prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — bort uppdelas i dels villkor av enskilt intresse och dels villkor avallmänl intresse. I högre grad hade härjämte anslutning bort ske till lagtexteni AL. Utredningen har i de fall då företag strider motplan eller planbestämmelser pekat på möjligheterna att liksom meddelavillkorade tillstånd. Defta innebär dock att tillstånd blir giltiga först dåändring av planen eller bestämmelserna fastställts. Del borde med hänsyn tilltidsutdräkt och kostnader för en planändring göras möjligt för länsstyrelseeller byggnadsnämnd all på samma säll som tillämpats i AL, FBL och BL medge undanlagfrän plan eller bestämmelser om särskilda skäl föreligger. Prop.1981/82:130 132 Med hänsyn till vad som anförtsanser att 3 kap. i vattenlagsförslaget bör omarbetas sä atlbestämmelserna i högre grad ansluter till regelsystemet i AL. Många remissinstanser harsynpunkter på utredningens överväganden rörande skyddet för allmänna intressen. : I anslutning till vadutredningen anför rörande önskvärdheten och möjligheten att vidtillådighetsprövning beakla allmänna intressen vill hovrätten framhålla, attfrånvaron av skyddsförordnanden enligl andra lagar eller av förbehåll omprövningsrätt för regeringen i etl konkret fall kan vara ett tecken på att detallmänna intresset saknar det skyddsvärde som dess företrädare vill göragällande. Om dessutom skyddsvärdet icke hänför sig till aktuell utan tillframtida markanvändning, kan del ha än svårare att vinna beaktande vidtillållighetsprövning av ell vatlenförelag (jfr vattenöverdomstolens dom17.5.1977, DT 25, ang. m.fl. invallningsföretag 1974, berörande sjönKvismaren). - Det hade varit av värde med en närmare belysninj; avförutsättningarna för atl avslå en ansökan om tillstånd lill ett vattenföretagunder hänvisning till att ändamålet med företaget från allmän synpunkt kanvinnas på ett bättre sätt, om förelaget förläggs på annan plats. Hovrätten delar icke utredningensuppfattning om det lämpliga i att avstå från regler om möjlighet alt vid tillståndsprövningen göra undantag frän plan.----- Hovrätten instämmer i att det ivissa fall - med tanke på möjligheten alt lämna villkorat tillstånd - ickeföreligger behov av undantagsbestämmelse. Beträffande små företag torde dockläget vara ett annal. Det torde sålunda vara praktiskt alt vid t. ex.utläggning av ledning och kulvert kunna undvika planändring genom atl medgeundantag på sätt som stadgas i 8 8 3 st. LedL, vilken lag f. ö. röranläggningar som från plansynpunkl är av likartad beskaffenhet. Vidare finnsvid andra, såväl små som stora företag samma behov att kunna tillåta mindreavvikelse från plan, t. ex. decimeterstort intrång på parkmark vid rensning avvattendrag, om så är förenligt med planens syfte. En ny vattenlag bör därförinnehålla bemyndigande för den myndighet som bevilj-ar tillstånd enligtvattenlagen att därvid medgiva mindre avvikelse frän gällande plan. Hovrätten för Nedre Norrland:Frågan om ett vallenföretags lämpligaste lokalisering bör enligt hovrättensmening påverka tillåtligheisbedömningen endast på del sättet atl etl företagskall kunna förklaras otillåtligt med hänsyn till valet av plats. Däremotmotsätter sig hovrätten en reglering som innebär att företagaren måste avståfrån en viss lokalisering därför atl prövningsmyndigheten funnit en alternativlokalisering vara lämpligare från allmän synpunkt. Mot en sådan ordning talarinle minst praktiska skäl. Om det blir fråga om annat vattenområde än det avsesmed ansökan, kommer man antagligen all sakna erforderlig kännedom om berördamotstående intressen, och dessutom kan del länkas att vattenområdet tillhörannan än sökanden, måhända någon som vägrar atl frånhända sig förfoganderättentill vattenomr.ldet av det skälet att han ej vill acceptera det söktaföretaget. Hovrätten ansluter sig tillutredningens ståndpunkt att på anförda skäl inte vilja föreslå kommunalvetorätt i fråga om vattenföretag. Beträffande frågan om villkoradetillstånd när företag strider mot plan men en planändring ställs i utsikt måförst framhållas, alt man i sådana situationer får en växelverkan mellan denvattenrättsliga tillslåndsmyn- Prop, 1981/82:130 133 dighetenoch planmyndigheten på sådant sätt alt den förra tar hänsyn till denförulskickade planändringen medan den senare får anledning att beakta detsökta vattenföretagel. a. med hänsyn härtill har hovrätten ingen erinranmot all villkorade tillstånd av ifrågavarande slag får meddelas, fömtsatt attnuvarande plansystem gäller. Om däremot bygglagsutredningens förslag ibelänkandet SOU 1974:21 fill samordning mellan byggnadslagstiftningen ochvattenlagen närbesläktade författningar genomförs, bjuder konsekvensen sammaanpassning för vattenlagen, vilket här innebär att den vattenrättsligatillståndsmyndigheten skall avvakta planändring innan tillstånd meddelas. Dettabör dock endast gälla kraftverk och andra större företag. Beträffande mindreförelag kan det under alla förhållanden vara lämpligt alt tillåta villkoradetillstånd och även i vissa fall dispens från planhinder. Dispensmöjligheten böräven - oavsett företagets storlek -stå till buds när det är fråga ombagalellarlad avvikelse från gällande plan. : Ett stadgande som gerprövningsmyndigheten möjlighet att självmant ta upp frågan om lokalisering avvatlenförelag torde böra införas i nya VL endast under den klaraförutsättningen, att sökanden icke belastas med omfattande skyldighet atlutreda alternativa placeringar av ansökta vatlenförelag. Del kan godtagas altföretagaren ålägges lämna sådana uppgifter om alternativa lokaliseringar, vilkanormalt ingår i en omsorgsfull förprojektering av ell vattenbyggnadsförelag ochsålunda finns fillgängliga ulan omfattande extrakostnader. Däremot bör det ejförekomma alt uppgiftsskyldigheten sväller ut till alternativ projektering. Iövrigt bör prövningsmyndigheten själv genom remiss lill olika statliga organsöka få fram erforderlig utredning. Risk föreligger emellerdd att sådanutredning icke blir tillräckligt säker för att kunna ligga till grund förprövningsmyndighetens bedömning. Det bör därför närmare regleras, hurprövningsmyndigheten skall agera i frågor om utredning av alternativalokaliseringar och vad som skall läggas lill grund för myndighetens beslut i defall tillstånd vägras med hänvisning till olämplig lokalisering. Krav böruppställas på försiktighet i tillämpningen så all tillståndsmyndigheten ickeulan vägande och väl dokumenterade skäl förklarar ett ansökt företagolillålligt på denna gmnd. Tingsrätten förordar att i nya VL införes enuttrycklig bestämmelse om att vattenföretag skall stå i överensstämmelse medfastställda planer för markanvändning och andra byggnadsreglerande beslämmelserenligl byggnadslagstiftningen. Någon vetorätt synes såsomutredningen anfört - icke dämlöver böra införas. Emellertid vill tingsrättenifrågasätta, huruvida icke regeringen såsom högsta planmyndighet vid prövningav vatlenförelag bör ha möjlighet att ompröva gällande planbestämmelser ellermeddela erforderlig dispens för att ett önskvärt vattenföretag skall kunnakomma till stånd trots att del strider mot fastställd plan. Det är nämligen ej säkertatt man vid upprättandet av t. ex. stads- eller byggnadsplaner alltid kunnatförutse framlida vattenförelag eller ens velat beakta framtida behov av sådanaföretag. Regeringen bör såsom centralt organ förbehålla sigprövningen av större och mera genomgripande förelag såväl av riksintresse somav mera regional betydelse. hindrar alt sådan prövning kommer till ståndi större omfattning än tidigare, någol som kan övervägas om förslaget lill prövningssystembefinnes böra omarbetas. Det förefaller naturligt atl införa regler om allvattenföretag skall ulföras så alt syftet med särskilda bestämmelser för mark-eller vattenområdens bebyggande och användning icke motverkas. Prop, 1981/82:130 134 myndighetenmeddela villkorade tillstånd strider emellertid mot en viktig processrättsliggrundsats. Lantbruksnämndeni : Med förebild från ML tas i förslagel in en regel om prövningav del ;iökta företagets lokalisering. Denna är i de flesta fall given genom deyttre förutsättningarna. I en hel del fall kan man dock tänka sig alternativalösningar t. ex. att vatlenanskaffning för bevattning ordnas genomvattenöveriedning i stället för gmndvattentäkl. Med nuvarande lag harvattendomstolarna saknat möjligheter att göra sådana överväganden. Denföreslagna kompletteringen botar denna brist. Som ett genomgående drag iutredningens direktiv och i den genomförda lagrevisionen kan man spåra ensirävan att inordna vattenföretagen i en övergripande samhällsplanering. a. till uttryck i ett villkor om att vatlenföretag ej får utföras istrid mot fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan. Anknytningenfill den samhälleliga planeringen medför att denna får ell avgörandeinflytande i fråga om konkurrensen mellan olika intressen om knappavattenresurser. Det är i detta sammanhang viktigt att framhållalivsmedelsproduktionens betydelse i samhällsplaneringen. Om en viss bygd ifastställd markanvändningsplan reserverats för jordbruksändamål, bör detsåledes ej möta några hinder från allmän synpunkt att genomföra be\attnings-och markavvatlningsprojekt. : Med uttrycket allmännaplaneringssynpunkter bör även avses av kommun anlagen översiktsplan. Även omdessa planer saknar rättsverkan är de dock lill ledning förbebyggelseplaneringen inom kommunen. Atl dessa inte fastställda men antagnaplaner skall beaktas vid tillållighetsprövningen bör framgå av ett klartmotivultalande. : Vattnet bör ses somen nationell tillgång, som skall skyddas och vårdas men som kan bmkas när ettexploateringsintresse allmänt eller enskilt - väger tyngre än del allmännaintresset att bevara vattnei opåverkat. För att garantera en prövning av attelt visst företags tillåtlighet är beroende av dess lämplighet från allmän synpunktanser föreningen, atl bland tillåtlighelsreglerna bör finnas etl stadgande medinnebörden alt vattenföretag inte får komma till stånd om det inle är lämpligtfrån allmän synpunkt. Den nämnda regeln är en parallell till 5 § 2 st. BL, somvad gäller tätbebyggelse infördes och som 1972 utvidgades till alt gällaall bebyggelse. Genom införandel av den föreslagna regeln skulle vattenlagenbli likvärdig med BL och även ML vad gäller hinder för markägaren att användasin egendom till skada för annan eller för samhället. Däremot ger regeln ingetslöd för att förfoganderätten fill vattnet skulle tillkomma annan änmarkägaren. Föreningen anser att särskild vallenplanering ärangelägen. Vad som sägs i en sådan plan bör uppfattas som samhällets ivederbörlig ordning fattade beslut om elt visst vattenområdes skydd ochutnytQande. Ett vattenförelag kan således inte anses vara lämpligt från allmänsynpunkt om del strider mot sådan plan. Sak samma gäller om vatlenkvalitetsnormerutfärdas med stöd av särskild lagsliflning. Enligt föreningens mening bör, såsnart särskild lagstiftning föreligger beträffande vattenplanering,vat-tenkvalitelsnormer eller liknande styrinstrument, i vattenlagen införas enprecisering av det allmänna lämplighetsvillkoret med innebörd atl, om med slödav särskild lagstiftning upprättats valtenplan eller utfärdatsvatten-kvalitetsnormer, får vattenföretag inte ulföras eller utövas i strid motsådana beslämmelser. I 3 kap. 2 och 9 88 föreslår ulredningen vissaregler om hänsynstagande till fastställda planer och andra beslut om mark- ochvattenområdens Prop, 1981/82:130 135 Även dessa regler bör enligt föreningens mening ses som enprecisering av det allmänna lämplighetsvillkoret. Föreningen anser det välmotiverat att i lagtexten göra en sådan precisering men anser att utredningenformulerat regeln väl snävt. Bättre skulle vara ett sammanhållet stadgande medinnehåll att vattenföretag inte får utföras så atl syftet med fastställdgeneralplan, stadsplan eller byggnadsplan motverkas och all delsamma skallgälla beträffande andra särskilda bestämmelser för mark- eller vattenområdesbebyggande eller användning som beslutas av därtill behörig statlig ellerkommunal beslutande församling eller myndighet. Föreningen vill också i detta sammanhang göraregeringen uppmärksam på atl planeringsläget vad gäller vattenområden förnärvarande är dåligt. Detta kan komma att betyda, alt när ett valtenförelagaktualiseras det inte finns någon färdig planering men all en sådan framstårsom angelägen. På framställning därom måsle den planerande myndigheten enligtföreningens mening få tillräcklig tidsfrist för att erforderlig planering skallhinna utföras och vinna laga kraft innan ställning tas till vattenföretaget. Enligl föreningens mening bör grundregeln vara attför vallenföretag skall väljas sådan plats och omfattning saml sådant utförandeatl ändamålet kan uppnås med minsta miljöstörning, annan olägenhet och intrångutan oskälig kostnad. Jämfört med utredningens förslag på denna punkt villföreningen alltså lägga till en möjlighet att även pröva valet av plats förvisst vallenföretag. Föreningen är väl medveten om atl det i många situationer(t. ex. vid torrläggning) är på förhand givet var ett visst företag skallutföras. Inte desto mindre finns del andra situationer då ett visst ändamål (t.ex. all producera en viss mängd elektrisk kraft eller alt förse etl samhällemed en viss mängd dricksvatten) kan tillgodoses genom vatlenföretag på alternativaplatser. Om en sådan möjlighet alt välja plats för ett vattenföretag finns,bör det enligt föreningens mening klart framgå av lagtexten alt valmöjlighetenockså skall utnyttjas, om det inte medför oskälig kostnad. Vid prövningen avett vattenföretags lokalisering bör som i ML bortses från subjektiva faktorersom att företagaren har vattenrätt eller har projekterat i fråga om endast ettav alternativen. Med tanke på de problem som uppstått imånga jordbruksbygder lill följd av den ökade jordbruksbevattningen sommartidsamt all många dylika vattenförelag kommit till och säkert även framdeleskommer till utan förprövning skulle föreningen i syfte alt förebyggaoacceptabelt stor vattenbortledning vilja föreslå en mera precist formuleradtillåtlighetsregel för dessa företag med innebörden att vattenföretag förbevatlningsändamål inte får medverka till att lägsta naturliga lågvattenföringi vattendrag kan underskridas. Naturligtvis ger inle en regel av nämnt slagnågon ovillkorlig rätt till uttag i så stor omfattning att lågvattenföringennås i vattentäkten, men den ger omvänt en klar anvisning om vad som är enoacceptabelt stor uttagsnivå. Iutredningsförslagets 3 kap. 8 8 har utredningen föreslagit att hänsyn skall taslill viss framtida utveckling vid tillåtlighelsprövningen. Föreningeninstämmer till fullo i alt tillållighetsprövningen skall ha ett sådantframtidsperspektiv. Den av utredningen föreslagna formuleringen är emellertidinte fillräckligt täckande. Erfarenheten visar att det finns en lång rad fall,där vattenföretag var för sig skulle vara lillåtliga men sedda tillsammans terde sig oacceptabla. I det övervägande antalet fall kommer vattenföretagenemellertid att prövas var för sig och . Någon möjlighet attta hänsyn till deras sammanlagda effekt finns då inte med den Prop, 1981/82:130 136 En möjlighet all förebygga atl en sådan situation uppstår skulleenligt föreningens mening vara atl redan från början la största möjliga hänsynlill förväntad utveckling. Prövningssituationen skulle alltså bli analog medbyggntidslovsprövningen enligt byggnadsstadgan, där hänsyn skall tas till bl.a. förväntad tätbebyggelse. Med en vidare formulering av det föreslagnaslad:2andet i 3 kap. 8 8 skulle ell hänsynstagande av ovan diskuterat slagtill Framtida utveckling kunna föreskrivas i fråga om vattenförelag. mening är del nödvändigt alt så sker. Föreningen vill också göra regeringen uppmärksam påbehovet av skydd för blivande sjöar vid landhöjningskusler. I syfte aftbibehålla eller underlätta sjöfarten eller av annat skäl sker nu många gångerfördjupningar av sundet mellan havet och vikar under avsnörning. På lång siktinnebär detta att vad som fill följd av landhöjningen skulle ha blivit en sjö istället blir en utdikad mark. Om inte nuvarande av landhöjningen ännunågorlunda starkt påverkade kustregioner skall bli mycketsjöfatliga områden är det helt nödvändigt att en restriktiv linje tillämpas ifråga om tillståndsgivningen till grävningar i den lägsta tröskeln mellan havetoch vikar under avsnörning. Enligt föreningens mening bör regler om sådanthänsynstagande till framtida sjöar införas i lagtexten eller åtminstone klartuttalas i förarbetena till lagen. Isamband med vattenförelag - i synnerhet byggande i vatten - är det vanligt altskadorna på motstående intressen kan minskas genom skadeförebyggande åtgärder.Alt denna möjlighet alt minska skadorna verkligen las till vara är av så storbetydelse att det mer än väl motiverar att etl särskilt stadgande därom införsbland tillåtlighelsreglerna. För atl uppnå den likformighet med ML varomtidigare har talats föreslår föreningen att stadgandet formuleras så alt densom utför eller utövar vattenföretag är skyldig att vidta de försiktighetsmåttoch den begränsning av verksamheten, som kan behövas för att förebygga ellerminska skada och olägenhet av företaget, om del inte medför oskäliga kostnader.Detta stadgande i kombination med vad föreningen redan föreslagit beträffandelokalisering och utformning av valtenförelag kommer då atl motsvara 4 och 5 88i miQöskyddslagen, vilket bl. a. medför att vägledning beträffande rättspraxiskan sökas frän denna lag. I likhet med vad som gäller enligt miljöskyddslagen innebärdet föreslagna stadgandet att bevisbördan beträffande vilka åtgärder som kanbehövas vilar på företagaren. Om så erfordras bör företagaren vara skyldig altutföra eller låta utföra erforderliga utredningar och andra studier. Begreppetoskäliga kostnader avses bli tolkat så atl företagaren tvingas slå för dekostnader för skadeförebyggande åtgärder som kan anses tekniskt och ekonomisktmöjliga och rimliga. Detta innebär alt kostnaderna skall kunna bäras av etlekonomiskt genomsnittligt företag av liknande slag (s. k. objektiv bedömning)oavsett hur bärkraften är hos del speciella företagel. Vad utredningen föreslåri 3 kap. 12 8 beträffande åtgärder m. m. till skydd för fisket bör enligl föreningensmening föras till samma paragraf som del nu föreslagna stadgan-del och ses somen precisering lill detta i ett avseende. : Enligt förslagetskulle vallenförelag inte få utföras i strid med fastställd generalplan,stadsplan och byggnadsplan. Denna bestämmelse skulle kunna överflyttaavgörandet av tillståndsfrågorna till planmyndighelerna, och vattenlagensregler om tillåtlighet skulle därvid lill stor del komma alt sakna betydelse.Vad den blivande lagstiftningen om planfrågor kommer alt innehålla är ävenoklart. 1981/82:130 137 utbyggnadav vattenkraften är det därför nödvändigt att möjlighet finns till avvikelsefrån fastställda planer. Delta bör kunna ske i form av dispens i sista hand avregeringen. En bestämmelse av detta innehåll bör sålunda införas. VASO:VASO kan icke tillstyrka det föreslagna stadgandet om krav påplanöverensstämmelse, då del ger för stort inflytande ål kommunala myndigheteroch i realiteten kan överflytta tillståndsfrågor fill planärenden. Det kan ickefömtsättas atl man vid fastställelse av planer kan bedöma hur elt vattenområdeen gång kan behöva användas. Omvänt kan långt framskridnaprojekteringars värde plötsligt omintetgöras av hastigt genomförda planer medenda syfte atl förhindra en utbyggnad. Som skäl för olämpligheten av delföreslagna förfarandet kan även åberopas atl vallenlagsutredningen principielltavvisat ett kommunalt veto i tillståndsfrågor, atl uttalanden i samma riktninggjorts av och att civilutskott vid behandling avpropositionen om utbyggnad av vallendrag i norra och (1977/78:57) synes ha ansett atl kommunemas inställning i tillståndsfrågan ickeskall vara avgörande. Om den föreslagna bestämmelsen bibehålles, bör i nyavallenlagen införas en bestämmelse om möjlighet för ell valtenintresse att fåen plan ändrad eller ännu hellre en föreskrift att tillståndsmyndighet - isista hand sålunda regeringen - äger meddela dispens för avvikelse frånplanbestämmelse. Den föreslagna regeln att syftet rned särskildabestämmelser av myndighet angående användning av mark- och vattenområde ickefår motverkas kan tydligen försvåra och i vissa fall omöjliggöra vattenföretag.Vad ovan sagts om avvikelse eller dispens från faslslällda planer gäller ävendenna föreslagna bestämmelse. Socialstyrelsen:Planeringssynpunkterna har givits betydande tyngd i förslagel. Delta ärnödvändigt för att kunna lösa vattenbehovet för tätorterna. Såväl gmnd- somytvatten UtnytQas både som recipienler och vattentäkter. Med hänsyn lill attutsläpp av avloppsvatten i etl ytvatten eller bevattning med havsvatten kanpåverka stora områden behövs det verkligen en möjlighet attpröva varje förelag i etl större planeringssammanhang. Regeln att vattenföretagej får utföras i strid med fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplanär viktig. Bevattningen inom jordbruket utvecklas snabbi.Fördelarna med bevattning har belysts i belänkandet och atl bevattning kankonkurrera med andra sätt att utnytQa en vattentillgång. Problemet betraktasendast som en kvaniitetsfråga. Som framgår av yttrandet frånlänsläkarorganisafionen i län kan bevattning påverkavattenkvalitén inom de områden som bevattnas. Tillförsel av havsvatten ledertill en ökning av grundvattnets klorid-halt som medför atl del inle kanutnyttjas som konsumtionsvatlen. Länsläkarorganisafionen har undersöktnilrilhalterna i enskilda vattentäkter inom vissa områden i län.Inom ett område med intensiv jordbruksdrift, lätta jordar och bevattning kundeförhöjda nilrathalter påvisas. Sannolikt kan bevattning under vissaförhållanden leda lill förorening av grundvattnet. Detta bör vägas in ibedömningen när bevattningsärenden prövas och föras in i följdförfatlningarlill lagen. i : I belänkandetskiljer man mellan egentliga tillådighelsregler och allmänna lämplighetsvillkor. - Vid skyddet av de allmänna intressena är det väsentligt att vattenföretaget sätts in i ett vidare samhällsplaneringssammanhang. Urplanerings- och naturvårdssynpunkt är utredningens förslag en vä- Prop, 1981/82:130 138 sentligförbättring jämfört med vad som gäller. - Del är dock angeläget att manklarare uttalar atl vattenföretag ej får motverka fidigare beslut ommarkanvändningen enligt naturvårdslagen. Bestämmelse om detta bör införasbland lillådighetsvillkoren och ej såsom utredningen föreslår blandlämplighelsvillkoren. i : När utredningen somen grundläggande tillåtlighelsregel slår fast atl vattenföretag inle får komma till stånd om hinder mot förelaget möter med hänsyn till val av plats eller eljest från allmänna planeringssynpunkter, finns inget all invända. En huvudtanke är nödvändigheten av att vattenförelagens planering förankras i del större planmässiga sammanhang, vari övriga anspråk på berörda mark- och vat tenområde finns dokumenterade, kanske framför alll enligt byggnads- och naturvårdslagstiftningen. I vattenförelag av mera regionalt intresse, vilkafaller utanför regeringens prövning, liksom i fråga om de typiskt sett mindrebetydelsefulla företagen blir prövningsmyndigheten bunden av den kommunalaplaneringen. Det ligger därvid särskild vikt vid att kommunerna i sinplanering gjort erforderliga, omsorgsfulla avvägningar mellan olika konkurrerandeanspråk. Om så sker, torde en alltför stelbent bindning genom kravet påplanöverensstämmelse, till nackdel för samhällsutvecklingen, knappast behövabefaras. Det torde vara ett riktigt resonemang av utredningen när man förordarmöjlighet till villkorade tillstånd till vattenföretag, när kommunen intetagit klar ställning mot ett vattenföretag som strider mot plan. I många fallär det uppenbarligen ytterst svårt för kommunen att, berörda organhunnit sätta sig in i oika lekniska, ekonomiska m. fl. frågor, la ställningtill elt vattenföretag, vars slutliga utformning och verkningar kanskeklariäggs först i och med tillståndsbeslutet.