prop · G503127 · 1981-12-31 00:00:00 — Däremotfinner jag det påkallat med föreskrifter som tar sikte på alt i första handfreda enskildas privathv och särskilda etniska grupper eller kollektiv avsådana grupper från kränkningar. Lagstiftning är föreslagen som kommer att geförstärkt skydd för bl. a. invandrare mot diskriminerande behandling (prop.1981/82:58). Rasisliska programinslag som kan passera opåtalade kommerdärmed alt vara straffbara. Det är enligt min uppfattning angeläget att närtadionämndenfår möjlighet att dra in sändningstillstånd vid sådana grava överträdelser iprogrammen som ärekränkning, rasdiskriminering eller hets mot folkgmpp. Enbestämmelse som ger sådan möjlighet bör därför införas i närradiolagen. Några regler förprogramverksamheten utöver vad jag här har föreslagit bör enligt min meninginte formuleras i lag. Delta innebär emellertid inte att ytterligare sådanaregler för närtadion skulle vara obehövliga. Det finns anledning att räkna medatt de sändande sammanslutningarna träffar frivilliga överenskommelser om att fillämpade etiska regler som gäller för pressen eller utarbeta egna regler. Det börankomma på närtadionämnden att särskilt följautvecklingen av denna fråga och därvid bedöma om behovel av etiska reglerutöver vad jag här har angett 1981/82:127 12 Skulle så visa sig vara fallet, är jag beredd att senare föreslåregeringen att lägga fram förslag till med de kompletterande reglersom då kan framstå som nödvändiga. Jagföreslår att närtadioverksamheten på de orter där försöksverksamhet nu pågår -i den utsträckning den uppfyller de villkor som jag har föreslagit - skallkunna fortsätta utan avbrott när försöksperioden går ut ochatt sådan verksamhet skall kunna påbörjas på nya orter under andra halvåret1982. Endast sändare bör få användas. Utbyggnaden bör skesuccessivt. För en försiktig utbyggnad talar dels hänsynen till televerketsmöjligheter att investera i nya sändare, dels önskemålet att så långt möjligtbegränsa den centrala administrationen för närtadioverksamheten. En sådanbegränsning ter sig naturlig också med hänsyn till närradions karaktär av enresurs som de ideella organisafionerna fritt disponerar efter egen bedömning.I möjligaste mån bör de sändande sammanslutningarna själva få ansvara förverksamhetens planering och genomförande. Detta bör i stor utsträckning kunnaske inom lokala närra-dioföreningar. Jag utgår från att sådana samarbetsorganlokalt träffar avtal med om sändare och eventuella gemensammaprogramledningar samt ansvarar för att förslag till tidsschema upprättas. Den cenlralaadministrationens uppgifter bör koncentreras till oundgängligen nödvändiga insatser. Utövernärtadioförsöken pågår viss försöksverksamhet med kabelsänd när-TV. Det är ännuför tidigt att dra några slutsatser av dessa försök. Jag ämnar därför återkommasenare till denna fråga. Ensärskild central myndighet, en närradionämnd, bör inrättas med uppdrag attsvara för den nödvändiga administrationen, uppföljningen och utvärderingen av närradioverksamhelen. Närradionämndensfrämsta uppgifter bör vara att besluta om tillstånd att sända närradio ochpröva frågor rörande indragning av sådant tillstånd, att besluta omtidsfördelning på gmndval av på sändningsorterna upprättade förslag, att svaraför rådgivning i närradiofrågor samt att fortlöpande utvärdera verksamheten.Nämnden bör själv bedöma den lämpliga tidpunkten för en sammanfattanderedovisning av de erfarenheter som verksamheten givit och för ev. förslag tillkompletteringar av reglerna för närtadioverksamheten. Jagförutser att närradionämnden kan träda i funktion ca efter beslut omatt den skall filisättas. Det bör ankomma på en särskild organisationskommittéatt förbereda dess inrättande. bör pröva om det ärlämpligt att lokalmässigt anknyta nämndens kansli till redan befintlig statligmyndighet för att därigenom uppnå ett mera ekonomiskt resursutnyttjande. Jagredovisar i det följande ytterligare förslag om nämndens sammansättning ocharbetsuppgifter. Uppdragetalt centralt administrera såväl fortsatt verksamhet på de nuvarandeförsöksorterna som nytillkommande verksamhet bör i avvaktan 1981/82:127 13 påatt närradionämnden kan träda i funktion ges åt närtadiokommittén. Kommitténberäknas också i övrigt ha uppgifter som motiverar dess fortsatta arbete underhela 1982. Jagövergår nu till att i detalj behandla de frågor och problem som aktualiseras avnärradioverksamhelen. 2.3.1Vilka skall få sända? Föredragandensförslag: Sändningsrätt skall kunna ges till lokala ideella föreningar, församlingar och de obligatoriska studerandesammanslutningarna.Föreningarna skall ha bedrivit verksamhet inom sändningsområdet i minst ett årföre ansökningsdagen (ettårsregel) och skall huvudsakligen bedriva annanverksamhet än närtadio. Kommittéförslaget:Sändningsrätt kan ges till lokala sammanslutningar som är juridiska personeroch som har till huvudsakligt syfte att främja ideella eller fackliga ändamål. Ettårsregelpå samma sätt som i föredragandens förslag. Remissinstanserna:De flesta har lämnat kommitténs förslag utan kommentarer. Flera vill dock attekonomiska föreningar med ideell verksamhet skall få vara med och många ärnegativa till ettårsregeln. Föredragandensskäl: Den urspmngliga tanken om närradion föddes ur det behov av kommunikationmed medlemmar och allmänhet som finns hos folkrörelser och organisationer medideell prägel. Underförsöksperioden har tillstånd att sända närradio kunnat ges till lokalasammanslutningar som är juridiska personer och som bedriver ideell, polifisk,facklig eller religiös verksamhet inom sändningsområdet. Nårradiokommitténhar funnit att denna bestämmelse i allt väsentligt har gjort det möjligt atttillgodose syftet med närradion. Kommittén har dock föreslagit en nyformulering av bestämmelsen som tydligare betonar närradions ideella karaktär.Till följd därav skulle ekonomiska föreningar och branschorganisationer ställasutanför den krets av sammanslutningar som föreslås kunna få sändningsfillstånd. Fåremissinstanser har tagit upp frågan om vilka som skall anses berättigade atlsända närradio. Företrädare för konsumentkooperationen har dock kritiseratkommitténs förslag att ekonomiska föreningar inte skall kunna fåsändningstillstånd. Från kommunalt håll har vidare framförts önskemål om attockså kommunerna skall få sändningsrätt. Detförhållandet att endast ett mindre antal av remissinstanserna har yttrat sig omavgränsningen av den sändningsberätligade kretsen av sammanslutningar tyder påatt frågan inte är kontroversiell. Jaganser liksom kommittén att ekonomiska föreningar, som har fill ändamål attbedriva ekonomisk verksamhet till medlemmarnas fromma. 1981/82:127 14 intebör kunna få sändningstillstånd för närradio. Mitt ställningstagande motiverasockså av en önskan att hålla närradion fri från kommersiella inslag. Riskernaför kollision med förbudet mot kommersiell reklam är uppenbara i de ekonomiskaföreningarnas sändningar. Jagdelar vidare kommitténs uppfattning att kommuner och kommunala organ inte skallkunna få sändningstillstånd. Närradion skall vara förbehållen frivilligasammanslutningar med ideell prägel och skall inte ha karaktären avmyndighetsradio. församlingar bör kunna få sändningsfillståndäven om de formellt är kommuner. Föregen del finner jag det angeläget att närradions karaktär av språkrör för deideella folkrörelsernas lokala sammanslutningar markeras tydligare än vad somhar skett i kommitténs förslag. Programverksamheten skall ha till ändamål attspegla aktiviteterna inom dessa organisationer och att främja kontakten mellandem och lyssnarna. Tillfälliga grupper och sammanslutningar med enda syfte attsända radio hör inte hemma i närradion. Jag förordar därför attsändningstillstånd skall kunna ges endast till sådana lokala ideellasammanslutningar som bedriver verksamhet inom sändningsområdet. För att fäbehålla tillståndet skall sammanslutningen fortsättningsvis huvudsakligenbedriva annan verksamhet än närradioverksamhet. Kommitténsförslag lill ettårsregel har kritiserats av ett antal remissinstanser. Jagmenar dock liksom kommittén att en sådan regel är nödvändig. Jag förordardärför att sammanslutningarna för att få sändningstillstånd skall ha bedrivitverksamhet inom sändningsområdet under . Omsärskilda skäl föreligger bör undantag kunna göras frånkraven som rörsammanslutningarnas verksamhet. Så bör t. ex. en förening som har bildats av sändningsberättigadesammanslutningar för att underlätta deras samarbete kunna få tillstånd atlsända närradio utan hinder av dessa krav. Sammanslutningar som har till syfteatt driva en kampanj i en aktuell fråga, t. ex. inför en folkomröstning, börkunna få dispens från ettårsregeln. Ensammanslutning skall nu vara juridisk person för att få sända närradio. Detkravet menar jag skall kvarstå för att tillgodose anspråket på stabilitet. Omde övriga villkoren för sändningsrätt vill jag säga följande. Den heltövervägande delen sammanslutningar som sänder närtadio är fill sin karaktärideella föreningar. Inte minst från pedagogisk synpunkt anser jag det varariktigt att i lagen ange denna typ av juridisk person som sändningsbe-rättigad.Detta medför en marginell utvidgning av kretsen av tillståndsber-ättigadesammanslutningar jämfört med kommittéförslaget. De s.k. branschorganisationernaanses nämligen vara ideella föreningar, eftersom de inte bedriver någon egenekonomisk verksamhet. Risken för ett överskridande av reklamförbudet tordevara mindre i dessa föreningars sändningar än för de ekonomiska föreningarna. 1981/82:127 15 Deobligatoriska studerandesammanslutningarna vid universitet och högskolor ärinte att anse som ideella föreningar, men bör givetvis ha rätt att sända ocksåi fortsättningen. Föredragandensförslag: Efiska regler bör införas, men den uppgiften bör tills vidareanförtros de sändande sammanslutningarna. Grova yttrandefrihetsbrott bör kunnaföranleda återkallelse av sändningsfillståndet. Kommittéförslaget:Som föredraganden, dock utan möjlighet att återkalla sändningstillståndet. Remissinstanserna:Många framhåller behovet av ett etiskt regelsystem för närtadion och fleraanser att staten bör fastställa sådana regler. Föredragandensskäl: Bestämmelser om programverksamheten inom programföretagfinns i radiolagen. Programverksamheten skall utövas opartiskt och sakligt ochmed hävdande av det demokratiska statsskickets gmndidéer, principen om allamänniskors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet. Enligtradiolagen får dessutom i avtal mellan staten och programföretagen tas införeskrifter om bl. a. skydd för den enskildes privatliv och förbud motkommersiell reklam. övervakar att programföretagen efterleverdessa regler. Ilagen om försöksverksamhet med närradio finns bara en föreskrift om programmensutformning, nämligen ett reklamförbud. Programverksamheten i närradio är inteföremål för radionämndens granskning. Detta betyder dock inte att friheten iövrigt är total i närradion. I likhet med vad som gäller för den allmännaradion finns i en särskild ansvarighetslag regler mot missbruk avyttrandefriheten i närradio. Reglerna bygger på tryckfrihetsförordningen ochinnebär att vad som vore att anse som tryckfrihets-brott i en tryckt skriftblir yttrandefrihetsbrott om del framförs i närradio. Det är därmed straffbartatt i ett närradioprogram t.ex. förtala en enskild person eller att hota elleruttala missaktning för en viss folkgrupp. Denrätt som sammanslutningarna i närtadion har att själva utforma sina program är gmndadpå tanken att närradion i mycket kan jämföras med tidningar och tidskrifter.Pressen har dock egna regler som kan sägas kompletteratryckfrihetsförordningen. , ochSvenska tidningsutgivareföreningen har genom utfärdat s.k.efiska spelregler som ett led i pressens självsanerande verksamhet. Reglerna syftartill att skydda den enskilde mot oförskyllt lidande genom publicitet. svarar som hedersdomstol för prövningen av vad som är förenligtmed god publicistisk sed. En klandrad tidning är skyldig att publicera nämndensavgörande och att betala en s. k. expeditionsavgift, vars storlek är beroendeav upplagan. Iproposifionen om radions och televisionens fortsatta verksamhet 1981/82:127 16 (1977/78:91s. 224) anförde jag att det var givet att de närradiosändande sammanslutningarnaborde ålägga sig krav på kontroll av sakuppgifter, skydd för personligintegritet och att lämna beriktigande av felaktiga sakuppgifter, även om ingabindande etiska regler föreskrevs för närradions del. Kultumtskottet deladedenna uppfattning (KrU;24 s. 72) men ansåg att det kunde övervägas om ocksånärradioprogram borde granskas av radionämnden eftersom allmänheten kundekomma att uppfatta sändningar i närradio som vilka radiosändningar som helst. Nårradiokommitténhar i sin bedömning utgått från att närradion också i fortsättningen skallverka under förhållanden som är jämförbara med pressen. Utan att allvarligt mbbagmndvalarna för närradion är det enligt kommittén svårt att föra in anvisningaroch begränsningar av den typ som gäller för den allmänna radion. Kommittén fömtsätteratt närradion i en fastare organisafion kommer atl ansluta sig lillpressens spelregler eller att utarbeta egna etiska regler. Någon granskningfrån radio-nämndens sida föreslås inte. Jagvill framhålla att försöket med närtadio har inneburit att en ny form avradiosändningar prövats i vårt land. Olika budskap har under fria former och påde sändande sammanslutningarnas eget ansvar kunnat framföras i etern. Innanförsöksverksamheten började framfördes från olika håll farhågor för att närtadionskulle medföra speciella frestelser att utnyttja friheten på ett sådant sättatt berättigade krav på hänsyn till väsentliga värden i ett demokratiskt samhälleskulle kunna åsidosättas. Dessa farhågor var förståeliga med hänsyn tilltraditionen i värt land att radiosändningar skall regleras genom strängabestämmelser i lag och avtal med staten. Det kan nu konstateras att dessafarhågor var överdrivna. Både de sändande sammanslutningarnas självkontroll ochlyssnarnas förmåga att ta hänsyn till närradions speciella karaktärunderskattades. Antalet ifrågasatta överträdelser av vad man kan ha haft rättatt kräva i fråga om god publicistisk sed har under försöksverksamheten varitpåfallande litet. Problemelsfaktiska omfattning kan belysas genom uppgiften atl av de program som hittillsunder minst har sänts i närradion har bara ett fåtal uppfattatssom så olämpliga att de har föranlett anmälan till justitiekanslern. Inget avde anmälda inslagen har bedömts som brottsligt av justitiekanslern. Jaguppfattar detta som ett uttryck för atl sammanslutningarna till alldelesövervägande del har utformat programverksamheten i närradio på ett sätt som svararmot de krav som man kan ställa på en sådan verksamhet. Trotsdetta har rösterna med krav på etiska regler för närradion efter hand blivitstarkare. Många remissinstanser har efterlyst sådana regler liksom det hargjorts i den allmänna debatten . Kritikerna har menat att det iflera närradioprogram har förts fram åsikter som är klandervärda. De starkastereaktionerna har väckts av några program som har riktals mot invandrare. Iandra program har utfallen gällt homosexuella eller hela yrkesgrupper: sjömän,poliser och läkare. 1981/82:127 17 Jaghar redan tidigare markerat min åsikt att närradion så långt som möjligt skallverka under samma villkor som pressen. Inte sällan motiveras en särskildreglering för närradion med en hänvisning till etermediets genomslagskraft. Detfåtal program som har utmanat mänsklig hänsyn och god ton i debatten har intefått nämnvärt genomslag på sändningsorten utan har dragit uppmärksamheten tillnärradion först sedan de refererats i. riksmedierna. Närradions genomslagskraftunder försöksperioden har mera berott på den oproportionerligt stora - oftastnegativa - uppmärksamhet som närradion har rönt i våra stora massmedier, än pådess egen styrka. Ett mediums genomslagskraft bör för övrigt i ett samhälle somvårt inte i första hand vara ett argument för begränsande ingripanden. Pressensfrihet har visserligen inte heller varit oomstridd . I skildasammanhang har pressens självsanerande verksamhet satts i fråga och har tankarpå statliga ingripanden förts fram. Pressen har mött dessa krav med ytterligareförstärkningar av de sanerande instrumenten, senast genom tillsättandet avallmänhetens pressombudsman och höjningar av expeditionsavgifterna. Vidbedömningen av vilka krav som bör ställas på programverksamheten i närradio ärpågående utrednings- och lagstiftningsarbete rörande yttrandefrihetsfrågor avstor betydelse. Jagvill erinra om det förslag till ändring av tryckfrihetsförordningen och broHsbalkensom har föreslagits (prop. 1981/82:58). Förslaget innebärett förstärkt skydd för invandrare mot diskriminerande behandling. Svepandeuttalanden med förakt för en gmpp av människor med hänvisning till bl.a. derasrastillhörighet, som kan passera opåtalade, kommer troligen redan frånböljan av att vara straffbara. Resultatetav den pågående yttrandefrihetsutredningen måste givetvis också påverka ettställningstagande i den här frågan. I sitt huvudbetänkande, som jag harerfarit är att vänta , kommer utredningen att behandla deövergripande frågorna om yttrandefrihetens villkor i vårt land. Jaghyser uppfattningen att etiska regler behövs även för närradions programverksamhet.Jag ser allvarligt på de inslag som vittnar om en fientlig inställning tillinvandrare och på andra former av rasistiskt tänkande. Enligtmin uppfattning tillgodoses behovel av efiska regler för närradion bästgenom att de sändande sammanslutningarna sinsemellan träffar överenskommelserpå i princip samma sätt som pressen har gjort. Jag har erfarit attförberedelser pågår för att bilda en riksorganisation för de sammanslutningarsom sänder närradio. En av uppgifterna för en sådan organisation har angivitsvara att erbjuda forum för överenskommelser av det slag som jag har nämnt. Detfinns starka skäl som talar för att man skall avvakta resultatet av dettaarbete innan slutlig ställning tas till vilka regler som kan behöva fastställasför programverksamheten. Jag finner det också 2 1981/82. 1981/82:127 18 önskvärtatt få erfarenhet av hur närradion fungerar i ett reguljärt skede innan sludigställning tas till dessa frågor. Den närradionämnd som jag föreslår skallinrättas bör, som jag har nämnt, få i uppdrag att fortlöpande följaoch utvärdera verksamheten och redovisa vunna erfarenheter och föreslå dekompletteringar av de etiska reglerna för närtadioverksamheten som kan visasig erforderliga. Det är dock enligt minuppfattning angeläget att i en reguljär närradioverksamhet nämnden redan frånbörjan skall kunna påtala programinslag som innebär kränkning av den personligaintegriteten eller är uttryck för rasdiskriminering eller hels mot folkgmpp.Jag fömtser att exemplen på sådana programinslag till följd av närradionsspeciella karaktär av språkrör för de idella folkrörelserna kommer att varamycket ovanliga. Det skulle dock med säkerhet också för en klar majoritet av desändande sammanslutningarna och lyssnarna uppfattas som stötande, omprograminslag av den typ varom här är fråga inte skulle föranleda att den förinslaget ansvariga organisationen riskerade att mista sitt sändningstillstånd.Jag förordar därför en regel som ger närradionämnden en möjlighet att dra insändningstillstånd om en sammanslutning har sänt ett program som i enlagakraft-vunnen dom befunnits innefatta yttrandefrihetsbrott och som innebärett allvarligt missbmk av yttrandefriheten i närtadio. 2.3.3Bestämmelser om reklam och sponsring Föredragandensförslag: Det skall vara förbjudet att sända kommersiell reklam i närtadion. Detskall inte heller vara tillåtet att sända ett visst program eller programinslagsom bekostas med medel som har ställts till sammanslutningens förfogande under fömtsättningatt programmet eller inslaget sänds. Kommittéförslaget:Sammanslutningen får inte mot vederlag sända kommersiell reklam i närradion, ejheller sända reklam som avser egen kommersiell verksamhet. Sändning av visstradioprogram eller vissa slag av radioprogram får inte till någon del bekostasmed medel som av en näringsidkare har ställts till sammanslutningens förfogandeenbart för att möjliggöra sådan sändning. Remissinstanserna:Den helt övervägande delen av remissinstanserna instämmer i att ett reklam- ochsponsringsförbud skall gälla för närradion. Många uttalar farhågor för attkommittéförslagets regler inte är ägnade att effektivt hindra kommersiellainslag i eller annat slags påverkan av programverksamheten och att de därförbör förstärkas och göras tydligare. Föredragandensskäl: På samma sätt som gäller för de allmänna programföretagen fårkommersiell reklam mot vederlag inle förekomma i försöksverksamheten mednärradio. I syfte att hindra obehörigt inflytande över programmens innehållfinns särskilda regler om s.k. sponsrade program. 1981/82:127 19 Somjag inledningsvis anförde utgår jag från att verksamhet i etermedier ocksåfortsättningsvis skall drivas i icke-kommersiella syften. Ett reklamförbud böralltså gälla, kompletterat med en bestämmelse om förbud mot obehörig styrningav sammanslutningarnas programverksamhet. Frågor som berör reklamoch sponsring i närradiosändningarna är mer komplicerade än i de allmänna mndradiosändningarna.De kan gälla vad uttrycket kommersiell reklam egentligen betyder och vilkasituationer som skall anses utgöra exempel på otillåten sponsring. Dessa frågorär av stor praktisk betydelse för de sändande sammanslutningarna.Frågan om gällande reklam- och sponsringsförbud har överträtts har prövats underförsöksverksamheten endast i några få fall. Någon vägledande praxis har därförinte utbildats. Det är inte heller möjligt att få någon ledning av hurmotsvarande regler har tolkats och tillämpats för den allmänna programverksamhetensdel. Att döma av många förfrågningar från sändande sammanslutningar föreliggerhos dem tvekan om innebörden av gällande bestämmelser. Flera remissinstanserfinner det också behövligt att kommitténs förslag ändras och förtydligas.Också jag finner att detta är påkallat. Kommitténföreslår att det också i fortsättningen skall vara förbjudet att vidarebefordrakommersiell reklam mot vederlag. Den erinrar om svårigheten att bevisa att envederlagstransaktion har förekommit men anser ändå att förbudet skall gällaendast sådan kommersiell reklam för vilken vederlag har utgått. Kommittén anföratt möjligheterna att behandla eller ens nämna kulturella företeelser ochevenemang i programmen annars skulle kraftigt reduceras. Enligt kommittén kanomnämnandet i radio av t. ex. en aktuell bok, en filmföreställning eller enteaterpjäs i sig utgöra kommersiell reklam. Förmin del anser jag det angeläget att reklamförbudet utformas så att svårigheterinte onödigtvis uppstår vid tillämpningen. Enligt min mening skulle det varalättare att tolka och tillämpa bei.tämmelsen om den renodlades så, att det gåratt bedöma om otillåten reklam förekommit enbart med ledning av programmetsinnehåll. Jag förordar därför en sådan formulering av reklamförbudet att detgäller oberoende a/ om vederlag har utgått. Praktiskt sett åstadkoms därigenomingen saklig förändring av den bestämmelse som har gällt underförsöksverksamheten. Syftetmed förevarande bestämmelse är tvåläldigt. Dels skall en sammanslutning intefå finansiera sin programverksamhet med betalda reklaminslag, dels skallkommersiell reklam överhuvud taget inte tillåtas i närtadion. Föreskriften omatt en sammanslutning inte får sända reklam för egen kommersiell verksamhettillgodoser tydligt det sistnämnda intresset. I typiska fall föreliggervisserligen någon form sv motprestation av ekonomisk art om reklam sänds imedier. Det bör emellertid i rättssäkerhetens intresse inte vara tillräckligtatt anta eller presumera en sådan. Krav på bevisning kan å andra sidan få tillföljd att syfteit att hålla närradion fri från 1981/82:127 20 kommersiellainslag faktiskt motverkas. Bestämmelsen bör därför utformas så, att det fördess tillämpning inte behöver klariäggas vilka ekonomiska mellanhavanden somkan ha förekommit mellan sammanslutningen och den som får reklam.