prop · G50394 · 1981-12-31 00:00:00 — Vilka rayndigheter som i är behörigamyndigheter framgår av 2 G förordningen om internationell vägtransport av farligt gods. (För en överskådlig framställningöver de behöriga myndigheterna och vad som i varje särskilt fall ankommer pä den hänvisas till industriverketspublikation Transport av farligt gods. Vägtransportreglerna/SIND PM 1979:5/). Behöriga myndigheter är f n industriverket, strålskyddsinstitutet, kärnkraftinspektionen, arbetarskyddsstyrelsen. Aktiebolaget svenskbilprovning, statens provningsantalt och polismyndigheterna. För industriverket, arbetarskyddsstyrelsen, kärnkraftinspektionen och strälskyddsinstitutet avser uppgifterna i huvudsak attmeddela godkännanden, dvs att utfärda intyg om att vissa föreskrifter i ADR äruppfyllda. För industriverkets del tillkommeruppgiften att för svensk räkning träffabilaterala och multilaterala avtal om avsteg från ADR. och provningsanstaltens uppgifter är hänförliga till områdetför provning. Polismyndigheternasuppgifter avser ordningsfrågor. M h t de uppgifter polismyndigheterna har i sammanhanget,påverkas inte dessa myndigheter avatt FGE inrättas. och kärnkraftinspektionen bör m. h t det specialområde transportav radioaktivt material utgör, kvarstå som behörigamyndigheter. 1981/82:94 138 Beträffande arbetarskyddsstyrelsens,provningsanstaltens och funktioner har överväganden omoch i så fall i vilken utsträckning ävende lämpligen skall överföras till FGEansetts böra anstå tills vidare. Fråganhärom är nämligen beroende av resultaten avdet ännu inte påbörjadeutredningsavsnittet om samordning inom systemet för officiell provning. FGE föreslås däremot överta samtliga industriverkets uppgifter som. Vidare skall FGE svara för att den svenska översättningen av ADR hållsaktuell och att tillkoramande ändringar löpande offentliggörs. FGE skall delta aktivt i det internationella samarbete somhar betydelse för landtransporter av farligt gods.Det betyder att FGE bör närvara vid de möten sora hälls inora ADR, RID och CDG (= lMCO:s underkommitté för farligtgods). Det internationella arbetet är en utomordentligt viktig del av FGE:s verksamhet. Såsom upprepade gångerframhållits i detta betänkande ärdet nämligen ett eftersträvansvärt mål att den inhemska regleringen i så stor utsträckningsom möjligt överensstämmermed den internationella. Reformer måstedärför komma via de internationella reglementena. Det är således i deinternationella organen som idéer ochreformkrav skall framföras och genomdrivas. FGE skall alltså inte bara hällasig informerad om vad sora händer internationellt,utan aktivt arbeta i de internationella organen. Som ett mätt på hur pass omfattande den internationellaverksamheten är kan nämnas att ADR- och RID samt ADR/RID-möten pågår ca /år,sjöfartsmöten med landtrans-portanknytning minst /årsamt expertgruppsmöten 1981/82:94 139 och konferenser i landsvägs- och järnvägsfrågor ca /år. Härtill kommernaturligtvis tid för för- och efterarbete. FGE bör även vidareutveckla det nordiska samarbetet i land-transportfrågor. Ävenom antalet, för transporterna direkt ansvarigamyndigheter minskar genom inrättandet avFGE, är det ett ganska stort antalmyndigheter som ändå har uppgifter med mer eller mindre stor anknytning till transport avfarligt gods. Förutom produktkontrollmyndigheterna,inklusive arbetarskyddsstyrelsen, och SJ kan t ex räddningstjänstensolika organ och riksprovplatserna nämnas.En naturlig och viktig uppgift för FGE blir därför att bidratill saraordningen av berörda myndigheters arbete avbetydelse för landtransporter av farligt gods. och inriktningen av tillsynsverksamhetenkommer att behandlas i avsnitt 6. Försammanhangets skull skall emellertid härnämnas några få ord omFGE:s tilltänkta tillsynsuppgifter. FGE avses inte självutöva någon tillsyn genom egna inspektörereller dylikt. Däremot föreslås, att FGE iegenskap av normgivande och i övrigtansvarig myndighet för landtransporter, skall meddela föreskrifter förtillsynen, bistå tillsynsmyndigheterna raed räd och anvisningar och samordna dessas verksamhetsamt vara knutpunkt för kunskaps-äterföringen från tillsynsmyndigheterna. FGE bör även överta den skyldighet att fortlöpande sammanställaoch publicera lokala trafikföreskriftersom avser Prop.1981/82:94 140 transport av farligt gods som enligt 152 § vägtrafikkungörelsen (1972:603) f n åvilar industriverket. 5.1.2 Information rörandealla transportslag Med information avses härprimärt vad som skulle kunna kallas förebyggande information i motsats till den informationsom behövs när en olycka skett och som i huvudsak är avsedd för räddningstjänstens olika organ. (Den senaretypen av information avser jag att behandla i en senare utredningsetapp). Service till allmänhetoch myndigheter FGE föreslås alltsd att som sitt huvudsakliga verksamhetsområde ha landtransporter av farligt gods. Redan avallm.än-na principer i svensk förvaltning följeratt FGE därför är skyldig att i lämplig utsträckninglämna allmänheten och andra m.yndigheter upplysningar i frågor som rörlandtransporter (jfr allmänna ver.ksstadgan (1955:600) samtservicecirkuläret (1972:406) tillstatsmyndigheterna). FGE föreslås emellertid därutöver vara skyldig tillhandahållaviss information rörande transport av farligt godstill sjöss och i luften. På tidigare anförda skäl,jfr avsnitt 4.1.1, har beslutsfunktionerna beträffande transport av farligt gods till sjöss och luften ansetts böra bli kvarhos resp luftfartsverket.Det informationsansvar i fråga om sjö- och flygtransporter som FGE föreslås få kan därför i huvudsak sägasinnefatta skyldighet att tillhandahållaupplysningar om innehållet i gällande rätt.FGE skall närmare bestämt kunna lämnasvar på alla relevanta frågor oavsett transport- eller varuslag, som finns atthämta i författningstext, motivuttalanden, dokumenterad praxiso dyl. Prop.1981/82:94 141 Ett mål i utredningsarbetet har således varit att den som sysslar med transport avfarligt gods i största möjliga utsträckningskall kunna få all erforderlig information från en enda källa. Med allmäninformationsverksamhet avses här sådan verksamhet som skall initieras av FGE själv. Verksamheten avses innefatta sådana uppgifter som produktion av informationsmaterial,skriftserier m m och biträde vid utbildningsverksamhet somandra myndigheter eller organisationer bedriver. Såvitt gäller sjö-och lufttransporterna är den här avsedda verksamheten en fräga som förFGE:s vidkommande hör hemma idess samordningsansvar. 5.1.3 Samordning mellan transportslagen Övergången mellan olika transportslag är ett av de störstaproblemen som möter dem sora sysslar med transportav farligt gods. Det är därför mycket angeläget att samordningen mellan transportslagen blir bättre. Uppgiften att verka för sådansamordning måste åvila samtliga transportmyndigheter. För att samordningen skall bli såeffektiv som möjligt behövs emellertid ett samordningscentrum, som har överblick övertransportsektorn och som bl a kan anförtrosviss initiativskyldighet i samordningsfrågorsamt med en för samordningsuppgifter lämplig organisation. FGE föreslås bli ett sådant centrum. I avsnitt 5.2 utvecklas hur FGE avsesfä en organisation som skall underlätta arbetet i denna del. Att helt utplånaskillnaderna mellan de olika transportslagens regelverk är inte möjligtra h t att skilda förutsättningar gäller för skilda slag av transportraedel. Prop.1981/82:94 142 heller kan eller börvi här i förbigå den många gångertungrodda internationella beslutsprocessen och ensarrana t ex låta IICDG-kodens bestämmelser gälla vid landtransporter. Då skulle vi nämligenpä ett olyckligt sätt isolera oss från utlandet. Däremot kan svenska myndighetergemensamt och i samråd verka för harmonisering i det internationella arbetet. Iavvaktan på att sådan internationell harmonisering nås, får de svenskamyndigheterna vidare försöka åstadkomma temporära och lokala lösningarpå de problem som är förenade medtransportmedelsbyten. Den nu föreslagnalagstiftningen och rayndighetsorganisationen får naturligtvis inte föranleda någon förändring i nuvarande praxis, att vid landtransporteri stor utsträckning godta IMDG-kodens förpacknings- och märkningsregler.Tvärtom bör understrykas att allt som kan göras för att underlätta övergångarna mellan transportslagen, utan att säkerheten sättsåsido, bör göras. Här ovan angivna förhållandenvisar tydligt hur viktigt det är att detfinns en myndighet med uppdrag att verka församordning i frågor om transport av farligt gods m.edolika transportslag. Samordningen mellan väg-och järnvägstransporter kan äga rum inomramen för FGE:s övriga verksamhet. Sam.ordningen mellan väg-och järnvägstransporter å ena samt sjö- och flygtransporter å andra sidan kan ske bl a genom att FGE deltar i det IMCO-arbete somhar betydelse för samordningen mellan sjö- och landtransporter. Att FGE regelmässigt deltar ocksåi det internationella luftfartsarbetet torde dock inte vara nödvändigt.Vidare bör och luftfartsverket samräda med FGE i alla principiellt viktiga frågor av betydelse för transport av farligt gods. Skyldighet att samräda i sådanföreskrivande verksamhet som utgår från lagen omtransport av farligt gods har skrivits in i förslaget till förordning. Prop.1981/82:94 143 Den ovan beskrivna verksamheten föreslås somtidigare nämnts bli förlagd till transportrådet. ser f n i korthet ut påföljande sätt: Rådet leds av en styrelse, som består av generaldirektören och fem andra ledamöter. finns tvä enheter, en planeringsenhet och en förvaltningsenhet. Varje enhet förestås av enenhetschef. Till transporträdet är knuten en rådgivandedelegation med uppgift att bistå rådet i vissa närmareangivna frågor. Enligt sin instruktion(1979:1037) får transportrådet inora sitt verksamhetsområde inrättasamrådsgrupper. F n har till transportrådet knutits ett rådför beredskapsfrågor och ett föryrkestra-fikfrägor. Den nya verksamheten föreslås bli organiserad enligt följande principer: Verksamheten skall bilda en särskild enhet inom transporträdet, farligt-gods-enheten, FGE. FGE skall ledas av en delegation om högst sju personer, vari skall ingå företrädare förberörda fackmyndigheter och organisationersamt chefen för . Chefen för skall vara delegationens ordförande. Delegationens ledamöter skall utses av regeringen. I frågor som uteslutande gäller säkerhetenvid transport av farligt gods skall FGE ha självständig beslutanderätt. I författningsfrågor och andra frågorav större vikt skall beslut fattas avdelegationen och i övrigt av enhetschefen. Enhetschefenskall ha rätt att i lämplig omfattning delegera sin beslutanderätt. Prop.1981/82:94 144 I andra frågor än ovan sagts skall verksamheten ledas på samma sättsom transportrådets verksamhet i övrigt. eller generaldirektör skall därför ankomma att besluta i frågor om t ex administration och ekonomi. Till FGE skall knytas en rådgivande nämnd efter förebild av den av farligt gods som f n finns vid industriverket. I nämnden skall alltsåingå företrädare för offentliga och enskilda organ inom verksamhetsområdet transport av farligt gods. rGE:s chef skall varaordförande i nämnden. Övrigaledamöter bör utses av transportrådet. En delegation med den föreslagnasammansättningen och befogenheten innebär att säkerhetsfrågor rörandetransport av farligt gods kommer att handläggasav ett transportsä-kerhetsinriktat organ medsakkunskap i såväl transport-som produktkontrollfrågor.Frågor som inte är beroende av denna särskilda kunskap kommer däremotatt handläggas inom en organisation med godakunskaper och resurser beträffande t exsamordning och planering. Den rådgivande nämndens uppgift skall vara att biträda FGE i frågorinom de skilda sektorer i samhället somalla berör ämnesområdet, t ex produktkontroll,arbetarskydd, trafiksäkerhet och räddningstjänstsamt saraordning mellan de skilda transportslagen. 5.3 Förhållandet till andra myndigheter I förslaget till förordning har inskrivits en skyldighet för FGE, liksom, försjöfartsverket och luftfartsverket,att samråda med andra berörda myndigheter innan föreskrifter meddelas. Därvid åsyftas naturligtvis inte endast ettsamråd transportmyndigheterna emellanutan samråd även mellan transportmyndigheterna och t exproduktkontrollmyndigheterna och statens provningsanstalt. 1981/82:94 145 Av framställningenovan framgår att en organiserad kontakt raedandra myndigheter vars verksamhetsområdeanknyter till FGE:s avses ske i rådgivandenämnden. Kontakterna i rådgivandenämnden kommer emellertid inte attvara tillräckliga för FGE:s behov. Därutöver måste FGEnaturligtvis utarbeta andra vägar för samarbete och informationsutbyte med de övriga myndigheter som är sakkunniga inom områdettransport av farligt gods. Exempel pä sådana metoder ärremissförfaranden och gemensamma arbetsgrupper. I fråga om befintliga myndighetersnuvarande funktioner innebär inrättandet av en FGE enligt förslageti korthet följande : , produktkontrollnämnden och frigörs från sittansvar för transporter av sådant farligt gods som omfattas av lagen om transportav farligt gods. SJ frigörs från sitt myndighetsansvar för transport av sådantgods sora sagts. Kärnkraftinspektionen och strålskyddsinstitutet frigörs från ansvaret för att i huvudsak föreskrifter för transporter av radioaktivtmaterial meddelas. Ansvaret förproduktkontroll, arbetsmiljö ochdriftsspecifika järnvägsfrågor kvarstår oförändrat hos de nuvarande expertmyndigheterna. , luftfartsverket ocharbetarskyddsstyrelsen påverkas i stort sett inte på annat sättän att dessa myndigheter får en ny samarbetspartner. 10 1981/82. Prop.1981/82:94 146 5.4 Personalbehov m m FGE föreslås få åtskilliga betydelsefulla arbetsuppgifter. Till den helt övervägande delenrör det sig om uppgifter som åvilar redan befintliga myndigheter. Vissa uppgifterär dock nya och utförs således inte av någon existerande myndighet.Personalbehovet är dock begränsat m h t de rationaliseringsvinster som uppkommergenom att verksamheten kan bedrivas inom en samlad organisation. FGE:s totala personalbehov i inledningsskedet bör kunna begränsastill tio heltidstjänster. Jag har härvid förutsattatt funktioner som telefonväxel,expedition och personaladministration kan inriTiunas i transportrådets befintliga resurser. Genom FGE:s bildande kan ett flertal myndigheter avlastasarbetsuppgifter. De myndigheter som främstberörs är industriverket, ,, men även kärnkraftinspektionen och strälskyddsinstitutet.Det har under utredningsarbetet visat sig svårt att exakt fastställa den arbetsbesparingsom uppkommer för befintliga myndigheter genom FGE:sbildande. Detta sararaanhänger bl a raed att de arbetsuppgiftersom är i fråga i vissa fall ärspridda på ett flertal personer inom respmyndighet samt att uppgifterna utförsmed hjälp av inlånad personal och genom att externa konsulteranlitas. Pä grundval av uppgifter frän berördamyndigheter har jag beräknat att resurser motsvarandetotalt åtta heltidstjänster kan överföras till FGE. Dessa tjänster kan fördelas ungefärligen enligt nedan. 1981/82:94 147 Kärnkraftinspektionen O, 5 Ävenvid andra myndigheter än de ovan nämnda möjliggörs arbetsbesparing genom de i betänkandet framlagda förslagen, t ex vid sjöfartsverketoch luftfartsverket, sora dels får endast enmyndighet att överlägga med i landtransportfrågor, dels kommer att avlastas viss informationsverksamhet samt vid länsstyrelser och hälsovårdsnämnder somavlastas ansvaret för tillsyn över vägtransporterav hälso- och miljöfarliga varor. De besparingar sora förslagen kan medföravid de nu uppräknade och andra rayndigheter harjag beräknat väl motsvara ytterligare två heltidstjänster. vid frärast industriverket och av utrednings- och projektmedel för särskildaundersökningar, information ra m avseendeområdet transport av farligt gods.Motsvarande medel förutsätts i fortsättningen i stället bli tilldelade FGE. Grovt beräknar jag detsamlade resursbehovet för FGE till två milj. kr. I avsnitt 9 föreslås att en organisationskommitté' tillkallas föratt närraare utforma FGÉ. Det börankomma på denna organisationskommitté att mer i detalj lägga frara förslag även om FGE:s medelsbehov för olika ändamål och beräknade anslagsmässiga konsekvenserna över huvud taget inom det statliga området. 1981/82:94 148 6.1 Tillsynsmyndigheter och tillsynsområden I avsnitt 4.1.2 har framhållits att tillsyn bör verka förebyggande och att den bl a därför bör ske påett så tidigt stadium av transporten somraöjligt. Tillsynen överlandtransporterna bör därför i fortsättningen ske i förstahand i hamnar och andra terminaler, magasin, inlämningsställen och fasta anläggningar överhuvud taget. Förutom att den förebyggande effekten kan antas vara störst på sådana ställen- dvs innan transporten kommit ut påvägen eller järnvägen - kantillsynsarbetet där bedrivas under säkra förhållanden. Denna tillsyn bör vara såallsidig som raöjligt. Tillsyn av åsyftadomfattning utförs f n av arbetarskyddsstyrelsenoch yrkesinspektionen enligt arbetsmiljölagen.Någon ändring härvidlag föreslås inte.Huvudansvaret för tillsynen vid fasta anläggningar skall alltså även i fortsättningen åvilaarbetarskyddsstyrelsen/yrkesinspektionen. Den rättsliga regleringen av landtransporterna sora lagen om transport avfarligt gods innebär bör räcka för att uppfylla arbetsmiljölagenskrav på arbetsmiljö. I transporthänseendenbör alltså arbetarskyddsstyrelsen/yrkesinspektionen i fortsättningen kunna referera till transportlagensstandard. Den mer specialiserade, tekniskt inriktade tillsyn som sprängämnesinspektionenutövar i fråga om explosiva och brandfarliga varor föreslås fortgå med det tilläggetatt inspektionens rayndighetskompetens börutökas till att omfatta även järnvägstransporter av brandfarliga varor. Inspektionen bör i viss utsträckningkunna utöva sådan teknisk tillsyn vid transport ävenav andra varor än explosiva och brandfarliga. Prop.1981/82:94 149 I avsnitt 4.1.2 har också gränskontroller av transporterna framhållits som ett effektivt medel att öka transportsäkerheten.Gränskontroller av trafiken till ochfrån utlandet sker f n raed avseende på andra förhållanden äntransport av farligt gods, huvudsakligen enligt tullförfattningarna. Tillsyn över transporterna bör etableras genom en utbyggnad av denna gränskontroll. Ansvaret för tillsynen vid gränserna föresläs därför åvila tullmyndigheterna, vilka kan utöva tillsynen i saraband raed sin övriga övervakningav trafiken till och frän utlandet. Exempel pä sådant som tullmyndigheterna lämpligen börkontrollera är transporthandlingarnas överensstämmelseraed godset särat gods- och fordonsraärkning. Myndigheterna bör vidare kunna informera fordonsförare ora eventuella lokala trafikföreskrifter förtransport av farligt gods. Tillsyn raåste eraellertidske också ute på vägarna. Huvudansvaretför denna tillsyn föreslås åvila polisrayndighe-terna. Tillsynen kan utföras i samband med polisens allmänna trafikövervakningoch bör omfatta huvudsakligen sarama raomentsora de, vilka ovan antytts i fråga om tullensverksamhet. Tullen, polisen och arbetarskyddsstyrelsen/yrkesinspektionenbör få biträde av strålskyddsinstitutet och kärnkraftsinspektionen inom de speciella områden dessa senare myndigheter har ansvaret för. Enligt förordningenom internationell vägtransport av farligt gods skall föreskrifterna i ADR tillämpas förden del av en ADR-transport (en vägtransportav farligt gods sora sker på ninst två ADR-staters områden)som sker inom . En sådantransport omfattas således inte av förslaget till lag om transport av farligt gods.Tillsynen över ADR-transporter bör ske påsamma sätt sora tillsynen över de nationella landtransporterna. 1981/82:94 150 I fråga om sjö- och lufttransporter bör tillsynen liksom utövas av sjö-resp luftfartsinspektionen. Tillsynsmyndigheterna börfä de formella befogenheter som behövs för eneffektiv, förebyggande tillsyn. Exempel på sädanabefogenheter är rätt att kräva handlingar och upplysningar,tillträde till transportmedel och andratransportutrymmen, att ta godsprover samt att under vissa omständigheter omhändertaoch låta oskadliggöra gods. , luftfartsverket,polismyndigheterna, tullmyndigheterna och sprängämnesinspektionen tillerkänns sådanabefogenheter i förslaget till lag om transport avfarligt gods. har de rättigheter och skyldigheter, som behövs för en transportsä-kerhetsfrämjandetillsyn, redan enligt arbetsmiljölagen. den ovan föreslagnatillsynsmodellen skall bli verksam krävsen samordning av tillsynsarbetet inom landtransportsektorn. Samordningen bör ske i formellt fastlagda former. FGE föreslås därför få ansvaret föratt tillsynen samordnas. Däri ligger bla att FGE enligt lagen om transport av farligt gods skall meddela föreskrifter och anvisningar om tillsynens omfattningoch inriktning. Arbetarskyddsstyrelsen och yrkesinspektionens tillsyn avses,som ovan anförts, ske raed stöd av arbetsmiljölagstiftningen.Föreskrifter och anvisningar ra m för yrkesinspektionens tillsyn kommer därför attmeddelas av arbetarskyddsstyrelsen. FGE skall dock ha ansvaret för en viss saraordning av den totala landtransporttillsynen. Prop.1981/82:94 151 utbildningen av personalen vid tillsynsrayndigheterna är viktig dels fråneffektivitetssynpunkt, dels från arbetarskyddssynpunkt.Sådan utbildning torde främst få ske interntinora resp myndighet. På FGE bör dock ankomma att saraordna utbildningen. Genom tillsynsrayndigheternas arbete vinns erfarenheter omhur transportföreskrifterna fungerar i praktiken.Dessa erfarenheter måste återföras till FGE för att FGE skall kunna fullgöra alla sina skyldigheter rörande transport av farligt gods. FGE bör därför bevaka att tillsynsmyndigheternas erfarenhetertas till vara. Tillsynen överpostbefordran av farligt gods faller utanfördet i föregående avsnitt beskrivna tillsynssysteraet. Det ankoramer emellertid på postverket att övervakaatt de särskilda bestämmelserna förpostbefordran av farligt gods efterlevs. Svårigheten att anordna någon mottagningskontroll över brev äruppenbar. Brev kan emellertid mycket välinnehålla farligt gods, t ex varuprover.Svårigheterna att kontrollera att tex inte några otillåtna ämnen lämnas till befordran i brev är därför ett problem. Detta i synnerhet som brev oftabefordras med flyg, som är ett särskilt utsatt transportmedel. bördärför satsa på information till allmänheten ora vilka regler som finns och varför, t ex genom affischering på postkontoren. Företagkan dessutom nås med direktinformation. Efter vadjag inhämtat har postverket redan planer pä informationsverksamhet av detta slag. Jag vill därför endastunderstryka vikten av att denna verksamhet verkligen kommer till stånd. Prop.1981/82:94 152 7 SAMORDNADE BESTÄIIMELSER FÖR TRANSPORT AV FARLIGT 7.1 En ramlagstiftning för alla transportslag Den normgivning som härär i fråga är hänförlig tillden s k betungande offentligrättsliga normgivningen.Sådan normgivning ingår enligt regeringsform.en i det område inom vilket det i första hand ankommer på riksdagenatt genom lag besluta. Regeringsformen medger dock, med vissa undantag, attriksdagen genom lag delegerar denna sin kompetens. Transport av farligt gods kräver omfattande och detaljrik reglering. Föreskrifter om transportmedel, emballage m m är i stor utsträckningav teknisk natur. Det som transporteras ärföränderligt: nya varor dyker upp och andra försvinner frånmarknaden och därmed från transportsammanhang. Det är väsentligt frän säkerhets- ochhandelspolitisk synpunkt att bestämmelserom transport av farligt gods kan hållas ä jour med utvecklingen inorateknik, industri m fl områden. Utomordentligt viktigt är ocksåatt föreskrifterna ständigt anpassas efter utvecklingen inom detinternationella transportsaraarbetet. Nya bestämmelser bör alltså snabbt kunna trädai kraft. Lagen har därför utformats som en ramlag med bemyndiganden för regeringen eller myndighet som regeringen utseratt meddela de säkerhetsföreskrifter som behövs för att en i lagen allmänt fastslagen säkerhetsnivå skall kunna upprätthällas.