prop · G50381 · 1981-12-31 00:00:00 — De flyginventeringar somsedan några år tillbaka pågår i landet har inom de län, där de genomförts,varit till stor hjälp för länsstyrelserna vid bestämmandet av älgtilldelningensstorlek. Enligt vad jag erfarit kommer dessa inventeringar att utökas ochkompletteras. Jag finner det naturligt att dessa inventeringar läggs till grundför lokala eller regionala avskjutningsplaner på sätt jakt-och viltvärdsberedningenföreslagit. Det ankommer dock på länsstyrelserna att själva slutligen bestämmaavskjutningens storlek. Jag finner inget hinder mot att arbetet med planernainleds och bedrivs i Prop.1981/82:81 81 samarbetemed väg- och trafiksäkerhetsmyndigheterna, poliser, jaktvårdsorganisationerna,markägarna och lokalbefolkningen. Beredningen har föreslagit att natuivärdsverket,trafiksäkerhetsverket och gemensamt utformar riktlinjer för detlaarbete med som samordnande myndighet. Enligt min uppfattningtorde det ligga inom de nämnda myndigheternas normala arbetsuppgifter att verkaför att viltolyckorna begränsas. Något särskilt uppdrag från regeringens sidaär därför inte påkallat. Enligt vad som upplysts mig kommer frågan om älgstammensstorlek och om avskjutningsregler att behandlas i regeringens proposition omden framtida älgjaktens utformning. Det är nödvändigt attjägarna intar en positiv attityd till älgavskjut-ningen. ''elserna böri samband med tilldelningen av djur informera jägarna om alt trafiksäkerhetsskälgör det angeläget att den avsedda avskjutningen kommer lill stånd. Jägarorganisationernasjälva har här en viktig informalionsuppgift. Ifräga om jakttidens längd för licensomräde gäller enligt 13 § 5 mom. förstastycket jaktstadgan (1938: 279) alt denna omfattar i en eller fleraperioder som bestämmer efter hörande av länsälgnämn-den. Enligtbestämmelsens andra stycke får efter hörande av länsälgnämndenavkorta eller förlänga jakttiden om det är påkallat av lokala förhållanden.Enligt 13 § 6 mom. jaktstadgan gäller vidare all om älg i större omfattningskadar skog eller gröda eller det föreligger påtaglig fara för sammanstötningmellan motorfordon och älg och jakt som anges i 5 mom. inte är tillräcklig föratt förebygga sådana ölägenheter, fär medge jakt även underannan tid. Enligt24 § I mom. lagen (1938:274) om rätl lill jakt har vidaremöjlighet att besluta om jakt efter älg för att undanröja påtaglig fara för sammanstötningmellan motorfordon och älg. Ett sådant beslut om "skyddsjakt", somkan meddelas på begäran av polismyndighet eller vägförvaltning, innebär attjakträttsinnehavaren föreläggs att företa avskjutning för att minskaälgstammen. Underlåter jakträttsinnehavaren all iaktta föreläggandet kan länslyrelsenutse jägare som genomför jakten. Ålgslammen i vissa områden är ulan tvekan avsådan storlek och täthet all påtaglig fara för villolyckor föreligger. Trotsdetta visar erfarenheterna att bestämmelserna i 24 § 1 mom. lagen om rätt tilljakt inte kommit till användning i någon större omfattning. Närdet gäller jakttidens längd anser jag i likhet med beredningen att stor generositetskall tillämpas inom områden med allvarliga villolyckspro-blem. Någraytterligare föreskrifter om jakttidens längd finner jag dock inte nödvändiga.De flesta län har en jakttid på älg som ligger mellan 30 och 90dagar. har ju såsom framgår av del lidigare redan nu möjlighetatt differentiera jakttidens längd och på detta sätt beakta bl. a. viltolycksproblemeninom olika områden. Enligt vad jag erfarit kommer även frågan om jakttidenslängd all behandlas i regeringens Prop.1981/82:81 82 propositionom den framtida älgjaktens uformning. De nya reglerna för älgjakten kommer altkunna tillämpas frän och med jakt. Föreskriften i 24§ 1 mom.jaktlagen har av förklariiga skäl använts mycket sparsamt. Jag serdet ändock som en tillgång att denna möjlighet stär till buds. Visar det sigatt andra åtgärder som sätts in inte ger önskat resultat kan det bli nödvändigtatt påkalla "skyddsjakt" i större utsträckning. Med den sakkunskap somlänsstyrelserna besitter via läns älgnämnderna anser jag del rimligt attlänsstyrelserna - utan föregående framställning från väghållare eller polis -självmant kan verka i del avsedda syftet och alt de jaktliga insatserna ochjakttidens längd anpassas härefter. Beredningens förslag atten av ledamöterna i länsälgnämnden skall ha sakkunskap i trafiksäkerhetsfrägorär genomfört. beslöt regeringen om ett stort antaländringar i jaktstadgan. Flertalet ändringar hänförde sig till förslag frånjakt- och viltvårdsberedningen. Bland dem återfanns förslagel om förändringen ilänsälgnämndernas sammansättning. Enligt regeringsbeslutet skall länsälgnämndernai fortsättningen ha en Irafiksäkerhetsledamot. Föreskriften härom återfinns i13 § 2 mom. jaktstadgan. I anslutning lill detta beslul vidtogs också en annan ändringi jaktstadgan, samma paragrafs 7 mom., vari normer och bedömningsgrunder för licensjaklensomfattning regleras. Enligt nämnda förfall-ningsrum, före ändringen, skullelicens avse det högsta antal djur som fick fällas, "bestämt med hänsyn tilltillgången på älgbete, älgstammens storlek och produkUvilet, älgskador ochövriga förhållanden". förordade i sittförslagspaket är 1978 bl. a. att trafiksäkerhetsintresset skulle angesuttryckligen i författningstexten och inte bara omfattas av de allmännahänsynsreglerna i denna paragraf. Denna mening antogs i regeringsbeslutet i majoch i paragrafen återfinns numera föreskriften alt trafiksäkerheten skall vägasin när länsstyrelserna bestämmer avskjutningens övre gräns. Jag anser att det finnsklara moliv för de licensgivande länsstyrelserna alt med de mer trafiksäkerhetsmässigtbetingade utgångspunkter som fastlagts genom författningsändringarna,fortsättningsvis verka för en mer trafikanpassad avskjutning inbegripet enköns- och åldersinriktad jakt, bl. a. med inriktning pä hondjur och kalv. Ensådan inriktning kan beaktas i samband med arbetet att utarbeta lokala ellerregionala planer för den framlida avskjutningen av älgstammen. Jaghar nu redovisat min syn på de delar av föreliggande förslag som tar sikte påavskjutning eller åtgärder i övrigt för viltstammens kvantitativa anpassningtill vad trafiksäkerhetsläget kräver. Dedelar av föreliggande förslag som tar sikte på viltstyrning genom biolopåtgärderav olika slag, exempelvis plantering och anläggning av viltåkrar, upptagande avvallenhål, utsättning av saltsten, plogning och snöröjning ävensom användningav signaler för all hålla viltet undan frän Prop.1981/82:81 83 vägarna har fäll ett ganska positivt mottagande hosremissinstanserna. Mänga remissinstanser pekar på de möjligheter fill positivainsatser och resultat som kan näs på frivillig väg och genom ökad information.Jakt- och viltvärdsberedningen är relativt skeptisk och anför attbiotopåtgärder av antytl slag endast sällan Kan motiveras, i vart fall när detgäller älg. För egen del förordar jag att berörda myndigheter och intressenteretablerar och utvecklar ett samarbete på området och att man därvid sä långtmöjligt tillgodogör sig frivilliginsatser. Siktröjning i mer övergripande och planerade former utmedvägarna -inklusive administrativa åtgärder för att underiätta väghällarnasförutsättningar all snabbi och forfiöpande vidmakthålla sådan siktröjning -hör också till de förslag som rönt remissinstansernas positiva intresse. Ettgenomförande av irafiksäkerhelsverkets förslag om röjning till 20 meters breddintill vägbanans kant på vardera sidan om vägen blir dock, om del skall ulförasmanuellt, ett omfattande och betungande arbete som kräver stora personellainsatser. Ändock ger det ingen garanti mot slytillväxt som i sin tur kan vävaattraktivt för viltet. Härtill kommer att åtgärderna om de ges störteomfattning kan få skogsekonomiskl ofördelaktiga verkningar och föranleda högaersättningskrav från markägarnas sida. Ingen tvekan lär dock råda om att siktröjningari princip - konsekvent och fortlöpande genomförda - har en påtagligttrafiksäkerhetsfrämjande verkan. Jag skulle i ett annal ekonomiskt läge, än delsom nu råder, gärna verkat för en utveckling, där siktröjningar i form av stamkvistningoch utglesning ingått som ett planlagt delobjekt i en samlad resursinsats mot viholyckorna.1 nuvarande läge fär jag i likhet med vad jakt- och viltvårdsberedningenföreslagit stanna vid konstaterandet att närmare bedömningar i frågan bör anslåtills dess all slutredovisat resultatet av pågående undersökningaroch dessa utvärderats, bl.a. frän ekonomiska synpunkier och med hänsyn tilluppkommande ersättningskrav från markägare m. fl. Jakt- och viltvärdsberedningen pekar på att vilispeglarvid tester visat sig sakna nämnvärd effekt och att medel därför inte böranvändas för ändamålet. Ett medel mol viltolyckorna som tillvunnit sig allmänrespekt är anordningar i form av nätstängsel utmed vägarna, där viltsträkförekommer och passager är vanliga. Del är emellerfid en förhållandevis dyrbaråtgärd både i fråga om byggande och underhåll. Jag är för egen del principielltför en satsning på nätstängsel som ett verksamt medel mol viltolyckorna. I nuvarandestatsfinansiella läge kan jag dock inte förorda en utökning av utbyggnadsverksamheteni vidare mån än som förutsätts vid avvägningen av anslagsmedlen förväghållningen. I förslagspaketel ingår ett tillstyrkande från jakt- och viltvärdsberedningenav irafiksäkerhelsverkets förslag om hastighetsbegränsning /lim i kombinafionmed varningsskyllning under vissa betingelser samt befogenheter för polismyrtdigheloch väghållare att snabbt besluta härom. Prop.1981/82:181 84 Remissopinioneni denna fråga har emellertid varit ganska delad. Åven om många ställer sigpositiva till hastighetsbegränsning i princip finner man en 70 km-gräns isammanhanget otillräcklig eller helt utan effekt på vissa vägsträckor. Mångatror inte alls på värdet vare sig av hastighetsbegränsning eller varningsskyllningeller pä att snabbi vidtagna beslut av polis eller väghållare skulle ge störteeffekt än mer översiktligt planerade liknande åtgärder i nuvarandebeslutsformer med bibehållande av länsstyrelserna som bestämmande organ. Föregen del anser jag vara värt att utnyttja de möjligheter lill minskning avvillolyckorna som kan företas utan administrafiv omgång och utan ökadekostnader, även om effekten kan bli marginell eller något osäker. Jag avserdärför föreslå regeringen en sådan ändring i vägtrafikkungörelsen att detavsedda syftet kan uppnås. 13 Den framtida organisationen Detsamlade trafiksäkerhetsarbetet är starkt beroende av samordnings-och samverkansfunklionernasutformning. Trafiksäkerhetsarbetet berör olika myndigheter och organisationeroch bedrivs centralt, regionalt och lokalt. Det centrala ansvaret och denövergripande planeringsfunklionen har om hand sedan år1968. saknades en sammanhållande central myndighet för dettaarbete. Verket är med hänsyn lill trafiksäkerhetens integration med andrafaktorer i samhället fortlöpande beroende av kontakter med andra myndigheteroch organisationer på skilda nivåer. Exempel på myndigheter som i större ellermindre grad centralt samverkar med när det gällertrafiksäkerhet är statens vägverk, , ,och barnmiljörådet. Organisationer som hell eller delvis hartrafiksäkerhet på sitt program är exempelvis NTF och molororganisalionerna. Pådet regionala planet bedrivs trafiksäkerhetsarbele bl. a. genom trafiksäkerhetsverketsdistriktsorganisation och i länen. Regionalamyndigheter som i stor utsträckning arbetar med trafiksäkerhet är utöverlänsstyrelserna vägförvaltningarna och polismyndigheterna i länen. Många avde riksorganisationer som deltar i irafiksäker-helsarbetel pä central nivåarbetar på regional nivå genom länsavdelningar och motsvarande. Lokaltslutligen bedrivs arbetet från myndighelssidan genom exempelvis de kommunalatrafiknämnderna, trafiksäkerhetsnämnderna, gatu- och byggnadsnämnderna samtgenom undervisning i förskola och skola. Polisdistriktens arbete gäller ocksåi stor utsträckning trafiksäkerhet. Även frivilligsidan bedriver ett omfattandelokalt trafiksäkerhetsarbete. Prop.1981/82:81 85 konstaterar i sittslutbetänkande' att trafik-säkerhetsarbetet i värt land är synnerligenvittförgrenat och alt det har tillgång lill en omfattande och väl utveckladfrivilligorganisation. En avtrafiksäkerhetsutredningens uppgifter var att undersöka vilka ändringar i irafiksäkerhelsverketsorganisation som skulle kunna vara påkallade med hänsyn ull den utveckling påtrafiksäkerhetsområdet som ägt rum sedan verkels tillkomst. Trafiksäkerhelsverkethar en lekmannastyrelse beslående av generaldirektören och sju ledamöter. Den biträdsi vissa frågor av ett registertåd och en rådgivande delegation. Cenlralförvallningen består av fyra huvudenheter och enregisteravdelning. De fyra huvudenheterna utgörs av trafik- ochinformationsbyrån, fordonsbyrän, körkortsbyrän samt kanslibyrån. Dessutom finnstre stabsorgan knutna lill verksledningen, nämligen juridiska enheten, analyskon-loreloch pressekrelariatet. Den regionala organisationen är uppdelad på sju distrikt.Inom distrikten finns personal för körkortsprov, fordonsinspektion,trafikreglering, information och samarbete med skolan. De huvudsakliga ändringar i organisationen som skett sedanverkels fillkomst är följande. inrättades analyskontoreldirekt under generaldirektören. Till den nya enheten överfördes en del avpersonalen från körkortsbyräns utvecklingsenhet, vilken successivt avvecklades.År 1975 tillkom den juridiska enheten, vilken inrättades som stabsorgan.Registeravdelningen tillkom i anslutning lill att trafiksäkerhelsverketövertog ansvaret för bil- och körkortsregistren. Den 1 juh 1978 överflyttades typbesiktningsverksamhetenfrån trafiksäkerhetsverket lill AB . Den av Irafiksäkerhelsverketsuppgifter som utredningen främst framhäver är rollen som samordnare avtrafiksäkerhetsarbetet. Denna uppgift utövas inom arbetsgrupper och på annatsätt i kontakterna med de trafiksä-kerhelsansvariga myndigheterna ochorganisationerna. På central nivå finns två samordningsorgan rådgivandedelegationen och registertådet. Rådgivande delegationen är sammansatt avrepresentanter för ett femtontal riksorganisationer som helt eller delvisarbetar inom trafik- eller trafik-säkerhetsområdet. Registertådet är lillskillnad från rådgivande delegationen föreskrivet i verksinslruktionen och harsom uppgift alt som rådgivande organ bistå verket i mera betydelsefulla frågorrörande registerverksamheten. Som ettled i uppgiften all samordna Irafiksäkerhetsarbetet bildade Irafiksäkerhetsverketredan i ett tidigt skede också en planeringsnämnd. I den ingick representanterför ett femlonlal myndigheter, som på ett eller Betänkandet (Ds K 1980: 6-9) Trafiksäkerhet - problem ochåtgärder. Prop.1981/82:81 86 annat sätt har att syssla med trafiksäkerheten.Planeringsnämnden upphörde med utgången av är 1978. Med en fastställd målsättning skapas förutsättningar fören effektiv samordning av trafiksäkerhetsarbetet. De uppställda målen bör av detrafiksäkerhelsansvariga myndigheterna och organisationerna fördelas på delmålsom kan användas för de enskilda myndigheternas och organisationernas arbete. För att få fastare former för den sektorsövergripandesamordningen av olika myndigheters och organisationers trafiksäkerhetsarbeleföreslår utredningen alt till trafiksäkerhetsverket knyts ett råd församordning och planering med uppgift alt verka för lämplig samordning avtrafiksäkerhets-arbetets olika grenar. En uppgift för rådet blir, enligt utredningen, attåstadkomma en för myndigheterna och organisationerna gemensam plan som angerhuvuddragen av möjliga insatser från olika intressenters sida. Föreskrifter om rådet bör enligt utredningen tas in iinstruktionen för trafiksäkerhetsverket. Ledamöter i rådet föreslås vara enföreträdare för envar av exempelvis arbetarskyddsstyrelsen, ,, , , statens planverk, statensvägverk, statens väg- och trafikinstitut, AB , . , arméstaben, NTF och en företrädare förmotororganisationerna. En förutsättning för att det föreslagna samordningsorganetskall kunna fungera på ett tillfredsställande sätt är enligt utredningen attdet har tillgång till erforderliga kansliresurser för arbetet med den externasamordningen. Där skall också utföras analyser och tas fram underlagsmaterial. anser all kansliresurserna börbyggas upp successivt utifrån det analyskontor som redan finns inomtrafiksäkerhetsverket. Den nya enheten föreslås få benämningen analys- ochplaneringsenheten. Ett överförande av en stor del av irafiksäkerhelsverketsinformationsverksamhet till NTF medför enligt utredningen vissapersonalbesparingar på verkets informationssektion. Detta skulle tillsammansmed smärre rationaliseringar inom andra enheter kunna ge det utrymme sombehövs för att inom tillgängliga resurser tillgodose behovet avbefattningshavare i den föreslagna analys- och planeringsenheten. De organisatoriska frågorna har kommenterats avförhållandevis få remissinstanser. Förslaget att inrätta ett råd församordning och planering har fått ett positivt mottagande av , riksrevisionsverkel,statens planverk, Kungl. Automobil Klubben, . 1981/82:81 87 ningen,och . och statens väg- ochtrafikinslitut intar en nägot avvaktande hållning men motsätter sig inte förslagel.Förslaget avstyrks av statskontoret och avdelning213, som anser all samordningsfunktionerna kan lösas med nuvarandeorganisation. avstyrker ocksä med motiveringen att delstatistiksystem som skulle utgöra grundvalen för samordningen av trafiksäkerhelsarbetelbehöver utredas ytterligare innan det föreslagna samordningsorganet inrättas. Närdel gäller förslagel om ett särskilt stabsorgan, analys- och plane-ringsenhelen,är fiertalet remissinstanser positiva. Statskontoret, Statstjänstemannaförbundetsavdelning 213 och anser att de avseddafunktionerna kan lösas med nuvarande organisation. Denstatliga medverkan i trafiksäkerhelsarbetel utövades innan trafiksäkerhetsverketstillkomst i ell flertal former och uppgifterna var fördelade på ett stort antalmyndigheter och organisationer ulan att något centralt organ fått sig tilldeladen ledande och samordnande funktion. Det ansågs vara en angelägen uppgift altsöka undanröja den dåvarande splittringen genom alt uppdra ät en särskildmyndighet all ansvara för trafiksäkerhets-frågorna inom vägtrafiken. Mol dennabakgrund tillkom trafiksäkerhelsverket den . Den störstaorganisatoriska förändringen av trafiksäkerhelsverket är registeravdelningenstillkomst då ansvaret för bil- och körkortsre-gislren överfördes frånbilregisternämnden till verket. överflyttades vidare typbesiktningsverksamhetenfrån trafiksäkerhetsverket till AB . I övrigt harorganisationen med smärre justeringar förblivit oförändrad. Organisationen varföremål för en genomgång under första delen av 1970-lalel. Denna gjordes påverkets uppdrag av . En av grundtankarna i förslagel var attverkels huvudsakliga linjeuppgifter - fordonsfrågorna, trafikmiljöfrägorna,frågorna om trafikantutbildning och övrig trafikanlutveckling samtinformationsfrågorna - skulle samlas i en avdelning för att det starkasambandet mellan ärendegrupperna fordon, trafikmiljö och trafikant skullemarkeras. Statskonsultsomorganisationsförslag har inte föranlett någon åtgärd fråntrafiksäkerhetsverkets sida. har också behandlat förslagelmen inte funnit anledning att följa del. Utredningen har i stället ägnatuppmärksamhet ål verkels centrala roll nämligen all verka för lämpligsamordning av trafiksäkerhetsarbetet. På denna punkt har trafiksäkerhelsverkettidigare genomgått kritisk granskning både från ochriksdagens revisorer. Dessa har var för sig undersökt verksamheten vid trafiksäkerhelsverket. Prop.1981/82:81 88 Trafiksäkerhetsverketsarbetsuppgifter med bl.a. en övergripande samordnings- och planeringsfunktiongör det angeläget för verket att ha väl etablerade kontakter med berördamyndigheter och organisationer. Tillsitt förfogande har trafiksäkerhelsverket kontaktorgan i form av ett registertådoch en rådgivande delegation. tillkom då verket övertog ansvaretför bil- och körkorlsregisirel. Rådets uppgift är all bistå verket i merabetydelsefulla frågor rörande registerverksamheten. Den rådgivande delegationenhar verket tillskapat för att fä kontakter med frivilligorganisationema. Itakt med att registeravdelningen funnit lämpliga arbetsformer och ett brettkontaktnät Ullskapats har behovet av ett registertåd avtagit. Jag kommer därför- under förutsättning av godkännande - att föreslå regeringen altrådet avskaffas. Trafiksäkerhetsutredningenföreslår alt ett råd för samordning och planering knyts till trafiksäkerhelsverketför alt ge det gemensamma trafiksäkerhelsarbetel för myndigheter ochorganisationer en fastare form. Enligt min mening möjliggör detta förslag detsamråd som behövs för all genomföra en övergripande planering av Irafiksäkerhetsarbetet.Rådets uppgift blir att arbeta med den externa samordningen. Vid denlångtidsplanering som behövs kan tillses att trafiksäkerhelsarbetel bedrivs ilinje med det statliga besparingsarbetet. Jag ansluter mig till utredningensförslag att ell råd för samordning och planering tillskapas. Enförutsättning för att rådet skall kunna fungera på ett tillfredsställande sätlär all det har tillgång till erforderiiga kansliresurser. Trafiksäkerhetsutredningenhar föreslagit att verkets analyskontor för ändamålet byggs ut fill en analys-och planeringsenhet. I ett läge med krympande eller oförändrade resurser ärdet angeläget att noggrant planera hur tillgångarna skall användas sä att dekommer fill bästa nytta. Jag förordar därför en ändring av analyskontorel ilinje med utredningens förslag. En förutsättning är att analys- och planeringsenhelenkan utvecklas inom oförändrade ramar. Utredningen har visat en väg härför genomall koppla ihop inrättandet av enheten med den personalbesparing påinformationssektionen som överförandet till NTF av en stor del av verketsinformationsverksamhet skulle resultera i. Trafiksäkerhelsulredningensorganisationsförslag har mer en principiell inriktning än en konkret struktur.Jag finner det nödvändigt all frågan bearbetas mer i detalj. Om riksdagengodkänner all ett råd för samordning och planering med de angivna uppgifternaknyts till trafiksäkerhelsverket avser jag föreslå regeringen alt uppdra åt trafiksäkerhelsverketall göra en sådan bearbetning. Häri ligger all föreslå vilka myndigheter och organisafionersom skall ingå i rådet, vilka arbetsformer det skall ha och hur uppbyggnaden avanalys- och planeringsenheten skall ske. En naturiig fråga i sammanhanget blirdärför om den rådgivande delegationen bör bestå. 1981/82:81 89 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen 1. altgodkänna de av mig förordade allmänna riktlinjerna för trafik säkerhelsarbetel, 2. att godkänna de av migförordade riktlinjerna för ell fortsatt arbete med mopedulbildning, 3. alt godkänna de av migförordade riktlinjerna för mopedregi-slrering, 4. att godkänna de av migförordade riktlinjerna för förarutbildning och förarbehörighet, 5. att godkänna de av migförordade principerna för trafiksäker-hetsarbelels organisafion, attta del av vad jag i övrigi anfört om akluella trafiksäkerhetsfrägor. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden anfört för de åtgärder ochdel ändamål som föredraganden har hemställt om. Prop.1981/82:81 90 (X = yllrande avgivet) a = (Ds K 1979: 3) Säkrare mopedtrafik b = (Ds K 1979:6) Barns trafiksäkerhet c = (Ds K 1979: 11) Trafikant- och förarutbildningd = (Ds K 1980: 6-9) Trafiksäkerhet - problem och åtgärder e = (Ds K1980: 2) Körkort i tung trafik f = Nordiskt irafiksäkerhetsråds rapport nr 29 Bättresynbarhet - cyklar, cyklister, mopedister, motorcyklister Remissinstanser a b c d e f Statens väg- och trafikinslitut (Ju 1979:05) (K 1977:02) (K 1980:01) vuxenutbildning (U 1978:04) Elevvårdskommiltén(U 1978:06) (U 1978:07) Utredningen om förstärkta kontakter mellan hem och skola (U 1979:01) Universitetel i , inst. Prop.1981/82:81 91 Elever vid Polhemsgymnasiets ut- Skydda barnen - samarbetskommitté Prop.1981/82:81 92 Remissinstanser a b c d e Svenska Röda Korset - - x - - - - - - x