prop · G503106 · 1981-12-31 00:00:00 — Fråganom forskarutbildningens dimensionering aktuaUse-rades urspmngligen av ökningenav anlalel forskarstuderande under 1960-lalel: från ca 3000 tiU ca 12000personer. ForskarulbUdningsulredningen (FUN) fick främst mot bakgmnd av dennautveckling i uppdrag all utarbeta ell förslag lill ett system för en totaldimensionering av utbildningen efter gmndexamen vid universitet och högskolor. IFUN:s betänkande (SOU 1977:63) Fortsatt högskoleutbildning föreslogs att manskulle faslsläUa dels en miniminivå för examinationen från forskamlbUdningensom motsvarade vad som krävs för att återbesälla tjänster samt nybesällatjänster som kan komma alt inrättas genom fillväxt av högskolesektorn,gymnasieskolan och den disciplinbaserade FoU-verksamheten, dels en maximinivåsom skulle definieras med utgångspunkt i lokala bedömningar av den maximalautbildningskapaciteten inom varje ämne och fakultet/sektion. Inom den ram somgavs av minimi- och maxi-minivåerna skulle forskamtbildningens omfattningbestämmas lokall. 1978/79:119 om vissa frågor rörande forskning och forskamlbildningkonstaterades all åtskilliga remissinstanser hade avvisat eller ställt sigtveksamma till FUN:s förslag om minimi- och maximinivåer för forskamlbUdningen.I propositionen pekades på åtskilliga problem vid Prop.1981/82:106 131 prognoserav behoven av forskamtbildade, bl. a. alt del är svårt att översälla eltsektorsbesläml behov av arbetskraft lill ell disciplinindelal utbildningssystem,all forskamlbUdningen inle har samma klara mål pä arbetsmarknaden i form avyrkesfunklioner som den grundläggande högskoleutbildningen, att det merallmänt är svårt alt ställa prognoser beträffande högskoleutbildningar häranförs erfarenheter av problemen beträffande dimensioneringen av denförhållandevis myckel väl avgränsade lärarutbildningen saml alt minimi ochmaximinivåer skall beräknas för hela landet för oUka ämnen av myckel sktflandestorlek och dessutom fördelas på de orter där forskamlbildning inom olika ämnensker. Ipropositionen konstaterades dock all del från både individernas och samhälletssynpunkt är viktigt att undvika felsalsningar inom de långa och dyrbarautbildningar del här är fråga om. Regeringen gav därför sedermera UHÄ i uppdragalt belysa möjligheterna all genom olika modeller förbättra planeringen avforskamtbildningens dimensionering. UHÄ:s arbete med dettauppdrag är ännu inle avslutat. UHÄ har dock i en rapport till regeringen omforskarutbildningens dimensionering lagt fram följande förslag.Dimensioneringen av forskamlbUdningen bör göras i samband medforskningsplaneringen och dimensioneringen av resurserna för forskning. UHÄ böransvara för en fortlöpande bevakning av tillgäng och efterfrågan päforskarutbildade pä riksnivå och aktualisera dimensioneringsförändringar närtendenser tiU överskott eller brist pä forskarutbildade kan iakttas. De lokalahögskolemyndigheterna bör med utgångspunkt i årliga anvisningar från UHÄplanera för eventuella förändringar i forskarutbildningens dimensionering.Såväl de lokala högskolemyndigheterna som UHÄ bör i de årligaanslagsframstäUningarna redovisa behov av åtgärder i fräga omforskamtbildningens dimensionering. Vidare föreslår UHÄ att försöksverksamhetmed särskilt stöd fill forskamlbildning för seklorsorganens behov påbörias ianslutning tUl projektfinansierad forskning inom högskolan. Flertaletremissinstanser ansluter sig i stort till de synpunkter och förslag som försfram i UHÄ:s rapport angående forskamtbildningens dimensionering.Remissinstanserna delar också UHÄ:s uppfattning all del inle ärmeningsfullt att försöka utforma modeller för dimensionering avforskamlbUdningen som innebär att man fasfiägger antagningslal eller intervallför antagningen fill forskamlbildning i varie enskilt ämne eUer gmpper avämnen. UHÄ:s huvudförslag all dimensioneringen av forskamlbUdningen i släUelskall göras i samband med forskningsplaneringen och dimensioneringen avresurserna för forskning tillstyrks. Ett fåtal remissinstanser anser att UHÄ:sförslag är otillräckligt. Dessa pekar framför allt på att behovel avforskamlbildad personal inom näringsliv, förvaltning och andra delar avsamhället gör det svårt att bedöma dimensioneringen av forskarutbildningenenbart i samband med forskningsplaneringen. Flertalet remissinstanserinstämmer i förslaget att UHÄ skall ha 1981/82:106 132 ansvarför fortlöpande bevakni ng av tillgäng och efterfrågan pä forskarutbildade.UHÄ:s förslag rörande de lokala högskoleorganens uppgifter i samband meddimensioneringen av forskarutbildningen las upp endast i ett mindre anlalyttranden och möter i regel inga invändningar. Den av UHÄ föreslagnaförsöksverksamheten med särskilt slöd för forskarutbildning i anslutning tillprojektfinansierEid forskning fillstyrks av bl.a. många organ inom högskolan,medan några av de sektoriella FoU-organen är tveksamma. Attbestämma miniminivåer för dimensioneringen av forskarutbildningen år knappastrealistiskt under nuvarande förhållanden. Den höga frekvensen studieavbrottoch de långa studietiderna i forskarutbildningen gör alt det inle ler sigmeningsfullt titt försöka reglera examinationen genom all precisera vilketanlal studerande som bör antas lUl utbildningen vaije läsår. Miniminivåer förforskarutbUdningens dimensionering fömtsätter vidare ett prognosarbele somskulle bli mycket komplicerat och osäkert med hänsyn lill alt del här är frågaom ell stort antal specialiserade utbildningar och ett relafivt Utel anlaltjänster som är aktuella för varie sådan utbildning. Inte heller är det, enligtmin mening, rimligt att ange andra maximinivåer för antagning tillforskarutbildning än de som ges av del nuvarande systemet med"resursspärrar", dvs. begränsningar i antagningen lillforskamlbUdningen med hänsyn till tiUgängliga handledningsresurser. Jagdelar säledes UHÄ:s uppfattning all det inte är möjligt all införa elldimensioneringssyslem för forskarutbildningen som innebär all antagningslalpreciseras för vaije ämne eller gmpp av ämnen och högskoleenhet. Samtidigtbehövs det enligt min uppfattning bättre överblick och bevakning av situationennär del gäller forskamlbUdningen såväl pä nafionell nivä som lokalt. En viktigutgångspunkt är härvid forskningsplaneringen inom och utanför högskolan.Givelvis måste också så långt möjligt arbetsmarknaden för forskarutbUdadeutanför FoU-områdel beaktas. Hänsyn måste ocksä tas lill alt forskamlbUdningenoch forskningen - om de skall kunna vidmakthållas pä en godtagbar nivä - måsteha en viss minsta omfattning och konfinuitet. Jag delar UHÄ:s uppfattning aftdet centrala bevakningsansvarel bör åvila ämbetet, som då har all fortlöpandefölja utbudet av examinerade från forskamlbUdningen och arbelsmarknadssiluafionenför forskamtbildade samt notera och analysera förändringar. Aktuella uppgifterom examinationen av forskarutbildade och framskriv-ningar av den förväntadeexaminafionen utifrån de senaste årens fillström-ning til! utbildningen bördärvid relateras lill bedömningar av arbetsmarknadssituationen. Dessa börgälla såväl den förväntade åldersavgången bland olika kategorier avforskarutbildade som deras rörlighet mellan olika befallningstyper på densvenska arbetsmarknaden och flyttning ur landet resp. inflyttning. Detendenser till minskningar eller ökningar av den forskarutbUdade Prop.1981/82:106 133 arbetskraftensom kan iakttas vid denna bevakning har UHÄ all redovisa till de lokala högskolemyndigheternai anvisningarna för de årliga anslagsframställningarna, och de blir därmedutgångspunkter för den lokala planeringen av forskamlbUdningen. Som grund för en sådanplanering är del vidare angeläget all man såväl pä central som lokal nivå inomhögskolan söker öka kunskapen om vilka faktorer som påverkar rekryteringen tillforskamlbUdningen och genomströmningen i denna saml om vilka funktionerforskamlbUdningen fyller för individ och samhälle. Genomde former för långsiktig forskningsplanering somjag har förordat börUHÄ i samverkan med de sektoriella FoU-finansierade organen få underlag förprognoser över behovel av forskarutbildade inom olika områden. Del får i dettasammanhang heller inte glömmas bort all det ur många synpunkter är önskvärt sä långt möjligt söker tillgodose enskildas efterfrågan påforskamlbildning. Inomstora delar av forskamlbUdningen behövs åtgärder för att förbättrautbildningens effektivitet. En förbättrad studiefinansiering inom forskarutbildningenär här en angelägen åtgärd. Jag återkommer i del följande lill denna fråga.Även andra åtgärder som jag tar upp i del följande ger förbättrade befingelserför forskarutbildningen. Den av UHÄ föreslagnaförsöksverksamheten med särskilt stöd för forskamlbildning i anslutning lillprojektfinansierad forskning bör, enligl min mening, genomföras. Del är dockknappast rimligt all aUa projekt och finansiärer omfattas avförsöksverksamheten. Denna bör främst gälla projekt som finansieras av störresektoriella FoU-organ. Det förefaller vidare mindre lämpligt all ange en faslandel av projektkostnaderna som skulle användas för slöd lillforskarutbildning. Omfattningen bör preciseras efter diskussioner med deberörda myndighelerna. Jag kommer i del följande all föreslå en ny typ avtjänst för studiefinansiering inom forskamlbUdning. Tjänster av detta slag börkunna inrättas bl. a. med medel som anvisas av sektoriella FoU-organ. De börsåledes ocksä kunna användas inom den här aktuella försöksverksamheten. Jagräknar med att UHÄ:s arbete med dimensioneringsfrågorna fortgår med beaktandeav vad jag här har anfört. har redovisat vissa förslag rörande rekrytering och urval fillforskamlbildning. Kommittén föreslår således all informafionsmaterial om forskarutbildningensuppläggning, innehåll m. m. bör las fram av varje insfitulion med sådanutbildning. Vidare förordar kommittén att en granskningsgmpp pä varjeinstitution skall ta fram beslutsunderlag lill institutionsstyrelsen förantagning av forskarstuderande. De åtgärder kommittén här förordar ligger inomde lokala högskolemyndigheternas kompetensområde. Jag ulgår från alt berördamyndigheter och organ beaktar kommitténs uppslag i sill fortsatta arbete. Prop.1981/82:106 134 för också fram vissa förslag i syfte att minska den könsmässigasnedrekryteringen till forskarutbildning. Kommittén har gjort en kartläggningav den könsmässiga snedrekryteringen inom den högre utbildningen och söktanalysera orsakerna lill att endasi var Qärde forskarstuderande år kvinna,medan av de studerande inom grundulbUdningen är kvinnor. Utifrånsin analys av orsakerna till dessa förhåUanden har kommittén föreslagitföljande åtgärder: - Alla inslag i gmndutbildningensom kan bidra till all öka en jämnare könsmässig och social rekrytering tillforskarutbildning bör uppmuntras. Som exempel anges all man bör belysa vilkenforskning av kvinnor, om kvinnor eller ur kvinnliga aspekter som bedrivs inom ellområde. - Informafion inomgmndutbildningen om forskning och forskamlbildning bör ges en sådan utformningatt den särskilt stimulerar kvinnor att gå vidare till forskarutbildning. - Konsekvenserna av en könsmässigkvotering av utbildningsplatser och ulbildningsbidrag/doklorandljänsler lillforskamlbildning bör fömlsält-ningslösl utredas. Relafivtfå remissinstanser har kommenterat förslagen. De är UHÄ, vissahögskolemyndigheter, personalorganisationerna, jämsiälldhetskommitién,arbelarskyddsslyrelsen, , riksrevisionsverkel, SFS ochföreträdare för de kvinnliga forskarna själva. Detär enligt min mening ett starkt samhälleligt intresse att öka jämställdhetenockså inom forskningen och forskarkarriären. För detta fordras att enhelhetssyn anläggs på jämställdhelsslrävandena inom utbildning och forskning.Del finns därvid enligl min uppfattning anledning all la fasla på mycket av vadde kvinnliga forskarna själva föreslår för att minska snedrekryteringen tillforskning och forskamlbildning. Jag instämmer i kommitténs bedömning attinformationen inom gmndutbildningen om forskning och forskamlbildning börutformas så att den särskilt stimulerar kvinnor alt gå vidare tiUforskarutbildning. Jag ulgår frän att UHÄ och högskoleenheterna kommer altuppmärksamma detta vid utformningen av informationsmaterial m.m. UHÄhar inom ramen för sUt reformeringsuppföljningsprogram redovisat enkartläggning av jämsläUdhelen inom högre utbildning (1981:20,Ekhammaroch : Kvinnor och mani högre utbildning och forskning, Slockhoim1981). Kommittén grundar sin analys och sina förslag pä uppgifter ur dennarapport. Jag anser all det är angeläget att bredda och fördjupa analysen av defaktorer som leder liU att kvinnor i sä ringa omfattning väljer att utbilda sigtill forskare. Av rapporten framgår till exempel ganska klart att kvinnor ibetydligt mindre utsträckning söker sig fill sådan högskoleutbildning som haranknytning lill fasla forskningsresurser än lill utbildning som saknar sådant. ex. lärarutbildning och kortare 1981/82:106 135 vårdutbildningar.Vidare söker kvinnor med gmndexamen - även i utbildningar med anknytning tiUfasla forskningsresurser - i liten utsträckning fill forskamlbildning. föreligger dock flera problem för kvinnor inom forskningen, vilkainte kan relateras till förhållanden inom högskolan ulan till samhället istort, såsom problem med barntillsyn o. dyl. Delföreligger f. n. brist pä utbildade forskare, t. ex. inom samhällsvetenskapligforskning. Det finns ur samhällets synvinkel all anledning att försökarekrytera de kvinnliga forskarbegåvningarna till forskamlbildning, inle minstdärför alt kvinnors erfarenheter och perspektiv kan bidra lUl att geforskningen större bredd och samhällsrelevans. Jagär medveten om all flera myndigheter och organisationer redan arbetar med attsöka lösningar påjämslälldhelsproblemen. Det pågår arbete med att sökastimulera kvinnliga studerande all söka fill traditionellt mansdomineradutbildning, t. ex. teknisk utbildning. Jag har också tidigare i ohka sammanhangföreslagit åtgärder i syfte all stimulera kvinnor all forska. Jag har i åretsbudgetproposition föreslagit inrättande av en Ijänsl som professor ikvinnohistoria vid i . Jag har även beräknat utökaderesurser för jämställdhetsforskning. TiUdelning av utbildningsbidrag förforskamlbildning lill vissa prioriterade områden såsom omvårdnadsforskning,vilket jag förordade i föregående ärs budgetproposition, bör också förbättramöjligheterna att rekrytera kvinnliga forskare. UHÄ har i sitl yttrandeframhållit all det inom ramen för UHÄ:s FoU-program bedrivs projekt rörandedessa frägor. Jaghar anfört att mänga av de faktorer som leder fiU all kvinnor inle i sammautsträckning som män söker sig till forskarutbildning eller engagerar sig iforskning står all söka utanför områden som kan påverkas genom åtgärder inomhögskolan. Enligl min mening bör därför de fortsalla ansträngningarna altangripa dessa problem göras i mera samordnade former mellanhögskolemyndigheterna och de organ som har ell mera övergripande ansvar förjämställdhelsarbetet. Enligt vad jag erfarit har jämställdhetskommiltén ienlighet med sina direktiv beslutat att utreda frågan om forskningoch jämställdhet. Bland annat skall kommittén belysa aktiva åtgärder för all fåfler kvinnliga forskare och forskningens organisation och inriktning urjämslälldhelssynvinkel. Jag ulgår från allt kommittén kommer att samråda medstatens arbetsmarknadsnämnd, UHÄ och . har tidigare anmält (prop. 1980/81:100 bil. 3 s. 12) att statensarbetsmarknadsnämnd bl.a. senast är 1985 skaU lämna en ny samlad utvärdering avjämställdhelsarbetet i statsförvaltningen. förslag att utreda möjligheterna fill könsmässig kvotering lillforskamlbildning har lillslyrkls av jämslälldhelskommillén och företrädare förcentra för kvinnoforskning. Däremot har del avstyrkts av bl.a.personalorganisationerna, RRV och . 1981/82:106 136 ligtUHÄ bör del f n. vara lUlräckligt att frågan om rekryteringen av kvinnor lillforskarutbildning följs noggrant. Ämbetel anger alt fortsatta studier avproblemen planeras inom UHÄ såväl inom reformuppföljnings-programmel som inomforskningsprogrammet. Även jag ställer mig tveksam lill kvotering tillforskarutbildning. Jag vill erinra om alt kvotering vid antagning tillutbildning endast är meningsfull när en reell begränsning av antagningenexisterar. Så är f. n. inle fallet inom merparten av forskarutbildningen. Jaganser däremot all denna fråga kan prövas först när erfarenheter har vunnits avde analyser och förslag som jämslälldhelskommitlens arbete kan leda fill ochnär ytterligare resultat föreligger frän UHÄ:s arbete med forskamtbildningensdimensionering. Forskarutbildningensomfattning, innehåll och uppläggning lägger även fram vissa förslag rörande forskarutbUdningensomfattning, innehåll och uppläggning. Vissa av dessa förslaggäller åtgärder, som det ankommer på lokala högskolemyndigheter - inte regeringoch riksdag - all besluta om. Detta gäUer förslagen att ellinlroduktionsprogram för doktorander skall fastställas i samband medantagningen, att en individuell forskarulbildningsplan skall upprättas isamband med antagningen, alt institutioner och föreslagna nyafakultet/sektionsstyrelser sl.all främja att doktoranderna inhämtar vissakurser vid andra högskoleenheter i och utomlands. Jag ulgår från allkommitténs förslag beaktas av berörda myndigheter och organ. Kommittén har ävenföreslagit ;ili doktorander med låg eller ingen aktivitetsgrad efter något årbör avföras ur registret för forskarutbildning. Jag vill i detta sammanhangerinra om all regeringen uppdragit åt UHÄ att i samråd med i frågan sakkunnigainom högskolan utarbeta och komma med förslag till regler för att skiljastuderande från högskoleutbildning. UHÄ kommer inom ramen för detta uppdragockså att pröva dessa frågor med avseende på forskarutbildning. Jag ulgår frånatt UHÄ därvid också beaktar kommitténs förslag. bör studerande som avbryter sina forskarstudier redanefter någon termin om möjligt fä de genomförda aktiviteterna"översalla" till kurser pä 6180 resp. 81 100-poängsnivåer ellermotsvarande. Detta förslag tiUstyrks i regel av de remissinstanser som tar uppdet i sina yttranden. Möjligheter ati fä tillgodoräkna sig även vissa avbmlnaforskarstudier bör bl.a. kunna ha posifiv inverkan på rekryteringen lillforskamlbUdningen. Jag vill hår erinra om all enligt bestämmelserna ihögskoleförordningen den som utan att uppfylla fordringarna för doktorsexamenhar godkänts i prov för sådan examen på begäran kan få bevis därom. Jag ulgårfrån alt del där sä befinns lämpligt skall kunna ordnas någon form av prov fören studerande som önskar dokumentera en inledande termins studier inomforskarutbildning och därigenom, med slöd av gällande bestämmelser, få bevisöver den genomgångna utbildningen. 1981/82:106 137 Forskamtbildningenstvå huvudmoment bör vara kursbundna studier och avhandlingsarbete. bör ett riktmärke vara att de kursbundna studierna i regelskall omfatta högst ell och ell halvt års studier. Den tid som skall avsättaslill olika moment bör få variera mellan olika utbildningar. Någon generellreglering av liden för kursstudier bör, enligt min mening, således inte göras. Kommitténframhåller all avhandlingens kvalitet bör fillmälas avgörande betydelse inomforskarutbildningen. Kvaliteten skall bedömas i relation till den iavhandlingen dokumenterade kreafivitelen och självständigheten i hanteringen avämnet samt till förmågan alt formulera och lösa problem, stringens och akribi.Jag delar helt denna uppfattning. Isamband med 1969 ärs forskamlbildningsreform avskaffades de graderade betygeninom forskamlbUdningen. fanns del en tre- resp. femgradig skala förgodkänt resultat avseende licentiatexamen resp. doktorsgraden. För närvarandetillämpas följande ordning i fråga om betyg inom forskarutbildningen. De provsom ingår i utbildningen skall bedömas med något av betygen underkänd ellergodkänd. Betyg för doktorsavhandlingen avgörs av en för varje avhandlingsärskilt utsedd betygsnämnd. Denna kan beslå av tre eller fem ledamöter ochutses av fakultets- eller sekfionsnämnd. Själva avhandlingen skaU också gesnågot av betygen underkänd eller godkänd. Om avhandlingen godkänns, får skålenför betygsnämndens beslut inle redovisas i ell protokoll eller någon annanhandling. Detsamma gäUer de skäl som en enskild ledamot kan ha anfört somskiljaktig mening. förespråkar en ändring av nuvarande syslem. skaU åläggas all i ell protokoll tillägga var sill omdöme omdoktorsavhandUngen. skall dock kunna ansluta sig lillfakultelsopponeniens omdöme. Ledamot som har skiljaktig mening skall fåanteckna denna till protokollet. För att få viss kontinuitet i bedömningen avavhandlingarna inom en fakultet eller sektion bör, enhgt kommittén,betygsnämnden bestå av två fasta ledamöter som utses i laget samlytterligare en eller tre ledamöter, vilka utses för varie enskild avhandling. Enliglmin mening är del angeläget alt tillmäta doktorsavhandlingarnas kvalitet störrebetydelse än . Del år, något som kommittén även stmkil under,angeläget att underlätta för blivande arbetsgivare till forskamtbildade all fåen rättvisande bild av vederbörandes insatser inom forskamlbUdningen. Jagförordar därför i enlighet med kommitténs förslag att fakultetsopponenl ochbetygsnämnd i ett prolokoU skall redovisa omdömen om doktorsavhandlingen. Jagdelar också kommitténs uppfattning att betygsnämnd - för all få konfinuitet ibedömningen av avhandlingarna bör bestå av tvä fasla ledamöter som utses förett år i tagel saml ytterligare en eller tre ledamöter vilka utses för varjeenskild avhandUng. 1981/82:106 138 Regeringenbör bereda lUlfälle all la del av vad jag har anfört om omdömen omdoktorsavhandlingar. lägger fram en rad förslag som rör handledningen inomforskarutbildningen. Förslagen innebär följande. Handledare saml biträdandehandledare eller handledargrupp för doktorander bör utses i samband med ellersnareist efter antagningen. UHÄ bör fastställa en instrukfion för handledarensåligganden. Handledamlbildning bör regelbundet anordnas vid högskoleenhetermed fasta forskningsresurser. Vidare föreslår kommittén vissa normer förhandledningens omfattning både för handledaren och doktoranden. En professorbör säledes, enligt kommittén, vid sidan av sin undervisningsskyldighel kunnahandleda tre lill sex helfidsdoklorander. För docent och forskarassistent anserkommittén att undervisningsskyldighelen bör anses fullgjord vid handledning avfem hellidsdoktorander. Vatje doktorand bör enligl kommitténs mening ha rättlill i genomsnitt fyra till sex timmars individueU handledning . Enväl fungerande forskarhandledning är av central betydelse för forskamlbUdningen.Av denna anledning har fakultets/sektionsnämnderna möjligheter all begränsaantagningen lill forskarutbildning om inte de tillgängliga resurserna medgertillfredsställande handledning av fler doktorander. Delgår emellertid inle all standardisera eller med strikta bestämmelser fastläggahur forskarhandledning skaU gestalla sig. Den lämpliga uppläggningen avhandledningen är beroende av såväl ämnets karaktär, som doktorandens ochhandledarens personliga sätt all arbeta och fungera. Del ligger således isakens natur alt beslut om handledningens utformning fattas lokalt inomhögskolan. Jcig utgår från att berörda myndigheter i sitt fortsatta arbetebeaktar de föislag som har lagt fram. Kommitténföreslår även afi såväl genomgången handledarulbildning som framgångsrik ochomfattande handledning skaU ges meritvärde vid tUlsällning av forskartjänster.Denna fråga bör behandlas i samband med beredningen av lärartjänstutredningensförslag. I1979 års forskningsproposition behandlades bl.a. ett förslag från forskamtbildningsulredningenatt studieplaner och studieorganisation för forskamlbildning skulle utvecklasi syfte att definiera etappavgångar inom forskamlbildning. Jag framhöll därvidatt lämpliga etappavgångar troligen inle skulle kunna identifieras inom aUaområden. Etappavgångarna måste utformas så all de passar både forskamlbUdningenoch arbetsmarknaden. De måste således dels utgöra naturliga avslutade momentinom forskarutbildningen, dels ge en utbUdning som svarar mol ellarbelsmarknadsbehov. Regering och riksdag lUlslyrkte all elappavgångar skullekunna inrättas.