prop · G503146 · 1981-12-31 00:00:00 — fartyget eller luftfartyget, om detta skall avgå tUlutlandet eUer . Han får också sättas ombordpå annat fartyg eller luftfartyg med samma innehavare. Vägrar fartygets ellerluftfartygets befälhavare att ta emot utlänningen, får föreläggahonom lämpligt vite. Första stycket gäUer även verkställighet av utvisningenligt 38, 43, 47 eller 48 §, om utlänningen har underlåtit atl vid inresanvisa upp sitt pass för polismyndigheten och utvisningsbeslutet har meddelatsinom efter inresan. Första och andra styckena gäller inte om fartyget ellerluftfartyget skall avgå till ett land dit utlänningen enligt 77-80 §§ inte fårsändas. Beslut omavvisning eller utvisning skall verkställas så snart det kan ske.Verkställigheten av avvisning samt utvisning enligt 38 § ankommer påpolismyndighet. Verkställigheten av utvisning i övrigt ankommer pålänsstyrelse. I fråga om avvisning enligt 30 § eller utvisning enligt 47 eller48 § får regeringen förordna att verkställigheten skaU ske genom annan myndighelsförsorg. Beslul omavvisning eller utvisning skall verkställas så snart det kan ske.Verkställigheten ankommer på pplismyndighet. I fråga om avvisning enligt 30 §eller utvisning enligt 47 eller 48 § får regeringen förordna attverkställigheten skall ske genom annan myndighels försorg. beslut i en verkställighetsfråga, vUken har överlämnats tillverket enligt 85 eller 86 §, får överklagas av utlänningen. Klagan förs hosregeringen genom besvär. beslul i ett verkställighetsärende får överklagas avutlänningen om ärendet har överlämnats till verket enligt 85 eller 86 § ellerom ärendet har överlämnats på annan grund eller övertagits enligt 90 a § ochutlänningen i ärendet har anfört omständigheter som enligt 85 eller 86 § skallföranleda att ärenden som där avses överlämnas till verket. Klaganförs hos regeringen genom besvär. Skyldighet att anmäla fråga om verkställighet tillstatens invandrarverk 90 a § Om en utlänning först i samband med verkställigheten av enpolismyndighets avvisningsbeslut har anfört sådana omständigheter som avses i85 eller 86 § och polismyndigheten vid sin prövning finner att verkstälUghetsärendetenligt angivna bestämmelser inte skaU överlämnas till statens invandrarverk, skaUfrågan om verkställighet skyndsamt anmälas tUl verket. skall därvid genast besluta om verketskall överta ärendet eUer inte. Ärendet skall övertas, om utlänningens påslåendeinte är uppenbart oriktigt eller, i fall som avses 186 §, de åberopadeomständigheterna inte kan lämnas utan avseende. får även Iannat fall överta ärendet, om det finns skäl till detta. Innan invandrarverkethar fattat beslut i fråga om övertagande får vidare verkställighetsåtgärderinte vidtas. Om enutlänning, som har utvisats med förbud för honom all under en viss lidåtervända till , återvänder utan att vara berättigad tUl detta, skallutvisningsbeslutet verkställas på nytt. Om enutlänning, som har avvisats eller utvisats med förbud för honom atl återvända till , återvänder utan att vara berättigad lilldelta, skall beslutet verkställas på nytt. 1. en utlänningsom uppehåller sig i utan föreskrivet tillstånd och underlåter attansöka om ett sådant tillstånd, eller 2. en utlänningsom har anställning eller bedriver verksamhet, som kräver arbetstillstånd,utan att han har ell sådant tillstånd. Den somhar en utlänning i sin tjänst, fastän utlänningen inte har föreskrivet arbets-eller anställningstillstånd, döms till böter eller. 1. en utlänningsom uppehåller sig i utan föreskrivet tillstånd och utan att inomföreskriven tid ha ansökt om etl sådant tillstånd, eller 2. en utlänningsom har anställning eller bedriver verksamhet, som kräver arbetstillstånd,ulan atl han har ett sådanl fillstånd. Den somhar en utlänning i sin tjänst, fastän utlänningen inte har föreskrivet arbets-eller anställningstillstånd, döms fill böter eller. när omständigheterna är försvårande, tiU fängelse . när omständigheterna är försvårande, till fängelse . 1 fråga om påförande av en särskild av-gift gäller 99 a-b §§. Till böler eller, när omständigheterna är försvårande, lillfängelse högsl döms 1. den som integör en sådan anmälan som föreskrivs i en författning som har utfärdats medstöd av denna lag, 2. den som i ensådan anmälan eller i ett ansökningsärende enligt denna lag eller enligt enförfattning, som har utfärdats med stöd av denna lag, mot bättre vetandelämnar oriktig uppgift eller medvetet underlåter att tala om något förhållandeav betydelse, 3. den som hjälperen utlänning att komma in i i strid mot föreskrifter i denna lag elleri en författning som har utfärdats med stöd av lagen, 4. enutlänning som, i annat hänseende än beträffande skyldighet att ha pass, visering,uppehållsfillstånd eller arbetstillstånd, överträder bestämmelserna i dennalag eller vad som har föreskrivits med stöd av lagen, eller 5. enutlänning som försöker hindra verkställighet av beslut om hans avvisning eller utvisning. TUlfängelse i högst eller, när omständigheterna är mildrande, till böterdöms, utan hinder av första stycket, 1. den som hjälper en sådan ut länning som avses i 30 § första och andra styckena alt komma in i Sve rige, eller 2. en utlänning som försöker hindra verkställighet av beslut om avvisning enligt 30 § eUer utvisning enligt 47 eller 48 §. Till böter eller, när omständighe-lema är försvårande, lillfängelse högst döms 1. den som integör en sådan anmälan som föreskrivs i en författning som har utfärdats medstöd av denna lag, 2. den som i ensådan anmälan eller i ett ansökningsärende enligl denna lag eller enligt enförfattning, som har utfärdats med slöd av denna lag, mot bättre vetandelämnar oriktig uppgift eller medvetet underlåter all tala om något förhållandeav betydelse, 3. den somhjälper en utlänning atl komma in i i strid mot föreskrifter i dennalag eller i en författning som har utfärdats med stöd av lagen, eller 4. en utlänningsom, i annat hänseende än beträffande skyldighet att ha pass, visering,uppehållstillstånd eller arbetstillstånd, överträder bestämmelserna i dennalag eller vad som har föreskrivits med stöd av lagen. Till fängelse i högst elt år eller, när omständigheternaär mildrande, till böter döms, utan hinder av första stycket, 1. den som hjälperen sådan utlänning som avses i 30 § första och andra styckena alt komma in iSverige, 2. den somförsöker hindra verkställighet av beslut om avvisning enligt 30 § ellerutvisning enligt 47 eller 48 §, eller 3. den somgenom att dölja en utlänning eller genom annan sådan åtgärd försöker hindra verkstäl- Prop.1981/82:146 152 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse lighet av beslut om avvisning enligt 28 eller 29 § ellerutvisning enligt 38, 40 eller 43 §, såvida gärningen har förövats ivinningssyfte. För försök tiU brott som avses i första stycket 3 ellerandra stycket I döms till ansvar enligl 23 kap. . 99 § Avvisas eller utvisas en utlän- Avvisaseller utvisas en utlän ning, är han skyldig atl betala kost- ning,är han skyldig att betala kost naden för resan till den ort, dit han nådenför sin egen resa till den ort, sänds genom myndighets försorg, dit hangenom myndighels försorg Detsamma gäller när en utlänning sänds elleråläggs resa. Detsamma enligt 94 § genom polismyndighets gällernär en utlänning enligl 94 § försorg förs fill en plats, där han får genompolismyndighets försorg vistas. förs fill en plats, där han fårvistas. Om en utlänning enligt 82 § förs tillbaka lill det fartygeller luftfartyg med vilket han har kommit till eller sätts ombord på etlannat fartyg eller luftfartyg med samma innehavare, är innehavaren skyldig attutan ersättning av staten föra utlänningen ul ur . Om en utlänning, som är anställd ombord på ell fartygeller ett luftfartyg eller som utan tillåtelse har följt med detta, lämnarfartyget eller luftfartyget under dess uppehåU i , och olovUgen reserin i , är fartygets eller luftfartygets innehavare skyldig att svara förde kostnader som uppstår för det allmänna för utlänningens uppehälle i Sverigeunder och för hans utresa ur . I fråga om ett fartyg med ufländsk innehavare ärbefälhavaren och den som har anlitats för inklarering av fartyget skyldiga attpå innehavarens vägnar svara för koslnader enligt iredje stycket, om del inteär uppenbart oskäligt. Har någon en utlänning i sin tjänst, fastän denne inte harföreskrivet arbets- eller anställningstill-stånd, utgår en särskild avgift. Avgiftenpåförs den som utövade den verksamhet i vilken överträdelsen begicks. För varje utlänning som avses i första stycket utgöravgiften hälften av det basbelopp enligt lagen (1962:381) om allmän försäkringsom gällde när överträdelsen upphörde. Har överträdelsen pågått under längretid än , utgör avgiften för varje utlänning i stället helabasbeloppet. Avgiften får nedsättas eller efterges, om särskildaomständigheter föreligger. 1981/82:146 153 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Frågor om påförande av avgift enligt 99 a § prövas avallmän domstol efter ansökan, som skall göras av allmän åklagare inom två årefter det att överträdelsen upphörde. I fråga om sådan talan gäller i till-lämpligadelar bestämmelserna i om åtal för brott på vilket inte kan .följasvårare straff än böter och om kvarstad i brottmål.Sedan fem år har förflutitefter det att överträdelsen upphörde, får avgift inte påföras. Avgiften skaU betalas tiU inom två månaderfrån det att beslutet vann laga kraft. En upplysning om detta skall tas in ibeslutet. Betalas inte avgiften , får den jämte restavgift, somberäknas enligt 58 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272), indrivas i den ordningsom enligt nämnda lag gäller för indrivning av skatt. Indrivningsåtgärder fårdock inte vidtas har förflutit från det beslutet vann laga kraft. Denna lag träder i kraft den . Har före ikraftträdandetbesvär enligt 67 § anhängiggjorts hos en länsrätt, tillämpas äldrebestämmelser. I fråga omansvar för gärning som har begåtts före ikraftträdandet gäller äldrebestämmelser. Bestämmelserna,i 99 a och 99 b §§ tillämpas endast i fråga om överträdelser som har skettefter ikraftträdandet. Lagom ändring i kommunalskattelagen (1928:370) Härigenom föreskrivsatt 20 § kommunalskattelagen (1928:370) skall ha nedan angivna lydelse. Vid beräkningen avinkomsten från särskild förvärvskälla skall alla omkostnader underbeskattningsåret för intäkternas förvärvande och bibehållande avräknas från samfiigaintäkter i pengar eller pengars värde (bruttointäkt), som har influtit iförvärvskällan under beskattningsåret. Alt koncernbidrag, som inte utgör sådanomkostnad, ändå skall avräknas i vissa fall och inräknas i bruttointäkt hosmottagaren framgår av 43 § 3 mom. Avdragfår inte göras för: denskatlskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, såsom vad skaltskyldigutgett spm gåva eller som periodiskt understöd eller därmed jämförlig periodiskutbetalning tUl person i sitt hushåll; kostnader i samband medplockning av vilt växande bär och svampar tUl den del kostnaderna inteöverstiger de intäkter som är skattefria enligt 19 §; värdet av arbete, som iden skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skallskyldige själv eUerandre maken eller av den skattskyldiges barn som ej fyllt ; räntapå den skattskyldiges eget kapital som har nedlagts i hans förvärvsverksamhet ; avgiftenligt 8 kap. studiestödslagen (1973:349); avgiftenligt lagen (1972:435) om överlastavgift; avgiftenligt lagen (1976:666) om påföljder och ingripande vid olovligt byggande m.m.; belopp,för vilket arbetsgivare är ansvarig enligt 75 § uppbördslagen (1953:272); Avdragfår inte göras för: denskattskyldiges levnadskostnader och därtill hänförliga utgifter, såsom vadskattskyldig utgett som gåva eller som periodiskt understöd eUer därmedjämförlig periodisk utbetalning till person i sitt hushåU; kostnader i samband medplockning av vill växande bär och svampar till den del kostnaderna inteöverstiger de intäkter som är skattefria enligt 19 §; värdet av arbete, som iden skattskyldiges förvärvsverksamhet utförts av den skattskyldige själveller andre maken eller av den skattskyldiges barn som ej fyllt ; räntapå den skattskyldiges eget kapital som har nedlagts i hans förvärvsverksamhet; avgiftenligt 8 kap. studiestödslagen (1973:349); avgiftenligt lagen (1972:435) om överlastavgift; avgift enligt lagen(1976:666) om påföljder och ingripande vid olovligt byggande m.m.; avgiftenligt 99 a § utlänningslagen (1980:376); belopp,för vilket arbetsgivare är ansvarig enligt 75 § uppbördslagen (1953:272); 'Senaste lydelse 1981:388. avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifi; överförbrukningsavgiflenligt ransoneringslagen (1978:268); ränta pålånat kapital tiU den del räntan täcks av sådant statligt bidrag som avses ipunkt 7 av anvisningarna till 24 §; m. i vidare mån än som får ske enligt 36 §. avgift enligt lagen (1976:206) om felparkeringsavgifi; överförbrukningsavgiflenligl ransoneringslagen (1978: 268); ränta pålånat kaphal lill den del räntan täcks av sådant statligt bidrag som avses ipunkt 7 av anvisningarna till 24 §; kapitalförlust m.m. i vidare mån än som får ske enligl 36 §. Denna Jag träder i kraft . 1981/82:146 ,55 Lag omändring i lagen (1971:289) om allmänna Härigenomföreskrivs atl 2 § lagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar skall hanedan angivna lydelse. 1. besvär överkammarrätts beslut enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291), 2. besvär överannat beslut i förvaltningsärende som enligt lag eUer av beslutadförfattning eller enligt instmktion för kammarrätterna anföres hos domstolen. Omregeringsrättens behörighet att pröva ansökningar om resning och återställandeav försutten fid finns bestämmelser i kap. II § regeringsfprmen. 1. besvär överkammarrätts beslut enligt förvaltningsprocesslagen (1971:291), 2. besvär överannat beslut i förvaltningsärende som enligl lag eller av beslutadförfattning eller enligt instruktion för kammarrätterna anföres hos domstolen. Omregeringsrättens behörighet att pröva ansökningar om resning och återställandeav försutten tid finns bestämmelser i 11 kap. 11 § regeringsformen. I 67 §tredje stycket utlänningslagen (1980:376) finns vidare bestämmelser om attregeringsrätten i vissa faU prövar om förvarsbeslut skall bestå. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1975:680. Prop.1981/82:146 157 Närvarande:f.d. regeringsrådet , regeringsrådet Reuterswärd, jusfitierådet . den 4 febmari 1982 tillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslag till 1. lag om ändring iutlänningslagen (1980:376), 2. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370), 3. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsrådet . Föredragningeninför lagrådet har påbörjats då lagförslagen ännu inteerhållit slutlig utformning. Vissa inom lagrådet framförda jämkningsförslag av väsentligenlagteknisk eller redaktionell natur har därför kunnat beaktas i de förslag somgenom remissen överlämnats till lagrådet. Förslagenföranleder följande yttrande. Förslagettill lag om ändring i utlänningslagen (1980:376) Lagrådetföreslår, i förtydligande syfte, att i lagtexten markeras att det är i ärendethos regeringen som förhandling skall hållas. Första stycket av 32 § föreslås fåföljande lydelse. "Uppkommerfråga om att en ufiänning som kommer till skall avvisas enligt 30 §,skall polismyndigheten genast överlämna ärendet till regeringens avgörande.Innan regeringen avgör ärendet skall förhandling hållas och, om det inte möterhinder på grund av att ärendet är synnerligen brådskande, yttrande inhämtasfrån statens invandrarverk. Regeringen får dock utan föregående förhandlingeller hörande av statens invandrarverk besluta att icke avvisa utlänningenenligt 30 §." Medhänvisning till vad som anförs vid 67 § föreslår lagrådet att tredje stycketges följande lydelse. "Iärenden som handläggs av regeringen får det statsråd som ansvarar 1981/82:146 158 förärenden enligt denna lag, för tid inliU dess regeringen avgör ärendet, meddelabeslut i frågor som rör särskilda tvångsåtgärder." Iparagrafen föreskrivs att 57-62 §§ skall tillämpas när förhandling skall hållasenligt bestämmelse i ufiänningslagen. Enligt andra meningen i paragrafen skalldetsamma gälla när del annars finns anledning att hålla förhandling i ärende enligllagen hos regeringen, statens invandrarverk eller länsstyrelse. Omde föreslagna ändringarna i 82 och 84 §§ ufiänningslagen genomförs kommerlänsstyrelsens befattning med ärenden enligt lagen att inskränkas tillmottagande av nöjdförklaring enligl 70 §. Därtill kommer alt regeringen enligt84 § kan förordna länsstyrelse atl verkställa beslul om avvisning enligt 30 §eller utvisning enligt 47 eller 48 §. I intetdera fallet torde det bli aktuelltmed förhandling i ärendet hos länsslyrelsen. Lagrådet förordar därför denändringen av paragrafen att länsstyrelse får utgå bland de i lagmmmetuppräknade myndigheter, som har anledning hålla förhandling enligt lagen. Dennu gällande generella beslämmelsen i 60 § sista stycket om när förhandlingenligt utlänningslagen skall vara offentlig inskränks enligt förslaget tillatt gälla enbart förhandling vid förvaltningsmyndighet. För förhandling vidallmän domstol föreslås i andra och Iredje styckena uttryckliga föreskriftermed anknytning tiU vissa bestämmelser i . Härigenom reglerasäven andra frågor, såsom om rättens sammansättning, protokollföring m.m.Däremot lämnas del fall att förhandling håUs vid förvaltningsdomstol oreglerat.Bestämmelserna i förvaltningsprocesslagen är nämligen inte, som lorde ha fömtsättsi remissen, utan särskild föreskrift tUlämpliga på det slag av förhandling,som regleras i 56-62 §§ (jfr 45 §). Lagrådet förordar, atl en hänvisning till förvaltningsprocesslagentas in i författningstexten. Bestämmelserna som rör allmän domstol kan därvidlämpligen föras samman till ett stycke. Den förordade nya regeln bör därmed bliett tredje stycke av förslagsvis följande lydelse. "Förhandlingvid förvaltningsdomstol skaU, om annat inte följer av 57-59 §§ samt 61 pch 62 §§,ske med iakttagande i tillämpliga delar av vad spm föreskrivs rörande muntlig förhandUngvid sådan dpmstol." Idenna paragraf, som handlar om klagan över beslut om förvar, föreslås ändringari två skilda hänseenden. Det föreslås sålunda dels att länsrätt inle längre skaUvara besvärsinstans beträffande polismyndigheternas beslul om tagande eller kvarhållandei förvar och att besvären över dessa beslul i stället skall gå direkt tillkammarrätt, dels att utlänning skall ges 1981/82:146 159 möjlighetatt få motsvarande beslut av regeringen prövade av regeringsrätten. Ianslutning till det förstnämnda förslaget redovisar departementschefen underavsnitt 2.4.2 vissa överväganden som leder till alt, som kammarrättblir första besvärsinstans i fråga om alla förvarsbeslut avförvaltningsmyndighet, handläggningen av ifrågavarande besvärsmål koncentrerastUl en enda kammarrätt, nämligen kammarrätten i . I anslutning tillförslaget om överprövning av regeringens beslut föreslås att genom en ändringi 50 § det för ufiänningsärenden ansvariga statsrådet skall bemyndigasmeddela beslut i frågor om särskilda tvångsåtgärder i ärende som är anhängiglhos regeringen. Även sådana beslut, i den mån de innefattar tagande eUer kvarhållandei förvar, skaU enligt 67 § förslaget kunna prövas av regeringsrätten påframställning av utlänningen. Förslagettill ändrad besvärsordning för överklagande av polismyndigheternas beslut omtagande eller kvarhållande i förvar innebär en avvikelse från annars gällandeprinciper både i det hänseendet atl länsrätterna överhoppas som besvärsinstansoch att besvären skaU prövas av en och samma kammarrätt, oavsett till vilkenkammarrätts domkrets polismyndigheten annars hör. Lagrådet finner det i och försig principieUt tveksamt att beträffande de överprövande instansernakoncentrera vissa typer av mål till en av flera tUl sUt syfte likvärdigadomstolar. Önskemål om större enhetUghet i praxis kan inte vara ett motiv fören sådan åtgärd. De praktiska skäl som har angetls i remissen när det gälleratt i detta fall sammanföra besvärsmålen får emeUertid anses övertygande ochlagrådet vill därför inle motsätta sig alt förslaget genomförs. Beträffande denlagtekniska lösning av frågan som förslaget innehåller vill lagrådet dockframhålla följande. Reformensyftar som nämnts till att besvären skall prövas av en och samma kammarrätt,oavsett vilken polismyndighet som meddelat förvarsbeslutet, och vidare tillatt besvärsprövningen skall ske av den kammarrätt som enligt allmänna domkrelsreglerhar att pröva besvär över invandrarverkets beslut. Den föreslagna lagtextenanger icke någon av dessa två väsentliga fömtsätlningar för avsteget frånsedvanlig besvärsgång. Av motiveringen framgår att regeringen avser att genomändring i förordningen (1977:397) om kammarrätternas domkretsar tillse, atl denämnda två fömtsättningarna kommer att föreligga. Från lagstiftarens synpunktsynes det emellerlid riktigare att ge lagtexten en sådan utformning alt den bäitretäcker reformens huvudinnehåll. TUl saken hör att det framstår som tveksamthur långt regeringens förordningsmakt på detta område sträcker sig (RF 8:13 och11:4). Lagrådetföreslår att det i 67 § anges, att besvär som är i fråga skall anföras hosden kammarrätt som har atl överpröva motsvarande beslut av statensinvandrarverk. Förslagetom befogenhet för statsråd att avgöra förvarsbeslut och om 1981/82:146 160 överprövninghos regeringsrätten av regeringens eller statsrådels beslul i dessa frågorföranleder följande synpunkter och förslag av lagrådet. Förslageti denna del är betingat av atl konvenlionsenligt åtagit sig attföranstalta om alt den spm berövats sin frihet genpm arrestering eller annarsskall ha rätl alt inför dpmstpl påfprdra all lagligheten av frihetsberövandetprövas. En behörighet för domstol att ta ställning till fortbeståndet av eltbeslut av regeringen innebär, såsom också föredraganden anfört iremissprotokollet, en principiell nybildning, även om regeringsrätten enligtregeringsformen redan tillagts befogenhet atl pröva beståndet av regeringensbeslut inom ramen förresningsinslitulet. Lösningen får emellertid accepteras omSverige skall kunna uppfyUa sina angivna konvenlionsenliga förpliktelser.Lagrådet har också i tidigare sammanhang föreslagil en sådan ordning (se prop.1975/76: 18 s. 201). Förslaget i vad därigenom ufiänningen ges rätt att fåregeringens beslut om förvar prövade av regeringsrätten tillstyrks alltså. Förslagetall vederbörligt statsråd skall erhålla bemyndigande atl meddela beslul ifrågor om särskilda tvångsåtgärder, när etl ärende enligt utlänningslagenhandläggs av regeringen, är däremot ägnat alt väcka vissa betänkligheter från konsthutionellsynpunkt. Som redovisats i remissprotokollet bygger regeringsformen påprincipen alt regeringsärenden avgörs av regeringen som ett kollektiv vidregeringssammanträde och atl s. k. ministerstyre inte är tillåtet. Dennaprincip har starkt betonats vid regeringsformens lillkpmst (se prop. I ell fåtal speciella fall borde del dock, förklarade föredragandedepartementschefen i grundlags-prppositionen, liksom vara möjligt atti särskild författning förlägga den formella beslutanderätten hos endepartementschef. En särställning i det avseendet intog enligt föredraganden beslulsom hörde till beredningen av regeringsärenden och bvslut som gälldeadministrationen inom ell departement. Vad som sålunda slagils fasl i sambandmed tillkomsten av regeringsformen har underslmkits ytterligare genomriksdagens beslut i anslutning till konstitulionsulskottets betänkande1976/77:44 med anledning av granskning av statsrådens tjänsteutövning ochregeringsärendenas handläggning.