saml Nr 187 1981/82:187 34 hyresvärdarnahar till följd att kvinnorna endast drivs ut på gatan med ökad risk förvåldsövergrepp. Genomett flertal domstolsavgöranden är fastslaget att prostituerade är skyldiga attdeklarera sina inkomster och betala skatt på dem. Det är emellertid synnerligenovanligt att så sker. Att kräva att gällande skattelagstiftning skall tUlämpaskonsekvent mot prostituerade är på flera sätt olustigt. Att inte ens sökatillämpa gällande skattelagstiftning är å andra sidan felaktigt. Samhället avhändersig också därigenom ett verksamt medel då det gäller att förmå enskildaprostituerade att upphöra med verksamheten. Åtminstone för en del av deprostituerade kvinnorna är de förhållandevis stora inkomsterna den storadrivkraften. Det förefaller föga troligt att självdeklarationer skulle avlämnasi någon större omfattning men det borde vara praktiskt möjligt med sköntaxeringav åtminstone de mer yrkesinriktade prostituerade som t. ex. bedriver sinverksamhet i ateljéer. De står för en stor del av prostitutionsarbetet ochockså för en stor del av intäkterna. Utöversådana åtgärder av mer juridisk karaktär föreslås att den typ av socialainsatser som gjorts i och sätts in i de städer där gatuprostitutionförekommer. Åtgärderna bör också syfta till hjälp och råd till de män som köperprostituerades tjänster. Det påpekas också vilken nytta kyrkan och ideellaorganisationer skulle kunna uträtta genom praktiskt handlande men också genomdebatter och upplysning i samlevnadsfrågor. Ettsärskilt kapitel ägnas i övrigt åt information och upplysning. Genomungdomsmottagningar, mödravårdscentraler och Uknande finns goda möjligheteratt nå ut med erforderlig information. För att bättre nå männen borde tidenunder värnpliktsutbildningen kunna utnyttjas. Ocksä fackföreningar och enmängd andra organisationer och institutioner skulle kunna vara naturligakanaler för att väcka debatt och sprida information. har självfallet uppgift att fylla i detta sammanhang. Iutredningens uppdrag har utöver kartläggning av prostitutionen också ingått attgöra en utvärdering av lagstiftning om formerna för offentligpornografisk föreställning och en kartläggning av verksamheten vid sexklubbarnahar också skett. Det har därvid konstaterats att sexklubbarnas antal minskatkraftigt . Från att vi 1975 haft 91 klubbar i 35polisdistrikt har vi 15 klubbar spridda på fem polisdistrikt. Avklubbarna ligger fem i och tre i . I finns sedan våren1977 inte någon sexklubb. På storstadsklubbarna förekommer inte såvitt kunnatutrönas någon prostitution medan sådan förekommer på de övrigaklubbarna, som är belägna i södra och . Minskningenav antalet klubbar beror tUl en del på det tiUståndstvång av polismyndighet som1973 infördes men framför allt på att allmänhetens intresse för sexklubbaravtagit. Närdet gäller frågan om samhället skall ingripa med förbud för att göra slut på deåterstående sexklubbarna eller inte framhålls att kriminella personer och kriminaUtet förekommer i samband med sexklubbarna. 1981/82:187 35 Sexklubbsprostitutionenhar som tidigare anförts nedgått menfortfarande prostituerar sig ett hundratal kvinnor på klubbar ute i landet,dock ej i och . För många som deltar i sexshowerna är stegettill prostitution inte långt. De män som besöker klubbarna befästs iinställningen om kvinnan som ojämUk och sexualiteten som avskild från andramänskliga relationer. Sexklubbar är vidare entämligen ung företeelse i vårt land och finns inte i de övriga nordiskaländerna. De program som framförs kan inte sägas berika det svenskakulturlivet. I stället motverkar de samhällets strävan mot jämställdhet ochverklig sexuell frihet byggd på samhörighet och gemenskap. Somskäl för att inte förbjuda verksamheten talar bl. a. risken för illegala klubbaroch motviljan mot nya förbud. Till de skäl somredovisats för ett förbud kommer dock det avgörande argumentet att årefter år uttalat sig mot verksamheten vid klubbarna. Den offentligapornografiska föreställningen bör därför förbjudas. Förbudet bör intas i den allmännaordningsstadgan. Att förbjuda varietéföreställningar vid vilkanakenframträdanden och strip-tease förekommer är däremot opåkallat. Enavvägning av vad som i praktiken skall anses som pornografisk föreställningmåste därför utformas med hänsyn härtill. 1981/82:187 36 Sammanställningav remissyttrandena över prostitutionsutredningens betänkande (SOU 1981:71)Prostitutionen i -bakgrund och åtgärder Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av , riksåklagaren(), , , brottsförebyggande rådet (BRÅ),överbefälhavaren (), (), (), statensungdomsråd (SUR), (), statens invandrarverk (),jämställdhetsombudsmannen, länsstyrelserna i , , Älvsborgsoch , sexualbrottskommitté (Ju 1977:03),yttrandefrihetsutredningen (Ju 1977:10), jämställdhetskommittén (Ju 1976:08), ordningsstadgeutredningen(Kn 1977:02), , landstingsförbundet, ,socialnämnden och stadskontoret i , kommun, kommunstyrelsen iNorrköping, socialnämnden i , i (LO),(), (), och Skola, Föreningen , , elevers centralorganisation,, (), . (), . (), , (), kommunisternaskvinnopolitiska utskott. Kommunistisk Ungdom, förevangelisation och församlingsarbete, diakoninämnd. Domkapitlen i och ,Alla kvinnors hus, . ochSamhälle, Kvinnohusgruppen i , ochSvenska . RÅhar avlämnat yttranden från överåklagaren vid åklagarmyndigheterna iStockholms, och distrikt samt länsåklagarna i ,och . i har avlämnatyttranden från socialnämnderna i och Ale, polisstyrelsen i Boråssamt kriminalvårdens Boråsregion. i har avlämnatyttranden från poUsstyrelserna i och samt lokalaskattemyndigheten i fögderi. Dessutomhar yttranden inkommit från Kvinnohusgruppen i , socialsekreterare inomMalmö socialförvaltning. aktionsgrupp mot porr och prostitution,företrädare för kyrkliga samfund i , Rätt till liv, socialdemokratiska förening, Handelstjäns- Prop.1981/82:187 37 temannaförbundet (HTF), ,sektionen för verksamhet bland prostituerade inom . Föreningen och () och Riksaktionen mot pornografi och prostitution. 2 Allmänna synpunkter på prostitutionsutredningensbetänkande Flera remissinstanser inleder sina remissvar med attuttrycka tillfredsställelse över de sakkunnigas och prostitutionsutredningensmaterial. Sålunda konstaterar SÖ att en analys av såväl den prostituerade somav den som köper hennes tjänster har genomförts. /lovröwf lamhålleratt utredningen på ett förtjänstfullt sätt fullgjort uppdraget att kartläggaprostitutionens omfattning och karaktär samt de bakomliggande orsakerna tillprostitutionen. anser attutredningens material ger värdefull information om prostitutionen i konstaterar att utredningen är utomordentligtvälgjord och intressant. Liknande synpunkter anförs av bl. anser dock att den som enbart läser slutbetänkandetfår begränsade möjligheter att förstå prostitutionens bakgrund och orsaker.RFSU fortsätter: Vi vill uttrycka vår tacksamhet för det arbete som lagtsner av den ursprungliga arbetsgmppen. har utredare så grundligt ochtvärvetenskapligt belyst prostitutionen såväl historiskt som i nutid, såväl iett socialt som ett psykologiskt perspektiv. har haft stor nytta avmaterialet i sina olika verksamheter. Faktaunderlaget som redovisats av de sakkunniga i utredningenhar också medverkat till ett bättre kunskapsunderlag, vilket ökar förståelsenför ytterligare åtgärder för att komma till rätta med prostitutionen. Några remissinstanser efterlyser vissa analyser. När utredningen pekar på vikten av riktlinjer förbarnuppfostran och att det borde finnas en informell social kontroll mellanmänniskor så kan styrelsen instämma i detta men vill peka på attavvägningen mellan frihet och kontroll är en mycket svår fråga som det knappastgår att finna någon definitiv lösning på. Vad gäller behovet av en ökadinformell social kontroll så är en sådan utveckling i huvudsak önskvärd men enökad kontroll kan också ha negativa effekter och kan framför allt inte ses somisolerad från det samhälle och den samhällsutveckling vi haft under framförallt efterkrigstiden. Förbundsstyrelsen skulle gärna sett en mer genomarbetadbeskrivning av sambanden mellan dessa områden och människors sexualitet. Deframstår nu knappast som klara. Föreningen anser att det ibetänkandet saknas en analys av sambandet mellan pornografi och prostitution. 1981/82:187 38 Socialstyrelsenpåpekar att utredningen i större utsträckning borde ha sett prostitutionen somett samhällsfenomen. Fråganborde ha belysts utifrån de djupare orsaker som ligger i förändringar isamhället, strukturomvandling, kommersialism samt ojämlikhet i arbetsliv ochsamliv. Betänkandet har endast kortfattat diskuterat prostitutionen i ettsamhällsperspektiv. Styrelsen anser dock denna begränsning som förståelig medtanke på det utredningsmaterial som tidigare presenterats (Ds S 1980:9). Utredningensdefinitions- och avgränsningsresonemang är högst diskutabla. Vi tror att detär felaktigt, att använda begreppet prostitution om hela den hantering, sominrymmer såväl de prostituerades, deras köpares och kopplarnas verksamhet. Dethade varit rimligare, att använda en sammanfattande term, t. ex. könshandelsom ofta används i massmedia , vilken inte förknippas med i första handkvinnornas verksamhet. Utredningensuppdelning av olika "prostitutionstyper", vilket felaktigt påståsvara vanligt, är tvivelaktig. Inom den nuvarande svenska könshandeln förekommerdet ofta transsexuella prostituerade Uksom par av män och kvinnor både somköpare och säljare. Med utredningens typindelning kan dessa varianter avkönshandel inte kategoriseras. Utredningen hävdar vidare, att två"typer" av prostitution inte förekommer i dagens svenska samhälle,varför man ej behandlat dem. Detta är enligt vad vi erfarit i högsta gradfelaktigt. VPK:skvinnopolitiska utskott anser att det är ett viktigt påpekande som görs i båderapporten och i betänkandet, nämligen att prostitutionen utgörs av två partersom köper resp, säljer sexuella handlingar. Närdet gäller prostitutionsutredningens uppgifter om prostitutionens omfattningframhåller BRÅ: Prostitutionsutredningensuppdrag har väsentiigen inneburit en kartläggning av prostitutionensomfattning och karaktär. Denna del av uppdraget har utförts med anlitande avvetenskaplig expertis. Såvitt brottsförebyggande rådet (BRÅ) kan bedöma harutredningen här nått så långt man kan begära. Uppgifterna i betänkandet (s. 59 ff)om den nutida svenska prostitutionen får sålunda bedömas som relativt säkra närdet gäller massageinstitut, poseringsateljéer och sexklubbar. För gatuprostitutionenär data mera osäkra vad gäller förändringen . Mer systematiskaundersökningar sattes in först fr. o. m. 1976/77. Data före är såpass osäkra att beskrivningen här mest får ses som en initierad gissning.Omfattningen av den s. k. lyxprostitu-tionen är svår att uppskatta men dennaprostitutionsform utgör endast en mindre del av den totalaprostitutionen. BRÅ godtar utredningens uppfattning att prostitutionen i landethar ökat kontinuerligt för att kulminera vid mittenav och därefter avta men vill i sammanhanget påpeka den osäkerhetsom vidlåder uppgifterna om gatuprostitution. Vi viUframföra kritik mot utredningen när det gäller behandlingen av s. k. 1981/82:187 39 lyxprostitution,d. v. s. restaurangprostitution och call-girlprostitution. På ett flertalställen sägs i utredningen att man inte vet så mycket om denna typ avprostitution, och inte heller hur omfattande den är. Man "tror" attden är begränsad och att det mest rör sig om tillfällighetsprostitution. Detkan säkert stämma, men det hade varit bra om utredningen försökt undersöka ochfastställa detta. Dessutom antyds att restaurangprostitutionen kan vara betydligtstörre än man tror. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig om det förebyggande arbetet delarprostitutionsutredningens uppfattning att det är genom att skapa en bra uppväxtmiljöför barnen som man kan förebygga prostitution. Socialstyrelsenställer sig i princip positiv till flera av de föreslagna åtgärderna mot prostitutionen men anser att syfte och innehåll speciellt när det gäller de förebyggande åtgärderna borde ha preciserats klarare. kommer att föreslå kompletteringar och förtydliganden på många områden. Socialstyrelseninstämmer med utredaren att man bör börja med barnen. Det betyder emellertid att man även måste nå föräldrarna eftersom det är deras beteende och instäUning som påverkar barnen. Föräldrautbildningen som i enlighet med ett riksdagsbeslut nu genomförs som ett led i mödra- och barnhälsovårdens arbete är här en viktig kanal. Denförbättrade och fördjupade sexualupplysning som efterlyses i utredningen måstealltså med nödvändighet omfatta frågor om uppväxtvillkor, könsroller,sexualitet och samhälle. Det ställer stora krav på sexual-upplysare ochsocialstyrelsen anser att sexual- och samlevnadsfrågor måste ingå igrundutbildning och fortbildning för yrkesgrupper som har en roll som sexualupplysaret. ex. lärare, elevvårdspersonal, läkare, sjuksköterskor, socialarbetare,fritidsledare och förskollärare. Dessutom anser frågorna varaav sådan vikt att sexualupplysning som bedrivs bl. a. av börvidgas och förstärkas. Ettlångsiktigt mål när det gäller att förebygga prostitution torde vara att ge bamoch ungdomar sådana uppväxtvillkor att de får känna en trygg gemenskap medandra så att de får uppleva sexualiteten som ett uttryck förkärlek och omtanke mellan två människor. Detta bör prägla såväl samhälletsinsatser som föräldrarnas insikter. Skolan är ett led i försöken att nå dettamål.