prop · G503109 · 1981-12-31 00:00:00 — Delutredningsarbete som redovisas i betänkandet har såväl vid remissbehandlingensom i andra sammanhang bedömts utgöra en noggrann och värdefull analys avåtskilliga problem som har ansetts vara förknippade med de olika behandladefrågorna. På en del punkter fick belänkandel dock elt något blandat mottagande,och frågan om ny lagstiftning ansågs av flera skäl inle ha någon omedelbaraktualitet. a. ansågs det lämpligt alt avvakta den vid liden förbetänkandets avlämnande planerade grundlagsrevisionen. I endel hänseenden har de i belänkandel redovisade undersökningarna inle längresamma prakfiska betydelse som vid tiden för utredningsarbetet. Den avutredningsmannen gjorda undersökningen av begreppet rikels höghetstecken harsålunda numera endasi historiskt intresse. Undersökningen var föranledd av denstraffbestämmelse som fanns i dåvarande strafflagens 9 kap. 5 §. Enligt dennaparagraf skulle den som offentligen skymfade flagga eller vapen ellerannat rikels höghelslecken dömas till böter eller fängelse för skymfande avrikssymbol. Utredningsmannens uppdrag var all klarlägga vad som avsågs med uttrycket"annat rikels höghelslecken". Bestämmelsen i 9 kap. 5 § strafflagenöverfördes vid ikraftträdande lill 16 kap. 7 §brottsbalken. Detta lagmm har emellertid upphävts med verkan fr.o.m. den 17 februari1971. Frågan om vilka rikels höghelslecken är har därmed i förevarandesammanhang förlorat sin akluaUlet. Utredningsmannensförslag till ändring i lagsfiftningen om skydd för vapen och vissa andraofficiella beteckningar har beaktats i samband med utformningen av den nugällande lagen (1970:498) i ämnel. Medhänsyn till att en del oklarheter kvarstår när del gäller den rättsligaregleringen av de frågor som har samband med riksvapen och Sverigesflagga har det bedömts som lämpligt att nu åter ta upp dessa frågor. Då enavsevärd lid har förflutit sedan betänkandet avlämnades och då det av olikaskäl numera finns anledning alt på en del punkter välja andra lösningar än demsom har föreslagUs i betänkandet, bör en ändrad lagstiftning i ämnet föregås aven ny remissbehandling. För detta ändamål har denna promemoria upprättats inomjustitiedepartementet. 1 promemorian tas avslutningsvis upp den avutredningsmannen behandlade frågan om vilka svenska symboler som bör skyddasinternationellt och i enlighet härmed las upp i en förteckning från svensk sidaenligl bestämmelserna i den förut nämnda . Framställningeni promemorian bygger, särskill i fråga om de historiska återblickarna, i mycketstora delar betänkande. 1981/82:109 24 Bruketav heraldiska vapen går tillbaka lill första hälften av 1100-lalel. Det varfrån början betingat av behovet alt i strid föra märken på stridssköldarna somgick att lätt identifiera. Från all ha varit personliga kännetecken blevvapnen med tiden ärftliga. Den heraldiska konsten vann snabbi utbredning ocksåutanför slagfälten. Den brukades bl. a. vid lorne-ringar, i olika ceremoniellaklädedräkter och till arkilekturdekor. Man använde också vapen i sigill ochmynt. Ävenslalsvapnen var i allmänhet urspmngligen personliga vapen. Den lejonbild somnumera ingår i det svenska stora riksvapnet användes t. ex. som vapen redan avMagnus Ladulås (12751290) och benämns efter dynastins namn folkungalejonel. Trekronorsvapnelhar varit föremål för en intensiv forskning som huvudsakligen har behandlattvå frågor, nämligen vapnets ålder och dess eventuellt symboliska betydelse.Med säkerhet kan konstateras alt av Mecklenburg använde vapnet i ettsekret . Men trekronors-emblemet har inle varit okänt i Sverigetidigare. Del äldsta vittnesbördet är konlrasigill, säkertbrukat . Från 134050-lalen alltså tiden för MagnusErikssons regering finns bevarad en mynlgmpp där baksidan visar tre utåtvända kronor ställda i trekant. Del svenska Irekronorsvapnets färger, sköldenblå, kronorna gyllene - Folkungaätlens färger är i tidigast kända frånen bild i en handskrift från 1300-lalets slut. lät framställa elt vapen där de och lejonbildensammanfördes i en sköld som hade delats in i fyra kvadrafiska fält genom ellkors. Mitt i skölden fanns en s.k. hjärtsköld med den regerande dynaslins (dvs.i detta fall Bondeällens) släklvapen. Denna vapenkomposilion har isina huvuddrag varit det svenska rikels vapen. 1 de fall där bara envapensymbol utvaldes för att beteckna riket var dock redan då trekronorsvapnelvanligare. UnderGustav Vasas lid insattes i hjärtskölden den s.k. vasen, som senare fickutseendet av en sädeskärve. belades vapnet med en kluven hjärlsköldmed vasavapnel i första fältet och i det andra s. k. ponle-corvovapen,en bro av silver och över denna en örn av guld. De stjärnor som finns i hjärlsköldenhar tidigast konstaterats och fick från är 1844 karaktär av enbestämd stjärnbild, . De nuvarande sköldhållarna, två lejon,förekommer sedan senare hälften av 1500-lalel. Sedan mitten av 1700-lalel harockså bmkals ett s.k. heraldiskt praktstycke, ett krönt vapentält som omgervapen och sköldhållare. Ordenskedjan i vapnet serafimerordens insignier -dalerar sig . 1981/82:109 25 1dåvarande regeringsformens 79 § 1 mom. infördes en bestämmelse enligtvilken ingen förändring av rikels vapen och flagga fick göras utan riksdagenssamtycke. Med anledning av denna grundlagsändring framhöll i enskrivelse lill Kungl. Maj:t all del syntes olämpligt alt å ena sidangrundlagen bestämde alt riksvapnet inte fick ändras ulan samtyckemedan å andra sidan riksvapnets utseende ingenslans fanns lagligen fastställt. Riksheraldikernhemställde all en kommitté skulle få i uppdrag alt utreda frågan om riksvapnetsrätta utseende. En kommitté fillsattes också, och sedan denna hade avgelt sitl utlåtandelades fram proposition med förslag lill lag om rikels vapen.Lagutskottet vid riksdag lade emellertid fram ett eget förslag. Vidfrågans behandling stannade kamrarna i olika beslut, varför något avgörande dåinte kom liU stånd. En ny proposifion i ärendet som lades fram vid ulan alt innehålla några större förändringar blev däremot antagen. Den15 utfärdades lagen (1908:65 s. I) om riketsvapen. Enligt1 § lag är rikels vapen två, stora vapnet och lilla vapnet. 1 2 §ges bestämmelser om stora riksvapnets utseende. Paragrafen har följandelydelse. Storariksvapnet består av en genom ett utböjt guldkors fyrdelad sköld med hjärtsköld. Huvudsköldensfyra fäU äro blå, första och Qärde fälten med av guld, två ställdaöver den tredje, samt andra och tredje fälten med tre ginbalksvis gåendeströmmar av silver, belagda med ett krönt gyllene lejon med röd utsträckttunga. Hjärlsköldenär kluven i två fält. Första fältet är bandvis tredelat i blått, silver ochrött med en däröver ställd vase av guld. Andra fältet är blått med en i silvervaltenstående bro i tre spann med två krenelerade torn av silver. Över bron sitter engyllene örn, och i fältets översta del synes karlavag-nens stjärnbild av guld. SköldhåUareäro två fillbakaseende lejon av guld med kluvna svansar och röda utsträcktalungor. Lejonen krönas med kunglig krona. Sköldentäckes av en kunglig krona, och kring densamma hänga serafimerordens insignier. Helavapnet omgives av ett vapentäU under kunglig krona. Storariksvapnet må brukas även utan sköldhållare, ordensinsignier eller vapenlält. I3 § anges lilla riksvapnets utseende på följande sätl. Lillariksvapnet utgöres av en blå sköld med av guld, släUda två över dentredje. Skölden är läckt av en kunglig krona och omgiven av serafimerordens insignier.Vapnet må dock bmkas även utan dessa insignier. 1981/82:109 26 1lagens 4 § ges straffbestämmelser. Om någon offentligen brukar vapen ellermärke som utgör efterbildning av stora eller lilla riksvapnet som i väsenfiigadelar skiljer sig från del efterbildade skall han dömas fill böter fr. o. m. Detsamma gäller den som håller ett sådant vapen ellermärke lill salu. Enligl1 § i den inledningsvis omnämnda lagen om skydd för vapen och vissa andraofficiella beteckningar får ett stalsvapen, en statsflagga eller ell annat stalsemblemeller en statlig kontroll- eller garantibeteckning inle ulan vederbörligt fillståndanvändas i varumärke eller något annat kännetecken för varor eller tjänster.Delsamma gäller andra beteckningar, som hänsyftar på svenska staten och därigenomger kännetecknet en officiell karaktär, samt registrerade kommunala vapen.Statsvapen får inle heller på annat sätt än som kännetecken användas inäringsverksamhet ulan vederbörligt tillstånd. De nu berörda reglerna gällerockså beteckningar som lätt kan förväxlas med en beteckning vilken i enlighetmed del anförda är skyddad. Ikonsekvens med den nu redovisade bestämmelsen föreskrivs i 14 § vammärkeslagen(1960:644) alt ell vammärke inte får registreras, om del i märket utantillstånd har tagits in en sådan stafiig eller internationell beteckning eUerett sådant kommunalt vapen, som enligt lag eUer författning inte får obehörigenbrukas som varumärke, eller något som lätt kan förväxlas härmed. Enligt 4 § 2 mönslerskyddslagen(1970:485) får inte mönster (dvs. en förebild för en varas utseende eller för ellornament) registreras, om det i mönstret utan tillstånd har tagits in elt stalsvapen,en slalsflagga eller elt annat statsemblem, en statlig kontroll- eller garanlibe-leckning,annan beteckning som hänsyftar på svenska staten och därigenom ger mönstret enofficiell karaktär, svenskt kommunall vapen eller en sådan internationellbeteckning som åtnjuter skydd enligl lagen om skydd för vapen och vissa andraofficiella beteckningar eller något som lätt kan förväxlas med vapen, flagga,emblem eller beteckning som har nämnts. Frågorom tillstånd enligt mönslerskyddslagen och lagen om skydd för vapen och vissaandra officieUa beteckningar prövas av kommerskollegium såvitt gäller bl. a.svenskt stalsvapen, den svenska slalsflaggan eller annat statsemblem. Detsammagäller i fråga om andra beteckningar som hänsyftar på svenska staten ochdärigenom ger mönstret en officiell karaktär eller beteckningar som lätt kanförväxlas med de särskill angivna. heraldiska sektion eller, ivissa faU, statens heraldiska nämnd skaU på begäran av kommerskoUegium yttrasig i ärendet. En ansökan får inte bifallas utan att ett sådant yttrande harinhämtats, om inle ärendet uppenbarligen saknar heraldiskt intresse. Somhar berörts inledningsvis fanns fömt en straffbestämmelse i 16 kap. 7 §brottsbalken mot skymfande av rikssymbol. Den som offentligen skymfade Sverigesflagga eller vapen eUer något annat rikets höghetstecken kunde enligt dennabestämmelse dömas lill böter eller fängelse i Prop.1981/82:109 27 Bestämmelsen upphörde att gälla den 17 febmari 1971. Ellförfarande av det slag som bestämmelsen tog sikte på lorde emellertid ofta varastraffbart som förargelseväckande beteende enligl 16 kap. 16 § . Utredningsmannenhar föreslagU en del smärte ändringar och tillägg i beskrivningen av storariksvapnet i syfte att beskrivningen skall återge vapenbilden tydligare ochbättre stämma överens med vedertagen heraldisk terminologi. Några ändringar isak beträffande vapnens utseende föreslås inte. Den mest ingripande ändringensåvitt gäller stora riksvapnets beskrivning beslår i att del beträffande denörn som förekommer i hjärlskölden uttryckligen anges att den har vänslervänl'huvud och sänkta vingar samt griper ett blixlknippe. I detta hänseende syftarändringen lill att markera alt örnen inle är den i vanliga vapen förekommandeheraldiska örnen utan en s.k. napoleonsk örn, något som uttryckligen varförutsatt vid gällande lags tillkomst. Angående motiveringen tilländringsförslagen i övriga delar (se bil. 1: 3) hänvisas till SOU 1966:62 s. Ifråga om lilla riksvapnet har utredningsmannen förordat alt även detta vapenskall kunna användas med sköldhållare och poslament. Sköldhål-laren och postamenletföreslås få samma utseende som enligl vapenbeskrivningen för stora riksvapnet. 1betänkandet har utredningsmannen också redovisat sina synpunkter på ett par fidigareomdiskuterade frågor. Den första av dessa gäller om de båda riksvapnen kanåterges utan färger utan alt förlora sin karaktär av vapen. Den andra frågan ärom lilla riksvapnet föreligger, även om de återges ulan sköldeller är ordnade på annat sätl än som anges lag, dvs. två över dentredje. Beträffandedel förstnämnda av dessa båda spörsmål har utredningsmannen uttalat bl. Deltorde vara uppenbart, att en vapenbeskrivning och därmed också en vapenlag ickekan undvara ett angivande av de i vapnet ingående färgerna. Men lika uppenbartär, all ett vapen, även om del utförts i en färg eller helt utan färg, l.ex. pårikels mynt, i pappersvignetler, sigill och oblater, alltid deloaktat tUlerkänts vapenkaraktär. Ingen tvekan torde heller råda omatt ett vapen också kan efterbildas plastiskt, i sten, metall osv. utan all därvidtinkturer komma fill användning. Några förtydligande bestämmelser i vapenlageni nu omhandlade hänseenden kunna därför icke anses erforderliga. 'I heraldiska beskrivningar tänker man sig "vänster" och "höger"från sköldbärarens - alltså omvänt i förhållande till betraktarens - synpunkt. 1981/82:109 28 Närdel gäller de frågor rörande lilla riksvapnets utseende som nämndeskonstaterar utredningsmannen lill en början att en sköld som bakgmnd till envapenbild under vissa fömtsätlningar saknar betydelse för eflerbildningenskaraktär av vapen. Utformningen av skölden, dvs. av vapenbildensbegränsningslinjer, tillhör formen och är därmed underkastad slilarternasväxlingar. Någon begränsningslinje torde över huvud taget inle behövas om inlevapenbildens innehåll kräver en sådan. Är vapenbilden frislående, som falletär med bl. a. irekronorsbilden, kräver den sålunda inle någon yttrebegränsningslinje. Utredningsmannen anser aUlså alt varje återgivande av de trekronorna ställda två över den tredje utgör lilla riksvapnet. Nägolförtydligande av vapenlagen i denna riktning anser utredningsmannen dock intebehövligt. Beträffandede placering har utredningsmannen - efter att ha redovisat enståndpunkt som har intagils av riksheraldikerämbelel - anfört bl. Ämbetelhar gjort gällande, att liUa riksvapnet föreligger även om de äroordnade på annat sätt än två ställda över den tredje. Häremot må deninvändningen göras, alt ett vapen väl kan anses tillfyllest beskrivet utanangivande av de i vapenbilden ingående detaljernas inbördes placering. 1 dettafall har dock den i vapenlagen ingående beskrivningen angivit den inbördesplaceringen av de . Därmed synes också fastslaget, att ettriksvapen icke föreligger med mindre de ha den i lagensbeskrivning angivna inbördes placeringen och all vaije annan ordning måstebetaga bilden karaktären av riksvapen. Del kan därvid icke gärna tillmätasbetydelse vad bildframställaren avsett eller vad en betraktare av bildenbibringas för uppfattning om bildens innebörd. De frimärken, som ulgåvostill regeringsjubileum, upptogo de ordnade i envertikal rad (stolpvis). Det kan förmodas att härvid avsågs att framställa lillariksvapnet. Utredningsmannen håller dock före, alt denna anordning icke återgerlilla riksvapnet. Utredningsmannen kan följaktligen, såsom av det anfördaframgår, icke biträda riksheraldikeräm-betets nu behandlade anmärkning. Delsynes uppenbart, all skola de , framställda i en från vapenlagensbeskrivning avvikande ordning, tillerkännas karaktären av riksvapen, börvapenlagens beskrivning ändras.Den slutsatsen har också av riksheraldikerämbelel dragils. sådan ändring i vapenbeskrivningen, som skulle strida mol en lång IradUion,finner utredningsmannen ej böra komma till slånd. I belänkandelhar föreslagils all stora och lilla riksvapnet skall få användas av Konungenoch medlemmar av det kungliga huset, att stora riksvapnet i övrigi skaU fåanvändas av departementen, , högsta domstolen, regeringsrätten ochSveriges beskickningar samt, på sätl regeringen bestämmer, inom försvarsmakten.Lilla riksvapnet skall få användas av andra statliga myndigheter ochinstitutioner. Därvid får myndigheten eller institutionen till vapnet foga ellemblem som symboliserar dess verksam- Prop.1981/82:109 29 hel.Enligl förslaget skall regeringen få meddela närmare föreskrifter rörandeomfattningen av den avsedda användningen av riksvapnen inom den statligasektorn. För alt något av vapnenskall få användas i annat fall än som har angetts nu skall enligt förslagetfordras ett särskill tillstånd av regeringen eller en myndighel som regeringenbestämmer. Endasi det undanlaget från lill-ståndslvånget har gjorts alt vapnenfritt får användas för tillfällig dekorativ utsmyckning vid högtids- eller festlillfälleninom del kungliga huset eller nationen. Då det kan länkas förekomma fall därdel vid lagens ikraftträdande finns vapen som ingår som en dekorafivutsmyckning av en byggnad, har föreslagUs en övergångsbestämmelse av delinnehållet all ett sådant vapen får bestå även om dess användning strider motde föreslagna reglerna, såvida vapnet inle ulan olägenhet kan avlägsnas. Utredningsmannensförslag har i alll väsentligt fiUstyrkts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. har dock gett uttryck föruppfattningen all del i lagen bör tas in en uttrycklig bestämmelse av innebördatt som lilla riksvapnet skall anses även emblem bestående enbart av trekronor, två över den tredje. Verket har härvid sagt sig dela utredningsmannensåsikt all varie återgivande av de med angiven placering utgörlilla riksvapnet liksom uppfattningen all kronorna måste ha denna placeringför all detta vapen skaU anses föreligga. Delhar sedan lång lid tillbaka gjorts gällande att beskrivningen av de bådariksvapnen lag är otillfredsslällande i en del hänseenden (jfr bl.a.KU 1949:6 och 1979/80:26'). Utredningsmannens förslag har syftat till allavhjälpa de påtalade bristerna. All så sker är naturligtvis önskvärt, inteminst med hänsyn lill den inom heraldiken rådande principen all del är denverbala vapenbeskrivningen som bestämmer vapnets innehåll medan dess form ochnärmare utseende kan växla beroende på konstnären, lidsandan och andrafaktorer. Såvittgäller stora riksvapnet är de föreslagna ändringarna av närmast redaktionellnatur men har givetvis stort intresse från heraldisk synpunkt. De har lämnatsutan erinringar vid remissbehandlingen och allmänt ansetts utgöraförbättringar. Förslaget bör därför i princip godtas. Vissa justeringar bördock göras. Jusliliedepartemenlel har i ärendet samrått med stats-heraldikern. 'Här kan också hänvisas lill Berghman, Dynastien vapen och det svenskariksvapnet. 1981/82:109 30 Tillförmån för utredningsmannens förslag att även lilla riksvapnet skaU få användasmed sköldhållare och postament har åberopats all behov kan uppkomma att användavapnet i sUualioner där en rikare utformning än den nuvarande är önskvärd.Häremot synes dock kunna åberopas all sköldhållare och poslament har karaktärav särskilda rang- och värdighetstecken, vUka av tradifionsskäl synes böraförekomma endast i samband med vapen av stora riksvapnets typ. Den nuvarandeenkla utformningen av lilla vapnet är också allmäntaccepterad, och det är knappast troligt att den föreslagna utformningen skullei någon nämnvärd utsträckning komma till praktisk användning. På gmnd häravförordas att utredningsmannens förslag i denna del inle genomförs. Denuppfattning som utredningsmannen har redovisat rörande färgerna i riksvapnenbör godtas. Trots att vapenbeskrivningarna anger färger, kan alltså vapenbUdernamed bibehållen vapenkaraktär återges även exempelvis i svartvitt. Beträffandefrågan om lilla riksvapnet kan återges utan sköld har som nämnts patent- ochregistreringsverket vid remissbehandlingen av belänkandel sagt sig delauppfattningen att varje återgivande av de släUda två över dentredje utgör lilla riksvapnet. TUl skillnad från utredningsmannen har dockverket ansett att en uttrycklig bestämmelse härom bör tas in i lagen. Till förmånför denna uppfattning kan åberopas intresset av att vapenlagens beskrivning avriksvapnen är uttömmande, så att oklarheter förebyggs. En noggrann regleringfinns redan f.n. av i vilken utsträckning vapnen får användas ulan t. ex. ordensinsignieroch sköldhållare. Ett förtydligande av vapenlagen i aktuellt hänseende fårbetydelse bl. a. när det gäller att hindra en inte önskvärd användning avtrekronors-bilden utomlands (se närmare avsnitt 5). Fråganom hur ell sådant förtydligande bör utformas kompliceras dock i någon mån avalt del lorde vara tveksamt om det är kortekl från heraldisk synpunkt allbeteckna en vapenbild ulan sköld som elt vapen. Den av palenlverket uttalademeningen stämmer visserligen överens med den ståndpunkt som harintagits av riksheraldikerämbelel (se avsnitt 2.3.1), men riktigheten av dennauppfattning synes inle vara oomstridd. Klart är emellertid att vapnet ipraktiken mycket ofta används ulan sköld och även i denna utformning allmäntuppfattas som vapen. Det synes därför inte vara ägnat att inge någrabetänkligheter all man i lagen uttryckligen anger alt vapnet kan användas utansköld. En konsekvens härav blir alt varje återgivande av , tvåställda över den tredje, utgör lilla riksvapnet. Om de anordnas påannat sätt, l.ex. vertikalt eller horisontellt, bör de emellertid i enlighetmed utredningsmannens uppfattning inte anses som lilla riksvapnet. Deltahindrar givetvis inte att de även med en sådan återgivning - somförekommer i exempelvis och vapen - måste anses utgöraen erkänd symbol för landet och åtnjuta skydd enligt de i 1981/82:109 31 avsnitt2.2 redovisade bestämmelserna i lagen om skydd för vapen och vissa andrabeteckningar samt vammärkes- och mönsterskyddslagen. F.n. är frågan om de båda riksvapnens användning oreglerad, om man bortser frånde förbud som gäUer enligt lagen om skydd för vapen och vissa andra officiellabeteckningar saml varumärkes- och mönsterskyddsla-gama. I skilda sammanhang harsedan lång fid tillbaka efterlysts närmare riktUnjer angående framför alltmyndigheternas användning av riksvapnen. Detförtjänar emellertid anmärkas att frågan har berörts i ell av chefen förutrikesdepartementets administrativa avdelning den 5 febmari 1975 utfärdatmeddelande till bl.a. alla svenska lönade utlandsmyndigheter (återgivet i KU1975:12 s. 184). I detta meddelande togs upp oUka frågor som aktualiserades medanledning av "att Konungens formella chefsskap över de myndigheter som lydilunder Kungl. Maj:t upphört" fill följd av den nya regeringsformensikraftträdande. 1 fråga om vapnen heter det i meddelandet: "Det bör isammanhanget observeras att stora riksvapnet numera är att anse som det Kungl.Husels personliga vapen. Myndighet bör begagna lUla riksvapnet. Utbyte behöverdock inte ske annat än i samband med nyanskaffning." Denuppfattning som låg till gmnd för detta meddelande har framförts tidigare iolika sammanhang. 11:293 till riksdag uttalade sålundamotionären (professor ), att stora riksvapnet till sitl historiskaoch vapenrättsliga urspmng var konungens vapen och lilla riksvapnet statenssymbol. De båda vapnen borde därför - menade motionären - i lagen benämnaskonungavapnet och stalsvapnet. Fråganhar diskuterats av utredningsmannen, som har upplyst att flertalet av heraldikensföreträdare inte delar den av motionären redovisade uppfattningen. Självkarakteriserar utredningsmannen denna som "en konstruktion, som ej har slödav verkligheten" (SOU 1966:62 s. 35). Allstora riksvapnet är konungens vapen lorde i och för sig vara oslri-digt, dettaredan med hänsyn lill de symboler för ätten som ingår i hjärtskölden.All vapnet till sitl urspmng är personligt framgår också av den historiskaåterblick som har redovisats fömt. Lika klart är emellertid allvapnet under mycket lång lid har använts även som en symbol för den svenskastaten. Som sådan är det också välkänt både bland den svenska allmänheten och internationeUt.Den nya regeringsformen utgör inle något hinder mot att vapnet även ifortsättningen används på detta sätl; varken i denna eller i dess förarbetenhar frågan över huvud tagel berörts. Genom sill innehåll har vapnet stortintresse från historiska och tradilionsbevarande synpunkter; det har iblandkallals ett symboliskt koncentrat av historia.