prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Sedanår 1970 har det regionala utbildningsstödet bestått av två stödformer, delsett selektivt utbildningsstöd med prövning av utbildningens utformning m.m.,dels ett s.k. introduklionsstöd som utgått i stort sett automatiskt vidnyanställningar. (1%6) utgick endast den förstnämnda typenav stöd. Totalt användes ca 615 milj. kr. i ulbildningsslöd under perioden1966-1979 varav ca tre Qärdedelar inom det allmänna stödområdet. Användningenav utbildningsslödel fördubblades i stort sett jämförtmed den första delperioden med stöd 19661970. Under den sista delperiodenskedde emellertid en kraftig reduktion av stödanvändning fill ca en tredjedelav stödet 1966-1970. ' användes tre Qärdedelar avulbildningsslödel i den konkurtensutsatta industrin, en femtedel i denskyddade industrin och en tjugondel i den råvarabaserade industrin. 'I dessa analyser ingår inte stålindustri, reparationsverkstäder, varv och vissa branscher inom övrigtillverkningsindustri. saknas för att kunnafördela utbildningsstödet på branschgrupperna skyddad, råvarubaserad ochkonkurrensutsatt industri för hela den period som detta stöd 1981/82:113 Bilagedel 274 Transportstödhar utgått med sammanlagt 720 milj. kr. eller ca 80milj. använts för transportstöd. I fasta priser har stödet per årvarit ungefär oförändrat. Underden period som transportstöd utgått har massa- och pappersindustrins andel avstödet minskat från drygt en femtedel fiU ca en tjugondel. Denna förändring ärväsentligen en följd av att vissa pappersvaror upphörde att varaslödberättigade . är dock den samladeskogsindustrins andel av stödet dominerande genom att av beviljadebidrag går fill denna. Verkstadsindustrin är däremot undertepre-senlerad. Sysselsättningeninom industrin i stödområdena förändrades på ett markant annorlunda sätt än iriket som helhet under de första två tredjedelarna av stödperioden.Industrisysselsätlningen ökade således med medan den i riket somhelhet var ungefär oförändrad meUan och . En mycket kraftigökning av industrisysselsättningen ägde ram i inre stödområdet. Även underandra har sysselsättningsutvecklingen inom industrin istödområdena på ett positivt sätt avvikU från den genomsnittliga förändringen ilandet. Den aUmänt låga industriella tillväxten har emellertid i stort settockså gällt för stödområdena. Sysselsättningen har därför minskat svagt ellermed . I riket som helhet har minskningen uppgått lill drygl . Denlägsta minskningen har ägt ram i inre stödområdet. Iabsoluta tal ökade sysselsättningen i samtliga stödområden med sammanlagt18000 sysselsatta 1965-1975 och minskade med 2000 1975-1979. redovisas vidare beräkningar av sysselsättningseffekterna av detregionalpolifiska stödet. Enligt den metod som används uppskattas insatsen avregionalpoUliska medel ha medfört attindustrisysselsättningen i inre och yttre stödområdet och grå zonen fillsammansår 1979 låg 20700' personer över den nivå den skulle ha nått utan detregionalpolitiska stödet. beräknas effekten lill 14800 personer.Del betyder att sysselsättningsnivåerna låg 14 resp. över 1965 årssysselsättningsnivå. I enbart inre och yttre stödområdet fillsammans varnivådifferenseraa 19600 () resp. 15400 (). Dessa uppskattningar av detregionalpolitiska stödets sysselsättningseffekt fram tUl och år 1979har gjorts med antagandet att stödområdena utan stödinsatser, bransch vis skuUeha samma andel av den totala produkfionen i landet som de hade . Pådetta sätt erhålls en fikfiv produktionsnivå för vilkenomräknas tUl sysselsatta. Den på detla sätt erhållna sysselsättningen jämförsmed den fakfiska för och . Det bör därvid observeras att denuppskattade effekten resp. 1979 inte är direkt jämförbara eftersomdifferensen mellan dem inte enbart ' Detta bör jämföras med den faktiska nettoökningen avindustrisysselsättning i stödområdena , 15600 sysselsatta. 1981/82:113 Bilagedel 275 återspeglarytterligare stödinsatser utan också olika arbetsåtgångs-tal(saluvärde/sysselsatt). Sysselsättningseffektenper år i inre och yttre stödområdet och grå zonen tUlsammans blir 1480 sysselsatta. Ser man enbart tiU det inre och yttrestödområdet skulle sysselsättningseffekten uppgå till 1540. Ovanslåenderesultat är som nämnts baserade på antagandel all stödområdena skulle ha sammaandel av industriproduktionen som de hade . Om man istället ser den sista perioden isolerat och antar att den produktionsandel somstödområdena faktiskt uppnått består fram tiU uppskattas detregionalpolitiska stödets sysselsättningseffekt till 5400 i inre och yttrestödområdet fillsammans eller 1350 sysselsatta . Enligt ERU-rapportenskulle delta visa all effekten av det regionalpolifiska stödet under den sistadelperioden skuUe ha minskal med ca 200 personer eUer (1350 perår jämfört med ). I relativa tal blirsysselsättningsökningen 5,av 1965 årssysselsältningsnivå och under den sista delperioden 4,av nivå.Därvid har hänsyn tagits tiU de olika periodlängderna. redovisas jämförelser mellan sysselsättningseffekter och insattastödbelopp. Utgångspunkten är en bedömning från den föregående ERU-sludien attsysselsättningseffekten i förhållande till den totala stödinsatsen avtagit övertiden. Slutsatsen av de nu genomförda analyserna är att denna tendens beståttunder den sista delperioden. I studien framhålls därvid bl. a. atttransportstödet svarat för en aUt störte del av det totala stödet och att dennastödform har lägre effekt per stödkrona än lokaliseringsstödet. Den tidigarenämnda minskningen () av sysselsättningseffekten jämförs med den faktiskaökningen () av stödinsatserna i fasta priser under den sista delperioden.Denna ökning av det tolala stödet är frantför allt en effekt av den kraftigaökning av transportstödet (räknat ). Engrandorsak tiU den lägre totala sysselsättningsförändringen är enliglERU-sludien de försämrade produktionsvUlkoren för svensk industri i allmänhetsedan mitten av . Dels har antalet flyttningsetablering-ar därigenomblivit färte och storleken på genomförda elableringar med lokaliseringsstöd harsjunkit drastiskt. Dels är del sannolikt att expan-sionsviUkoren i befintligaföretag i stödområdet påverkats på samma sätt som i riket i övrigt. De enligtERU-studien minskande effekterna av det regionalpoUliska stödet skulle såledesvara hänförbara fill svårigheterna i svensk konjunktur- och tUlväxtpolitik iallmänhet samt till den försämrade efterfrågesituationen i industriländeraa iallmänhet. Utredningeninstämmer tUl stora delar i de slutsatser som redovisas i ERU-rapporten.Jämförelser bl. a. av sysselsättningsutvecklingen i stödområdena och landet iövrigt tyder på att stödområdena som helhet nått en 1981/82:113 Bilagedel 276 acceptabeldifferenlieringsgrad i fråga om industrins branschfördelning. DetregionalpoUfiska stödet har varit en bidragande faktor till denna utveckling.Det är dock mycket svårt all uttala sig om regionalpolitikens effekter uttryckti antal sysselsatta. Den i använda metoden ger svårtolkaderesultat eftersom den mäter neltoförändringar. Dessa nettoförändringar harinfluerats av en rad olika åtgärder, inte enbart av regionalpolitiken. Med deresultat som föreligger i kan det vara svårt att hävda atteffekterna av den totala insatsen av regionalpolifiskt stöd avtagit. Vidare ärdet av vikt att notera all den beräknade effektminskningen endast uppkommertill följd av transportstödet. Ser man enbart liU lokaliserings-,sysselsättnings- och ulbildningsslöd visar del sig att kostnaden (i fastapriser) per arbetstillfälle inom industrin i stödområdena varit ungefärkonstant. Jämförtmed medelvärdet för har den totala an-r vändningen av regionalpolitisktstöd och transportstöd sjunkit under /80 räknat i löpandepriser. Detsamma torde också vara fallet räknat i fasta priser. Transportstödetvar ungefär oförändrat medan det regionalpolitiska stödet minskade. I fastapriser räknat var minskningen mycket kraffig. Härvid kan dock noteras allavskrivningslånen ökade relativt kraftigt vilket kan bero på att de maximalabidragsandelarna höjdes i och med de nya stödreglerna fr.o.m. den 1 juU 1979samtidigt som möjligheterna liU temporär räntebefrielse på lokaUseringslånenupphörde. Nämnda förändringar kan också, tillsammans med en totalt sett lägrestödeflerfrågan, vara orsaken tiU all lokaliseringslånen minskade kraftigt. Mellanbudgetåren 1979/80 och 1980/81 ökade användningen av regionalpolitiskt stöd ilöpande priser men beräknas ha minskat räknat i fasta priser. Avskrivningslånenfortsatte alt öka medan lokaliseringslånen minskade. Användningenav sysselsättnings- och utbildningsstöd minskade kraftigt meUan perioden1975-1979 och /80, vilket främst lorde vara följden av ändraderegler. Därefter skedde en ökning under /81 men användningenligger fortfarande under genomsnittet för . Transportstödetminskade i användning räknat i fasla priser meUan 1979/ 80 och 1980/81 vilkettorde bero på dels en slagnerad industriproduktion, dels ändrade bidragsreglerfr. o. ni... del av de selektiva insatser riktade tiU enskilda företag som gjorts under1970-talel har motiverats av regionalpolitiska målsättningar. Besluten ochgenomförande av dessa stödinsatser har studerats av industrislödsuiredningensom framlagt elt betänkande (SOU 1981:72) Att avveckla en kortsiktigstödpolitik. I betänkandet ingår bl.a. vissa sammanstäUningar över gjordastödinsatser. Envidare kartläggning av statliga stödinsatser av regionalpolitisk betydelse harpå regeringens uppdrag () genomförts av statskon- Prop.1981/82:113 Bilagedel 277 toret.Kartläggningen har redovisats i form av ett arbetsmaterial som den 3 juli 1981fiUställts berörda myndigheter för synpunkter. Ytterligare en kartläggning avindustripolifiska stödinsatser redovisas i den av fil. ochutredaren framlagda skriften Industripolitikens spetfegler (1981). I industrislödsuiredningengörs en uppdelning av del induslripoUliska stödet i regionalpolitiska,småföretags-, bransch-, FoU- och exportfrämjande insatser samt icke-permanentindustristöd. Det senare är det selektiva företagsvisa stödet somindustrislödsuiredningen haft alt behandla. 1 industripolitiskl stöd har totaltca . (priser) utgått under 1970-lalet. Av det totalastödet har det icke-permanenta företagsstödet svarat för ochsmåföretagsinsatserna för . De regionalpolitiska insatserna har svarat för10% vilket motsvarar . Det icke-permanenta företagsstödet harsåledes varit störte än det regionalpolitiska stödet. Lundgren-Stålredovisar i sitt arbete ett sammanlagt stöd till industrin på sammanlagt 61miljarder kr. (löpande priser /72-1980/81). Underfyraårsperioden /77-1980/81 var stödet ungefär sex gånger större änföregående fyraårsperiod. av del totala stödet utgjordes av bidrag, ca 25%av lån och av kapilalliUskott fill statliga företag. Statskontorelsundersökning omfattar endast perioden /76-1979/80 men är å andra sidan denenda av undersökningarna som redovisar den regionala fördelningen av olikastöd. Undersökningen omfattar mer än stöd fill industri ocharbetsmarknadspolitiska medel. Således ingår det kommunalaskatteuljämningsbidragel som en tung post. Vidare ingår i kartläggningen bl. a.stöd fill jord- och skogsbrak. Det statliga stödet avregionalpolitisk betydelse skulle enligt statskontorets preliminäraberäkningar uppgå till ca /76-1979/80.Härav utgörs av garantier. Del kommunala skatteuljämningsbidragel tillprimärkommunerna utgör av det totala stödet. Ordinarie företagsstödoch icke-permanent företagsstöd utgör tillsammans av det totala stödeteller . Sysselsättningsstöd, dvs. olikasysselsättningsskapande åtgärder i AMS:s regi samt arbetsmarknadsutbUdning,svarar för . Skogslänenhar en väsentligt större andel av det totala stödet än av sin andel avfolkmängden. Största andelen har skogslänen i fråga om skatteuljämningsbidragelsom tUl går till dessa län. Intressant är att notera att skogslänensandel av det reguljära företagsstödet endast är . Storstadslänen harrelativt höga andelar av detta stöd. Av det icke-regul-jära företagsstödet harUka mycket gått till de två storstadslänen och och () som fiU skogslänen (). I defyra nordligaste länen utgick sammanlagt 21580 milj. kr. i slöd underbudgetåren 1975/76-1978/79. Av detta belopp utgjordes drygl Prop.1981/82:113 Bilagedel 278 avoUka former av sysselsättnings- och företagsstöd. Drygt hätften () av dettotala stödet tUl de fyra nordligaste länen gick tUl . /80 uppgick stödet fill sammanlagt 7223 milj. kr. Såvälsysselsättnings- och företagsstödens andel som,andel sjönk underdetta år. Samtligaav de fyra nordligaste länen hade under båda delperiodema en större stödvolymper capita än övriga delar av landet i genomsnitt. Det är dock en väsenfiigskiUnad mellan de fyra länen genom att under första delperiodenhade ett stöd per capita som var ungefär fyra gånger störte än de andra länens.Under /80 översteg belopp per capita de övrigalänens med mellan en halv och fyra gånger. Under budgetåret utgick nämligenbetydligt större stöd per capita tUl och Västeraorrlands länjämfört med genomsnittet för perioden /76-1978/79. Jämförelsermellan värdena för de fyra nordligaste länen och riket i övrigt ger vid handenatt det i dessa län utgår ett stöd utöver genomsnittet som uppgår tUl betydandebelopp för de fyra gemensamt. Skillnaden mellan länen i stöd per capita ärdock som nämnts stor. För uppgår det beräknade beloppet tiU1,8-1,. medan beloppen är betydligt lägre för de övrigalänen. 1.5Förändringar av det regionalpolitiska stödet Denav ERU redovisade utvärderingen av det regionalpolitiska stödet pekar bl.a. påen markant sam variation mellan aUmänna tiUväxlbe-tingelser och detregionalpolifiska stödet. I en stagnerande ekonomi med aUmänt låginvesteringsnivå minskar användningen av stödet. Saknas de marknadsmässigaförutsättningarna för elt projekt blir finansieringsformen av sekundärbetydelse. Att andelen projekt med avskrivningslån ökat, medanlokaliseringslånen minskat, kan vara en återspegling av en aUmän tendens tillsjunkande lönsamhet i investeringsverksamheten. Dessa projekt skulle integenomföras utan stöd. Subventionsandelen i bidragen gör att projekten blirlönsamma. I de flesta fall är dock inte alternativet lånefinansiering utan dendel av en investering som motsvaras av avskrivningslånet ligger oftast utanförden ram tfråga om säkerheter som accepteras på kreditmarknaden. Del innebäratt bidragen ersätter ett otillräckligt eget kapital. Det är allmänt känt attmarknaden för eget kapital tUl småföretag är mycket ofullständig. Särskiltutpräglat torde detla problem vara i skogslänen. Avskrivningslånensom ersättning för en otillräcklig egenkaptialförsörj-ning kan ha olikaeffekter. Effekten kan sägas vara positiv när avskrivningslånet möjUggör eninvestering som annars, tiU följd av brister i marknaden för egenkapital, inteskulle ha kommit tiU stånd. 1981/82:113 Bilagedel 279 varanegafiv ur resursanvändningssynpunkt i den betydelsen att avskrivningslånmöjliggör en investering som ger lägre avkastning än en annan investering sominte genomföres på grand av brist på eget kapital. Även om det fråneffektivitetssynpunkt kan förordas att försörjningen av riskkapital istödområdena bör ske via en marknad, där avkastningskrav är primära, finns detinte några realistiska föratsättningar att ersätta de nuvarandeavskrivningslånen med ett annat medel. I princip kan man tänka sig att deskulle kunna ges i form av ett egentligt egenkapital med statligtaktieägarinnehav. Principiellt bör dock ett sådant aktieägarinne-hav, av typinvestmentbolag, kopplas till att ägaren, staten, tillför företagen särskUdakunskaper. Aktieinnehavet är inget självändamål. Det kan därvid tfrågasätlas omde inrättade regionala utvecklingsbolagen har tillräckligkapacitet när det gäller kapitatförsörjningen såväl som kunskapstiltförsel ochutförande av en effektiv ägarkontroll. Enligt de bedömningarutredningen kunnat göra finns det inte grand för att slopa den typ avkaptialförsörjning som avskrivningslånen utgör. Beträffande lokaliseringslånentorde det finnas skäl att överväga om den delen av finansieringen bör ske viadet ordinäre kreditväsendet med eller utan statliga garantier. Vad beträffartransportstödet kan det med utgångspunkt i de genomförda utvärderingarnanoteras att sysselsättningseffekterna är klart begränsade i förhåUande tillövriga stödformer. Detta är i sig icke överraskande. Transportstödet sökerutjämna transportkostnaden som i flertalet fall utgör en myckel begränsad delav saluvärdet. Man kan inte heller peka på att Iransportmarknaderaa istödområdet skulle uppvisa några mer betydande marknadsimperfektioner somskulle motivera korrigerande offentliga insatser. Tvärtom kan ett omfattandetransportstöd leda fill en ineffektiv resursanvändning genom alttransportintensiv verksamhet kan lockas fill omlokalisering mol området. mening finns det skäl all överväga att avveckla detta stöd. Deltorde vidare i likhet med vad AMS frantför i sin anslagsframställning /83 finnas anledning att ompröva del nuvarande utbildningsstödet.Den reguljära arbetsmarknadsutbildningen lorde i de flesta fall kunna fullgöraden funktion som ulbildningsslödel hillills fyllt. Sysselsättningsstödetskulle i de regioner där en sänkning av arbetsgivaravgtfter-na eventueUt skullekunna bli aktuell kunna tas bort i samband med att dessa avgtftssänkningargenomförs. Men om detta är lämpUgt är beroende av hur stor dennaavgiftssänkning görs. Begreppetgenerella ekonomiska medel har en allmän tillämpning i t. ex. ekonomiskpolitik. Regionalpolitiska medel är i en mening alltid selekfiva eftersom derör en eller flera avgränsade regioner. Ett generellt regionalpoUtiskt medelär ett medel som avser en mängd likartade enheter i en viss region. För medletuppställs i övrigt inga särskilda vUlkor. Fördelen med ett generelltekonomiskt-politiskt medel är att det i regel efterliknar mark- 1981/82:113 Bilagedel 280 nadsinformalionoch att del därmed ger möjlighet till anpassning hos det enskilda företagetefter de föratsättningar som gäller för detta. Del kan emellertid vara svårtatt utforma medel med denna uppläggning när det gäller regionalt avgränsadeproblem. Föratt öka sysselsättningen kan en lämplig åtgärd vara att temporärt påverkapriset på olika produktionsfaktorer. Syftet är att skapa en självgåendetiUväxt i regioner med initialt låg efterfrågan på arbetskraft. GenereUasubventioner till produkfionsfaktorn kapital kan visserligen ge en aUmänexpansionseffekt som även ökar arbetskraftsefterfrågan. Mot dennaefterfrågeökande effekt slår dock en negativ effekt om företaget väljer attanvända en mer kapfialintensiv/mindre arbetskraftsintensiv teknik till följdav subventioner. Det bör också framhållas att den övervägande delen avkapitalinvesteringaraa som lockas fram i stödområdet har ett mycket stort"importinnehåll" från andra regioner eller länder. Måletmed en sänkning av arbetsgivaravgifterna skulle vara att åstadkomma en sådanregional lönenivå som ger en hög och stabil sysslesättning - helstpå samma nivå som i övriga delar av landet. Vid nafionella löneavtal och stelhet i lönebUdningen kan man säga att syftet är att nå den nivå som skulle ha uppnåtts vid mer flexibla löner och lönespridning som varit anpassad tUl de regionala marknadsföralsättningarna. Syftet är såle des att kompensera för institutionella restriktioner och Irögheler i lönebild ningen. Ensubvenfion vars avsikt är att öka arbelskraftsanvändningen bör således främstinriktas på denna produktionsfaktor. En sådan form av subvention är i vissaavseenden också avgränsbar. Vad som därigenom i första hand uppnås är ensäkning av del regionala kostnadsläget. Speciellt viktigt är detta i ett lägedär de tradifioneUa basnäringarna malm, stål och i begränsad utsträckningskog - kan bära upp den regionala sysselsättningen. Avvecklingen avkraftverksbyggandel och restriktioner som förhindrar fortsattvallenkraftsulbyggnad försvårar ytterligare situationen. Till viss del har dehär uppräknade sektorerna varit relafivt okänsliga för höga löner. De sektorersom måste fås att expandera och långsiktigt bära upp sysselsättningen - främstskilda former av verkstadsindustri - ärvästenfiigt mer lönekänsliga. En långsiktig expansion kräver således ett lönekostnadsläge som är marknadsanpassat. Men om marknaderna själva inte kan ge en lönekostnadsanspassning som ökar sysselsättningen återstår endast möjligheten alt staten går in och anpassar kostnadsläget genom en sänkning av arbetsgivaravgifterna. Tvåandra begrepp som är aktuella i detla sammanhang är "genomsnittligt"resp. "maginellt" stöd. I viss tolkning ligger dessa begrepp mycketnära begreppen "generellt" resp. "selektivt". Tankegångenbakom marginella resp. genomsnittliga stöd är olika. Ett margineUt stöd syftarsåledes tiU att få fram den marginella insatsen av en produktionsfaktor, t. ex.en ökning av arbetskraften, genom alt vid ett givet lUtfälle eller över en viss Prop.1981/82:113 Bilagedel 281 periodsubventionera just denna margineUa användning. Härvid torde det vara nödvändigtatt utgå från att denna marginella insats skulle ha kommit tiU stånd senareäven utan slöd, i annat faU finns det risk för att utökningen av arbetsstyrkanendast blir temporär. Det marginella stödet kommer därför vanligtvis tUlanvändning i konjukturpolifiskl syfte just för att lidigarelägga ensysselsättningsökning som utan stödinsats skulle komma tiU stånd vid nästakonjukturappgång. En variant av ett maginellt stöd är att subventionera t. ex.10% av redan befintliga arbetsstyrkor för all förhindra avskedanden vidkonjunkturnedgångar. Detfinns ett flertal utländska exempel på användningen av marginellasysselsättningsstöd i konjukturpolifiskl syfte. Även i finns f n. ettmargineUt slöd genom beslut (prop. 1980/81:126, AU1980/81:21, rskr. 1980/81:404) om borttagande av arbetsgivaravgifterna på denökade sysselsättningen i tillverkningsförelag som under perioden1981-04-01-1982-03-31 ökar sin arbetsstyrka netto i årsarbetskrafter. Grandtankeni ett generellt arbetskraftsstöd är att ge ett stöd, som inle behöver knytastiU en förändring av sysselsättningen i ell första skede. Syftet är i ställetatt genom stödet stärka företagels konkurrenskraft eller åtminstone ställa detpå samma nivå som dess konkurrenter för all därmed skapa en plattform förkonsolidering och expansion av företaget. Ett generelltarbetskraftsstöd inom en region kan därvid UkstäUas med en devalvering. Genomen sådan åtgärd skapas vissa föratsättningar för en självgående tiUväxt iföretagen . Ettgenerellt stöd i form av en lönekoslnadssänkning påvekar självklart ocksålönsamheten för den marginella sysselsättningen. Dessutom ges stödet tiUicke-maginell produktion som klarat en högre lönekostnadsnivå. Envinstförbältring sker därigenom även i redan etablerad produktion. För en ochsamma sysselsättningseffekt kommer därigenom den slatsfinansieUa belastningenatt bli större vid generella subventioner än vid selektivt styrda marginellasubventioner. Menproblemet med de selekliva, marginella subventionerna är svårigheten att justfinna den marginal där lönsamhelsgränsen passeras. Vanligtvis får man användamyckel grova administrativa principer; företag som ökar sysselsättningen fårstöd, nyetablerad verksamhet främjas. Men det kan mycket väl vara så att denmarginella verksamheten finns i redan etablerad verksamhet som vid enlönekostnadssubvention avstår från att minska sin arbetskraft. I praktiken ärdel administrativt ogörligt att fånga upp aUa de marginellasysselsättningsfillfällena och begränsa stödet tiU dessa. Stora godtycklighelersom skapar ineffektivitet kan inträffa. Det finns också risker att systemetutvecklas till en förhandUngsekonomi där skicklighet i förhandlingar mer änmarknadsmässig effektivitet blir avgörande för om stöd skall utgå. Dentotala stödnivån - regional- och arbelsmarknadspoliliskt stöd samticke-permanent företagsstöd är av sådan stor omfattning att en övergång 1981/82:113 Bilagedel 282 tUlett mer generellt stöd kan vara möjlig utan ökade subvenfioner. Vinsten liggerdärvid i en betydande administrativ förenkling och i ökad rättvisa i denmeningen att alla företag behandlas lika.