prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — En kontaktperson kan vara ett personligt stöd för barnet idessa situationer och la reda på vad barnet vill och vad som är bäst förbarnet. Den kan vara en förmedlande länk mellan barnet och barnombudet i enprocess. Kontaktpersonen skall besitta kunskap om och erfarenhet av barnsbehov i olika utvecklingsfaser samt ha god självkännedom. Den skall kunna ingeförtroende hos barnet och få barnet all våga uttrycka sina känslor. Det börhelst vara någon person som barnet redan har kontakt med t. ex. släkting,bekant, daghemspersonal, lärare, fritidsledare, socialassistent. Behovet avutbildning och fortlöpande handledning understryks särskilt. Socialnämndenskall pröva om behov av kontaktperson föreligger och utse denne. Med dennabeskrivning sammanfaller den föreslagna kontaktpersonen väl med motsvarandekontaktperson i den föreslagna socialtjänstlagen. Till skillnad mot denna (§10) vill utredningen alt förordnande skall kunna ske utan föräldraansvarigssamtycke. Enligt sociala centralnämndens mening undanröjer förslaget därigenomden grundläggande principen i socialtjänstlagen om serviceinsalser pä frivilligbas. De skäl som utredningen anför till stöd för sitt förslag är emellertidangelägna men sociala centralnämnden menar alt behoven kan tillgodoses i annanordning. De tillfällen då en kontaktperson trols föräldraansvarigs motvilja börkunna ulses torde i allmänhet inskränka sig till särskild medlande funktion ochunder en starkt tidsbegränsad - men intensiv - period. Dessutom bör det endastske i samband med tvist rörande vårdnad eller umgängesrätt. Del bör enligtnämndens mening då vara domstol som på förslag av barnets ombud eller annan somenligt utredningen föreslås kunna begära domstols förordnande av barnombud.Beteckningen kontaktperson förefaller med denna roll missvisande och annanbeteckning bör då väljas i stället. Det är också viktigt att kretsen avtänkbara lämpliga personer alt utöva denna medlande funktion görs vid. Förslaget om barnombudsman finner nämnden knappaständamålsenligt. Redan nu ankommer del på en rad myndigheter alt i sin löpandeoch planeringsverksamhet beakta barns intressen och behov. Att skapa enytterligare institution som särskild barnombudsman menar nämnden är onödigt. Allernalivförslaget om barnassislenl är en kombination avbarnombud och kontaktperson där likheten i konstruktionen med den tidigarebarnavårds-mannainsiitutionen är påtaglig. skall vid behov utsesocialassistenter, som förutom sin ordinarie verksamhet även skall handhabarnassistentfunktioner. Nämnden skall granska barnassistenlens handlingarföre . Socialassistenten förväntas tillvarata barnsintressen i sill dagliga arbete, varför situationen inle förändras av ell nyttåliggande. Funktionen innebär onödig byråkrati och kontroll ulan att barnetssituation förändras nämnvärt. De tidigare förslagen alt skilja på barnombud Prop,1981/82:168 342 och kontaktperson har däremot klara fördelar. Vidare föreslås alternativt en utvidgad användning avfunktionen god man. Den uppenbara nackdelen med detta förslag är alt god mansaknar tystnadsplikt enligt nuvarande ordning, som begreppet tordevara alltför inarbetat för andra situationer. Utredningen ägnar ett kapitel om hur man tänkt sigkopplingen mellan barnet och den rättsliga instansen där frågor av tidigareomnämnt innehall skall tas upp. Barnombudel t. ex. måste få information. Barnetbehöver ha någon att vända sig till. kontaktperson berörs avutredningen i del här sammanhanget. Man vill ändra på förutsättningarna när enkontaktperson kan utses enligt , och utvidga dessa att äveninkludera situationer som inle kräver föräldrarnas samtycke. Ett antalrisksilualioner räknas upp, då en sådan situation kan uppstå. Det kanexempelvis röra oenighet om föräldraansvar och umgängesrätt, vid omhändertagandeför samhällsvård och vid vissa fosterhemsplaceringar. kan tillfullo inse utredningens problembeskrivning, men har svårt att följamotiveringarna till denna utvidgning för , och huruvida enkontaktperson kan ersätta många av etablerade kontaktvägar.Utredningens koppling till den tidigare avskaffadebarnavårdsmannainsti-lutionen får till viss del illustrera den osäkerhetsocialkontoret känner inför förslaget. Det måsle stöta på svårigheter förkommunerna alt genomföra den här idén i praktiken. Visserligen föreslårutredningen alt uppdraget skall upphöra när situationen är bemästrad. Men påvilket sätt skall en kontaktperson kunna vara ett personligt stöd för barnet iexemplet med ett omhändertagandeärende. Förutsättningarna för att utse enkontaktperson enligt utredningsförslaget torde föreligga ganska ofta.Socialnämnden skall utse personen, som i sin tur skall agera som förmedlandelänk mellan barnet och socialnämnden. Handläggande socialassistent fyllerenligt uppfattning denna funktion . Det kanknappast vara tillfredsställande för familjen och barnet att denomhändertagande nämnden tvångsmässigt också utser någon ytterligare person althjälpa barnet. Utredningen borde i stället ha fullföljt frågan ombarnombud i samhällsvårdsärenden. När del gäller barnels kontaktytor genombarnavårdscentraler, daghem och familjedaghem, skolhälsovård, landstingelsöppna sjuk- och hälsovård, polismyndighet, fritids- och kulturverksamhet, socialkontorelssocialassistenter m.fl., kan man hoppas pä större vaksamhet i frågor rörandebarnels rätt. eller en av nämnden särskilt utsedd kontaktpersoninom är i sin verksamhet intimt sammanvävd med ovanexemplifierade verksamheter. en samverkan skulle många barn lidanöd. Del är uppfattning att man måste stödja redan etableradesamverkansformer mellan myndigheter och enskilda, så att man kan lindra den orooch rädsla som många känner. En strävan kan vara alt få människor alt på ettmer öppet sätt söka slöd för sina problem. Myndigheten å sin sida behöver kunnavisa och inge förtroende. Vissa situationer kräver dess värre ingripande medtvång mot enskilda från samhällets sida, men att utöka möjligheten genomtillsällande av en kontaktperson under så allmänt formulerade förutsättningar,är enligt en föga framkomlig väg. Utredningen redovisar några alternativa förslag.Exempelvis all barnassi- Prop.1981/82:168 343 stenter inrättas med socialvårdskonsulenterna vidlänsstyrelsen som samord- Bilaga 3 nare och en utbyggnad av godmanskapet. Detframgår av formuleringar och förslag alt utredningen haft svårt alt hitta enlämplig mellanform för kommunernas del. Ett annat förslag med en särskildbarnombudsman i kommunerna som kan vara allmänheten till stöd och ge råd iolika barnfrågor, stödjer . Det är dock nödvändigt förutredningen alt återkomma mer detaljerat och gå igenom arbetsuppgifter,organisatorisk tillhörighet och huvudmannaskapsfrågan. En koppling lill den avbarn-olycksfallsutredningen föreslagna barnsäkerhetskonsulenten, kan möjligenvara ell sätt. I så fall blir staten huvudman. I utredningsförslaget behandlas barnels behov i vissa situationerav en kontaktperson som uteslutande kan inrikta sig på barnets behov ochintresse till skillnad från barnavårdsmannainstilulionen, som skall biståvårdnadshavarna (den föräldraansvarige) i vårdnaden (föräldraansvaret) ombarnet. Kontaktpersonen skall bistå barnet när del hamnar i risksilualioner ochkan i en skilsmässoprocess vara den förmedlande länken mellan barnet ochbarnombudet. I många avseenden får kontaktpersonen ansvar och uppgifter somliknar de som en övervakare förordnad enligt barnavårdslagen har. förslag på hur kontaktpersonerna skall rekryteras visar likhet medövervakarinstitutionen. De yrkeskategorier som där nämnts är emellertid redannu så starkt engagerade i sina arbetsuppgifter att det kan bli svårt all lägga pådem ytterligare bördor även om de hör lill de mest sakkunniga. Attinstitutionalisera verksamheten framstår som stelt och byråkratiskt. Utredningen har utgått ifrån alt socialtjänstlagensbestämmelser om kontaktperson även skall innesluta situationer som uppstår isamband med tillämpning av barn- och . Vid socialförvaltningen i har man noterat attantalet frivilliga barnavårdsmän enligt de nuvarande reglerna i barnavårdslagen(3 § a) har ökal , vilket delvis torde sammanhänga med stegratantal separationer mellan föräldrar. Behovelav kontaktperson isocialtjänstlagens mening kommer troligen att öka ytterligare i framliden. Delär dock tveksamt om det är lämpligt att - som utredningen föreslår utvidgamöjligheterna i socialtjänstlagen alt omfatta förordnande av kontaktperson förbarn mot föräldrarnas vilja. Det synes bryta mot socialtjänstlagens uppbyggnadi övrigt. Av föräldrarna kan "Ivångsförordnande" av kontaktpersonuppfattas som en form av övervakning och minska deras benägenhet att i andralägen begära frivillig kontaktperson, varigenom tidigt slöd för föräldrar ochbarn riskerar all helt utebli. En möjlighet synes vara all förordnande avkontaktperson för barnet ulan föräldrarnas samtycke sker enligt särskildaregler i BFB och alt beslutet i sådana fall fattas av domstolen. Del kan diskuteras om inle barnombudels ochkontaktpersonens roller skulle kunna förenas, vilket ell alternativförslag iutredningen tar upp. Del skulle nedbringa antalet funktionärer kring familjen.Mot delta talar svårigheterna all i praktiken förena kravet på juridisksakkunskap hos Prop.1981/82:168 344 barnombudel med kontaktpersonens uppgifter, därtyngdpunkten ligger på Bilaga 3 det psykologiska och personligt stödjandeplanet. När del gäller diskussionen om inrättande av en särskildtjänst som barnombudsman för varje kommun, hyser vi vissa betänkligheter. Enfördel med lokal anknytning kan vara att gemene man lättare kan nå en sådanbefattningshavare utan skriftligt förfarande etc. Vid stationering i kommunenkan del vara vissa svårigheter för en barnombudsman att upprätthällafull integritet och undgå påverkan i kontakterna med de lokala myndigheterna. Istället för att bygga upp en ny organisation på detta område synes uppgifternaför en barnombudsman med fördel kunna knytas till den befintligasocialkonsulentorganisalionen, som besitter sakkunskap och erfarenhet påområdet och synes ha förutsättningar alt göra helhetsbedömningar utifrånbarnens och indirekt föräldrarnas bästa. med barnombudsmaninföres bör i vart fall någon form av försöksverksamhet ske. Förslaget alt varje kommun bör avdela en person inomkommunen eller dess socialnämnd alt vara förmedlande länk mellan allmänhet ochsocialvård ser förvaltningen positivt på. Denna funktion borde dock somutredningen också angett som en möjlighet, kunna kombineras med den funktionsom barnsäkerhetskonsulent vilket barnolycksfallsutredningen föreslagit. skulle vara en statligt anställd person ulan förankring ikommunen eller socialnämnden förefaller knappast realistiskt. (Se även avsnitt 7.25). När det gäller kontaktmannainstitutionen föreslårutredningen alt denna utvidgas så att kontaktman för barnet kan förordnas ävenom föräldrarna motsätter sig delta. Att göra så vore enligt styrelsensuppfattning att också erkänna barnets ställning som självständig part vilketligger i linje med den syn utredningen företräder. Då emellertid ingen ändringföreslås beträffande reglerna om vårdnad och förmynderskap finner styrelsen,att förslaget inte kan genomföras ulan alt allvarligt påverka föräldrarnas ställningsom barnels vårdnadshavare och förmyndare. Konlaktmannainslilulionen måstedärför som föreslås i socialtjänstproposilionen bygga på frivillighet ochföräldrarnas initiativ. Att styrelsen ställer sig kritisk till utredningensförslag om barnombud och kontaktman betyder inle att styrelsen vill försvagabarnels rätt. Enligt styrelsens mening tillvaratas barnets rätt bäst omsamhället söker medverka till alt barnets föräldrar själva tar ansvar för sinkonfiikl. Frågor om föräldraansvar, umgängesräll och även överlämnande av barnbör i ökad utsträckning kunna lösas genom andra åtgärder än genom all någon avparterna drar saken inför domstol. Utredningens förslag ger också prov påsådana insatser. möjlighet alt utse kontaktperson för ' Se avsnitt 7.26. Prop.1981/82:168 345 medling i samband med umgängestvister, länsrättensmöjligheter alt uppdra Bilaga 3 åt lämplig person alt verka för ettfrivilligt överlämnande av barn, muntlig förhandling inför domstol och rättensmöjligheter att utse särskilt förordnad medlare i tvister som rör överlämnandeav barn siktar samtliga lill att åstadkomma/riv////ga uppgörelser mellanföräldrarna. Styrelsen ställer sig vidare kritisk till utredningensförslag om en barnombudsman i varje kommun. I stället för att kanaliserakontakterna mellan allmänhet och socialnämnden via en barnombudsman serstyrelsen del som naturligare och mera önskvärt att alla som kommer i kontaktmed barn som far illa också meddelar socialnämnden sina iakttagelser. Endast såkan vi bygga upp en ansvarskänsla hos alla vuxna för våra barn. 8.24 i (LO) Myndigheternas befattning med mål om umgängesräll ochföräldraansvar Även i detta fall kan LO dela utredningens allmännagrundsyn. Vi är dock utomordentligt tveksamma till den omfattning, komplexitetoch byråkrati vad gäller myndigheternas befattning med umgängesräll ochföräldraansvar m. m. som utredningen föreslår. Kompelensgränserna mellanbarnombud, kontaktpersoner, barnombudsmän, barnassislenter, domstolar,socialnämnder och socialvårdskonsulenter är oklar och måste ses över innanförslag läggs fram för . LO har tillstyrkt införandet av socialtjänstlagen. a. av en helhetssyn på människornas sociala situation och attsocialtjänsten i första hand skall ge service, slöd och råd. Del är viktigt attkompletterande lagstiftning inte river sönder denna bild. Därför bör allaförslag som innebär alt enskilda eller familjer skall ges stöd, råd och serviceknytas lill socialnämndernas kompetensområde. Däremot bör förslag som innebärtvångsåtgärder och myndighetsutövande läggas på andra organ, t. ex. derättsvärdande. Detta måste vara vägledande även när förslag om barnens rättutformas. Att kontaktperson kan utses ulan föräldrars samtycke anserTCO rikligt. Förslaget om införandet av en befattning sombarnassistent, som kan handha både kontaktmannens och barnombudels uppgifterfinner TCO oklart. TCO ställer sig tveksam lill inrättandet av en sådanbefattning i den form som redovisas. För alt förbättra möjligheterna för allmänheten all kommai kontakt med rätt tjänsteman när det gäller barnfrågor saml för att frågorrörande barns villkor bättre ska tillvaratas föreslås att man inrättar enkommunal eller statlig tjänst som barnombudsman. skulle också kunna vara en person som manvänder sig lill när barn befinner sig i en risksituation eller behöver hjälp. TCO instämmer i att man måste komma tillrätta medproblemet att allmänheten inle kan nå rätt befattningshavare. Detta år dock,enligt TCO:s uppfattning, snarare ett informations- och kommunikationsproblem,som man bör lösa på annat sätt. Prop.1981/82:168 346 I begreppet ombudsman (jämför konsumentombudsman,juslilieombuds- Bilaga 3 man och jämställdhetsombudsman) ligger något av enkontrollfunktion. Vad gäller dessa frågor finns dock förtroendevalda politikersom skall tillvarata medborgarnas intressen. TCO instämmer i att det finns ett behov av någon som mankan vända sig till när barn är i risksilualioner, ge råd i barnfrågor samt varahandledare ål kommunens kontaktpersoner. Hur detta bör organiseras måste enligtTCO:s uppfattning dock vara de enskilda kommunernas och kommunalpolitikernassak all avgöra. De delar av utredningen som syftar lill stödjandefunktioner för barnet (kontaktman, barnassistent) anser TCO snarare hör hemma isocialtjänstlagen än i barn- och . 8.26 Centralorganisationen /SR För att intentionerna i den nya lagstiftningen beträffandebarns rätt skall bli annat än papperskonslruktioner är det viktigt alt delskapas nya funktioner med huvuduppgift att ta tillvara barnens intressen.SACO/SR har samma uppfattning som utredarna, att det dels är nödvändigt attbarnen blir bättre juridiskt tillgodosedda än och att de ocksåkan vara i behov av stöd och hjälp av en utomstående person. Utredarna hartänkt sig lösa de här båda upgifterna genom ett juridiskt utbildat barnombud,med viss kännedom om barns utveckling och behov samt genom en kontaktperson somhelst skulle utses ur barnets närmiljö när barnet befinner sig i enrisksituation. Sådan kontaktperson skulle också, i motsats till socialulredningensförslag, kunna ulses mot föräldrarnas vilja och den skulle förordnas enbart medutgångspunkt från barnets behov. Kontaktpersonens första uppgift blir att sökavinna barnets förtroende och därigenom försöka bilda sig en uppfattning om vadsom verkligen är barnels önskningar. I princip uttalar utredningen alt det voreönskvärt med barnpsykologisk utbildning för kontaktpersoner, men då detta ärorealistiskt föreslås en rad andra personkalegorier som kan komma i fråga t.ex. förskollärare, daghemspersonal o. d. Utredarna vill alltså inte förorda särskilda tjänster för kontaktpersonerna.Beträffande ersättningsfrågan sägs bara att de bör ha skäligt arvode ochersättning för sina uppgifter. I samband med diskussionerna om kontaktpersonergör utredningen en jämförelse med den tidigare barnavårdsmannainstilulionen.Den har då tänkt sig att kontaktpersonerna skulle ombesörja barnavårdsmännensmera kreativa uppgifter men att insatserna skulle bli betydligt mer kortvarigaoch begränsade. Frågeställningarna kring vem som på bästa sätt skallföreträda barnet hänger nära samman med frågorna om talerätt och processrättför barnet. /SR vill härvidlag förorda alternativförslagel om barnassislenl(se yttrande) varvid de två huvudfunktionerna att varaställföreträdare för barnet och att svara för hjälpinsatser kan utföras av enoch samma person. /SR förutsätter att barnet genom barnassistenlen gessamma grad av taleräll som enligt huvudförslaget. När del gäller uppgifternaalt tillvarata barnels rätt i process bör generellt gälla att barnassistentenlåter sig företrädas av ell juridiskt ombud. /SR har således vall att institutionalisera funktionenatt tillvarata Prop.1981/82:168 347 barnets intressen och centralorganisationen har tänkt sigatt ifrågavarande Bilaga 3 befattningshavare liksom samtalsledarna kommer attorganiseras inom de nuvarande familjerältsavddningarna och förvaltningarna.Skälet härtill är att centralorganisationen räknar med att de tänktaföreträdarna för barnet behöver ha en hög grad av professionalism. De bör hagrundläggande kunskaper om gällande lagstiftning såväl vad gäller familjerättsom samhällslagstiftning i stort. Vidare bör de ha insikter om barnsgrundläggande behov och utveckling, framförallt utbildning och erfarenhetbeträffande relationsbearbetning. /SR tror inte det är realistiskt att skapa en bred kårav kontaktpersoner med denna gedigna bakgrund. menar attutredarna har underskattat svårighetsgraden av ärenden av ifrågavarande slag.Centralorganisationen ser direkta kontraindikationer mot att använda personer ibarnels närmiljö i delta syfte.Del är omöjligt alt en kontaktperson kan hållasig utanför föräldrarnas konfiikl. Då ett barn och hennes familj redan befinnersig i kris, är det tvärtom viktigt att andra personer i närmiljön t. ex. en lärare/lärarinnaupplevs som trygg och och det vore olyckligt om man äventyradehans/hennes relation lill barnet och föräldrarna genom all sätta dessa i denvanskliga situation som ett kontaklpersonskap kan medföra. Dessutom är delosannolikt all t. ex. en lärare eller daghemspersonal vågar riskera att få enspeciell relation lill ell visst barn i en grupp. Praktiska och ekonomiska skältalar också för att utredningens förslag om kontaktperson är orealistiskt.SACO/SR anser del självklart att en barnassislenl i sill arbete på att etableraen god kontakt med barnet använder sig av de värdefulla relationer som barnetredan har utan att det för den skull behöver få några negativa konsekvenser. /SR anser att det kan finnas risk för att barnensspeciella situation inte beaktas tillräckligt i de sociala nämndernas arbete.Erfarenheterna har visat att socialassistenterna i första hand måste prioriteraandra frågor. hälsar därför med tillfredsställelseförslaget om alt inrätta en ny tjänst med uppgift att bl. a. vara förmedlandelänk mellan allmänheten och socialnämnden i barnfrågor. Centralorganisationenhar däremot svårt alt inse varför denna funktion skulle behöva placeras utanförsocialvårdsorganisationen. Barnets kontaktperson kommer enligt utredningens förslagatt vara en mycket viktig person. Denna "resursperson" skall kunnalyssna sig till barnels vilja och önskningar. 1 kommunerna föresammanslagningarna utgjorde ofta nämndernas ledamöter sådana resurspersoner,som kunde ställa upp i olika sammanhang, utan alltför mycket byråkratisktkrångel. Efter kommunsammanslagningarna har det emellertid blivit aUlför långtmellan den enskilda kommuninnevånaren och de förtroendevalda, för alt deltasystem skall fungera. Utredningens alternativa förslag med barnassistent ellergodman för barnet anser CKF inle tillfullo motsvara önskemålen. Systemet medbarnassislenl verkar invecklat och det statliga alternativet anser vi utesluteti sammanhanget. Eventuellt skulle ell utbyggt godmanskap kunna bli ett Prop.1981/82:168 , 348 Då måste emellertid lystnadsplikt föreläggasgodman. Kontakt- Bilaga 3 mannen måste få slöd genom rådgivning ochutbildning för sitt uppdrag. Att tvåspråkiga kontaktpersoner engageras tillhjälp för invandrarbarnen bör beaktas i största möjliga utsträckning. För barnets bästa bör inte alltför många personer varainkopplade i arbetet då detta kan verka alltför splittrande för barnet. Beträffande funktionerna barnombud, god man,barnombudsman, kontaktperson och barnassistent, anser förbundet att manklarare borde ha beskrivit respektive befattningshavares arbetsuppgifter samlredan nu klargöra vem som skall administrera, - kommun, landsting eller stad? Utredningen föreslår en barnombudsman som skall bevakabarnets rätt, förmedla kontakter mellan olika organ och se till helheten isituationen som uppkommer. Vi menar att denna uppgift kan läggas på nuvarandebarnavårdskonsulenler och vid behov förslärka den organisationen. I samband med skilsmässotvister anser vi i likhet medutredningen att det är väsentligt att hjälp ges till familjerna. Vi ställer ossdock tveksamma till det . lämpliga i att ålägga kommunerna ytterligareuppgifter. I stället bör denna rådgivande funktion kopplas till tingsrättenalternativt barnavärdsassi-stenlen vid . Målen om överlämnande avbarn bör dock överflyttas till tingsrätten. Vi menar också att det är angelägetatt ev. hämtning av barn sker med tanke på barnet, så att del ej får skador p.g. a. en negativ upplevelse. Vi instämmer i alt någon funktion inom samhällel skallkunna ge råd och hjälp till föräldrarna även i andra situationer än skilsmässa.I likhet med vårt svar på barnolycksfallsutredningens föreslår vi att dennafunktion liksom barnsäkerhetsfrågor läggs på barnavårdscentralerna och senarekopplas till organ inom eller nära skolan. Både BVC och skolan är institutionersom såväl föräldrar som barn har en mångårig återkommande kontakt med. När manhar behov av hjälp och råd är det ofta lättare att ta kontakt med enutomstående. Pä detta sätt kan man också begränsa samhällets merkostnader ochändå uppmärksamma barnets situation i högre grad än . i varje kommun är ett gammalt FPU-krav. kommunerna skyldighet all erbjuda samarbetssamtal till föräldrar som tvistarom ansvar eller umgängesrått är något som ytterligare stärker barnetsställning. Vi vill bidra med ett tredje förslag; telefonjour i varje kommun ditbarn och vuxna kan ringa. Prop.1981/82:168 349 Det system utredningen föreslår till barnets hjälpframstår enligt förbundets mening som alltför vidlyftigt. Förbundetifrågasätter också om kostnaderna slår i rimligt förhållande till de fördelarsom åsyftas. Av de föreslagna personerna har otvivelaktigt den s. k.kontaktpersonen den angelägnaste uppgiften. Eftersom denna person kommer attbli väl bekant med barnets situation och önskemål ligger det enligt förbundetnärmast till hands att han eller hon också äger företräda barnet i en process -själv eller genom juridiskt ombud.