prop · G50359 · 1981-12-31 00:00:00 — Härigenom bör, menar utredningen, strängt taget allarättelser som och den skattskyldige är överens om kunna göras påett enkelt och smidigt sätt. Bestämmelserna om efterbeskattning och besvär isärskild ordning behöver endast användas i de fall ett lagakraftvunnet slutligtbeslut redan föreligger. Utredningen föreslår vidare att begreppet preliminärtbeslut utmönstras ur ML. Utredningens förslag föranleder ändring av 33, 35, 36,40 och 51 §§. Flertaletremissinstanser har tillstyrkt eller lämnat förslagen utan invändningar. RSVoch några länsstyrelser har emellertid avstyrkt förslaget såvitt avser en föriängdtidsfrist i efterbeskattningsfallen. Som skäl härför har åberopats att denbegränsning som ligger i att efterbeskattning f. n. inte får göras om det ärfråga om ett ringa belopp eller om det är uppenbart oskäligt skulle falla bort,vilket skulle kunna leda till att även obetydliga eller oskäliga rättelsergörs. Beträffandedessa förslag får jag framhålla följande. En förlängning av tidsfristen förmeddelande av nytt beslut, dvs. för rättelse av tidigare fastställd skattsyftar i första hand inte till att förbättra kontrollmöjligheterna. Indirektkan detta ändå påverka kontrollresurserna positivt eftersom rättelsen blirbetydligt enklare att göra och därmed mindre tidsödande. Förslaget undanröjer ocksäden nuvarande skillnaden i möjligheterna att rätta fel till den skattskyldigesfördel och till hans nackdel. Deav några remissinstanser uttalade farhågorna för att rättelse också skall görasnär det är fråga om ringa belopp eller när det är oskäligt bör inte överdrivas.Jag utgår från att länsstyrelserna avstår från att lägga ner arbetepå sådana fall när det är fråga om ändring av fastställd skatt genompreliminärt beslut. Självklart bör inte granskningsresurser och andra resurseranvändas för rättelse av bagatellartade fel. Någon uttrycklig bestämmelse häromtorde inte behövas. Jag förordar att utredningens förslag om en till sex årförlängd tidsgräns genomförs. Detsamma gäller förslaget att utmönstra uttrycketpreliminärt beslut ur ML. Härutöver förordar jag vissa redaktionella ändringari utredningens författningsförslag. Föratt undanröja all risk för en retroaktiv fillämpning av de nya bestämmelsernatill de skattskyldigas nackdel bör bestämmelserna Ullämpas en- Prop.1981/82:59 21 dasti sådana fall då de nu gällande reglerna om rättelse i ordinär väg skulle kunnatillämpas. I övriga fall bör de äldre bestämmelserna fortfarande gälla. Deuppgifter som finns i länsstyrelsernas register över dem som är registreradesom skattskyldiga till mervärdeskatt är sekretesskyddade enligt 9 kap. 1 §sekretesslagen (1980: 100). Föreningen revisorer har i enskrivelse till budgeldepartementet hemställt att sekretessen upphävs på såsätt att får rält att lämna ut uppgift huruvida någon ärregistrerad som redovisningsskyldig till mervärdeskatt eller ej. Föregen del har jag funnit att det inte finns några tungt vägande skäl för attdenna uppgift skall vara sekretesskyddad. Det är tvärtom önskvärt att enmöjlighet finns för den som vill kontrollera att en blivande leverantör ellerentreprenör är registrerad som redovisningsskyldig till mervärdeskatt.Detsamma bör gälla om den som har tagit emot en faktura är tveksam omutställarens status i mervärdeskattehänseende. Uppgifter ur registret om enskattskyldigs registreringsnummer, namn, adress, firma och verksamhet bör kunnalämnas ut. För att de aktuellauppgifterna skall kunna lämnas ul till enskilda måste sekretessen begränsas.Enligt 9 kap. 1 § fjärde siycket sekretesslagen får uppgifter utan hinder avsekretessen lämnas till enskilda enligt vad som föreskrivs i lag om förfarandetvid beskattning eller om skatteregister. Undantag från sekretessen kan alltsåtas in i någon författning om förfarandet vid beskattning, t. ex. Medhänsyn härtill föreslås att en bestämmelse som begränsar sekretessen iförhållande till enskilda enligt vad jag har sagt införs i ett nytt andrastycke till 21 § ML. Sekretessen bör emellertidinte helt vika. I undantagsfall kan det finnas anledning att inte lämna utuppgifterna. Enligt 7 kap. 15 § sekretesslagen skall för uppgifter såsom namnoch adress på enskilda i folkbokföringsverksamhet gälla sekretess om det avsärskild anledning kan antas att den enskilde eller någon honom närståendelider men om uppgifterna röjs. Enligt min mening kan det finnas fog för sammasekretesskydd när uppgifterna förekommer i mervärdeskatteregistret. Den nyabestämmelsen bör därför innehålla ett skaderekvisit av innebörd att sekretesseninte viker om det av särskild anledning kan antas att den registrerade ellernågon denne närstående lider men om uppgiften röjs. Genom att uttrycket"men" används, framgår att den skattskyldige skall skyddas mot främstintegritetskränkningar av olika slag och inte mot en ekonomisk skada. 1981/82:59 22 föreslagnabestämmelsen har utformats i analogi med 12 § skatteregisierla-gen (1980: 343). Tillsist skall nämnas att, om en myndighet begär uppgifter ur mervärdeskatteregistret,dessa uppgifter regelmässigt torde kunna lämnas ul med stöd av den s. k.generalklausulen i 14 kap. 3 § sekretesslagen. 2.4.2Redovisningsskyldighetens inträde vid viss kreditförsälfning Enligt5a§ första stycket inträder redovisningsskyldighet för mervärdeskatt när enaffärshändelse, för vilken skattskyldighet har inträtt, enligt god redovisningssedbokförs eller borde ha bokförts. Fråndenna huvudregel har undantag gjorts för viss affärshändelse. Av 5a§ andra siycketframgår att redovisningsskyldigheten får anstå lill dess betalning inflyterfrån köparen vid kreditförsäljning med förbehåll om återtaganderätt.Avdragsrätten är begränsad på samma sätt genom en bestämmelse i 17 S andrastycket. I prop.1978/79: 141 om redovisning av mervärdeskatt m.m. (s. 55 ff) konstaterades attavbetalningsköpen krävde en särbehandling. En successiv beskattning ochavdragsrätt skulle tillämpas i de transaktioner där lagen (1978:599) omavbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. var tilllämplig. Vidare förordadedåvarande departementschefen att också kreditköp med återtaganderätt enligt konsumentkreditlagen(1977:981) skulle behandlas på samma sätl som avbelalningsköp mellannäringsidkare. Denna särbestämmelse om redovisning av skatt vidavbetalningsköp borde, enligt departementschefen, tillämpas endast i sådanafall där återtaganderätt klart kunde åberopas. Dessa två särfall avsågs ilagtexten kunna täckas av uttrycket kredilförsäljning med förbehåll om återtaganderätt. skrivelse till budgetdepartementet har u. p.a. anhållit alt ifrågavarande bestämmelse ändras. Slakleriför-bundet åberoparett förhandsbesked som meddelats av för rättsärenden. Avförhandsbeskedet framgår att nämnden ansett alt särbestämmelserna ärtillämpliga även i fall som inte omfattas av konsumentkreditlagen eller lagenom avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl., men där kreditköp med förbehållom återtaganderätt ändå kan anses föreligga. Förbundet anser att denna tolkningär otillfredsställande och att den dessutom står i strid med vad som egentligenvarit lagstiftarens avsikt. Föregen del får jag anföra följande. Den nu aktuella särbehandlingen bör i hkhetmed vad som avsågs endast tillämpas i de fall där förbehåll om återtaganderättkan åberopas med stöd av konsumentkreditlagen (1977:981) eller lagen (1978:599)om avbetalningsköp mellan näringsidkare m.fl. För att ingen tveksamhet häromskall föreligga bör 5 a § andra stycket och 17 § andra stycket kompletteras meden direkt hänvisning till de nu nämnda lagarna. 1981/82:59 23 1en skrivelse lill budgeldepartementet har lantbruksstyrelsen tagit upp fråganom undantag från skatteplikt till mervärdeskatt för tjänst som avser karantänsförvaringav hund och katt. F.n.finns en skyldighet att, vid införsel av hund eller katt från länder där rabiesförekommer, förvara djuret i karantän . Syftet med karantänsförvaringenär att försöka förhindra att rabies också sprids till . Del finns enligtstyrelsen fem s. k. offentliga karantäner som tar emot hundar och kaller. Dessadrivs i antingen statlig, eller privat regi. Kostnaderna för karantänsförvaringenuppgår f. n. enligt styrelsen till ca . per hund och . per katt.Till dessa belopp kommer mervärdeskatt. Lantbruksstyrelsenhar i skrivelsen också uppgett att kostnaden för att legalt införa en hundeller katt vida överstiger den kostnad som drabbar den som upptäcks ha smugglatin ett sådant djur. Frestelsen att smuggla in djuren ökar därför. Det är enligtstyrelsens uppfattning nödvändigt all hålla kostnaderna för legal införsel päsådan nivå att smugglingen ej ökar. Sett ur samhällets synpunkt skulle enligtlantbruksstyrelsen kostnaderna för att bekämpa rabies i fall den spreds tillSverige uppgå till mångmiljonbelopp. Lantbruksstyrelsen har hemställt altkarantänsverksamhet undantas från skatteplikt enligt ML. Överlanlbruksstyrelsens skrivelse har yttranden avgetts av generaltullstyrelsenoch RSV. Generaltullstyrelsenhar ifrågasatt om åtgärden fär någon mer påtaglig smugglingsavhållande verkanmen har ändå inte motsatt sig att förslagel genomförs. RSVhar av principiella skäl avstyrkt förslaget. Enligt verkets mening bör åtgärderför att komma tillrätta med smuggling ske inom ramen för annan lagstiftning.RSV understryker vikten av att skattelagstiftningen inte utnyttjas för annatsyfte än det lagstiftningen i första hand skall tillgodose. Om förslaget ändåskulle genomföras pekar RSV på vissa problem som kan uppkomma i de fall karantänsverksamhelenomfattar andra djur än hundar och kaller och de fall då karantänsverksamhetendrivs tillsammans med annan verksamhet, l.ex. 1 dessa fall kanfördelningsproblem uppkomma då det gäller avdrag för ingående skatt sombelöper på gemensamma förvärv. För att eliminera dessa problem och för attytterligare tillgodose syftet att hålla nere karantänskostnaderna föreslär RSVatt avdragsrätt skall föreligga även för skatt som hänför sig till den skattefriakaranlänstjänsten. Föregen del får jag anföra följande. Det är av utomordentlig betydelse alt allamöjligheter tas till vara att förhindra att rabies införs lill och altde stora kostnader som ett bekämpande av sjukdomen skulle medföra undviks. Jaghar visserligen förståelse för RSV:s principiella ståndpunkt. Jag har ändå denuppfattningen att slopad mervärdeskatt kan leda till att 1981/82:59 24 antaletinsmugglade djur minskar och förordar därför att förslaget genomförs. För attytterligare sänka kostnaden för karantänsverksamheten och för att undvikatillämpningssvårigheter bör den ingående skatten i denna karantänsverksamhetomfattas av avdragsrällen enligt ML, dvs. medföra s. k. tekniskskattskyldighet. Jag förordar att bestämmelser om karantänsverksamhet av nuangiven innebörd införs i 2 och 11 §§. 2.4.4 Skattepliktför vissa tjänster inom den yrkesmässiga djuraveln 1sitt remissyttrande över mervärdeskatteulredningens nu behandlade betänkandehar Lantbrukarnas skatledelegation tagit upp frågan om skattskyldighet försprångavgifter som hingsthållare har uppburit i sin verksamhet. Delegationenhar framhållit att dåvarande riksskattenämnden hade uttalat (RSN II 1969: 129.14)alt språngavgifter som uppbars av en hingsthållare var att anse som vederlagför tjänster, som var skattepliktiga enligt 10 §. Delta ställningstagande harenligt skattedelegationen allmänt accepterats av såväl skallskyldiga somvederbörande myndigheter. I ett senare förhandsbeskedsärende harregeringsrätten däremot funnit att betäckning utgör tjänst avseendeskattepliktig vara. Denna tjänst är enligt regeringsrätten dock inte av sädanart som anges i 10 § första stycket. Enligtskaltedelegationens uppfattning skulle det medföra svåra konsekvenser förberörda skattskyldiga om vissa delar av avelsverksamhelen skulle hållas utanförmervärdeskattesystemet. Delegationen har därför hemställt att även denna frågauppmärksammas vid behandlingen av mer-värdeskatteuti"edningens betänkande. I prop.1968: 137 om ändring i ML, s. 28, uttalades att seminverksamhet borde inrymmasunder beskattningen och att detta kunde anses vara fallet enligt redanbeslutade bestämmelser. Enverksamhet som avser yrkesmässig djuruppfödning eller avel är ofta förenad medförsäljning av djur. Om så är fallet medför verksamheten skaUskyldighet tillmervärdeskatt. Av såväl praktiska som materiella skäl bör både inseminering ochbetäckning av djur vara skattepliktiga tjänster. För att så skall bli falletbör göras ell tillägg till andra stycket av anvisningarna till 10 §, enligtvilket inseminering eller betäckning av djur omfattas av skatteplikt enligt 10§ första stycket 1. Genom en sådan ändring uppnås också - genoin bestämmelsernai 2a§ tredje stycket 2 att både inseminering och betäckning här i landet avett sto som förs hit för det ändamålet från utlandet kommer att anses som enexporttjänst. Någon skatt kommer därför inte att behövs tas ut för dessatjänster. Enligt17 § fjärde stycket får ett koncernförelag som tillhandahåller skattefriatjänster åt ett annat koncernföretag föra över den ingående skatten till detandra företaget där den blir avdragsgill enligt annars gällande bestämmelser.Koncernföretag har definierats genom en hänvisning till 1981/82:59 25 43§3 mom. kommunalskattelagen (1928:370). Denna bestämmelse innehåller numeraendast regler om i vilka fall ett koncernbidrag anses som en avdragsgillomkostnad. Bestämmelsen i ML bör därför ändras. Jag anser att detta lämpligenbör ske på det sättet att koncernföretagen definieras i ML på samma sätt som def.n. definieras i punkt 3 av anvisningarna till 43 § kommunalskattelagen. Dettainnebär att ett koncernförhållande föreligger bl. a. om ett moderföretag ägermer än nio tiondelar av aktierna i ett eller flera svenska aktiebolag. Rätten tillöverföring av den ingående skatten bör gälla även i det fall ett moderföretagendast indirekt äger ett annat bolag, dvs. när ett eller flera helägdadotterbolag i sin tur äger mer än nio tiondelar av aktierna i ett annat bolag.Något krav på att ett lämnat koncernbidrag också skall vara avdragsgillt vidinkomsttaxeringen bör - i överensstämmelse med vad som tillämpas inteställas upp. Medhänsyn till de nu genomgångna lagstiftningsfrågornas enkla beskaffenhet är detenligt min mening inte motiverat att inhämta lagrådets yttrande. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att antaga inom budgetdepartementet upprättat förslag lagom ändring i lagen (1968; 430) om mervärdeskatt. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga det förslag som föredraganden harlagt fram. 1981/82:59 26 sammanfattning av betänkandet(Ds B 1980:6) Översyn av mervärdeskatten m. m. Utredningen har tidigare förutskickat att kontrollen avmervärdeskatten skulle behandlas i ett kommande slutbetänkande. Vi har dockfunnit anledning att behandla denna fråga separat i detta delbetänkande. Avredogörelsen i det inledande avsnittet av betänkandet framgår att ettavgörande skäl för denna särbehandling av kontrollfrågan har varit del uppdrag,som () fått att utreda den framtida organisationen av länsstyrelsernasinervärdeskatteenheler. 1 det föreliggande betänkandet presenterar vi dels enprincipiell syn pä hur mervärdeskaltekontrollen enligt vår uppfattning börinriktas för framtiden, dels förslag till vissa författningsändringar. Dessahar i sig själva en klar kontrollmässig innebörd och motivering och kan därförgenomföras oberoende av framtida ändringar i mervärdeskatteadministrationen. I kapitel 1-3 behandlas vissa allmänna synpunkter påskattekontrollen och visst statistiskt material om uppbörd, m. m. Registreringen, som behandlas i kapitel 4, är ennärmast rent kameral åtgärd. Ett utfärdat bevis om registrering torde dockallmänt tolkas som ett beslut om alt den verksamhet registreringenavser är att anse som yrkesmässig i ML:s mening och att skattskyldighetföreligger. Registreringen innebär de facto ett väsentligt ställningstagande isak och är dessutom förenad med beslut avseende den registrerades framtidaredovisning av skatt. Vi har därför funnit det vara naturligt att registreringenges en egen självständig rättsverkan av den innebörden att efterprövning funnit att den i utfärdat registreringsbevis beskrivna verksamheten äratt anse som yrkesmässig enligt ML och att därmed också skattskyldighetföreligger. Ett beslut om registrering bör kunna omprövas i skattedomstol. I kapitel5 behandlas frågor som rör bl.a.skatteredovisningen. I avsnitt 5.1 tar vi upp frågan om gränsvärde förredovisningsskyldighet enligt 6 §. Nuvarande gräns för redovisningsskyldighetvid en skattepliktig omsättning av . för hell beskattningsår har gälltalltsedan mervärdeskatten infördes. har i betänkandet SkU 1978/79: 14behandlat ett motionsyrkande om att gränsvärdet med hänsyn till denpenningvärdeförändring som skett sedan är 1969 borde höjas till 20000 kr.Frågan borde enligt utskottet närmare övervägas av mervärdeskatteutredningen.Med detta uttalande avstyrktes motionen. Vi har för vår del funnit att en höjning av gränsvärdet ioch för sig har relativt liten praktisk betydelse för skatteadministrationen.Med beaktande av vidtagna höjningar av skattesatsen kan uppgången av denallmänna prisnivån dock motivera en höjning av gränsen förredovisningsskyldighet till . Härigenom får gränsvärdet samma realanivå som när skatten infördes. 1 avsnitt 5.2 behandlas faktureringsskyldigheten. Viföreslår där att faktureringsskyldigheten begränsas lill alt gälla enbartredovisningsskyldiga skattskyldiga. Denna ändring föreslås också kompletteradmed en ändring enligt vilken redovisningsskyldig köpare medges rätt till avdragför 1981/82:59 27 s. k. fiktiv skatt vid förvärv av vara från ejredovisningsskyldig säljare. På detta sätt undanröjs eljest uppkommande kumulativaeffekter vid förvärv av skattskyldig från någon som inte ärredovisningsskyldig, dvs. skattskyldig med så liten omsättning att varkenfakturerings- eller redovisningsskyldighet föreligger. Vi föreslår också, i likhet med vad som gäller i de flestautländska mervärdeskattesystem, att redovisningsskyldig, som förvärvar vara avringa värde i detaljhandel och liknande verksamheter i vilken någon faklu-reringsskyldighetenligt ML inte föreligger, skall ha rätt till avdrag för beräknad ingåendeskatt, om beloppet av inköpet understiger . 1 likhet med vad som gäller i flera andra länder föreslårvi att utställarens registreringsnummer skall anges i faktura eller motsvarande. 1 avsnitt 5.3 föreslår vi att i ML införs en generellredovisningsskyldighet för belopp som registrerad skattskyldig debiterat sommervärdeskatt i utställd faktura även i de fall skatt enligt ML inte skall utgåeller utgå med lägre belopp än den debiterade. En sådan bestämmelseöverensstämmer med vad som allmänt gäller i de utländska mervärdeskaltesystemen.Redovisningsskyldighet för beloppet skall föreligga i den ordning som gällerför skatt. För att underlätta rättelser av felaktig debitering föreslår vibestämmelser som innebär att skattskyldig medges rätt all minska sin utgåendeskatt föl' den redovisningsperiod under vilken han krediterar sin kund den förhögt debiterade skatten. Minskningen skall i de fall skatten tidigaredebiterats på faktura grundas på kreditnota. I avsnitt 5.4 diskuteras mervärdeskattedeklarationen motbakgrund av alt den uppfattningen förts fram att deklarationen med den minimeradeuppgiftsskyldighet som föreligger erbjuder endast begränsade kontrollmöjligheteroch att uppgiftsskyldigheien av det skälet borde utökas. Vi avvisar dock dettaoch anser att deklarationsmaterialet i sin nuvarande form trots allt ger godainformationer och indikationer om behovei av aktiva kontrollåtgärder. 1 avsnitt 5.5 behandlas förfarandet vid fastställelse avskatt. För att tillgodose önskemål om en enhetlig beslutsordning för i principall indirekt beskattning förordar vi efter kontakter med punktskalteutredningenatt nuvarande beslulsförfarande bibehålls i allt väsentligt. Begreppet preliminärtbör dock utmönstras ur ML. Vi har vidare funnit att den nuvarandetreårsperioden för att fä nytt länsstyrelsebeslut bör kunna ändras till en sexårsperiod.Erfarenhetsmässigt föreligger i det närmaste alltid förutsättningar för efterbeskattningmedan det däremot för besvär i särskild ordning, dvs. till den skattskyldigesförmån, krävs speciella skäl. Genom att förlänga tiden för enkla länsstyrelsebeslulelimineras i allt väsentligt denna skillnad i fråga om att rätta en redovisningsom lett till för hög eller för låg skatt. Bestämmelserna om efterbeskattning blir med den föreslagnaordningen tillämpliga endast i de fall slutligt beslut om fastställelse avskatt har meddelats och besvär i särskild ordning behöver tillgripas endast ide fall den skattskyldige inte har anfört besvär över slutligt fastställelsebeslutinom den i ML föreskrivna tiden. 1 kapitlen 6 och 7 har vi som underlag för vårabedömningar i fråga om mervärdeskaltekontrollen lämnat dels en kortfattad beskrivningav den svenska skatteadministrationen, dels en redogörelse för hur mervärdeskattekontrollenbedrivs i några andra länder. Vid direkta kontakter med företrädare förskatteadministrationen i , och har vi fått värdefullinformation om hur man där ser på kontrollfrågan. 1981/82:59 28 I kapitel 8 har vi visat på det nära samband som i rent redovisningstekniskthänseende föreligger mellan mervärde- och inkomstskatten. Vi menar altmervärdeskatten ur kontrollteknisk synpunkt bör betraktas som enföretagsbeskattning. Detta samband markeras ytterligare genom den redanbeslutade övergången ull en för samtliga skattskyldiga i princip enhetligskatteredovisning enligt bokföringsmässiga grunder och med anknytning avredovisningsperioderna till beskattningsåret. Delta innebär att den samlademervärdeskatteredovisningen för ett beskattningsår i princip kommer att avsesamma omsättning som i den skattskyldiges inkomstdeklaralion . Dessa förhållanden gör det möjligt att i fortsättningen päett relativt enkelt sätt med hjälp av tillgängliga uppgifter iinkomstdeklarationens rörelsebilagor göra en avstämning mot mervärdeskalleredovisningenför tilländalupna beskattningsår. Vi visar även på alt ändringar i efterhand av skatt somfastställts regelmässigt blir resultatpåverkande och också berörinkomsttaxeringen. Vi har därför understrukit vikten av att det beslutsunderlagsom ligger lill grund för ändringsbeslut tillhandahålls andrabeskattningsorgan. 1 kapitel 9 har vi sökt ange en realistisk ambitionsnivåför mervärdeskattekontrollen och efter vilka riktlinjer den i huvudsak börbedrivas. Ambitionsnivån kan enligt vår mening, inte gärna sättas lägre än attvarje skattskyldig hans redovisning är angripbar förrättelse blir föremål för kontroll av något slag. Med den föreslagna beslutsordningen,dvs. med möjlighet till rättelse av felaktigheter genom nytt fastställelsebeslutinom en sexårsperiod, öppnas enligt vår uppfattning möjligheter till en på långsikt upplagd kontrollplan grundad på en jämförande granskning avmervärdeskatteredovisningarna för helt beskattningsår mot inkomstdeklarationenmed därtill hörande bilagor och räkenskapsutdrag. Denna del avskattekontrollen betecknar vi som planenlig kontrollverksamhet. Härutöver föreligger ett stort kontrollbehov beträffandede kortperiodiska redovisningarna för ännu ej avslutade räkenskapsår och därdet tillgängliga kontrollmaterialet i stort sett inte består av annat än de korlpe-riodiskadeklarationerna till mervärdeskatt. har det allmänna inienågot preciserat skatteanspråk gentemot den skattskyldige vad gällerinkomstskatten. Mervärdeskatteenhelen har därför alt under denna tidsjälvständigt svara för kontrollen. Denna del av mervärdeskattekontrollenbetecknar vi som spontan kontrollverksamhet. Grunden för den planenliga granskningen bör bestå i enkonsekvent uppföljning av mervärdeskatteredovisningarna för helt beskattningsårmot uppgifterna i den skaltskyldiges inkomstdeklaration för samma är. En sådankontrollrutin förordades redan i den s. k. RS-propositionen om riktlinjer förändrad skatteadministration (prop.