prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — I vissa akuta situationersom kan vara orsakade av exempelvis vikande marknader, lågkonjunkturer ellersom nu speciella kriser kan samverkan mellan samtliga eller en stordel av förelagen inom den drabbade branschen framstå som nödvändig för allövervinna den uppkomna situationen. Ett system med individuella dispenser kan idessa fall vara både otillräckligt och alltför byråkratiskt. 1 de lägen kan istället erfordras generella dispenser inom vilka förelagen ulan individuellprövning från myndigheternas sida kan träffa överenskommelser exempelvis ommarknadsuppdelning. Sökande i sådana ärenden bör kunna vara en branschorganisationmen även enskilda förelag. Med hänsyn till att del för regelns tiUämpning krävsen allsidig bedömning av ärendet med möjlighet all företa bedömningar utifrånett större näringspolitiskt sammanhang bör regeringen enligt organisationernasuppfattning vara prövningsmyndighel. Ocksåinom EG har denna problematik uppmärksammals. Sålunda arbetar EG-kommissionenenligt uppgifter från svenska delegationen i på att utforma enförordning jämlikt artikel 87 som syftar till att medge dispensför särskilt krisdrabbade branscher och där villkoren för undanlag jämliktRomfördragets artikel 85 punkt 3 ej kan uppfyllas närmast på grund avbegränsningens omfattning. Sammanfattningsvisföreslår aUlså organisationerna all i lagtexten regeringen för särskilt krisdrabbadebranscher ges möjlighet alt för branschen som sådan eUer för en grapp avföretag inom den berörda branschen bevilja en generell dispens från förbudsområdeldå så är nödvändigt för all mildra effekterna av en akut kris. LRFutgår ifrån all den föreslagna utvidgningen, om den genomförs, avförbudsområdet, leder till ett ökat antal dispensansökningar. De generellaundantagen från förbudsområdena i 2 kap. 10 § eliminerar visserligen dis-pensbehoveli där avsedda fall men kvar finns de konkurrensbegränsande åtgärder som fallerinom förbudsområdena och för vilka någon undanlagsbestämmelse inte ärtillämplig. LRF finner det sannolikt alt i just dessa fall eUer i varje faUåtskilliga av dem krävs överväganden som går ulöver rent konkurrensrältsligasynpunkter och även innehåller näringspolitiska aspekter. I viss mån kanbedömningar av nu angivet slag uppkomma också ifråga om företagsförvärv. Fördessa situationer äger naturligen inle MD den erforderliga kompetensen. Ett avslagsbeslulpå en dispensansökan kan därför objektivt sett framstå såsom alltför ensidigtgrandal. I likhet med SI m.fl. kommer LRF fram till all del finns skäl somtalar för att möjlighet ges för berörda näringsidkare all anföra besvär hosregeringen när MD har vägrat dispens. Frågan bör enligt LRF:s mening utredas. LRFlar i delta sammanhang upp frågan om inle regeringen i vissa lägen med hänsyntill konjunkturförhållandena eller av andra särskilda skäl bör ges fullmakt ilagtexten all försälta förbuden ur kraft för vissaområden/förfaranden/företag. Motsvarande reglering torde vara under ut- 1981/82:165 426 Nuvarande ekonomiska krissituation för vissa branscher - varv, stål,textil, skog etc. nödvändiggör omfattande kontakter mellan förelagen ibranschen om samarbete av olika slag. Enligt lagförslaget kan det, om samverkanformellt strider mot förbuden, bli nödvändigt all i dylika fall söka dispenshos MD. När regeringen eller myndighet ligger bakom ifrågavarande samverkansynes en sådan ordning mindre lämplig. Ånyo vill LRF påpeka behovet avklargöranden då det gäller myndighets engagemang och åtgärder visavi samverkanmellan näringsidkare som avser pris- och marknadsddningsfrågor. LRFunderstryker alt dispensproblematiken får belydUgt större betydelse ilagförslaget än i KBL, vUket kräver ett annat och genereUare grepp. LRFhemställer att förslaget, om de nya förbuden införes, kompletteras med enfullmakt för regeringen av skisserat slag. anser övervägande skäl tala för att bankinspektionen - och inleMD - skall vara dispensmyndighel såvitt gäller banker och andra underbankinspektionens tillsyn. Lagförslaget synes, enligt föreningens mening, intebeakta de särskilda förhåUanden, som för bankernas del betingas av attbankernas verksamhet är underkastad en omfattande samhällskontroll dels genombankinspektionens tillsyn enligt lagen om bankrörelse, dels genom riksbankensom uppträder i kraft av lagen om kredilpoliliska medel. Den senare lagen ochriksbankens verksamhet med stöd av denna säkerställer bankernas medverkan vidgenomförandel av penning- och kredilpolilik; detta gäller bl. Förbankinspektionen såsom dispensmyndighet på bankområdel talar den särskildakunskap om bankerna som bankinspektionen förvärvar såsom tillsynsmyndighet ochsom inte har sin motsvarighet hos någon annan myndighet. I detta ärende börspeciellt uppmärksammas all bankinspektionen är prisövervakande myndighet närdet gäller bankerna. I denna egenskap granskar bankinspektionen fortlöpandebankernas prissättning. I granskningen ingår även en bedömning av bankernaspriser från konkurrensbegränsningssynpunkter. En bedömning av bankernas priserbör enhgt föreningens uppfattning ske bl. a. mot bakgrunden av banklagens särskildakrav på bankemas sol vens, som på ett avgörande sätt har bestämt utformningenav banklagstiftningen och av den samhällskontroll över bankerna, för vilkenbankinspektionen är en huvudman. Dispensför banker från ett förbud mot priskartell föratsätter bankföreningen endastsällan aktualiseras. Även delta talar mot all en annan myndighet skulle kommaatt förvärva en sakkunskap likvärdig med bankinspektionens. Bankinspektionenscentrala roll i myndighelsövervakningen av bankerna har framhävts i fleralagstiftningsärenden . Sålunda har bankinspektionen fålltillsynen över bankernas efterlevnad av den antagna konsumentkreditlagen,som i övrigt upptar som 1981/82:165 427 (Jfr särskilt lagutskottets belänkande 1977/78:5, s. Vidare ärbankinspektionen tillsynsmyndighet i stället för dalainspektionen såvitt gäUerbankernas inkassoverksamhet och den interna kreditupplysningen mellan banker. Den av konkurrensulredningenföreslagna bestämmelsen mot priskarteller förbjuder bl. a. all näringsidkare"samråder" om priser. anser alt ett så långtgåendeförbud skulle vara oförenligt med den föraisatta möjligheten för näringsidkarnaatt i särskilda fall få dispens. Om tvä eller flera näringsidkare finner skältala för en prisöverenskommelse och därför överväger att söka dispens från kartdlförbudel,måste de rimligen förbereda ärendet genom att samråda i prisfrågan. KOV pekar på en praktiskformell fråga, nämligen handläggningen av dispensärenden. Enligt verkets meningbör vid den fortsatta behandlingen av förslaget till nykonkurrensbegränsningslag utredas om inte beslut om dispens enligt 2 kap. 11 §av praktiska och arbelsekonomiska skäl skulle kunna prövas i första hand av NO.Talan mot NO:s beslut skulle kunna föras hos dels avnäringsidkare som fått sin dispensansökan helt eller delvis avslagen dels avsammanslutning av konsumenter, löntagare eller näringsidkare i fall då NOenligt sammanslutningens uppfattning felaktigt har meddelats dispens. 2.3Generalklausulen (2 kap. 1 §) Deflesta remissinstanser är positiva till utformningen av generalklausulen medundantag för förslaget att MD vid vhe skall kunna meddela förbud elleråläggande för alt förhindra skadlig verkan av konkurrensbegränsning.Remissinstansernas instäUning i denna del har redovisats i avsnitt 2.1.Länsstyrelsen i noterar särskilt alt i generalklausulen hartagils in en skrivning om hänsyn till konsumenternas intressen. NO- som har antecknat all utredningen inte har föreslagit någon ändring av defaktorer som skall beaktas vid prövning av om en viss konkurrensbegränsningmedför samhällsskadlig verkan - påpekar all det särskilda omnämnandet avkonsumenternas intressen medför ingen förändring i förhållande till denprövning NO utför. NO anser all hittUls tillämpliga kriterier ochprinciper har visat sig utgöra ett lämpligt underlag för en avvägning av delallmännas intressen vid bedömning av konkurrensbegränsningar och instämmerdärför i utredningens förslag. MD anför: Vadhärefter gäller del av utredningen såsom missbraksområdet benämnda gebitet,dvs. vad som regleras materiellt i 1, 5 och 21 §§ KBL, uttalas i betänkandetatt del är lämpligt all bibehålla tekniken med ett vidsträckt prövningsfält,konkurrensbegränsningarna, inom vilket fäh en selektion görs genom uppställandeav rekvisit som anger under vilka betingelser ingripande får ske. Därvid anförutredningen att erfarenheterna av del nuvarande systemet med kriterier, somnärmare utpekar vad som 1981/82:165 428 avsesmed skadlig verkan av konkurrensbegränsning, i allt väsentligt är goda. Pågrand härav och då del enligt utredningen ligger en särskild fördel i all föraden praxis, som inneburit all i rättstillämpningen preciserats och vidareutvecklatsvilken innebörd och vikt som i skilda situationer bör tillmätas de faktorer somskadlighetsbegreppet inrymmer, och den doktrin som har utbildats vidare tillden nya lagen, föreslås alt rekvisitet skadlig verkan med därtill hörandenuvarande bedömningskriterier bibehålls. MD hälsar med tUlfredsställelse vadutredningen sålunda har anmält vara dess uppfattning beträffande lämpligutformning av den grundläggande regleringen i ett för MD:s dömande centraltstadgande. 1lagförslaget har vidare efter enumerationen av de s. k. effektkriteriernainförts formuleringen all "vid bedömningen skall särskUd hänsyn lagas tillkonsumenternas intressen". Som ovan har angetts hälsar MD med lill-fredsslällelseutredningens ställningstagande all man inle funnit fog för att föreslå ändringi fråga om de principer som bör ligga till grund för ingripanden på missbraksområdeteller i fråga om de faktorer som får beaktas vid prövningen. Enligt utredningenutgör del förhållandel, all del centrala i lagstiftningen är all ingripasärskilt av hänsyn till konsumenterna, ett motiv för att delta uttryckligenanges i lagtexten. MD finner för sin del det vara synnerligen tveksamt om detaktuella liUäggel fyller någon funktion, eftersom någon ändring i sak inleåsyftas därmed och då lagens huvudsakliga syfte torde framgå av dess sakligainnehåll även utan den aktuella lokutionen. Utredningenföreslår i princip samma kriterier för bedömande av skadlig verkan som KBLinnehåller, konstaterar också LRF. Detta visar alt kriterierna haft förmågaall med rimlig tolkning läcka olika förekommande konkurrensbegränsningar. analyserar kriterierna för skadlig verkan närmare och anför.Konkurrensbegränsning har skadlig verkan, då den på ett från allmän synpunktolämpligt sätt 1) påverkar prisbildningen, 2) hämmar effektiviteten inomnäringslivet eller 3) försvårar eller hindrar annans näringsutövning. Olämpligpåverkan på prisbildningen kan i regel - till följd av den prisövervakning somi betydande omfattning och med stor inlenshel äger ram - ulan alltför storasvårigheter kartläggas och föranleda de åtgärder som bedöms vara erforderliga.Vad detaljhandeln beträffar, kan anföras all den hårda konkurrensen mellanolika förelagsformer och företagarlyper på ett påtagligt sätt minskar riskenför konkurrensbegränsningar med en från allmän synpunkt olämplig påverkan påprisbildningen. Pris- och kostnadsförhållanden inom detaljhandeln har dessutomvarit och är föremål för SPK:s oavlåtliga uppmärksamhet. Genom utredningar ochförhandlingar meUan nämnden och detaljhandeln uppnås en myckel ingående insyn ikonkurrensförhållandena inom denna. Svårarekan del vara att bedöma "om konkurrensbegränsning på ett ur Prop, 1981/82:165 429 allmänsynpunkt hämmar effektiviteten inom näringslivet". Ett i och för sig konkurrensbegränsandesamarbete kan i vissa sammanhang tvärtom vara ägnat att öka denna effektivitet.Den svenska detaljhandeln har ett myckel gott internationelll anseende ochanses befinna sig i första ledet när del gäller rationalisering ocheffektivitet. Till inle oväsentlig del beror denna ställning på en välgenomförd samverkan, som gjort det möjligt för mindre och medelstora förelagalt gemensamt tillvarata de fördelar, som i många hänseenden är förenad medstordrift inom varudislributionen. Den tredje effekten avskadlig konkurrensbegränsning, försvårandet eller hindrandet av annansnäringsutövning, ger anledning liU en mer ingående kommentar, närmast avseendeproblemaliken kring prisdifferentiering respektive prisdiskriminering.Förbundet ansluter sig till principen om fri konkurrens men hävdar ,alt denna måste ske på lika villkor. förstår ligger dettasynsätt även i konsumenternas intressen, till vilka enligt Konkurrensulredningensförslag särskild hänsyn skall lagas. Delta intresse tillgodoses bäst genomtävlan mellan ohka företag i samma utgångsläge. Utveckhngeninom näringslivet har givit upphov liU en mycket differentierad siraklur medsmå, medelstora och myckel stora förelag som befinner sig i hård konkurrenssinsemellan. Inle minst är detta fallet inom detaljhandeln. Del är emellertid oftamöjligt för de största detaljhandelsföretagen att uppnå fördelar iinköpshänseende som inte kommer deras mindre konkurrenter fill del. Dessaekonomiska inköpsfördelar är inte alltid företagsekonomiskt motiverade ulanmåste ses som en form av maklrabalt. I den mån som sådana fördelar beror av en kostnadsmässigtmotiverad prisdifferentiering från leverantörens sida - stora engångsleveranserkan exempelvis medföra lägre distributionskostnader - finns givelvis inleanledning till invändningar. Helt annorlunda blir situationen, när ett företagerhåller eller lilllvingar sig maklrabalter eller andra förmåner som inle ärbaserade på särskilda prestationer. Del är då inle längre fråga om en kostnadsmässigtbetingad prisdifferentiering ulan kan vara en prisdiskriminering som riskerarall försvåra de diskriminerade företagens näringsulövning och snedvridakonkurrensen med därav följande ogynnsam inverkan på utvecklingen avnäringslivet. Ävenom många enskilda mindre och medelstora förelag inom detaljhandeln genom allsammansluta sig i inköpsorganisationer eftersträvat och även lyckats uppnå enviss jämvikt, kan det från samhällsekonomisk synpunkt inle vara rikligt all inlebedöma prisdiskriminering med hänsyn till dess skadliga verkningar och ingripahäremot. gällandekonkurrensbegränsningslag har inle visat sig vara ett effektivt hindermot prisdiskriminering och alltså inle heller något medel för att främja denkonkurrens på lika villkor som man allmänt bekänner sig till. Just nu är ettviktigt ärende rörande sådan diskriminering föremål för 1981/82:165 430 MD:sprövning, det s. k. Metro-Marabou-fallel. 1 avvaktan på utgången av dettaärende avstår förbundet f. n. från alt ytterligare gå in på här berördaproblematik.' (), behandlar bl. a. prisdiskrimineringen.Enligt DLF har framförvarande led (gross- och detaljhandel) i dagligvarabranschengenomgått en snabb omvandling bl. a. beroende konkurrenslag.Antalet butiker har kraftigt reducerats och de för industriföretagen relevanta inköpsbeslulenhar koncentrerats till "tre kanalföretag" - , ICA och KF.Integrationen mellan partihandel och detaljhandel varierar inom de olikablocken, men totalt sett torde enligt DLF:s mening relativt hög grad avsamordning mellan parti- och detaljhandel föreligga. Utvecklingen av nya adminslrativasyslem kommer att öka integrationsgraden. En liknande utveckling pågår även imånga fackhandelsbranscher. Dagligvarasektorn kommer här att bilda mönster förhur 1980-lalels handel kommer att se ut. "Kanalkoncenlralion" ärsåledes ett allmänt fenomen som bör uppmärksammas vid studier av konkurrens.Det bör nämnas att har den nämnda koncentrationen sannolikt haftövervägande positiva effekter som den torde ställa samhället inför enrad frågor som har relevans för den vidare behandlingen av betänkandet. Del ärnaturligt all i en sådan marknadsslraklur problemen kring prisdiskrimineringtilldrar sig DLF:s särskilda intresse. DLFställer sig positiv tUl alt stora köpare lämnas koslnadsmotiverade rabatter,eftersom de från leverantörernas synpunkt är effektivare som distributörer ochkunder. En konkurrens mellan leverantörer på lika villkor kan emellertid inleske när olika icke koslnadsmotiverade rabatter förekommer i stor omfattning.Speciellt gäller att årsbonussystemen sällan är kostnadsmässigt motiverade. Enklarläggande analys av årsbonussystemen inom dagligvarabranschen och hur dessafungerar, som vi vill hänvisa till, har gjorts av idel s. k. Metro-Marabouärendet. Förhållandenainom dagligvarabranschen innebär inle alt icke helt koslnadsmotiverade årsbonussyslemkan ha väsentlig funktion i andra branscher, t.ex. när del gäller attuteslänga importkonkurrens. I dagligvaru-branschen torde dock årsbonussystemenoch andra icke koslnadsmotiverade rabatter framför allt ha tiUkommit för atttillmötesgå de stora kundernas krav. Delta leder till betydande nackdelar förmindre köpare men också till en tilltagande beroendeställning för leverantörer,särskilt sådana med som enda marknad. Utredningenanför i avsnittet om prisdiskriminering att ingripande måste ske genom prövningenligt missbruksprincipen. Vi har också noterat att enligt utredningen"det naturligen vilar på den som behandlar skilda kunder olika all läggafram allt del material han menar utgöra stöd för att villkoren är prestationsanpassade.Sker så inle talar detta med styrka för ' MDmeddelade beslut i ärendet (19/1978). Prop.1981/82:165 431 attett missgynnande föreligger." Vi vill gäma instämma med dessa synpunkterbeträffande prisdiskriminering. Med hänsyn till de speciella förhållanden somföreligger inom dagligvarabranschen skulle dock ytterligare klarlägganden idenna fråga vara värdefullt. DLF hemställer därför altmed beaktande av de särskilda synpunkter som har anförts ytterligareklarläggande anvisningar för bedömningen av prisdiskriminering intages i denkommande propositionen om ny konkurrensbegränsningslag. Härigenom skulle dagligvarubranschensleverantörer få en klarare uppfattning om vad samhället anser rimligt i dennaför branschen viktiga fråga. Utredningenbehandlar frågan om prisdifferentiering och maklrabalter på skilda ställen ibetänkandet, anför 5/ m.fi. Utredningens bedömning av prisdifferentieringsproblemalikenär att även fortsättningsvis ingripanden måste ske genom en individuellprövning enligt missbruksprincipen. Denna bedömning delar organisationernahelt. Positivt enligt organisationernas mening är också utredningens avfärdandeav en omvänd bevisbörda på ifrågavarande område. Som utredningen framhållerskulle en sådan regel i praktiken innebära delsamma som ett förbud från vilketdispens inte kan meddelas. Organisationernadelar också utredningens uppfattning all det även i fortsättningen i principbör ankomma på rättstillämpningen all la ställning till maktrabalterna. Delresonemang som utredningen i denna del för framstår för organisationerna somnyanserat. Del är sålunda värdefullt att utredningen pekar på viklen av allgranska rabattens effekter både i leve-rantörsledel och i handelsleden. Förnäringslivet och särskilt för industrin är det betydelsefullt attprisdifferentiering inle förhindras då möjligheten fortfarande slår öppen förutländska företag alt prisdifferenliera. Del är angelägel all i motiven klartsägs att hinder för svenska leverantörer all tillämpa prisdifferentiering kanmedföra en snedvridning av konkurrens-föralsättningarna i förhållande tillimporten. /SRoch berör strakluren inom dagligvaruhandeln ochdess samband med konkurrensbegränsningslagslifl-ningen. Organisationerna anseratt på åtminstone en punkt saknas diskussion och ställningstaganden frånutredningens sida. Del gäller frågan om maktrelationerna mellan producenter ochmellanhänder och konkurrens-begränsningslagsliflningens betydelse för dessamaktrelationer. Den hil-tillsvarande lagen har väsentligt kommit alt stärkamånga mellanhänders ställning, dels genom braltoprisförbudet, dels genom all demed lagens hjälp kunnat tvinga fram leveranser. När nu den starkakoncentrationen inom vikliga delar av handeln lett till att mellanhänderna fållen i förhållande till många producenter myckel stark förhandlingsposition hadedet legat nära till hands all diskutera behovet av att stärka sädanafabrikanters ställning så att de får motsvarande möjlighet all tvingamellanhänderna all distribuera deras varor och kanske också möjlighet allpåverka mdlanhän- 1981/82:165 432 dernaspriser och marknadsföring i övrigt. Förmodligen är det så all utredningen anseralt såväl nuvarande regler som de föreslagna kan användas för all motverkaköpvägran, men ett påpekande av detta kunde ha varit på sin plats. Mångaangränsade viktiga problemställningar hade då också kunnat las upp tillbehandling. () lar upp förhållandel mellan konkurrens- och slraklurfrågor,men med utgångspunkt från MRF:s erfarenheter av distributionen inombilhandeln. Del är väsentligt, anför MRF, att man i konkurrensrätten lämnar ettbetydande utrymme för selektiva branschstrukturer. Dessa skall givetvis ståunder observans från de konkurrensvårdande myndigheterna så all eventuelltuppkommande missförhållanden kan rättas till. Bilbranschens distributionssysteminnebär i allt väsentligt alt detaljisten har omfattande skyldigheter irelation till sitt distrikt. Någon som helst ensamförsäljningsrätt föreliggericke och kan heller inle upprätthållas med andra styrmedel, exempelvis avekonomisk art. Den omständigheten alt den svenska bilbranschen gått så relativtoskadad genom de senaste årens påfrestningar i form av lågkonjunktur, oljekrisetc. får i avgörande mån tillskrivas den inneboende styrkan idistributionssystemet. TiU bilden hör också att i veterhgen alla länder medmarknadsekonomi i huvudsak samma syslem tillämpas. Klaranormer bör uppställas för s.k. koppling i inköpssammanhangen, dvs. bundenhetför detaljisten att vid inköp av önskad vara inköpa andra varor sommåhända är mindre attraktiva eller gångbara på marknaden. Sådana kombinationsbeslämmdserbör enligt MRF i princip ej tillålas. Även bonus- och kvoleringssyslem kan fåmycket snarlika effekter. Del gäller i dessa fall alt mer se till de reellaföljderna för detaljisten - och därmed även konsumenten än till formen förhuvudleverantörens reglering. Distributionssystemetslångtgående bindningar för detaljisten till oftast en enda huvudleverantörinnebär givelvis belastningar inte minst med tanke på det numera långtgående arbetsgivaransvaret.En konkurrensrättsligt viktig fråga blir därför avtalstidens längd för en bildelaljisl.Uppsägningstiden bör icke tillåtas understiga - såvida ickekvalificerat kontraktsbrott föreligger - och kortare avtalstider bör i principföranleda ingripanden från de konkurrensvårdande myndigheterna. Uppenbart ärdock att frågan om uppsägningstidens längd endast är en av många viktigareformfrågor vad avser ålerförsäljarkonlraklen, men den är enligt MRF:suppfattning måhända den viktigaste från konkurrenssynpunkt, tillsammans medden rätt att upptaga komplelteringsmärken som återförsäljare numera ärtillförsäkrade. Manbör också enligt MRF:s mening i konkurrenslagstiftningen ge utrymme för enprövning ej blott av anbuds- eller försäljningskarleller utan i hka hög grad avs. Samverkan av storkunder till småförelag - exempelvisförsäkringsbolagen genom påverkan både på prisni- 1981/82:165 433 våeroch struktur kan ge skadeverkningar inte minst för konsumentintresset.Kortsiktiga koslnadsvinster kan måhända ibland uppnås genom denna typ avsamordnad inköpsverksamhet som ofta förstärks med ett latent hot om uteblivnaframtida inköp, men man riskerar en försämrad servicestraktur inle minsti mindre tättbefolkade områden om de av inköpsgruppen "tillåtna"prisnivåerna till dominerande kunder ej är kosl-nadstäckande, något som tyvärrförekommer i bilbranschen. Frågan om inköpskartellerna finns kortfattat berördi utredningen men den ovan redovisade grandsynen bör enligt MRF:s mening kommatill klart uttryck i förarbetena till den kommande lagstiftningen. MRFoch bilbranschen i övrigt ser del som en huvuduppgift alt vidmakthålla egenföretagandelinom bilhandel och service. Några önskemål all vidareutveckla fabrikant- ellerimportörsintressen i detaljistledel föreligger inle.