prop · G50344 · 1981-12-31 00:00:00 — 1978/79:110) Riktlinjer för skogspolitiken, m.m. I likhet med utredningen ansåg föredragandedepartementschefen beträffande skogspolitikens mål att skogsbruket måste verka i överensstämmelse med de övergripandesamhällsmålen och i samspel med andra samhällssektorer.Departementschefen förordade vidare =tt som övergripande mål Prop.1981/82:44 31 för skogsbruket skulle gälla att skogsmark och skog på sådan markgenom lämpligt utnyttjande av markensvirkesproducerande förmåga skall skötas så att den varkatigt ger en högoch värdefull virkesavkastning samt att hänsyn därvidskall tas även till naturvårdens och andra allmänna intressen. Beträffande utredningens förslag.till skogsproduktionsprogram anförde departementschefen följande: "För egen delanser jag i likhet med flera remissinstanser att det inte är meningsfullt att lägga fast ett närmare preciserat långsiktigt skogsproduktionsprogram för det svenska skogsbruket. I det långa perspektiv det här är fråga om får handlingslinjerna inte låsas. Valet av åtgärder och formerna för deras genomförande måste fortlöpandeomprövas och anpassas tillutvecklingen. Jag vill emellertid ange vissa riktlinjer för utvecliingen. Som jag har framhållit anser jag att skogsindustrins nuvarande råvarubehov inte kan få styra skogsproduktionens långsiktigainriktning. I stället bör den direkt råvaruförbrukande skogsindustrins kapacitet efter handanpassas till den råvarutillförsel som ärmöjlig inom ramen för den fastlagda skogspolitiken. På kort sikt ärdet emellertid av flera skäl omöjlipt att bortse frånskogsindustrins behov. Huvudskälet härtill äratt en drastisk nedskärning av industrikapaciteten skullege oacceptabla konsekvenser för sjsselsättningen. Ut gångspunlrten bör därför vara att söka åstaajiommaen skogsproduktion som ger åtminstoneden virkesmängd som utredningen redovisar isitt alternativ 1. Det skulle innebäradels att avverkningen skulle kunna ligga påen nivå som är tillräcklig för ett normalt kapacitetsutnyttjande iskogsindustrin, dels att en avverkning av denna storleksordning skulle kunnabedrivas långsiktigt. Vad jag nu har sagt omskogsproduktionens inriktning skall såledesin+e uppfattas som en definitiv låsningtill en viss nivå. Givetvis måste strävanvara en ökad produktion i den mån det ärmöjligt och lämpligt med hänsyntill andra viktiga samhällsmål som jag har behandlat." Beträffande naturvårdshänsyn anförde departementschefen följande: "Som jag tidigare framhållit måste skogsbruket bedrivas med hänsyn tagen till skogen som livsmiljö för växter och djur, till skogens inverkan på vattenbalans och lokalklimat och till möjligheterna att utnyttja skogs- Prop.1981/82:44 32 marken för friluftslivoch rekreation. Vidare måste hänsyn tas till intresset av att bevara vissa inslag ikulturlandsk"T?et. Skogsbruket måstealltså bedrivas så-att förutsättningarna före:. mångsidig användning av våraskogar inte rubbas. De angivna intressena börenligt min mening i många fall kunna tillgodoses även inom ramen förett rationellt skogsbruk. När det gäller kraven påfriluftsmiljön är det i närheten av tätorter och inom vissa andra områden som ärav betydelse för det rörliga friluftslivet som svårigheter kan uppkomma att reservera godarekreationsområden utan att rationellt skogsbrukavsevärt försvåras. I övriga områdenbör anspråken på godfriluftsmiljo alltjämt kunna tillgodoses inom allemansrättens ram utan störrehinder i skogsbruket. För att tillgodose friluftslivet ochandra angivna intressen krävs emellertid en anpassning och etthänsynstagande när det gällerolika åtgärder i skogsbruket. Liksom bör de restriktioner som kan inordnas i ett rationellt bedrivetskogsbruk regleras genom hänsynsregler i skogsvårdslagstiftningen. Reglerna bör främst gälla sådana åtgärder somavverkning, beståndsvård och beståndsanläggning." har genom betänkandet (JoU 1978/79=80) Riktlinjer för skogspolitiken m.m. godkänt de riktlinjer för skogspolitiken som förordats ipropositionen. Utskottet anslöt sig även till de i propositionen framförda synpunkterna beträffande skogsprodxiktionsprogram samt till den i propositionen valdaformen för reglering av naturvårdsfrågcrna inomskogslagstiftningeng ram. anslötsig till propositionens förslag och fattade beslut i enlighetdärmed. Genom 1 § skogsvårdslagen (1979=429) har som övergripande målför skogsbruket fastlagts attskogsmark med dess skog, genom lämpligt utnyttjandeav markens virkesproducerande förmåga, skall skötasså att den varaktigt ger en hög och värdefull.virkesavkastning.Häsyn skall därvid tas till naturvårdens och andra allmännaintressen. Enligt 21 <5 skogsvårdslagenfår regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer meddela föresVarifter om den hänsyn som skall tas till natur- Prop.1981/82:44 33 vårdens intressen vid skötsel av skog. Dessa föreskrifter får dock inte vara så ingripande att pågående markanvändningavsevärt försvåras. Segeringen har vidare genomskogsvårdsförcr::iiingei- (1979 = 791; uppdragit åt att i samrådmed bl.a. meddela sådana föreskrifter. I 21 § skogsvårdsförordningen föreskrivs att skall sajnrådamed kommun i fråga av särskild vikt med hänsyntill de lokala förhållandena. För områden som är av utpräglat intresse förnaturvården eller det rörliga friluftslivet och som angetts av länsstjrrelsen i sararåd med kan naturvårdsinriktade skogsbruksplaner upprättas Sådanaplaner upprättas av och bekostas av staten. Enligt 21 § förordningen(1979:792) om statligt stöd till skogsbruket får statsbidrag lämnastill fysiska personer, dödsbon och familjestiftelser för skogsbruksplaner som upprättas enligt föreskriftersom meddelas av . Skogsvårdsstyrelsenkan som villkor för bidrag till en skogsbruksplan laräva att i planen anges vilken hänsyn som till naturvårdens och det rörliga friluftslivets intressen. I de tillämpningsanvisningartill skogsvårdslagen som utfärdat sägsatt kemisk lövslybekämpning skall undvikas i välbesökta när-strövområ.den och intill bebyggelse. 2.J Skogsbrukets utveoliing och inriktning produktiva skogsmark omfattar 23,5 milj. ha(motsvarande 57 "fe a%' landj-tan), varav13,3 milj. ha i , 5,4 milj. ha i och 4,8 milj. ha i . Skogsmarken ägs till av det allmänna (varav staten innehar 19 ?= och kyrkan 6 9), av aktiebolag och av enskilda personer. , dvs.skogens innehåll av virke, är ca 2 400 milj. msk (1975). Därav finns 1 200 milj. msk i", oOO milj.i och 600 milj. i . Granutgör 4S av förrådet, tall 38fo och lövträd 14 f=. Medeltillväxten perhektar och år (boniteten) är dubbelt såstor i Den totalatillväxten uppgårf.n. ca 75 milj. m sk varav ca 32 milj. m sk i , 20milj. och 23 milj. i (fig. 2.1). är avverkningen ungefär lika stor som tillväxten, dvs. 3 1981/82. 75 milj. m sk per år.Som ett genomsnitt för 1970-talet har avverkningen varitnågot lägre än tillväxten. Av det avverkade virket går till skogsindustrin. Resten används bl.a. som brännved. År1976 sysselsatte skogsbruket 55 000 personer och skogsindustrin, dvs. trävaru- samt massa- och pappersindustrin, ca 172 000personer. (titlvjxt och avgång] Figur 2.1 Virkesförråd, tillväxtoch avgång. Källa: Skog för framtid, SOD 1978:6. Skogsbrukets och skogsindustrins framtid skall baseras på produktion av barrvirks av hög kvalitet. Detta stadgas skogsvårdslag.F.n. består årsawerkningen till avtall och gran. Lövskog (huvudsakligen björk) ger lägrearealavkastning än barrskog. Veden har lägre värde pervolymsenhet som råvara för förädlingsindustrin och måste till stor del avverkas genom förhållandevis dyra gallringar. Internationellt sett ärkostnadsläget mycket högt i svenskt skogsbruk och därmed i skogsindustrin. Följande uppställning(från en utredning gjord av StoraKopparberg) visar virkeskostnaden per ton pappersmassa (blekt sulfat) är 1978: 1981/82:44 35 (barrved) . , (" ) . (" ) . (löwed) . För att skogsbruket skall kunna fortsätta att drivas påden genom riksdagsbeslut () fastlagda intensitetsnivån, med däravföljande möjligheter till långsiktigavirkesuttag, fordras att verksamheten ärrationellt upplagd. Bl.a. måstekostnadsutvecklingen inom skogsvården, som är en betydande utgiftspost'i svensk skogsbruk, hållas tillbaka. Enligt uppgifter från uppgår skogsvårdskostnadenper avverkad kubikmeter (1980) till averhållet awerkningsnetto. Ar 1977 varmotsvarande siffra . .Prognosen förI983 är 40 "Jo. Situationen ärlikartad inom andra delar av skogsbruket. På grund av löwirkets hittillsvarande lägre värde och lövskogens lägretotalproduktion per hektar sökerskogsbruket begränsa dess andel av det växande skogsbeståndet.Viss lövinblandning är dock önskvärt i mångatyper av barrskog såväl av biologiska som miljömässiga skäl.Målet är därför att även behålla en lövinblandningav gagnvirke i skogen som ungefär motsvararden situation som rått under de gångna årtiondena,dvs. ca 10-15 fo. lövskog eller lövdominerad skog av ordinär svensk typ bestårhuvudsakligen av glas- och vårtbjörk, därtill asp iNord- och samt bok, ek och ytterligare lövträdsarter i . Sådanlövskog eftersträvas eller accepteras i skogsbruket på växtplatser avspeciell typ, t.ex. på ytfuktiga marker, i randzoner tillvåtmarker, i närmiljöer intillbebyggelse, kring fritidsområden ochkulturminnesmärken. Genom skogsskötselngrundläggs skogsbeståndets framtida trädslagssammsin-sättning genom en serie åtgärder på ett tidigt stadium. Den nyawerkade arealenmarkbereds. Barrträd planteras vanligen.Konlcurrerande vegetation måste hållas efter, såatt barrplantomas utveckling inte hämmasalltför mycket. Under denna fas utgör lövsly från träd- ochbuskartad vegetation en dominerande konkurrensfaktor. De åtgärder somvidtas för att mildra denna konkurrenskallas nedan "lövkontroll". När ungskogen nått2-4 m höjd företas s.k. "ungskogsröjning".Härigenom ges skogen en relativtdefinitiv sammansättning och karaktär. 1981/82:44 36 När skogsbrukets lövröjningsåtgärderdiskuteras är det väsentligt att man skiljer mellan den primära lövkontrollenoch ungskogsröjningen. Skall lövkontrollen ha effekt, dvs. hindra en tät, konkurrenskraftig löwegeta-tion från att kväva barrplantorna, måste åtgärder sättas in tidigt, ibland före planteringen. Lövkontrollen är därför en åtgärd som i mångt som mycket ärjämförbar med jordbrukets ogräsbekämpning. Lövkontrollen är en åtgärd som i princip endast berör vegetation av lövträd och lövbuskar.Den senare aktuella ungskogsröjningen är egentligen en tidig gallring vid vilken man väljer ut såväl barrträdsom lövträd, vilka skall ingå i detframtida produktiva skogsbeståndet. Övriga trädstammaravlägsnas, vanligen med röjningsmotorsåg.En förutsättning för att denna åtgärd skall få önskvärt resultat äratt man har en acceptabel beståndssammansättning föreåtgärden. I föryngringar där barrträdenp.g.a. ej utförda lövkontrollåtgärder blivit mer eller mindre kvävdaeller är starkt tynande föreligger givetvis inte detta utgångsläge.Dngskogsröj-ningen får då mer karaktären av att "rädda vad som räddas kan" av barrträden. Man fyller dessutom ut barrträdsfria partier med lövträd. Den framtida virkesprodioktionenpåverkas så gott som alltid negatirt - ofta starkt negativt - när en sådansituation inträtt. I och med den nya skogsvårdslagens ikraftträdande den 1jan. 198O har kraven ökat på skogsbruket att komma till rättamed lövslyproblemen. Således föreliggerplikt att röja bort lövsly som hämmarbarrträdsplantornas utveckling (§7). I ungskog skall lövinslaget hållas nere så att barrträdsbeståndet kan utvecklas (§9). Har barrträdsbeståndet blivit förglest föreligger plikt på omkultur (§5). Möjligheterna att ersätta den kemiska lövkontrollenmed röjning begränsas främstav produktionsekonomiska skäl. blev ca 90 000 ha ungskog föremål för kemiska lövkontrollåtgärder, på 1970-taletligger medeltalet vid ca 25 000 ha per år.Av statistik för utförd röjningframgår att nedgången inte motsvarats av någon nämnvärd ökning i fråga om lövkontroll.Denna verksamhet berör ca 250 000 ha xmder hela perioden. Det torde därför inte råda några tvivelom att angelägen lövkontroll försummats på stora arealer . Härtill kommer att lövslyproblemen påhyggen och i ungskogar ökat . Orsaken härtill anges bl.a. vara: - större arealer p.g.a. ökad slutavverkning under I96O- och 1970-talen - övergäng fr.o.m. 1960-talet frånlövslyhämmande hyggesbränning till maskinell markberedningi norra och - DDT-förbudet med åtföljande insektsproblem. Skogsbruket måste framförallti Syd- och uppskjuta planteringen för attundvika snyt baggeskador. Som en följdhärav fär löwegetationen ett försprång med åtföljandekonkurrensproblem. 2.4 Regionalpolitiska och samhällsekonomiska konsekvenser av den hittillsvarandeutvecklingen. Det totala antalet förvärsarbetande inom skogsbruk, jordbruk, jakt och fiskehar minskat i jämn takt med en viss utplåning under 197C-talet (fig. 2.2). ANTAL FöRVÄRVSAR3ETA,\DE 20 Til'; ELLER MER :;.-;ili:i: Arbets- mfirkniidsstyre.isfin -MILJ-. C;'F FU? :VAlTN OANMA TJ 3 "l-"rtRDSEL f; M GRUVOR.TILLVERKN, BY66K JCRDBRliK, SKOGSBRUK. AK iilö 1?i)5 i9n 1955 ISbO 1555 1970 1S75 I figur 2.3, som visar utvecklingen av antaletsysselsatta inom skogsbruket under 196O- och 70-talen, framträder den ökningav antalet i skogsbruket sysselsatta kvinnor, som inträffade under andrahälften av . Kvinnornas ökade arbetskraftsdeltagande i skogsbruketframträder emellertid än tydligare i arbetslöshetsstatistiken. Efter' att I968 och 1969 ha utgjort i genomsnitt av de arbetslösa iskogsarbetarnas arbetslöshetskassa, har kvinnornas andel ökat till i under 1979- En stor del av dessa kvinnor arbetar i skogligaplantskolor. Kvinnornas arbetslöshetär i större utsträckningän männens koncentrer.ad . ANTAL SYSSELSATTA 1 000-TAL 100 0< C> D" ii i'' ii d9 :: 7i 72 T;. ';- 11 11 11 Vi Fieur 2.3 Sysselsatta inom skogsbruket 1962-1979 kx figur2.L framgår sysselsättningsutvecklingen i skogsbruketkvartal för kvartal . Där kan noteras den intressanta förändring, sominträffade omkring år 1975- F°re1975 minskade sysselsättningen , medan den därefterhar ökat . Fleraorsaker till denna förändring är tänkbara: Andelen fast anställdarbetskraft har ökat, vilket medfört mindre säsongvariationeri antalet anställda. Avverkningen,som till största delen utförts , har spritts ut mer överåret, så att en störreamdel nu utförs . En ökad mekanisering av avverkningen har medfört att mindre personal behövs . Avverkningen har varit av lägre volym de senasteåren, vilket medfört en lägre sysselsättning . ANTAL SYSSELSATTA 1 COO-TAL 100 /X -..TM TO70 1971 1972 1973 197H 197D 1976 197? Figur 2.4 Antal sysselsatta inom skogsbruket 1:akvartalet 1970 - 4:e Av tabell 2.1 framgår hur den förvärvsarbetandebefolkningen fördelar sig efter jrke och lön. Av tabell 2.2 framgårsysselsättning i skogscrul-:et mec fördelning på skogsbruksätgärder. Prop,1981/82:44 40 Tabell 2.1.Förvärvsarbetande befolkning efter yrke och lön 1970 och 1975. Skogsarbete och samtliga yrken. Källa: Skogsstatistisk årsbok 1978. 'i av samllipa .S:im!lii:;j 'i S-\i n5 :;n 1(15 M.-l 3 97."' - l'i.5 7 :,'K 3 61)'; 115 fi'U - I6..i + !;. 104 o;: 1 4;: 16 ""rx + l\9 i 316 6: ) 3 6"'S Go.\..;.i7nJ 1 w: Kjs T 2v..>; 3 4 1? 1981/82:44 41 Tabell 2.2 Sysselsättningi skogsbruket med fördelning på åtgärder (i 000-tals dagsverken). Källa: Skog för framtid, SOU 1978:7 6 923 4 492 1 266 1 165 AV dgn föregäenae redovisningen framgår a.tt antalet sysselsatta i det direkta skogsbruketutgör endast drygt en procent av de förvärvsarbetandei landet. I , som har den största andelen verksamma i skogsbruket, utgör siffran . Denna andel av sysselsättningenkan beräknas vidmakthållas förden närmaste framtiden. Dessa allmännamedeltalssiffror ger emellertid ingen riktig bild av skogsbrukets betydelse från sysselsättningssynpunktoch som viktig komponent i regionalpolitiken. Följande kan i det sammanhanget anföras. Verksamheten i skogsbruket skapar en omfattande sysselsättning i den skogliga tillverkningsindustrin.Skogsbruket skapar också sysselsättning i transportledet, i vissa län utgörskogstransporterna pä lastbil ca 1/3 av totalalastbilstransporten. Skogsbruket skapar ocksåsysselsättning inom verkstadsindustrin ochi reparationsverkstäder. Prop.1981/82:44 42 fortfarande hämtaren stor del av sin personal frånglesbygderna - det gäller inte minst beträffande privatskogsbruket - medverkar skogsbruket i mänga fall påett avgörande sätt till att bilda bas för en skäliginfra-struktiir i glesbygderna. Om skogsvården kanintensifieras bl.a. genom ett intensivare återväxt-och röjningsprogram,utnyttjande av bästa trädslag och förädlat material etc. bör förutsättningar ,skapas för att iframtiden öka sysselsättningen inom skogsbruket och skogsindustrin genomden ökade virkesproduktionen. Den nyaskogsvårdslagen och det statliga stödet kombinerade med aktiv rådgivning utger någraav de medel varmed samhället försöker nå ett sådantmål. Ett av skogsbnikets problem när det gällersysselsättningen har alltid varitvariationer i arbetskraftsbehovet mellan sommar- och vinterhalvår. var problemet att finna adekvat sysselsättning medan förhållandet nusnarast är det motsatta. De ändrade förhållandena beror påmekaniseringen och den dära,v följande sysselsättningsminskningeni motormanuellt awerloiingsarbete jämteönskemålet att utnyttja awerk-ningsmaskinerna året cm. Dock har en väsentlig utjämning av arbetstillfällena skett och det Ö3'ervägande antalet svsselsatta är nu helårsanställda. Prop.1981/82:44 43 3 GÄLLANDE BESTÄMMELSER RÖRANDEKEMISKA BEKÄMPNINGSMEDEL M.M. 3.1 Lagc';i_"tningen om hälso- och miljöfarligavaror Lagstiftningen om hälso-och miljöfarliga varor består främst av lagen(1973:329) om hälso- och miljöfarliga varor, och kungörelsen (1973:334 omtryckt 1979:348) om hälso- och miljöfarligavaror samt de föreskrifter som med stöd ?,v der.sa författningarhar meddelats av vederbörande mjTi-digheter. Den nämnda lagstiftningen är tillämpligpä dels ämne eller beredning som med hänsyn till sina kemiska eller fysikalisk-kemiskaegenskaper och hantering kan befaras medföraskada på människor eller miljön, dels varasom innehåller sådant ämne ellerberedning om varan därigenom och med hänsyn till sin hantering kan befaras medföra skada påmänniskor eller i miljön. Lagstiftningen'gäller dock inte i fråga om bl.a.livsmedel, läkemedel eller radioaktiva ämnen. Beträffandebrandfarlig eller explosiv vara gällerlagstiftningen bara i den mån varan är hälso- ellermiljöfarlig av annat skäl än som har föranlett att den har hänförts till dessa varukat e gor i e r. Huvudprincipen i lagen' om hälso- och mil.iöfärliga varor är att skada på människor ellermiljön genom kemiska produkter skall förebyggas sålångt som möjligt. Detta sker i huinidsak på två sätt. Dels åläggs var och en som tillverkar, försäljer eller pä annat sätthanterar eller importerar kemiska varor att vidta de åtgärder ochiaktta de försiktighetsmått som behövsför att motverka att varorna får skadliga verkningar. Dels kontrollerarmyndigheter verksamheten och kan ingripa med tvångsmedel för att förebygga skadeverkningar. En grundprincip är att redan misstanke om att ett kemiskt medel kanvara skadligt för människan eller miljön medför att producenter m.fl. måste vidta försiktighetsmått och att myndighet kan ingripa mot produlrten. Lagen har utformats som en.ramlag. Den innehåller dels grundläggandebestämmelser om tillverkning, försäljning,annan hantering och import av hälso- ochniljöfärliga varor, dels bemyndiganden förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att i olika avseenden utfärdatillämpningsföreskrifter. Regeringen har i kungörelsenom hälso- och miljöfarliga varor utnyttjat sin befogenhet att meddela närmare föreskrifter.Kungörelsen innehåller så;!undaföreskrifter om försiktighetsmåttsamt undersöknings- och märkningsskyldighet. I övrigt har regeringen delegerat sin befogenhet i detta hänseende till i förstahand produktkontrollnämnden. Figur 3.1 Den viktigaste lagstiftningen'som berör kemikalieanvändningen(produktkontrollen) samt arbets- och naturmiljön. Svarta ytor anger lagens huvudområde, tonade ytor anger områden där lagen får indirekt eller sekundär betydelse. (Frittefter S. i Kemisamhället och hälsan. Sekretariatet för framtidsstudier, ,I98O.) KiljöskyddEla««n Hälsovårdsstadgan- Lagen om hälso- och miljöfarliga varor (produktkontroilagen)Arbetsmiljölagen ''-l:Y t!+:'-'M=Ä ";': t*-' :"'. Den centrala tillsynen överefterlevnaden av lagstiftningen om hälso-oohmiljöfarliga varor tillkommerhuvudsakligen arbetarskyddsstyrelsen inom sitt verksamhetsområde och naturvårdsverketi övrigt. Regional och lokal tillsynutövas av yrkesinspektionen och länsstyrelserna resp. hälsovårdsnämnderna. Beträffande transport av hälso- och miljöfarligvara med luftfartyg och fartyg utövastillsynen av luftfartsverket resp. . Försäljning och användning av bekämpningsmedel ärreglerad genom den ovan- Prop.1981/82:44 45 En s.k. allmän aktsamhetsrecel återfinns i 5 §lagen om hälso- och miljöfarligavaror i vilken stadgas bl.a. följande: "Den som hanterar eller importerar hälso- och miljöfarligvara skall vid taga de åtgärder och iakttaga de försiktighetsmått i övrigt sombehövs för att hindra eller motverka skada på människoreller i miljön. Härvid skall särskilt den som tillverkar ellerimporterar sådan vara noggrant undersöka varans sammansättning och egenskaper i övrigt frånhälso- eller miljöskyddssynpunkt. skall märkas tydligt med uppgifter av betydelse från hälso- eller miljöskyddssynpunkt." Med bekämpningsmedelförstås, enligt 22 § kungörelsen om hälso- och miljöfarliga varor "ämne eller beredning som äravsedd att användas till skydd mot egendomsskada,sanitär olägenhet eller amnan jämförbar olägenhet,förorsakad av växter, djur, bakterier eller "virus'. I 25 § kungörelsen stadgas att bekämpningsmedelej får saluhållas, överlåtas eller användasutan att vara registrerat hos produktkontrollnämnden samt att produktkontrollnämndenfår medge undantag från sådan registreringsskyldighetom det behövs för vetenskaplig prövning. Om sjTinerliga skäl föreligger får nämnden också medge sådantundantag i fråga om medel för bekämpning av växtskadegörareeller växtsjukdom. Ansökan om registrering av bekämpningsmedel görs,enligt 26 § kungörelsen, hos produktkontrollnämnden. Enligt 27 § får bekämpningsmedelej registreras om 1. medlet kan befaras medföra sådan olägenhet frånhälso- eller miljö skyddssynpunkt att detej lämpligen bör användas i bekämpningssyfte, 2. medlet på grund av bristande effektivitet ej är lämpat för sitt ändamål, 3. medlets benämning kan anses vilseledande i fråga om medlets sammansättning, verkan eller egenskaper i övrigteller kan leda till förväxling med annat bekämpningsmedel,eller 4. medlet innehåller ämnet2,4,5-'triklorfenoxiättiksyra (2,4,5-T), derivat ellersalter därav. Prop.1981/82:44 46 I kungörelsens 37 a§ stadgas att barrträdsplantor som behandlats med bekämpningsmedel, som inte är registrerat hos produktkontrollnämnden, inte fårimporteras. Emellertid får produktkontrollnämnden medge undantag från denna bestämmelseom särskilda skäl föreligger. Prodviktkontrollnämndenutger en tryckt förteckning överbekämpningsmedel som får saluhållas,överlåtas eller användas. NjTegistrering, återkallade registreringar, ändrade registreringsvillkor m.m. offentliggörs i "Aktuellt om produktkontroll", eninformationsserie utgiven av . 3.1.3 Särskildaregler för fenoxisyror finns fyra verksamma substanser av typen fenoxisyra iregistrerade medel. Mecoprop 1 förogräsbekämpning i stråsäd, gräsvaller och dyl. DiklorproT-1 MCPA som ovan samt för lövslybekämpning 2,4-D som ovan samt för ogräsbekämpning i gräsmattor och fickning av enstaka lövträd För fenoxisyramedel finns särskilda inskränkningari användningen utöver dem, som gällergenerellt for användning av bekämpningsmedel. 1. inte användasför bekämpning av växtlighet i sjöar och vattendrag, 2. inte användasöver områden där allmänheten fårfritt färdas. Undantag härifrån utgör hyggesytoroch dyl. för eller med barrträds-föryngring där bekämpning får ske av lövträd, buskar och sly. Även på åkerrenar får bekämpning ske. Medlen fär dock pä sådana områden aldrig spridas närmare vägområde för allmän väg än .