prop · G503182 · 1981-12-31 00:00:00 — a,,om systemet kan kombineras med ett individuellt eller till brukningsenhetenbundet skogsvårdskonto, om det skall finnas någon annan form av individuellanknytning, vilken nivå på avgifter och bidrag som är lämplig, om avgiften börvarieras med hänsyn till skogstillståndet och geografisk belägenhet, vilka skogsvårdsålgärdersom bör omfattas av stödet, om en del av avgiften lämpligen bör användas förbidrag vid vissa skogsultag t. ex. gallringar samt hur bidragen lämpligen skallkombineras med det statliga stödet. Som bakgrund till skogsstyrelseris ställningstagande finnas anledning att erinra om att tidigare skogsutredningar har kommitfram till att del behövs ett skogspolitiskt styrmedel av ekonomisk art. Sålundaförutsåg den skogspolifiska utredningen (SOU 1973:14) de svårigheter som hardrabbat skogsindustrin. Utredningen föreslog därför att ett avgifts- ochstödsystem skulle införas. Detta förslag blev dock inte förverkligat. I sitt belänkande Skog för framtid (SOU 1978:6) föreslog1973 års skogsutredning införandet av ett särskilt skogsvårdskonto. Utredningenansåg att skogsvårdskontot behövdes med hänsyn till utredningens förslag 1981/82:182 60 om ökade skogsvårdsinsatser. Vid remissbehandlingenbiträdde en majoritet i styrelse förslaget. Förslaget om skogsvårdskonloavvisades dock när riktlinjerna för skogspolitiken lades fast. Enligt virkesförsörjningsutredningen är de ekonomiskaincitamenten för många skogsägare alltför svaga. Detta anges som en av defrämsta orsakerna till den låga avverkningsbenägenheten. Enligt utredningensmening måsle även intensiteten i skogsvården förbättras jämfört med 1970-taletom den långsikliga awerkningsnivån skall kunna upprätthållas. Utredningensanalys av orsakerna till den låga avverkningsbenägenheten och dess uppfattningom behovet av åtgärder för att upprätthålla avverkningsnivån visarsåledes att behovet av åtgärder av ekonomisk natur har förstärkts under desenaste åren. Det kan konstateras att flera av utredningens reservantertillmäter ekonomiska styrmedel stor betydelse. Enligt en av reservanterna kanden nuvarande nivån på skogsvårdsavgiften tillsammans med den kommunalagarantibeskattningen åstadkomma ett tryck på avverkningen som motsvarar den avutredningen föreslagna avverkningsskyldigheten. Enligt direktiven har utredningen i första hand haft iuppdrag att utreda den skattemässiga behandlingen av skogsinkomster ochmöjligheterna att därigenom åstadkomma ekonomiska stimulanser. Utredningen hardock inte ansett sig kunna lämna förslag till sådana lösningar. Av denanledningen anser , såsom har anförts, att ettekonomiskt styrmedel som helt eller delvis bygger på skogsvårdsavgiften och somhelt eller delvis kan vara utformat som ett skogsvårdskonto snabbt bordeutredas. 4 Skogskontots behandling vid överlåtelse av fastighet Enligt nuvarande regler skall medel på skogskonto tas upptill beskattning bl. a. om den skattskyldige överlåter faslighet, som utgör denväsentliga delen av förvärvskälla för vilken insättning på skogskonto harskett. Utredningenanser att regeln om omedelbar beskattning av medel på skogskonto när enfastighet byter ägare verkar avverkningshämmande för den skogsägare som harmedel på skogskonto och som avser alt överlåta sin fastighet inom några år.Utredningen föreslår därför att regeln ändras så att omedelbar beskattning intealltid skall äga rum vid överlåtelse av fastighet. Möjligheten för överlåtarenatt behålla skogskontot skall stå öppen endast om fastigheten övergår fill annangenom köp, byte eller gåva. Förslaget har tillstyrkts eller länmats ulan erinran avnästan samtliga remissinstanser. RSV är dock kritiskt. Utredningens förslag om rätt för den som överlåter sinfastighet att slippa återföra skogskonto fill beskattning kan enligt RSVs uppfattningknappast antas medföra ökad avverkning. Visserligen kan det förekommafall där äldre skogsägare avstår från avverkning om han avser att överlåtafastigheten , men nuvarande regler om skogsavdrag kan imotsvarande mån antas medföra den effekten att fastighetsöverlåtelsen (onerös) tidiga-reläggsnågra år varvid den nye ägaren, på grund av rätten till skogsavdrag, torde varamer avverkningsbenägen än den förre. Den förre ägaren har även möjlighel altförbehålla sig avverkningsrätt på den försålda fastigheten, med Prop.1981/82:182 61 åtföljande rätt fill insättning på skogskonto. RSV villvidare framhålla att förslaget skattetekniskt strider mot de principer somligger till grund för lagstiftning av likarlat slag. Här må nämnas lagen(1979:609) om allmän investeringsfond, där det i 11 § stadgas att sådan fondskall återföras till beskattning om företagel vid beskattningsårets utgång intebedriver jordbruk eller rörelse. Motsvarande regel finns i 11 § lagen(1980:456) om insättning på tillfälligt vinstkonlo. 1 11 § lagen (1979:610) omallmän investeringsreserv sägs att allmän investeringsreserv eller vederbörligdel därav skall återföras till beskattning bl. a. om hela eller den huvudsakligadelen av den förvärvskälla, vari avsättningen till investeringsreserv hargjorts, under beskattningsåret har överlåtits eller verksamheten har upphört.Bakgrunden fill dessa regler och fill motsvarande regel i lagen om skogskontotorde vara den, alt kontot skall vara avsett att jämna ut vissa inkomster i fiden- inte att vara en ständig, obeskattad reserv. RSV villvidare peka på vissa praktiska problem som kan uppstå om skogskonto fårbehållas efter det att fastighet har överlåtits. Uttag från sådant skogskontoskall beskattas i den kommun där fasfigheten är belägen, även om den f. d.skogsägaren har flyttat till annan kommun. Denna ordning kommer dock att ledatill problem i form av felaktiga redovisningar i självdeklaration m. m. I ochför sig förekommer denna situation , i de fall medel från förbehållenavverkningsrätt har satts in på skogskonto, men eftersom situationen kommer attförekomma oftare med det föreslagna systemet får antalet felaktigheter antasbli i motsvarande mån flera. Problemet accentueras i det fall en f. d,skogsägare, som behållit medel på skogskonto, anskaffar ny skogsfaslighet medvarierande grad av felkällor om den nya fastigheten ligger i samma församlingsom den försålda, i annan församling men samma kommun, i annan kommun eller iannat län, RSV vill här peka på del nu föreliggande förslaget till reformeradinkomstbeskattning som i väsentliga delar bygger på alt förvärvskällorna hållsi sär. i anser att genomförandel avförslaget bör anstå i allt fall lill dess utbotaxeringen slopas. Från administrativ synpunkt ser vissaproblem med förslaget om rätten för överlåtaren att behålla skogskonto vidförsäljning av fastigheten. I länet är dessa försäljningar oftast förknippademed utbolax-ering, dvs. den avyttrade fastigheten ligger i annan kommun änfastighetsägarens hemortskommun. Kontrolluppgift om uttag av skogskontomedelefter avyttringen av fastigheten lämnas av bankerna men en riklig taxeringförutsätter meddelande mellan taxeringsnämnderna. Eftersom den skaltskyldigeinte längre äger fastighet i kommunen finns inget styrmedel förtaxeringsnämnden all avkräva deklaration för taxering där om meddelandet inteavsänds eller kommer på avvägar. En av de remissinstanser som tillstyrker förslaget.Lantbrukarnas skattedelegation, uppehåller sig mera utförligt vid detta. Den nuvarande ordningen med beskattning avskogskontomedlen vid fastighetsöverlåtelse leder dels till en minskadavverkning före en tänkt överlåtelse dels till en fördröjningav för strukturrationalisering 6 1981/82. Prop.1981/82:182 62 och generationsväxling angelägna överlåtelser. Utredningens förslag kommer om det genomförs att medföraatt en avverkningsaktivitet kan upprätthållas även under senare delen av enskogsägares innehavslid. Många äldre skogsägare kanske rent av kan väntas ökaaktiviteten genom att de via skogskontot ges möjlighet att späda på sinpension, I ett något vidare perspektiv är det förvirkesförsörjningen angeläget att strukturrationalisering ochgenerationsväxlingar inte hämmas och fördröjs. Båda frågorna har avgörandebetydelse för aktiviteten i skogsbruket. I görligaste mån måste befintligahinder undanröjas. Ett viktigt led i detta är utredningens här diskuteradeförslag. Liksom utredningen finner delegationen att en åtgärdenligt förslaget inte skulle föranleda några påtagliga kontrollproblem. Genomden redovisning av skogskonto som regelmässigt skall ske på jordbruksbilaga kankonfinui-lelen beträffande skogskontomedlen lätt följas år . Bankernahar redan skyldighet alt lämna kontrolluppgift beträffande uttag. Det som krävsär att den skaltskyldige för fastighetskommunen lämnar jordbruksbilaga så längeskogskontomedel finns kvar. Delegationen anser vidare att det inte finns några bärandeskäl för det nuvarande förbudet att för samma beskattningsår både få avdrag föravsättning lill allmän investeringsreserv och uppskov för medel som sätts in påskogskonto. Enligt delegationen saknar frågan inte betydelse för awerkningsaktivitetoch därmed virkesförsörjning. Investeringsreserven avses i första hand komma tillanvändning vid planerade investeringar inom fastighetenl Bäst effekt uppkommerom avsatta medel tas i anspråk för investeringar i byggnader eller markanläggningar.Avsätlningsrätten är begränsad till högst hälften av nettointäkten iförvärvskällan (dock ). Denna begränsning leder ofta till attskogsägare av utjämningsskäl måste använda skogskonto i stället för allmän invesleringsreserv.De berövas därmed möjligheten att tillgodogöra sig de effekter som ansågs angelägnaoch som låg bakom införandet av den allmänna invesleringsreserven. Särskiltallvarlig är frågan för kombinerade jord- och skogsbruksföretag därinvesteringsbehovet är stort och måste helt eller delvis finansieras genomskogsuttag. Delegationen anser att en ändring bör komma till stånd. LMV anser alt det är av stor vikt förstrukturrationaliseringen att utredningens förslag genomförs. Verket anser dockatt skogskontot skall få behållas även när överiålelse har skett genomfastighetsreglering. i anser att det avlagstiftningen bör framgå att beskattning av medel på skogskonto skall ske ifastighetskommunen i det fall den tidigare skogsägaren har flyttat lill enannan kommun. Enligt nuvarande regler skall medel på skogskonto som intehar tagits ut tidigare betalas åter till insättaren - och därmed beskattas -, I en dag,lecknad skrivelse föreslår utredningenatt 1981/82:182 63 skogskontots löptid förlängs lill i de fall dåmedlen avser avverkningar på grund av stormfällning, brand, insektsangreppeller liknande händelse. Ändringen föreslås gälla fr. o. m. taxering.Enligt en övergångsbestämmelse skall ändringen tillämpas även i fråga om medelsom finns innestående på skogskonto före ikraftträdandet. , som tillstyrker förslaget, anför: Det huvudsakliga syftet med skogskontosystemet är att gefysiska personer m. fl. möjligheter att uppskjuta, och fördelabeskattningen av skogsinkomster. Därigenom kan effekterna av progressiviteten iden statliga beskattningen vid ojämna inkomster mildras. I normalfallet tordeen tioårsperiod vara fullt tillräcklig för att åstadkomma erforderlig inkomstutjämning,I de fall då skogsägaren tvingas till stora skogsutlag på grund av skador påskogen kan dock än för inkomstutjämning vara motiverad. Enligt 2 § andra stycket skogskontolagen har skattskyldigrätt till förhöjd insättning på skogskonto om stormfällning, brand,insektsangrepp eller liknande händelse medför att en betydande del avförvärvskällans skog bör avverkas tidigare än vad som annars skulle ha varitfallet. 1978/79:81, där den förhöjda insätlningsrätten i skadefallenföreslogs, sägs del bl. a. all vid bedömning av vad som är en "betydandedel av förvärvskällans skog" så är en tidigarelagd avverkning sommotsvarar tillväxt en lämplig avvägning. Före tillkomsten av depermanenta uppskovsreglerna i skadefallen har i principsamma regler tillämpats med stöd av tillfällig lagstiftning i samband medstormfällningar. delar virkesförsörjningsutredningensuppfattning att den skattemässiga behandlingen av skogsintäkler som inflytergenom avverkning av skadad skog har stor betydelse för skogsägaren och att detär angeläget att med olika medel förbättra förutsättningarna för attskogsägarna aktivt skall medverka i bekämpningen av t, ex, inseklsangrepp.Enligt virkesförsörjningsutredningens förslag kan detta ske genom enförlängning av skogskontots löptid till i skadefallen om uppskov medbeskattningen har medgetts enligt reglerna i 2 § andra stycket skogskonlolageneller vad avser övergångsbestämmelserna, hänför sig till sådan avverkning somavses i 2 § andra stycket. Enligt uppfattning finns del skäl till enförlängning av skogskontots löptid i de fall då skador på skogen harframtvingat avverkningar av relativt stor omfattning. Bl, a, delta gör all detfinns skäl som talar både för och emot en koppling av den längre löptiden till2 § andra stycket skogskontolagen. Skäl som talar emot är att skador som föranlederavverkning omfattande några få års tillväxt i och för sig inte motiverar enlängre tid än för inkomstutjämning. Detta dock under förutsättning altinte insättning av medel på skogskonto motsvarande flera årsavkastningar harskett åren närmast före det att skadan inträffade eller insättning behöver skepå grund av normala avverkningar . I de fall skador av måttlig omfattning drabbat överårigskog är det, sakligt sett, rikfigare att mildra progressiviteten ibeskattningen med hjälp av en särskild skatteberäkning enligt reglerna förackumulerad inkomst. 1981/82:182 64 anledningen kan det även i sådana fall ifrågasättas om enlängre löplid än är motiverad. Ytterligare ett förhållande som inger vissa betänklighetermot en förlängd löpfid, annat än för rena katastroffall, är att mångaskogsägare låter huvuddelen av de insatta medlen stå inne ända fram till slutetav uppskovsperioden. Del starkaste skälet för en utformning av reglerna enligt virkesförsörjningsutredningensförslag är att genom så enkla och lättillämpade regler som möjligt åstadkommaen viss lindring av beskattningen i skadefallen. Ett särskilt skäl för en förlängd löplid för skogskontotvid stora skador och då skador inträffar vid upprepade tillfällen är attkostnaderna för efterföljande skogsvårdsåtgärder ofta är mycket betungande ochsträcker sig över relativt lång lid - avsevärt mera än - om man inräknaräven röjningarna. påpekar att en förlängningav löptiden för skogskonto i skadefallen även har en virkesförsörjningsaspekteftersom kravet på att la upp skogskonlomedel lill beskattning kan leda tillatt skogsägaren underlåter att avverka av skatteskål. En förlängning av skogskontots löpfid bör onekligen ha enviss betydelse för avverkningsbenägenheten i det enskilda fallet. Enligtskogsstyrelsens bedömning innebär dock begränsningen till skadefallen attinverkan på virkesförsörjningen totalt sett torde bli myckel marginell. påpekande aktualiserarfrågan om inte skogskontoreglerna kunde utformas på ett sätt som mera än nufrämjar avverkningsbenägenhelen. Orn den primära uppgiften skulle vara att lösaden frågan är givetvis enbart en förlängning av löptiden ingen lämplig lösningvare sig i skadefallen eller generellt. 1 praktiken skulle det enbart innebäraatt man skjuter upp problemet och får samma eller större avverkningshämmandeeffekt . Om man vill åstadkomma en utformning avskogskontosystemet som mera än nu är ägnat att öka avverkningsbenägenhelen bören förlängning av löptiden i skadefallen kompletteras med sådana ändringar av skogskonloreglernasom innebär en heltäckande och långsiktig lösning. Den andel av skogsintäkten som enligt nuvarandeskogskontoregler måste tasi upp till,beskattning som den inflyter kanantas verka starkt återhållande på awerkningarna. I samband med skogskontouttagförstärks denna effekt ytterligare. Resultatet kan bli att skogsägaren trots entillfälligt god konjunktur med stor efterfrågan på virke avstår från alt awerka.Av den anledningen borde det övervägas om inle uppskovsrätten borde utvidgastill att omfatta en större andel av rotvärdel. En sådan utvidgning måsle dockovillkorligen förenas med regler om att insatta medel skall tas upp lillbeskattning efter hand i lämplig ordning, exempelvis med i medeltal tiondel perår av , I annat fall skulle en förhöjd uppskovsrätt kunnaverka ännu mera avverkningshämmande i samband med stora skogskonto-uttag i uppskovslidensslutskede. Reglerna bör lämpligen utformas så att uppskovsrällen blir lika föralla avverkningar och bör lägst motsvara vad som gäller enligt 2 § andrastycket i skogskontolagen. En ytterligare förhöjning av uppskovsrätten bör dockövervägas. En sådan utformning skulle innebära en betydande förenkling,stimulera avverkningsbenägenheten och tillgodose behovet av uppskov medbeskattningen vid stora skogsuttag t, ex, på grund av skador på skogen. Ettgenomförande av förslaget skulle innebära att 2 § andra och tredje stycket iskogskontolagen kunde utgå, vilket i sin lur skulle 1981/82:182 65 innebära att särskilda regler för en förlängd löptid iskadefallen, som ersätter kopplingen till 2 § andra stycket, skulle behövautformas. Tillämpningen av de föreslagna övergångsbestämmelserna kankomma alt vålla vissa problem. I de fall där intygen för insättning av förhöjtuppskovsbelopp enligt tillfälliga, eller numera permanenta, uppskovsregler iskadefallen finns sparade bör det vara enkelt att avgöra om rätt till förlängdlöptid föreligger. Övergångsbestämmelsernas utformning förutsätter dock inle entillämpning enbart i de fall då särskilda uppskovsregler har gällt eller harutnyttjats och i sådana fall kan det bli betydligt svårare att styrka grundenför den ursprungliga insättningen. Det kan även påpekas att på grund avtillfälliga regler om generellt förhöjd insättning på skogskonto för fiden 1januari 1980-30 juni 1981 föreligger inle heller intyg enligt 2 § andra stycketför den liden i skadefallen. Utöver de i framställningen föreslagna lagändringarnatorde det även behövas en ändring i 1 § tredje stycket eftersom skattskyldigför visst beskattningsår och viss förvärvskälla kan behöva göra insättning påtvå konton ett med tioårig löptid och ett med tjugoårig löptid. vill, med hänsyn främst till behovet isvårare skadefall, avslutningsvis tillstyrka virkesförsörjningsutredningensframställning om förlängd löptid på skogskonto i skadefallen, men anser attäven en förhöjd uppskovsrätt i kombination med en reglerad återföring avinsatta medel till beskattning bör övervägas. Det sistnämnda bör dock inte fåförhindra alt en förlängd löptid i skadefallen kan tillämpas fr, o. m, 1982 årstaxering eftersom detta bedöms som mycket angeläget. har till sitt yttrande fogat ett yttrandeav i , som tillstyrker förslaget eftersom deti väsentlig utsträckning överensstämmer med tidigareframställningar. Styrelsen anför vidare: Enligt förslaget skall den skogsägare som vill utnyttjaden förlängda uppskovsliden kunna styrka grunden för den ursprungligainsättningen genom ett intyg från . Ett sådant förfarandebedömer styrelsen vara lämpligt. Distriktspersonalen har under flera års arbetemed att. bekärnpa granbarkborren fått en allmänt, stt god. uppfattning .qni.skadornas omfattning och lokalisering. Inventeringskartor och bekämpningsplanerbör också kunna utgöra ett användbart underlag vid utfärdandet av intyg. förutsätter att taxeringsmyndigheternagodtar intyg som grundas på fältpersonalens allmänna kännedom om skadorna på deaktuella fastigheterna. Några mera ingående utredningar med fältkontroller kanav resursskäl inte bli aktuella annat än i undanlagsfall. Att i förväg försöka bedöma resursbehovet för att utfärdaintyg enligt utredningsförslaget är knappast möjligt. Med denhandläggningsordning förutsätter bör emellertidtidsåtgången för varje enskilt ärende bli ganska måttlig. Bankinspektionen och föreningsbankers förbund harinle något ätt erinra mot förslaget. har inte heller ioch för sig något att invända mot förslaget. Föreningen påpekar dock att detkrävs att ett särskilt konto får låggas upp beträffande medel som satts in lillföljd av skadefall. Föreningen anför vidare: 1981/82:182 66 Utredningen har också angett att redan insattaskogskontomedel med stöd av intyg skall kunna föras över till ett nytt kontoresp, - i fråga om nya insättningar - att medel som satts in efter avverkningav skadad skog skall kunna särskiljas från övriga skogskonton. En sådan ordningstår emellertid i strid med 1 § skogskontolagen, som föreskriver att endast ettskogskonto får läggas upp för en skatlskyldig. Förslaget kräver därför enändring också i denna paragraf av innebörd att vid sidan av"ordinarie" skogskonto också ett konto får läggas upp förskadefallen. i tillstyrker förslaget medhänsyn till att del torde omfatta endast ett begränsat antal insättningar ochinte utgöra något hinder mot framtida lagstiftningsarbete. () godtar i princip förslaget om förlängd löptid för skogskontoti skadefallen. Förbundet är dock kritiskt mot övergångsbestämmelserna och anförbeträffande dessa: I övergångsbestämmelser har utredningen föreslagit att denya reglerna även skall tillämpas i fråga om kvarstående medel på skogskontosom före ikraftträdandet föranleti uppskov med beskattningen av intäkterbeträffande skadefallen. Utredningen har anfört att vid tillämpningen avföreslagna övergångsbestämmelser kan vissa problem förutses. Skogskontoinsättningsom gjorts i samband med avverkning av skadad skog har inte särbehandlats inuvarande skogskonlosystem utan medlen står fillsammans med annan insättning åsamma skogskonto. Utredningen anser att det bör ankomma på den skogsägare somvill utnyttja den förlängda uppskovsliden att genom intyg frånskogsvårdsstyrelsen styrka grunden för den ursprungliga insättningen. Med stödav dylikt intyg skulle banken kunna överföra skogskontomedlen till ett nyttkonto som omfattas av den längre löpfiden. Den maximala tiden - - skalldärvid räknas från den ursprungliga insättningen. Därestuttag från skogskontot inle skett efter insättning av likvid för skadad skogtorde den föreslagna tillämpningen inte föranleda några större problem, TORvill emellertid erinra om att deklarationerna efter gallringstidens utgång ärmakulerade, I de fall uttag skett från kontot efter nämnda insättning blirförhållandena ytterligare komplicerade. Kvarstående skogskontomedel kan t. ex,understiga denna insättning. Utredningen synes inte ha ansett att enproportionering av de kvarstående skogskonlomedlen bör ske i förhållande fillinsättning av likvid för skadad skog och övrig insättning. Del har inte varitmöjligt för utredningen att få närmare uppgifter om antalet skogsägare ochskogskonton som skulle komma att omfattas av övergångsbestämmelserna. villäven peka på den för taxeringsåren 1981 och 1982 gällande lagen 1980:389 omtillfälliga regler om insättning på skogskonto. Enligt sistnämnda lag erfordrasintet intyg från . Med hänsyn till de svårigheter som tillämpningen av deföreslagna övergångsbestämmelserna skulle medföra för taxeringsnämnderna ansersig inte kunna tillstyrka ett genomförande av desamma. vill i ställetförorda alt möjligheter till dispens medges. De övriga skaltemyndigheter som har yttrat sig, nämligenRSV och länsstyrelserna i och , ställer sig avvisandetill förslaget. 1981/82:182 67 RSV vill inledningsvis erinra om departementschefensuttalanden i propositionen 1978/79:81 s, 11 f. Departementschefen behandlar därfrågan om en eventuell förlängning av uppskovstiden i katastroffallen. Efteratt ha berört olika skäl för och emot en förlängning avslutardepartementschefen enligt följande, "Del anförda visar enligt min mening att enförlängning av uppskovstiden väcker flera frågor av principiell natur. En sågenomgripande ändring av skogskontosystemet bör därför inte övervägas i dettasammanhang. Denna fråga-- får i stället övervägas i det fortsattaarbetet med att utforma ett nytt skogsbeskattningssystem". De olika skäl som departementschefen dessförinnankortfattat berört har inte närmare utretts av utredningen. Utredningen har inteheller redovisat vilka möjligheter till resultatutjämning som f, n, finns förskogsinkomster,