prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Ikommitténs uppdrag har också ingått att undersöka i vadmån försäljning per telefon kan bli föremål för reglering inom ramen för en hemförsäljningslag,och i kapitel 10 har spörsmålet i fråga upptagits till behandling. Kommitténsförslag i detta hänseende innebär i huvudsak att ångerrätt skall finnas ävenvid köpeavtal som ingås vid systematisk, yrkesmässig försäljning per telefon,varvid näringsidkaren - utöver sedvanlig informations- och ångerblankett -efter avtalsslutet också skall lämna eller tillsända konsumenten enskriftlig avtalsbekräftelse. , som redan i samband medgranskningen av förslaget till aviseringsreglering anlagt vissa synpunkter påtelefonförsäljning, finner det vara högst angeläget att denna försäljningsformerhåller en reglering av väsentligen samma slag som besöksförsäljning. Somdomstolen ovan framhållit och som också och Samhällesamt landets konsumentvägledare gett uttryck för har säkerligen mångakonsumenter lika svårt att motstå köperbjudanden vare sig de framförs pertelefon eller vid säljbesök. biträder alltså kommitténsförslag i denna del och finner inte skäl till erinringar i sak mot denreglering av telefonförsäljning kommittén föreslår. 1981/82:40 124 Hemförsäljningslagen är inte tillämplig på kontantköp. ochi utrednings- Bilaga 3 uppdraget ingår att överväga huruvida också sådana köpbör omfattas av en hemförsäljningsrättslig särreglering. I betänkandets kapitel8 diskuteras bl. a. frågan om införande av ångerrätt vid vissa kontantaffärer.Av kommittén framhålls att undantaget för kontantaffärer innebär olägenheter itvå hänseenden. Dels skulle det vara svårt att på ett lättbegripligt sättinformera konsumenterna om undantagets existens och avgränsning, och delsskulle undantaget i praktiken ha större räckvidd och betydelse än som varförutsatt vid hemförsäljningslagens tillkomst. , som fästermindre avseende vid de uppgivna informativa svårigheterna, finner det vara iprincip motiverat att också de kontantbetalande konsumenterna erhåller detsärskilda skydd som hemförsäljningslagen tillhandahåller. Härvid måsteemellertid rimligen en gräns dras med avseende på bl. a. värdet av detutbjudna. Av praktiskt-ekonomiska skäl kan inte komma i fråga att införa enångerrätt beträffande artiklar av helt obetydligt värde. Sannolikt avser derena kontantköpen i största utsträckning just sådana varor som betingar ettförhållandevis mycket lågt pris. Det kan därför måhända sättas i fråga huruvidaen utvidgning av hemförsäljningslagens tillämpningsområde till att omfatta ävenrena kontantköp med undantag för sådana där priset är lågt fyller någonpraktisk funktion. Enligt i betänkandet återgivna uttalanden från bl. a.organisationshåll skulle det dock förekomma att inom vissa konsumentgrupper relativtbetydande kontantköp görs "vid dörren". motsättersig därför inte att hemförsäljningslagen bringas att i princip omfatta ocksårena kontantköp. I sitt lagförslag i aktuell del har kommittén just föreslagiten lägsta beloppsgräns för lagens tillämplighet och har därvid stannat för ettminsta pris om . , som i likhet med utredningen finnerdet vara välbetänkt att i klarhetens intresse i lagtexten ange en bestämdbeloppsgräns och inte en värdegräns i form av anknytning till något prisindex,anser för sin del att måhända ett något högre minsta pris kunde ha valts. Medhänsyn till den fortlöpande, relativt starka inflationen och då viss"framförhållning" rimligen bör iakttas vid utfärdande av ny lag kundekanske en beloppsgräns om . Att undantag från lagenstillämpningsområde görs för livsmedel samt för begagnade personbilar, varomsärskild lag avses bli tillskapad, är välgrundat. Frågan om hemförsäljningslagens tillämplighet med hänsyn tillplatsen för avtals ingående behandlas i kapitel 9 under den en smulamissvisande rubriken . Häri konstateras att enligt gällande rätt för lagenstillämplighet krävs att köparen avgett anbud eller svar på anbud vidsammanträffande med säljaren eller ombud för denne i köparens bostad ellereljest på annan plats än säljarens eller ombudets fasta försäljningsställe.Enligt kommittén har det redovisade angivandet i lagen av det aktuella rekvisitetgett upphov till en del praktiska svårigheter. a. skulle lagens form för avgränsningmed avseende pä platsen för partssammanträffandet ha lett tillmissuppfattningen att ångervecka gäller vid alla slags köp, och vidare skulle -med hänsyn till att rättspraxis beträffande uttolkningen av rekvisitet i frågaär knapphändig -svårigheter föreligga att lämna klara besked om hur lagen ikonkreta fall skall tillämpas. Problemet hänför sig framför allt tillsituationer, då varor köps i tillfälliga butiker, på auktioner, mässor,salutorg och liknande platser. Frågan gäller alltså vad som i lagen avses medbegreppet annan plats än fast 1981/82:40 125 Kommittén föreslår med hänvisning tillde redovisade. Bilaga 3 uppgivna vanskligheterna att den nya hemförsäljningslagenskall gälla då avtal ingåtts "vid ett sammanträffande i konsumentensbostad, pä hans arbetsplats eller på någon annan plats där näringsidkaren harsökt upp konsumenten, oavsett på vems initiativ detta har skett". Ett påså sätt formulerat rekvisit skulle enligt utredningen inte behöva medföra såsvåra gränsdragningsproblem som det nuvarande rekvisitet, och genom denföreslagna regleringen skulle alla köp i t. ex. tillfälliga butiker och påmässor falla utanför tillämpningsområdet, anges det i betänkandet. Marknadsdomstolenställer sig tveksam till kommitténs förslag i aktuell del. Det kan ifrågasättasom hemförsäljningslagens tillämplighetsområde rimligen bör inskränkas - någotsom klart sker genom den föreslagna, ändrade regleringen - därför att dennuvarande lagtexten ger upphov till vissa tolkningsproblem. Ett naturligare tillvägagångsättfinner domstolen vara att med hjälp av rättspraxis låta gränserna för lagenstillämpning bli allt fastare och klarare urskiljbara. Genom att ändra påförutsättningarna för lagens tillämplighet går betydelsen av den praxisbeträffande spörsmålet vilken dock börjat utbildas förlorad, vartill kommer attockså den av kommittén föreslagna formuleringen beträffande platsangivelsesäkerligen kommer att behöva sin uttolkning genom domstolsavgöranden;innebörden i den föreslagna lagtexten i aktuell del är ingalunda utan sinakomplikationer. inställning till ifrågavarande spörsmål äralltså att förslaget till reglering synes medföra en opåkallat snäv avgränsningav lagens tillämpningsområde utan att någon mot denna förlust för konsumenternasvarande förefaller kunna uppnås. Om det av någon anledning skullebefinnas motiverat att från hemförsäljningslagens tillämpningsområde undantasådant som skulle kunna karakterisas som tillfällighetsförsäljning fråntemporärt inrättade försäljningsställen, torde detta kunna erhållas med enenklare omformulering av den nuvarande lagtexten än den ganska vidlyftigaskrivning kommittén stannat för. Kommitténs syfte med ändringsförslaget bordekunna förverkligas genom att lokutionen "eller eljest på annan plats änsäljarens eller ombudets fasta försäljningsställe" utbyts mot formuleringen"eller eljest pä annan plats än säljarens eller ombudets särskiltinrättade försäljningsställe". delar utredningens uppfattning att hemförsäljningslageni princip bör vara tillämplig även pä telefonförsäljning. Utredningen synesdock inte ha beaktat de krav på information i samband med kreditköp som ställsi 5 och 6 §§ konsumentkreditlagen. Dessa regler innebär att näringsidkareninnan kreditavtal ingås skall lämna information i skriftlig form om effektivränta, kreditkostnader och kontantpris. Reglerna gör det i många fall omöjligtatt sluta avtal vid det första telefonsamtalet. Ett kreditköp vidtelefonförsäljning skulle, om utredningens förslag genomfördes, innehålla fyramoment: 1) inledandetelefonsamtal, 2) översändande avkreditinformation. 3) telefonsamtalmed avtalsslut och 4) skriftligbekräftelse enligt 6 § andra stycket i utredningens förslag till hemförsäljningslag.Behovet av information enligt konsumentkreditlagen är 1981/82:40 126 lika stort vid telefonförsäljning som vid annanförsäljning och informations- Bilaga 3 kravet i denna lag bör därförupprätthållas vid sådan försäljning. Det finns dock en risk för att det angivnatillvägagångsättet uppfattas som onödigt fillkrånglat av konsumenterna. I detfortsatta lagstiftningsarbetet bör närmare övervägas hur hemförsäljningslagensregler bättre kan samordnas med reglerna i konsumentkreditlagen. 4.5 (): I förhållande till nuvarande lagstiftning innebärförslaget vidare den nyheten att ångerrätt införs även vid rena kontantaffärer.ARN har inget att erinra mot förslaget i denna del. har heller inget att erinra mot att ångerrätt införsvid telefonförsäljning (5 §). Såsom förslaget är utformat är dock ångerrätteninskränkt såtillvida att den endast gäller om näringsidkaren har initieratkontakten. Det kan därför befaras att tvist lätt kan uppkomma om vem som hartagit initiativet till kontakten (jfr vad som har anförts av kommittén på s.151 beträffande svårigheten att bevisa vem som har tagit inifiativet vidförsäljning utanför konsumentens bostad). Kommittén pekar också ispecialmotiveringen (s. 179) på att gränsfall kan uppkomma när det gäller lagenstillämpningsområde vid telefonförsäljning. Berörda svårigheter kan enligt nämndens mening väsentligenundvikas om bevisbördan även i frågan om vem som har tagit initiativet i nuavsett fall läggs på näringsidkaren, jmf 15 §. Kommittén synes inte ha berört de krav på information omeffektiv ränta, kreditkostnader och kontantpris som ställs vid kreditköp (5 och6 §§ konsumentkreditlagen). Dessa regler innebär att näringsidkaren innan avtalom kreditköp ingås skall lämna information om kontantpris, kreditkostnader samtden effektiva räntans storlek. Denna informationsskyldighet kan uppenbarligeninte fullgöras i samband med ett första telefonsamtal. En närmare samordning med reglerna i konsumentkreditlagenbör därför enligt nämndens mening övervägas. Beträffande tillämpningsområdet för ångerrätten ärutökningen till att omfatta även telefonförsäljning och s. k. rena kontantköpen angelägen förbättring. Ångerrätten bör även gälla telefonförsäljning. Den föreslagnainskränkningen om försäljning vid mässa och utställning kan vid en förstaanblick anses vara till nackdel för konsumenten, men med hänsyn till att konsumentensjälv uppsöker försäljningsstället försvinner överrumplingsmomentet.Konsumenten kan vid mässköp själv göra invändningar mot ett köp i form avbegäran om öppet köp etc. Kommunstyrelsen biträder kommitténs åsikter på dennapunkt. Säljarens informationsplikt är i den nuvarandelagstiftningen reglerad. I det nya förslaget föreslås denna utvidgad att gälla,att vid telefonförsäljning omfatta krav på skriftlig bekräftelse. 1981/82:40 127 4.8 : Bilaga 3 Vad beträffar innehållet i den av kommittén föreslagna nyahemförsäljningslagen kan vi i allt väsentligt instämma i kommitténsbedömningar. Vi , tillstyrker alltså att ångerrätt införs vid vissa kontantaffäreroch vid telefonförsäljning. Några större svårigheter att avgöra när det är frågaom telefonförsäljning i lagens mening torde inte behöva befaras. Vi instämmer iatt en beloppsgräns bör föreskrivas, under vilken lagens regler inte behövertillämpas. Vi ifrågasätter emellertid om inte beloppet är väl lågt. Enligt kommitténs förslag skall reglerna om ångerrätt intelängre anknyta till att avtalet har träffats på annan plats än säljarens"fasta försäljningsställe". Förslaget har den stora fördelen att manundgår de tillämpningssvårigheter som detta uttryck har visat sig ge upphov till.I sak anser vi det kunna godtas att lagregler om ångerrätt inte kommer attgälla vid köp på mässor, utställningar och liknande. Det synes emellertidönskvärt att man försöker få till stånd frivilliga system av den typ som harprövats vid (s. 150). Mera betänkligt är att även sådant som home-partiesoch utflyktsresor hamnar utanför lagens tillämpningsområde. Vi anser oss docktrots detta kunna acceptera kommitténs förslag även på denna punkt. Vi harhärvid beaktat att otillbörliga försäljningsmetoder i sådana sammanhang kanbeivras med stöd av marknadsföringslagen. Om den föreslagna 100-kronorsregeln bibehålles börbeloppet höjas påtagligt, exempelvis till . Vidare synes det i dagenstider med stark inflation mindre lämpligt att använda sig av en fast angivenbeloppsstorlek i en lag. Utvecklingen kan medföra att gränsen blir förlåg. En indexanknuten konstruktion borde vara att föredraga. 4.10 , samhällsvetare ochekonomer (): tillstyrker utredningens förslag såvitt avserinförande av ångervecka även vid kontantköp och vid systematisktelefonförsäljning. Förbundet tillstyrker även förslaget att försäljning vidmässor o. d. inte längre skall ge konsumenten ångerrätt. Kommitténs omsorg om skydd för konsumenten vidtelefonförsäljning har som nämnts intensifierats av förväntan om övergång frånpersonlig hemförsäljning till telefonförsäljning. Samfundet utgår ifrån attpersonlig hemförsäljning inte kommer att hindras genom någon sådan aviseringsskyldighetsom kommittén föreslagit. Även med denna utgångspunkt finner samfundet detlämpligt att konsumentskyddet vid telefonförsäljning förstärks. Samfundetdelar utredningens uppfattning att det med fördel kan ske genom att den s. k.ångerrätten utsträcks att gälla även vid telefonförsäljning. Samfundet godtarden av kommittén föreslagna gränsdragningen mellan sådan telefonförsäljning somfaller under hemförsäljningslagen och andra på telefon träffade köpeavtal.Beträffande vissa bevisfrågor har samfundet de reservationer som behandlasnedan. 1981/82:40 128 Kommittén har beaktat de även i domstolarna aktualiseradegränsdrag- Bilaga 3 ningsproblemen i samband med den äldre lagen omhemförsäljning, vilka problem står i samband med den mer eller mindrepermanenta karaktären av försäljningsställen i mässlokaler och liknande.Samfundet gillar kommitténs förslag att inskränka lagens tillämpningsområde tillsådana fall där parterna sammanträffat i konsumentens bostad, på hansarbetsplats eller på annan plats där näringsidkaren har sökt upp konsumenten. Kommittén föreslår en inskränkning vad gäller tillämpningsområdetför hemförsäljningslagen. Det nu gällande rekvisitet "annat än fastförsäljningsställe" har gett upphov till tveksamhet. Onödiga grånsdragningsproblemundgås onekligen genom att hemförsäljningslagen i förslaget begränsas till detillfällen då näringsidkaren har sökt upp konsumenten i syfte att sälja.Kommitténs förslag innefattar också regler om telefonförsäljning. Sedan långtid tillbaka tillämpar de ledande företagen inom hemförsäljningsbranschen hemförsäljningslagensprinciper också vid telefonförsäljning. Lagförslaget är i den delen enbekräftelse av gällande praxis. Enligt lagförslaget omfattas inte köp avlagen. Det är det sammanlagda priset för vad konsumenten köper vidavtalstillfället som avses. Köper en konsument flera produkter t. ex. tvåböcker, vilka var för sig kostar men tillsammans över 100kronor omfattas alltså även detta köp av aviseringsskyldigheten. Önskarkonsumenten köpa fler produkter vid tillfället kan inte säljaren tillmötesgådetta, eftersom han då riskerar att köpet inte blir giltigt. Försäljarentvingas uppsöka närmaste telefon för att avisera sitt besök. Få konsumentertorde uppleva detta förfarande meningsfullt eller ändamålsenligt. Kommittén har föreslagit att även rena kontantköp skallomfattas av lagförslaget. Som skäl härför åberopar kommittén bl. a. att det förkonsumenten kan verka förvirrande att lagen gäller om betalningen eller varanlämnas dagen efter ett säljbesök men inte om '-varan lämnas vid sammanträffandetoch betalning erläggs kontant. Emellertid omfattas inte köp avlagförslaget. Full entydighet föreligger alltså ändå inte för konsumenten.Organisationerna finner det motiverat att frågan om reglering av kontantköp vidhemförsäljningen får anstå i avvaktan på det pågående arbetet inom konsumentköpsutredningen. Kommittén föreslår i sitt betänkande även vissa andraändringar av hemförsäljningslagen, som vi i stort sett kan tillstyrka. Vitillstyrker sålunda att lagen utvidgas till att även omfattatelefonförsäljning, liksom också förslagen om säljarens informationsplikt,ångerfristens beräkning, parternas skyldigheter när konsumenten har utnyttjatsin ångerrätt samt näringsidkarens ansvar för ombud. Vi är mera tveksamma tillatt lagen skall gälla även vid rena kontantköp. Enligt vår mening förefallerdet ändamålsenligt att man härvidlag avvaktar den pågående konsumentköpsutredningen. Genom dessa ändringar av lagen förstärks skyddet förkonsumenterna ytterligare. Härtill kommer att DirektförsäljningsföretagensFörening antagit regler för direktförsäljning till konsument som också bidrartill att skydda Prop.1981/82:40 129 Dessa regler skulle uppenbarligen kunnaanpassas till det Bdaga 3 marknadsrättsliga regelsystemet genom attkonsumentverket utfärdar en riktlinje med i stort sett detta innehåll. På dettasätt skulle man kunna komma till rätta med det missbruk av hemförsäljningen somi enstaka fall kan förekomma. 4.14 (): Utvidgningen av ångerrätten till telefonförsäljning ochrena kontantköp påverkar inte försäljningen av förtillverkade småhus. Däremotkan den föreslagna inskränkningen till särskilt utställningar och fillfälligaförsäljningsställen bidra till ett minskat krångel, varför förslagettillstyrks i den delen. 4.15 (): Utvidgningen av ångerrätten till avtal ingångna vidtelefonförsäljning och till hemförsäljningsavtal, där hela köpeskillingen erläggskontant, fillstyrks av KF. Den utgör en värdefull utökning av konsumentenslagstadgade rättigheter, och är sä mycket mera välkommen som den torde motsvaravad många konsumenter tror vara gällande rätt . Konsumentkooperationen tillämpar som nämnts sedan många årgenerellt inom detaljhandeln öppet köp med en veckas ångerrätt. KF ställer sigmot bakgrund härav något tveksamt till nödvändigheten av att begränsaångerrätten vid telefonförsäljning till avtal som ingåtts med näringsidkare somsystematiskt bedriver sådan försäljning. Likaså ställer KF sig något tveksamttill 100-kronorsundantaget. I avvaktan på en generell reglering av öppet köpvid konsumentköp, får sistnämnda inskränkning i hemförsäljningslagensångerrätt möjligen accepteras med tanke på säljformens speciella karaktär medde oproportionerliga administrafions-, rese- och transportkostnader, somångerrätt även vid småköp ofta skulle medföra. Bestämmelserna i § 3 innebär bl. a. att avisering intebehöver ske om det sammanlagda priset kan förmodas bli lägre än . Enligt5 § sägs att konsumenten utan att ange skäl kan frånträda ett avtal om prisetuppgår till . Även den som på andra grunder ställer sig avvisande till aviseringstvångetmåste fråga sig varför kommittén valt ett fixerat, nominellt belopp.Värdegränsen borde i likhet med jämförlig lagstiftning, t. ex. konsumentkreditlagenSFS 1977:981, ha kunnat göras köpkraftsrelaterad, d. v. s. anknytas tillbasbeloppet enligt lagen om allmän försäkring. En gräns vid , under vilken konsumenten förlorarrätten att frånträda avtalet kan också ur andra aspekter komma att visa sig oprakfisk.I hemförsäljningskommitténs uppdrag ingick som bekant även att utarbeta reglerför öppet köp. Denna del av uppdraget har dock ej fullföljts och ingår nu i ettannat utredningsuppdrag som alltjämt bedrivs. Skulle värdegränsen i allmänna reglerna om öppet köp kommaatt avvika frän den kommittén föreslagit för hemförsäljning - vilket ingalundakan uteslutas - skapas onödig förvirring och osäkerhet bland konsumenterna. 9 1981/82. 1981/82:40 130 Kommittén har i andra sammanhang framhållit attinformationsproblem i Bdaga 3 hithörande frågor kan vara betydande.Olika avgränsningari framtida regler för öppet köp i butikshandel och ångerrätt resp. aviseringsplikt vid hemförsäljning skulle ytterligare accentuera informationsproblemet och hoskonsumenten skapa intryck av byråkratiskt hårklyveri. Mot bakgrund av nämnda förhållanden kan det ifrågasättashuruvida det aktuella förslaget till ny hemförsäljningslag bör föranleda någonsom helst åtgärd innan det pågående arbetet ifråga om öppet köp har slutförts. Även när det gäller ångerrätten är förhållandena speciellainom försäkringsområdet. Från tidpunkten för samtal med ombud till dess attförsäkringen aviseras har konsumenten god tid på sig att ta ställning till detföreslagna försäkringsskyddet. Detta gäller oberoende av om det är fråga om enny försäkring eller ändring av en tidigare tecknad försäkring. Kunden harmöjlighet att ångra sig genom att låta bli att betala premien när försäkringenaviseras. De problem som tas upp i betänkandet om rättigheten attångra sig har alltså inte någon egentlig aktualitet när det gäller försäkring. 4.18 (): I betänkandet föreslås att hemförsäljningslagen ifortsättningen även skall omfatta telefonförsäljning om priset uppgår fillminst . Det innebär att säljaren inte skall kunna göra ett avtal, somträffats vid ett telefonsamtal, gällande mot köparen om han inte kan visa atthan verkligen har skickat avtalsbekräftelse och en handling med informationtill köparen om rätten att frånträda köpet samt en s. k. ängerblankett somköparen kan använda om han vill utnyttja denna rätt. En säljare, som vill vetanär ångerveckan går ut, måste sända varan på sådant sätt att ha får något bevisom när köparen har tagit emot varan. I propositionen 1971:86 med förslag tilllag om hemförsäljning (sid. 70) anförde föredragande statsrådet att det vidtelefonförsäljning skulle bli utomordentligt svårt att bestämma utgångspunktenför ångerfristen på ett sätt som undanröjde bevissvårigheterna. Han var motbakgrund av detta inte beredd att förorda att lagstiftningen utvidgades attomfatta också sådan försäljning. TU anser för sin del att nyssnämnda yttrandefortfarande äger sin giltighet. För dagspressens del skulle de administrativakostnaderna för att undanröja dessa bevissvårigheter bli oproportionerligtstora i förhållande till de abonnemangsintäkter det här gäller. Att åläggatidningsföretagen att vid telefonförsäljning iaktta hemförsäljningslagensregler kommer inte i praktiken att medföra någon ökning av konsumentskyddet förpresumtiva tidningsabonnenter. Det övervägande flertalet av de personer somkontaktas vid tidningsföretagens telefonförsäljning är väl medvetna om hur dentidning ser ut som erbjudes vid telefonsamtalet. Vidare kan ett per telefontecknat tillsvidareabonnemang avbeställas med kort uppsägningstid. Förtidningsföretagen kommer de föreslagna reglerna främst att innebära en ökningav kostnaderna som ytterst måste bäras av tidningsabonnenterna vilka som ovananförts inte kommer aft få något ökat konsumentskydd i utbyte. För övrigt villTU framhålla att de tolkningssvårigheter rörande beloppsgränsen om somTU ovan pekat på beträffande förslaget om aviseringstvång även gäller förslaget om 1981/82:40 131 TU vill därför hemställa att dagstidningsföretagen Bilaga 3 undantasfrån de föreslagna reglerna om telefonförsäljning. TU vill understryka att föreningen självklartutgår ifrån att en uppgörelsei telefon om att förlänga ett tidigare tecknat tidsbestämt abonnemanginte omfattas av de föreslagna reglerna. Kommittén föreslår en inskränkning vad gällertillämpningsområdet för hemförsäljningslagen. Det nu gällande rekvisitet"annat än fast försäljningsställe" har gett upphov till tveksamhetvid den praktiska tillämpningen av lagen. Onödiga gränsdragningsproblem undgåsonekligen genom att hemförsäljningslagens tillämplighet enligt förslagetbegränsas till de situafioner då näringsidkaren söker upp konsumenten i syfteatt sälja. Föreningen tillstyrker detta förslag till förändring av hemförsäljningslagenstillämpningsområde. Vidare finner föreningen det vara naturligt att, på sättkommittén föreslår, utvidga tillämpningsområdet för ångerrätten så att dennaäven omfattar telefonförsäljning. Lagförslaget är i denna del en bekräftelse avden praxis många hemförsäljningsföretag redan tillämpar.