prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Delegationen anser härvidatt de förslag till åtgärder för karlering som industriverket föreslagit utgörett väl avvägt program för den maringeologiska karteringsverksamheten.Delegationen vill emellertid också peka på att det underlagsmaterial som kommerfram i samband med den av delegatipnen påbörjade försöksverksamhetenvad avser metoder och former för kust- och havsområdenas utnyttjande kommer attkunna tjäna som underlag för SGU vad gäller behovet av maringeplogisk kunskapsett ur länsstyrelsernas och kommunernas synvinkel. Mineralverkskommitténföreslår att eventuella grusinventeringar och Uknande verksamhet bör utföras avnya SGU eftersom verksamheten naturligt hör samman med SGU:s pågående jordartskarteringoch planerade grusarkiv och inte heUer är av någon större omfattning.Kommittén stöder den av SGU i sin anslagsframställning för /83framförda begäran om medel för drift av ett grusarkiv, eftersom det är etthjälpmedel för SGU att kunna handha olika frågor om naturresurser. Kommitténstöder också SGU:s förslag i anslagsframställningen att ett nytt delprogrambenämnt Maringeologisk kartering inrättas. Eftersamråd med cheferna för jordbruks- och bostadsdepartementen viU jag anföraföljande. Regeringensuppdrag till industriverket lämnades då prognoserna för denframtida utvinningstakten av sand och grus angav en högre förbrukningstakt änvad som senare blivit fallet. Även efter det industriverket överlämnade sin slutrapporthar prognoserna än ytterligare skurits ned. Genom beslut omny organisation inom mineralområdet har förutsättningarna för en mer samordnadoch därmed mindre kostnadskrävande bevakning av sand- och grusutvinningenförbättrats. Detcentrala myndighetsansvaret när det gäller inventering av industrimineral ivid mening åvilar SGU bl. a. genom sin karterings- och arkivfunktion. Dettaansvar förstärks ytterligare när industriverkets nuvarande uppgifter påmineralområdet bl. a. tillståndsgivningen enligt kontinentalsockel-lagen den 1juli 1982 övergår till nya SGU. SGU:s arbetsuppgifter inom sand- ochgrusområdet, bör enligt min mening, inom ramen för verkets tillgängligaresurser, ha sin utgångspunkt bl. a. i det omfattande underlagsmaterial somindustriverkets utredning och remissbehandlingen av denna utgör. Det åliggerdärvid SGU att hålla vederbörlig kontakt med bl. a. avnämare samt länsstyrelseroch kommuner. Jaginstämmer i industriverkets och delegationens bedömning av behovet av enreguljär maringeologisk kartering och även behovet av en viss Prop.1981/82:99 52 registerföringinom detta område. I samband med att jag tar upp anslagsfrågorna för SGUkommer jag att närmare behandla dessa frågor. Iövrigt vill jag i detta sammanhang erinra om delegationens pågående arbete medatt enhgt sin instruktion (1979; 34) upprätta ett övergripande program försvensk havsresursverksamhet. Programmet omfattar även problem och möjligheterkring utvinning av bl.a. sand och grus från havsbottnen. Jag vill också erinraom det uppdrag till planverket om formerna för den fysiska riksplaneringenskunskapsförsöijning, som jag redogjorde för. Slutligen viU jag ocksåerinra om FN:s pågående havsrättskonferens, vars resultat med störstasannolikhet medför en omfattande revision av kontinentalsockellagen. Deförslag tUl ändringar vad avser kontinentalsockellagstiftningen somindustriverket lämnat kan enligt min mening utan olägenhet anstå tiUs dennamera omfattande revision görs. Enligt många bedömare är möjligheterna attslutföra konferensen under innevarande år stora. Jagär för egen del inte nu beredd att föreslå några ytterligare övergripandeåtgärder inom sand- och grusområdet. I detta sammanhang vill jag emellertidnämna att naturvårdskommitténs förslag till regionala täktinventeringar, somjag tidigare nämnde, kommer att behandlas i den proposition om ändringar inaturvårdslagen som chefen för kommer att föreslåsenare . 2.9Särskilda sysselsättningsåtgärder inom mineralområdet Jagtar nu upp frågan om prospektering som sysselsäUningsåtgärd. I denna fråga harjag samrått med chefen för . Riksdagenbeslöt vid behandlingen av propositionen om åtgärder för att främjasysselsättningen i (prop. 1978/79:127, NU 1978/79:41, rskr 1978/79:325) att anvisa 40 milj. kr. för prospektering i kommun. Medlenställdes till nämndens för statens gruvegendom förfogande.Prospekteringsprojektet skulle dels skapa omedelbar sysselsättning genomprospekteringsarbete, dels kunna leda till varaktig sysselsättninginom mineralindustrin. Nämnden har i en rapportden redogjort för de utförda prospekteringsarbetena iJokkmokks kommun 30 juni 1981. Projektet harsysselsatt 40 lokalt anställda och 60 personer totalt . SGU som påuppdrag svarat för projektets organisatipn pch praktiska genomförande igeologiskt avseende har byggt upp och drivit ettprovberedningslaboratorium i . Projektet har förutom ökade och i sigvärdefulla kunskaper om de geologiska förhållandena i området även resulterat iett stort antal lovande mineralfynd. För vissa av dessa har geokemiskauppföljningsarbeten utförts och för några av dem planeras provborrningar.Prospekteringsprojektet har lett till 26 nya inmutningar. De vunnaerfarenheterna ger grund Prop.1981/82:99 53 förantagandet att det finns goda möjligheter att finna ekonomiskt intressantafyndigheter för utvinning av metaller och industrimineral i kommun.Det fortsatta arbetet och uppföljningen av jokkmokksprojektet sker dels inomramen för nämndens ordinarie verksamhet och dels i ett samarbetsprojekt meddeltagande från berörda intressenter såsom , ochVaUenfaU. Länsstyrelseni har i en skrivelse till regeringen den 2 oktpber 1981redpvisat en av SGU på uppdrag utarbetad preUminär plan för basprpspekteringför hela . Planen bygger på användandet av regipnala gcpkemiskametpder. De pripriteringar beträffande under-sökningspmråden som gjorts har iförsta hand skett på geplpgiska grunder. Mptbakgrund av de positiva erfarenheterna av jokkmokksprojektet som har redovisatsanser jag det befogat att basprospekteringsprojekt av samma typ genomförs iandra delar av . Uppläggningen bör likna den för jokkmokksprojektetoch bygga på erfarenheterna från deUa samt ha sin utgångspunkt i nämndensplaner för sin prospekteringsverksamhet i liksom även deöversiktliga planer för som på uppdrag utarbetats avSGU. Kostnadernaför en basprospektering av detta slag bör bestridas inom en särskild medelsramför sysselsättningsfrämjande åtgärder i . Jag avser återkommatill denna fråga vid min anmälan av förslag till regional utvecklingspolitikpch resurshushållning. Jagredogör nu översiktligt för försörjnings- och lagringsfrågorna inom mineralområdet. Denindustriella utvecklingen i har inneburit att vårt beroende avoförädlade mineralråvaror som en källa till exportintäkter har blivit relativtobetydligt även om råvaruutvinningen i jämfört med vad som är falletför flertalet övriga industriländer fortfarande ger upphov till storaexportinkomster. Däremot har vårt beroende av importerade råvaror ökat och ävenblivit mer varierat. Detta är en följd av att , i likhet med andraindustriländer, allt mer kommit att fungera som omvandlingsstation förråvaror. ingår i växande utsträckning i ett internationellthandelssystem där råvaror, halvfabrikat och färdigvaror rör sig mellanländerna på olika stadier av bearbetning. Medan importvärdet för en enskildråvara ofta är ganska litet, kan samma råvara vara nödvändig för attproduktionen skall kunna upprätthållas i industrier som exporterar färdigvaroreller halvfabrikat för miljardbelopp och har tusentals anställda. Västeuropaär den största importören av flertalet mineraliska ämnen totalt sett.Importberoendet är nära 100-procentigt, vad gäller legeringsmetaller.Västeuropa kan tillsammans med betecknas som de storaunderskottsområdena. Prop.1981/82:99 54 Detpågår en livlig handel på mineralområdet mellan de nordiskaländerna. Många råvaror saknas emeUertid och en ostörd import av dessa varortill är helt nödvändig för industrin. Vårenda produktion f. n. i av malm som innehåller legeringsme-taUer utgörYxsjöberggruvan i , som ägs av , där detvolframförande mineralet scheelit bryts. Produktionen täcker av vårtbehov. Gruvan är för övrigt enda volframgruva. Beredskapslagring istatlig regi har förekommit . Beredskapslagringensomfattning har ökat i takt med samhällsutvecklingen. Deninhemska självförsörjningsgraden har minskat under de senaste decennierna.Industrin har i växande grad blivit beroende av en snabb och ostörd tillförselav bl. a. importerade råvaror. De kommersiellt betingade lagren av dessa varorhos näringslivet har minskat delvis till följd av det högaränteläget, i en strävan att reducera kostnaden för bundet kapital.Strukturförändringar i näringslivet har också lett till allt färre och störreproduktionsenheter och en allt mer specialinrik-tad produktion. Dennautveckling har ställt ökade krav på beredskapsåtgärder från samhällets sidabl. a. i form av beredskapslagring. Lagringför krig, avspärrning och s. k. fredskriser har - med undantag för oljeområdet- vad gäller vissa metaller o. d. skett väsentligen i statlig regigenom i första hand överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF). ÖEF lagrar ettstort antal varor, såväl råvarpr SPm halvfabrikat och insatsvaror, till ettåteranskaffningsvärde som vid utgången av /81 beräknades tillnärmare , varav ca . avsåg lager av råolja ocholjeprodukter. Lagrets totala inköpsvärde uppgick tiU knappt 4 miljarder kr.För /82 har för driften av beredskapslagren beräknats totaltdrygt 400 milj. kr. varav för kapitalkostnader ca 365 milj. kr. 1978års försvarskommitté anförde i betänkandet (Ds Fö 1981:1) Säkerhetspolitikenoch totalförsvaret att det närmare borde övervägas om staten eller näringsUvetbör ha ansvaret för den lagringsverksamhet som aUtjämt är nödvändig. Kommitténansåg att olika alternativ bör prövas. MPUföreslår i sitt betänkande (SOU 1980:12) Mineralpolitik au försörjningsaspekterna skall beaktas i samband med beslut som rör inriktningen av ochstöd till investeringar inom mineralsektorn, inriktningen av den prospekteringsom helt eller delvis finansieras av staten samt inriktningen av den stadigtfinansierade forskningen och utvecklingen. Ifråga om åtgärder som direkt syftar till att förbättra försörjningen föreslårutredningen att fredskrislager av molybden, , nickel, titan, niob,tantal och borater skall byggas upp och att fredskrislagren av mangan, kromoch kobolt skall utökas. Fredskrislagren bör Uksom förvaltas av ÖEF.Enligt utredningen bör resurser för fredskrislagring motsvarande tre månadersimport ge en viss risktäckning. Utredningen föreslår också att fortsatt drift igruvor som hotas av nedläggning skall prövas från försörjningssynpunkt. Prop.1981/82:99 55 Vidareföreslår utredningen att den av försörjningshänsyn iinternationella sammanhang verkar för minskade restriktioner för handeln medmineralråvaror, för en jämnare fördelning av prospekteringsinsatser ochinvesteringar i mineralsektorn i världen samt för införande av bestämmelser iinternationella råvaruavtal som skyddar intresse av en tryggadförsörjning och hindrar diskriminatorisk behandling av köpare frånproducenternas sida. Delegationenför mellansvensk gruvindustri pekar i sin rapport (Ds 1 1981:2, s. 96) på attdet av försörjningsskäl kan vara av värde att en metodik utvecklas förtillgodogörandet av de manganfyndigheter som finns i Mellansverige.Fyndigheterna är inte utvinningsbara med nu kända processer. Iprogramplanen för det ekonomiska försvaret för perioden /83-1986/87 pekarÖEF på att frågan om fördelningen av ansvaret för beredskapslagringen mellanstaten och näringslivet bör bli föremål för en mer inträngande analys, förvilken myndigheterna inom ekonomiskt försvar inte har erforderlig kompetens.Försvarskommittén har i sitt avlämnade slutbetänkande (Ds Fö 1981:14)Totalförsvaret 1982/87 biträu ÖEF:s förslag och förordat att en utredninggenomförs skyndsamt. Fråganom en utredning för lagringsfrågorna m.m. bereds f.n. inom regeringskanslietoch kpmmer att behandlas i propositionen om säkerhets-och försvarspolitikensamt totalförsvarets fortsatta inriktning. Enmindre utredning, bl.a. i syfte att komplettera MPU:s arbete, har som jagtidigare anfört startats av industridepartementet, STU och ÖEF i samarbete föratt utreda vissa frågor rörande substitution av vissa kritiskalegeringsmetaUer. Jaggår nu över till frågan om internationellt mellanstatligt samarbete påmineralområdet. I denna fråga har jag samrätt med cheferna för utrikes-ochhandelsdepartementen. Mineralmarknadernakarakteriseras i allmänhet av stora prisfluktuationer. Detta har negativa konsekvenserför såväl exporterande som importerande länder. De förras exportintäkterfluktuerar, vilket särskilt för medför svåra problem förbetalningsbalansen och utvecklingsplaneringen. De senare får en lägreförsörjningstrygghet eller i varje fall en fördyrad sådan och "importerarinflation" (höjningar av mineralrävarans pris slår erfarenhetsmässigtigenom snabbare än sänkningar när det gäller prissättningen av den förädladeprodukten). Osäkerheten ökar beträffande investeringar i ny gruvdrift. Bådakategorierna har anledning att fråga sig om utbudet under sådana omständigheterkpmmer att förbli tillräckligt för den framtida efterfrågan på plika . Försörjningstrygghetenpåverkas även därav att flera länder tenderar att 1981/82:99 56 Dessutom kan man inte helt utesluta att producentereller konsumenter genom kartellbildningar försvårar tillgången på ett givetmineral till rimliga priser. Sverigehar därför - som ett litet råvaruberoende i-land med stor utrikeshandel -traditionellt stött och aktivt arbetat för multilateralt samarbete mellansåväl producent- spm kpnsumentländer i syfte att möjUggöra stabila pchförutsebara priser. Vi gagnas av internatipnella lösningar spm medför att en såstpr del som möjligt av handeln sker under öppna former och på lika villkor.Det internationella utbytet av information är i sig också ägnat att ökamarknadernas överskådlighet. Ansträngningarna att nå internationellaöverenskommelser i syfte att begränsa fluktuationerna i råvarupriserna ochtrygga utbudet av råvaror har emellertid bara gjort vissa mindreframsteg. Det är emellertid angeläget att ansträngningarna att nåöverenskommelser om internationella råvarupriser fortsätter. Multilateraltinternationellt samarbete i mineralfrågor bedrivs i många fora. Inom FNbehandlar ECOSOC:s (Economic and ) naturresurskommitté frågor omplanering, utveckling och utnyttjande av mineraltillgångar såväl övergripandespm i detaljstudier över plika . Utvinning av , framför allt s.k.noduler ur havet avhandlas i (UNCLOS - United NationsConference on the of the Sea). för handel och utveckling() har alltsedan tillkomsten ägnat stor uppmärksamhet åt mineralråvaror.Tekniskt bistånd för mineralutveckling i lämnas av FN:sutveckUngs-program (UNDP) som även administrerar FN:s fond för finansiering avprospektering i . Världsbankenoch de regionala utvecklingsbankerna finansierar investeringar påmineralsidan. InternationeUa valutafonden (IMF) kan ge lån såväl för ettenskilt lands lagring som för stabilisering av exportintäkter avmineralråvaror. och utveckling () diskuteras mineralfrågorregelbundet varvid särskild uppmärksamhet ägnas investeringssidan. Samarbetemellan råvaruproducerande länder förekommer för flera metaller och ,bl. a. koppar och bauxit. Strävanden att genom samordnat handlande uppnå högrepriser har dock haft endast begränsad framgång hiUiUs. Enannan inriktning har Organisatipnen för järnmalmsexporterande länder (APEF).Dennas huvuduppgift är att främja en balanserad global utveckling avjärnmalmsindustrin genom att skapa bättre förutsättningar för varje enskiltmedlemsland att vidta lämpliga åtgärder avpassade till de egna problemen.Sverige ingår i organisationen grundande . Organisatipnen harutsett en generalsekreterare pch ett mindre kansli samt fastställt ettarbetsprpgram, i vilket ingår flera olika utredningar, sammanställning avstatistik m. m. Medlemmar är, förutom , Alge- riet,, , , , , och . Sverigedeltar i arbetet inom den internationella bly- och zinkstudiegruppen. Meddeltagande av även representanter för företag i branschen, håUs överläggningari frågor av internationeUt intresse. Förutom studier inom för berörd industriviktiga sektorer ägnas särskild uppmärksamhet åt att ge kontinuerliginformation om utvecklingen av utbud och efterfrågan. Medlemmarna är, förutomde nordiska länderna, huvuddelen av samt ytterligare ett antalländer bl.a. , , , och . Regeringarnai de nordiska länderna beslutade att utreda den nordiska rävaru- ochnaturresurssituationen. avgavs en första beskrivande rapport. Inovember 1977 avlämnades en rapport med förslag beträffande nordiskt samarbeteför olika råvaror. beslöts att ett geologiskt samarbete i syfteatt identifiera större malmförande formationer skulle inledas på Nordkalotten.Arbetet påbörjades och beräknas pågå längst t. o. m. 1985/86. Frånsvensk sida deltar SGU. Riksdagenfattade beslut (prop. 1980/81:115, UU 1980/81:22, rskr 1980/81:270) omSveriges anslutning till gemensamma fond för finansiering av åtgärderpå råvaruområdet. Fonden avses finansiera internationella prisstabiliserandebuffertlager samt stödja ansträngningar att förbättra sinamöjligheter att lagra, förädla, distribuera och marknadsföra råvaror.Utarbetande av reglemente för fonden pågår alltjämt. är bland de fåländer som har ratificerat avtalet. Underår 1981 nåddes en överenskommelse om ett sjätte internationellt tennavtal.Avtalet skall bidra till stabiUtet på tennmarknaden via buffertlager ochkvoter. En proposition (prop. 1981/82:117) om svenskt deltagande i tennavtalethar förelagts . 3 Den mineralpolitiska verksorganisationen Jagtar nu upp frågan om myndighetsorganisationen på mineralområdet. Dennuvarande mineralpolitiska verksorganisationen åren 1973och 1974 (prop. 1973:41, NU 1973:54, rskr 1973:225 och prop. 1974:60, NU1974:23, rskr 1974:152). Underlag för besluten var bl. a. betänkandena (SOU1971:17) - jord - vatten (geologiutredning), (SOU 1971:69)Näringspolitiken - ny verksorganisation () och (Ds I1974:1) SGU:s framtida organisation (för Sverigesgeologiska undersökning). () år central förvaltningsmyndighet för ärenden som rörindustri och hantverk samt fram till energiför- Prop.1981/82:99 58 sörjningsamt mineralhantering utom såvitt avser förvaltning och upplåtelse av statensgruvegendom. Verket är lokaliserat tiU . Riksdagenbeslöt om rikfiinjer för energipolitiken (prop. 1980/81:90, NU 1980/81:60,rskr 1980/81:381). Härvid fattade även beslut om riktlinjer för enändrad myndighetsorganisation inom energiområdet. Beslutet innebär bl.a. atten ny central myndighet för framför allt energitillförselfrågor skaU inrättasden . handläggs inom mineralområdet huvudsakligen följande: tillståndsgivningsamt övervakning och uppföljning av givna tillstånd enligtminerallagstiftningen och enligt lagstiftningen om kontinentalsockeln branschbevakningav gruv- och mineralindustrin Riksdagenfattade beslut om en ny organisation inom mineralområdet (prop.1980/81:130, NU 1980/81:43 och 67, rskr 1980/81:349). Beslutet innebär attindustriverkets uppgifter inom mineralområdet i huvudsak upphör den 30 juni1982. svarar också fram till t.o.m. förkanslifunktionerna åt (). Nämndenförvaltar statens mineralfyndigheter och annan gruvegendom som tiUhör staten.Nämnden, som beslutar i frågor om upplåtelse av gruvegendomen, svarar för attegendomen tas till vara på bästa sätt och där så är lämpligt utökas. Nämndenskall särskilt följa utvecklingen inom sitt verksamhetsområde och ta initiativtill åtgärder för att förbättra det ekonomiska utbytet av gruvegendomen. är f. n. också chefsmyndighet för bergsstaten som är den regionalastatliga organisationen för ärenden rörande bergshantering och därmedsammanhängande frågor. Bergstaten är organiserad på ett nordligt och ettsydligt distrikt med expedition i resp. och . Chef för varjedistrikt är en bergmästare. framtida verksamhet och organisation utreds f. n. (I 1982:09). Sverigesgeologiska undersökning (SGU) år den centrala förvaltningsmyndigheten förärenden som rör landets geologiska beskaffenhet. SGU inrättades redan år 1858med uppgift att handha landets geologiska utforskande med särskild hänsyn tillberg- och jordarternas praktiska betydelse. Verksamheten var länge avföreträdesvis vetenskaplig natur. Prop.1981/82:99 59 bedrivainformations- och dokumentationsverksamhet på det geologiska området - påuppdrag uppsöka och undersöka förekomster av tekniskt användbara , bergarter och jordarter samt grundvatten. Verksamheten skallbedrivas med beaktande av den tekniska och vetenskapliga utvecklingens krav,och resultaten redovisas så att bästa möjliga ledning ges för beslut omutnyttjande av landskapet, särskilt berggrund, jordlager och grundvatten. SGUåtar sig geologiska utrednings- och undersökningsuppdrag. Uppdragsverksamhetenskall ge full kostnadstäckning. /81 finansierades endast ca enIjärdedel av verksamheten via anslag direkt till SGU. InomSGU finns f. n. fem byråer, nämligen berggrundsbyrån, kvartär-pchhydrogeologiska byrån, geofysiska byrån, geokemiska byrån och administrativabyrån. Den fanns vid SGU 769 anställda. Myndigheten är föriagdtill , och . Myndigheten var tidigare i huvudsak förlagd tiUStockholm. Efter beslut (prop. 1971:29, InU 1971:15, rskr 1971:196) avriksdagen omlpkaliserades Stpckholmsdelen till ochLuleå. Filialkontor finns i och . Filial fanns tidigare även iKiruna. Denav beslutade nya organisationen inom mineralområdetinnebär aU myndighetsuppgifterna på mineralområdet samlas inom enförvaltningsmyndighet medan affärsverksamheten bedrivs i ett särskih organ(prop. 1980/81:130, NU 1980/81:43 och 67, rskr 1980/ 81:349). Detta medför attSGU delas i en myndighetsdel och en del som på uppdrag utför olika tjänster.Till myndighetsdelen överförs statens industriverks nuvarande uppgifter påmineralområdet i huvudsak genom aU delar av verkets mineralbyrå överförs tillden nya myndigheten. Myndigheten blir också chefsmyndighet för bergsstaten.Vidare bryts kanslifunktionerna för ut frånindustriverket och bildar ett särskilt kansli för nämnden. Den nyaorganisationen skall verka fr. o. m. . Underlag för beslutet varmineralpolitiska utredningens (MPU) betänkande (SOU 1980:12) Mineralpolitikpch framför allt remissutfallet av utredningens förslag. Våren1981 tillkallade jag med stöd av regeringens bemyndigande den 26 februari 1981en prganisatipnskpmmitté (11981:02) med uppdrag att utreda vissa frågor ommineralpolitisk verksorganisation (Dir. 198); )8 och 50). Kpmmittén, som harantagit namnet mineralverkskommittén fick i uppdrag att dels utarbeta eUdetaljerat organisationsförslag för de nya prga-nen, dels studeraverksamhetsfprmen för uppdragsprganet. Kommittén medverkar även i arbetet medatt genomföra den nya organisationen. Kommittén överlämnade betänkandet (Ds I 1981/82:99 60 1981:20)Förslag till ny mineralpolitisk verksorganisation. Kommittén har iorganisatoriska frågor och i frågan om lämplig associationsform föruppdragsorganet biträtts av statskontoret (Rapporter 1981:18 och 1981:19). Medstöd av bemyndigande att vidta de övergångsåtgärder och åtgärder iövrigt som behövs för att genomföra den ändrade organisationen beslötregeringen om riktUnjer för de berörda myndigheterna samtuppdrog åt kommittén att lämna vissa slutliga detaljuppgifter för den nyaorganisationen, bl. a. översiktliga beskrivningar över de tjänster som börfinnas i organisationen, samt att i övrigt medverka till de ytterligareåtgärder som kan krävas för att organisationen skall kunna verka fr.o.m. den 1juli 1982. Riktlinjerna och uppdraget enligt detta beslut hade sin utgångspunkti att inga beslut om omflyttningar, uppsägningar o. d. skulle fattas innanriksdagen har fattat slutligt beslut i organisations- och anslagsfrågorna.Kommittén överlämnade det nämnda underlaget i skrivelse . Detförslag till delning av SGU:s nuvarande verksamhet som kommittén lämnat utgårfrån följande huvudprinciper. Denanslagsfinansierade delen av SGU skall hahand om sådan verksamhet som finansieras via SGU:s nuvarande anslag istatsbudgeten, dvs.