prop · G503106 · 1981-12-31 00:00:00 — I synnerhet gäller detta denlångsikliga kunskapsuppbyggnaden som har nära släktskap med deninomvetenskapligt motiverade forskningen. Jag utgår därför ifrån all delnormala kommer all vara all seklorsorganen begär högskolans medverkan iutförandet av denna del av sin FoU. Inom vissa sektorer som l.ex. arbetsmiljö-och arbelslivsforskningen bedrivs FoU till stora delar avforskningsinstitutioner som slår utanför högskolan, l.ex. arbelarskyddsstyrelsensforskningsavdelning, arbetslivscen-Imm, yrkesmedicinska kliniker hoslandstingen saml elt stort antal branschforskningsinslilut under medverkan avarbetsmarknadens parter. Verksamheten finansieras till stora delar avarbelarskyddsfonden som enligt sin inslmklion skall främja FoU vars främstauppgift är att åstadkomma resultat som kan väntas få praktisk användning inomarbetslivet. 1981/82:106 80 Parternahar genom den särskilda arbetarskyddsavgtflen avsatt medel för forskning meddenna inriktning. Även om seklorsforskning således kan vara bunden till vissinriktning bör de delar av den som har nära släktskap med den inomvetenskapligtmotiverade forskningen med fördel kunna förläggas lill högskolan. Del förtjänar emellertidall erinras om att det sällan är möjligt all uppnå beslående resultat i frågaom kunskapsuppbyggnad om program för denna läggs ul under endasi ell fålall år.Programmen för kunskapsuppbyggnad får således inle av sektorsorganen ses som enkortvarig stimulans för högskolan att intressera sig för nya områden i hopp omatt högskolan själv senare skall bekosta verksamheten inom dessa närsektorsorganen efter elt par år drar tillbaka sina resurser. Programmen måstevara långsiktiga och trappas av i en takt som ger högskolan möjlighet att i defall den bedömer delta önskvärt och möjligt, bygga upp en mer permanentforskning inom området. Alltför långvarigaåtaganden från sektorsorganens sida kan dock leda lill all deras möjligheteratt la upp nya forskningsinriktningar och anslå medel för lösande av aktuellaproblem inom sitl verksamhetsområde allvarligt urholkas. Seklorsorganensfinansieringsansvar får således inle innebära all de i praktiken bara framstårsom en alternativ finansieringskälla för ordinarie verksamhet inom högskolan. Jag vill här också erinraom att jag både i prop. 1978/79:119 och tidigare i detta anförande har betonatall högskolan själv har ett ansvar för alt genom olika åtgärder bereda sig föratt utföra såväl långsiktig kunskapsuppbyggnad för sektoriella ändamål somannan sekloriell forskning. Förbättrad lokalplanering och personalplanering ärexempel på åtgärder som underlättar samverkan med sektorsorganen i deltaavseende. Andra åtgärder är alt främja framväxten av mångdiisciplinära ochprobleminriklade forskningsområden. Deåtgärder jag här har förordat förutsätter all en avvägning görs av regering ochriksdag i samband med de återkommande forskningspoliliska propositionerna och idet årliga budgetarbetet. För alt sådana avvägningar skall bli meningsfullamåste de baseras på ell betydligt bättre planeringsunderlag än det nuvarandefrån såväl seklorsorganen som högskolemyndigheterna. För seklorsorganens delfordras all de genomför en långsiktig planering i vilken de anger deforskningsområden och discipliner deras verksamhet berör saml behovet avforskare och resurser av olika slag. Denna planering bör grundas på samråd medhögskolemyndigheterna bl. a. för att bedöma behoven av forskningspersonal m.m.För högskolans del bör det preciseras vilka behov som måste tillgodoses i formav lokaler, utmslning, forskningspersonal och forskarutbildning för attseklorsorganens planer skall kunna förverkligas saml vilka konsekvenser förhögskolans verksamhet delta skulle leda liU. Genom en sådan planering bör delbli möjligt för regering och riksdag alt bedöma realismen i de uttryckta ambi- Prop.1981/82:106 81 fionernai förhållande lill fillgängliga resurser och möjligheterna att omfördela dessasaml också alt göra en avvägning av resurstillskotten lill högskolan och lillsektorsorganen. 1 en sådan avvägning skall då självfallet också tas inresursbehov för kunskapsuppbyggnad på områden som inte läcks av seklorsorganoch bedömningar av den inomvetenskapligt motiverade forskningens situation iförhållande till den sektoriella forskningen inom och utom högskolan. En första bedömning ochsammanvägning enligl den planeringsmodell jag förordar bör göras av regeringoch riksdag i samband med näsla forskningspolitiska proposifion.Planeringsproceduren bör i huvudsak utformas på följande säll. Regeringenutfärdar direktiv tiU sektorsmyndighelerna alt genomföralängtidsbedömningar över sin forskningsverksamhet för perioden1984/85-1988/89.1 direktiven kommer bl. a. all begäras en redovisning av vilka åtgärdersektorsorganen har vidtagit och planerar för att tillgodose behovet avlångsiktig kunskapsuppbyggnad, vilka resurser i skilda avseenden som fordrashärför och vilka omfördelningar inom deras forskningsverksamhet som kan görasför all få utrymme för detta ändamål. Vidare kommer att begäras redovisning avförläggningen av den långsikliga kunskapsuppbyggnaden och motiven härför.Därvid kommer att erinras om strävan alt så långt möjligt utnyttja högskolansforskningsorganisation. Likaså kommer alt begäras uppgifter på behov av olikaresursslag som lokaler, utrustning, forskningspersonal m. m. för såväl denlångsikliga kunskapsuppbyggnaden som övrig sekloriell forskning under perioden.För dessa bedömningar bör myndighelerna vid behov samråda med berördahögskolemyndigheter. redovisar sektorsmyndighelerna sinalängtidsbedömningar fill regeringen. UHÄ får då också del av dem för all fogain dem i sin långlidsbedömning av högskolans forskning och forskamlbildning,vilken ämbetel redovisar i sin anslagsframställning i böijan av hösten 1983.Vid utformningen av långtidsbedömningen bör UHÄ samräda med berördasektorsmyndigheler. Genom att sektorsmyndighelerna lämnar sina bedömningarredan i början av år 1983 har regeringen möjlighet all låta närmare utredadelar av dem för alt få nödvändigt underlag för bedömningar och avvägningar.Sektorsmyndighelerna har också möjlighet all efter samrådet med UHÄ lämna kompletteringar.De samlade långfidsbedömningarna kommer, om denna modell tiUämpas, att utgöradel centrala underlaget för regeringens näsla forskningsproposition som iförsta hand bör avse treårsperioden / 851986/87. Del ankommer påregeringen all utforma de närmare riktlinjerna för planeringen. Denplanerings- och avvägningsprocedur för forskningssamverkan mellan högskolanoch seklorsorganen som jag här förordar grundar sig på all de båda delarna avforskningssystemet är självständiga gentemot varandra och måste få samverka somjämställda parter. Jag anser att detta är en grundläggande fömtsättning för altåstadkomma en fmktbar samverkan 6 1981182. 1981/82:106 82 ochär övertygad om all denna successivt kommer alt förslärkas och växa iomfattning. Jag återkommer i del följande med förslag om åtgärder rörandeFoU-statistik, forskningsregistrering m. m. som syftar till att skapa bättreförutsättningar för den planering somjag har förordat. Regeringenbör inhämta godkännande av de av mig förordade riktlinjerna försektorsforskningen och högskolan i vad avser samverkan och planering. Envidgad forskningssamverkan mellan högskolan, seklorsorgan och del enskildanäringslivet ställer som jag har anfört en rad krav på högskola"ns internaplanering. TiU dessa hör, somjag också har nämnt, all högskolan måste ha en såomfattande inomvetenskapligt motiverad forskning all denna förmår all vid sidanav forskningssamverkan också bedriva forskning inom självständigt valdaområden. Detta är enligt min mening inle endast en fråga om resurser för deninomvetenskapligt motiverade forskningen utan också om forskningskapacitetenvid de enskilda insfitufionerna. Det är med nödvändighet så, som FOSAM ocksåframhåller, att en liten institution kommer alt ha större svårigheter all la påsig uppdrag ulan att dessa blir styrande för en slor del av dess verksamhet änen större insfitulion. En uppdelning av högskolans verksamhet i många småinstitufioner försvårar vidare möjligheterna lUl samverkan över bredare vetenskapsområdenvilket ofta kommer all fordras för extern forskningssamverkan. Till delta kanläggas att de samlade administrafiva kostnaderna för många små institutionersannolikt blir högre än om verksamheten organiseras i något färre och störrearbetsenheter. Delankommer på högskolestyrelsen all besluta om indelning i arbetsenheter. Föratt öka högskolans beredskap för forskningssamverkan blir del i enlighet medvad jag nu har anfört nödvändigt för högskolestyrelserna att i vissa fall seöver indelningen i institutioner. Jag ulgår från all de i sin fortsattaplanering kommer att uppmärksamma denna fråga. Iavsnittet om kostnadstäckning och kostnadsfördelning lar FOSAM upp den kritiksom från skUda håll riktats mot nuvarande bestämmelser och anvisningar om ersättningvid uppdragsverksamhet inom högskolan. Dessa bestämmelser och anvisningar - somutgår från full kostnadstäckning - skall tillämpas i princip på all verksamhetsom finansieras med externa medel med undanlag för medel från forskningsråd ochSTU saml förgåvo- och donationsmedel. Enligl anvisningarna baseras ersättningeni regel på direkt lön för arbetskostnader vid uppdraget och ulgår f. n. enligt FOSAM - med av denna lön. FOSAM framhåller attföreträdare för såväl högskolan som uppdragsgivare uppger alt nuvarandeersättningsgmnder utgör ett hinder för samverkan främst på gmnd av altkostnaderna anses för höga för uppdragsgivarna. Till följd härav har man -enligt FOSAM - betecknat ersättning för elt uppdrag som Prop.1981/82:106 83 bidrag,varvid bestämmelserna om gåvo- och donationsmedel ansetts till-lämpliga. FOSAMbehandlar ersättningen vid forskningssamverkan från en annan utgångspunkt. Manutgår från forskningsprojektet - mindre forskningsprojekt med i huvudsak sammainriktning kan föras samman till ett projekt och kostnaderna för detta. Förvarje forskningsprojekt skall beräknas såväl direkta kostnader bl.a. löneroch lönebikoslnader, materiel samt del av utmslning och lokaler - som indirektakostnader, vilka enligl FOSAM består av merkostnader till följd av samverkanvid högskoleenheternas förvaltning, serviceinrättningar och institutioner samtkostnader sammanhängande med högskoleenhetens arbetsgivaransvar för den lillexternt finansierade projekt knutna personalen. Vissakostnader bör av praktiska skäl i regel beräknas enligl schabloner. Delenskilda projektets karaktär, sett i relation lill övrig verksamhet inomforskningsområdet, kommer - enligt FOSAM - att avgöra om projektet i sin helhetskall finansieras med externa medel eller om kostnaderna skall läckas genomsamfinansiering av en eller flera externa intressenter och högskoleenheten. Huvudprincipen vidsamfinansiering bör vara all högskolemyndighe-tema skall bestämmakostnadsfördelningen, dock bör statsmakterna enligt FOSAM:s uppfattning angevissa kriterier, som kan ligga fill gmnd för högskolemyndigheternas beslut. Iförhållande tiU forskningsråd, STU och seklorsorgan bör dessa kriterier hakaraktär av bindande anvisningar. FOSAM förordar sammanfattningsvis följandekriterier. Forskningsråden och STU bör även i fortsättningen kunna utgå frånall högskolans fasla basorganisation för forskning står till förfogande för deprojekt som får stöd av råden. Den av FOSAM föreslagna - sektorielltfinansierade delen av högskolans basorganisation skaU, i den mån den engagerasför projekt finansierade av seklorsorgan, inle belasta projektenkostnadsmässigt. Samverkansprojekt med klar inomvetenskaplig betydelse skallkunna förverkligas genom alt resurser som utgör en del av den faslaorganisationen förs samman med externa medel. I vissa fall kan del finnas skälatt använda ett vidare koslnadsbegrepp ån del som hänför sig till bokfördaulgifler föranledda av elt visst projekt. För att nå de industripoliliska målenkan det visa sig ändamålsenligt att ställa högskolans FoU-resurser tiUförfogande exempelvis för vissa industrigrenar där teknisk utveckling bedömsvara av särskUt stort värde och där möjligheterna lill teknologiskt genombrottbedöms som goda. Föregen del vill jag i fråga om kostnadsläckning och kostnadsfördelning videxternt finansierad verksamhet, här även benämnd uppdragsverksamhet, anföraföljande. Jag ansluter mig helt lill FOSAM:s principiella uppläggning, dvs.att för varje projekt skaU göras en kostnadskalkyl med såväl direkta somindirekta kostnader, att vissa kostnader - t. ex. lokalkostnader och s. k.indirekta kostnader - i regel bör schablonberäknas samt alt 1981/82:106 84 högskolemyndigheternavid samfinansiering med externa intressenter skaU bestämmakostnadsfördelningen. Sistnämnda princip innebär bl.a. allhögskolemyndigheterna när man tar ställning fill ell projekt som skallsamfinansieras klart kan väga högskolans kostnader för projektet och högskolansförväntade utbyte av projektet mot högskolans kostnader för andra angelägnaprojekt och det förväntade utbytet av dessa. I vissa detaljfrågor, bl.a. rörande beräkning av indirekta kostnader och de kriterier som bör ställasupp, har jag emellertid som framgår av det följande en något avvikande mening. Jag vill emellertid förstta upp några frågor som hänger samman med kostnader för lokaler saml bränsle,lyse och vatten - i del följande benämnt lokalkostnader. TUl skillnad frånmedel för andra kostnadsslag vid högskoleenheterna, vUka medel anvisas underreservafionsanslag, bestrids lokalkostnaderna från eltförslagsvis betecknat anslag. Kortfattat innebär detta alt lokalkostnader förnärvarande inle vägs mol kostnader för andra resurser /id högskoleenheterna.Regeringen har föreskrivit all vid uppdragsverksamhet - som finansieras medandra medel än sådana från forskningsråd och STU eller gåvor och donafioner -medel motsvarande beräknade lokalkostnader skall tillföras lokalkoslnadsanslagel.Som framgår av FOSAM:s redogörelse har man emellertid vid fillämpningen avdenna föreskrift sökt undvika att ell externt finansierat projekt belastas medlokalkostnader genom att medel för uppdraget betecknats som anslag eller bidragvilka jämställts med gåvor och donationer -t. o. m. i sådana fall dåuppdragsgivaren förbehållit sig patent oeh liknande rättigheter. Vidare harhögskoleenheterna använt sig av möjligheten att sälta ned avgiften för uppdragoch därvid befriat uppdraget från lokalkostnader. Jag vill även erinra om attbyggnadsstyrelsen i en skrivelse lill regeringen tagit upp frågan omlokalkostnader i myndigheternas budget. Del förslag som byggnadsstyrelsenhärvid för fram innebär i korthet att lokalkostnader i budgetsammanhang inlelängre skall särbehandlas ulan i princip betraktas på samma sätt som övrigakostnader för myndigheter. framhåller emellertid att innanell sådant syslem kan genomföras inom högskolan måste bl. a. tillämpningen ochkonsekvenserna härav mera i detalj utredas. Molbakgmnd av bl.a. vad jag redovisat finns det anledning all överväga om deti framtiden finns skäl all särbehandla lokalkostnader vid denuppdragsverksamhet som bestrids av medel från forskningsråd, FRN och STU samlav gåvo- och donationsmedel. Jag vill hår nämna all forsk-ningsrådsulredningendelvis från andra utgångspunkter diskuterade denna fråga dock ulan att läggafram förslag härom. Enligl min mening bör man närmare undersöka för- ochnackdelarna av en sådan omläggning saml de budgetmässiga konsekvenserna härav. Jagavser att i annat sammanhang återkomma lUI regeringen med förslag i dessafrågor. Tills vidare bör emellertid den oförändrade principen tillämpas alldirekta anslag från 1981/82:106 85 forskningsrådoch STU samt gåvo- och donationsmedel i strikt bemärkelse inle skall behöva lasi anspråk för kostnader för befintliga lokaler vid högskoleenheterna. Jag villunderstryka att denna regel inle får fillämpas så att externa projekt av annatslag inte belastas med l.ex. de lokalkostnader som faller på dem. Med utgångspunkt häri bör- enligt min mening - tills vidare tillämpas följande princip vid projekt somhelt eller delvis finansieras med externa medel. Samtliga direkta kostnader förbl.a. löner, materiel, resor, lokaler samt samtliga indirekta kostnader vidförvaltning, serviceinrättningar, institufioner, inkl. kostnader för vikariatvid sjuk- och barnledighet, arbetsgivaransvar m.m., skall beräknas för varjeprojekt, varvid lämpliga schabloner bör användas främst vad gäUerlokalkostnader och s.k. indirekta kostnader. Högskolemyndigheterna tarställning till hur slor del av kostnaderna för projektet som kan och börfinansieras med medel från högskoleenheten och vilken del som skall läckas avmedel från externa intressenter. Medel för lokalkostnader tillförslokalkoslnadsanslagel till den del projektet finansieras av andra medel än frånhögskolan, forskningsråd eller STU eller av gåvor och donationer. Medel försådana indirekta kostnader som inle belastar institutionen tillförs lill dendel de avser den externt finansierade verksamheten, högskoleenheten centraltför fördelning på verksamhet vid förvaltning och serviceinrättningar eller föravsättning för beräknade kostnader för vikariat vid sjuk- och barnledighet,arbetsgivaransvar m. m. Givelvis bör högskolan bl. a. när det gällersamfinansiering med forskningsråd eller STU vid kostnadsfördelningen beakta attviss del av högskolans basresurser bör stå till förfogande för projekt somstöds av dessa organ. Detta bör lämpligen ske genom all högskolan vid sådansamfinansiering anser sig kunna ekonomiskt svara för en något större del avprojektet än som eljest skulle vara motiverat. Jag vill i dettasammanhang understryka att ett system med kostnadstäckning ochkostnadsfördelning förutsätter en väl fungerande planering av verksamheten vidhögskoleenheterna, inle minst inom ekonomi- och personalområdel. FOSAM har isill betänkande redovisat mycket värdefulla synpunkter i dessa frågor ochfrågor om fördelningen av ansvar och befogenheter vid högskoleenhet, vilkasynpunkter närmast riktar sig lill hög-skoleenhetemas ledningsorgan. Jagavser alt i annat sammanhang återkomma lill regeringen med förslag fill besluti de frågor jag nu har behandlat. Regeringenbör inhämta godkännande av de av mig förordade principerna förkostnadstäckning och kostnadsfördelning vid uppdragsverksamhet. FOSAMhar även tagit upp frågan om särskild organisation för forskningssamverkan,s.k. särorganisalioner och diskuterar tre huvudformer Prop.1981/82:106 86 Den ena är ett från högskolan frislående organ, i första handstiftelse med högskoleenhet som huvudman. En annan form för samverkan är enligtFOSAM att det inom högskolans ram bildas en särskUd inrättning, närmast förtvärvetenskaplig forskningssamverkan. Till gmppen särskild inrättning hänförFOSAM bl. a. ett förslag från i all underhögskolestyrelsen inrätta ell särskill program för teknisk utveckling somfinansieras över industridepartementets huvudtitel. Den tredje formen ärsamarbelsavtal med befintliga forskningsinstitutioner för att effektivtutnyttja gemensamma resurser inom forskningsområdel. FOSAM:s förslag om de två sistnämnda särorganisalionerna - särskUd inrättning inomhögskolans reim och samarbelsavtal med befinfiiga forsk-ningsinslilufioner -har i princip mottagits positivt av remissinstansema. Inle heller jag harfunnit anledning tUl erinran mot FOSAM:s förslag all högskolan, om den finneranledning, genom särskilda inrättningar eller samarbelsavtal skall sökaförbättra sin forskningsorganisation för uppdragsverksamhet och effektivtutnyttja gemensamma resurser inom forskningsområdel. Bådadessa slag av åtgärder, ryms inom ramen för gällande bestämmelser. Förbildandet av särskild inrättning fordras beslut av regeringen i vatje enskiltfall. FOSAM:sförslag all högskolans uppdragsverksamhet undanlagsvis skall kunna bedrivas iprivalrältslig verksamhetsform, i första hand genom stiftelse med högskoleenhetsom huvudman, har mött en myckel blandad reaktion hos remissinstanserna. Ettflertal fillstyrker eller vill inle avvisa förslaget, dock uttalar många storreslriklivilel. Sålunda betonar UHÄ att samverkan normalt bör kunna ske utanspeciella särorganisalioner. Enligl UHÄ bör det vara naturligt att följa och iskilda avseenden utvärdera verksamheten inom de särorganisalioner som kommertiU slånd. anser det naturligt all det i första handvidtas förändringar inom högskoleorganisationen för att nå en båltreforskningssamverkan. SFS varnar för en alltför optimistisk syn påsärorganisalionernas förmåga att lösa högskolans samarbetsproblem. I någrayttranden föreslås en försöksverksamhet medan andra vill ha fortsattutredning. () erinrar om den möjlighet till konlraklsan-slällning somnuvarande avtal ger samt om all i kontraktet även kan regleras inskränkningar irätten tUl uppfinningar m. m. Såvälstatskontoret som RRV avstyrker bestämt stiftelse för uppdragssamverkan. Innanjag redovisar milt ställningstagande till FOSAM:s förslag om stiftelse förforskningssamverkan vill jag erinra om alt FOSAM, ulan att därmed ta ställningför egen del, bl.a. i fem punkter redovisat motiv och argument för enprivalrältslig särorganisalion för samverkan som aktualiserats från olikahåll. Prop.1981/82:106 87 Sammanfattningsvisbrister högskolan enligl dessa punkter i följande hänseenden. Högskolan har f.n. svårt alt betala konkurrensmässiga löner. Högskolan kan inte ställa affärsmässigakrav på de anställda bl. a. när det gäller garantier för leveranslider ochkvalitet. Hittillsvarande bestämmelser om sekretess och i viss månbestämmelserna om upphovsrätt och rätten tiU uppfinningar inom högskolan harbegränsat möjligheterna tUl samarbete med näringslivet. Del statligabudgetsystemet och villkoren för laxesättning lämpar sig inte för enaffärsmässig verksamhet. Formerna för att fatta beslut, ansvarsfördelning etc.upplevs som främmande och därmed hindrande vid konktakter med näringslivet. Jagvill här närmare kommentera några av de angivna punkterna. I sitlremissyttrande har SAV framhåUil möjligheter fill konkurrensmässiga löner genomkontraktsanslänning. Vidare har SAV framhåUil möjligheten att i kontraktetreglera frågor om upphovsrätt. Frågan om sekretess vid uppdragsverksamhet är,som FOSAM har påpekat, i annat sammanhang numera offentligrättsligt reglerad.För egen del ärjag inte övertygad om att en privaträttslig/arbelsrätlsligreglering skulle vara ell bättre alternativ, ett bättre alternativ. Beträffandekrifiken ifråga om bl.a. affärsmässiga krav på de anställda och affärsmässigavillkor vid taxesättning saml beslutsfattande och ansvarsfördelning vUl jagerinra om all i sill yttrande har ansett del naturligt atti första hand förändringar vidtas inom högskoleorganisationen för att få tillstånd en bättre forskningssamverkan. Jag vill här understryka att del årsynnerligen viktigt all högskolan i möjligaste mån, utan att avvika frångmndläggande principer för dess verksamhet, anpassar sitt arbete i fråga omforskningssamverkan till de berättigade krav som kan ställas från bl. Forskningssamverkangenom en stiftelse med högskoleenhet som huvudman torde inle vara heltproblemfri. Statskontoret har i sitt yttrande bl. pekat på frågorsammanhängande med ansvar och ansvarsullagande. Men även andra frågor, bl. a.sådana som inom staten bygger på offentligrättsliga bestämmelser, kan geupphov fill komplikationer. Jagkan vidare tänka mig konflikter inom bl. a. personalområdel når man inom sammalokaler och med gemensamt utnyttjande av befintliga materiella och personellaresurser har dels en privalrältslig stiftelse för uppdragsverksamhet, dels enstatlig forskning och utbildning där förpersonalen gäller skilda lönesystem och arbetsvillkor samt där ett och sammaforskningsprojekt kan innefatta såväl uppdragsverksamhet som råds- ochhögskolefinansierad forskning. Motdenna bakgmnd vill jag sammanfatta mitt ställningstagande fiU enforskningssamverkan genom stiftelse enligl FOSAM: s modell på följande säll.Den författningsmässiga regleringen av högskolan medger redan nu en betydandevariation av formerna för forskningssamverkan. Därmed bör det också vara möjligtatt inom delta regelkomplex tillgodose de flesta