prop · G50382 · 1981-12-31 00:00:00 — Sådana verk ärmyckel begäriiga på den internationella marknaden och bör skyddas. Arkileklurtilningarnämns inte heller i rapporten. Det är emellertid känt all den internationellakonsthandeln, sedan den hårt exploaterat fotografin, nu börjat intressera sigför bl.a. arkiteklurrilningar. Det vore olyckligt om ritningar till byggnaderoch anläggningar i okontrollerat och därmed oregistrerat finge utförasur landet. LSH föreslår all även mer än 100-äriga naluraliesamlingarbör skyddas med ulförselförbud, samlingar av den typ som bl.a. finns i våraäldre gymnasieskolor och som ständigt hotas av skingring. riksmuseetföreslår däremot att del föreslagna ulförselskyddel i överensstämmelse medutredningen icke skall omfatta naturföremål. Prop.1981/82:82 41 samlingarav detta slag som f.n. befinner sig i privat svensk ägo och riskerar att förloraslill utlandet är alltför fä för alt motivera en generell lagsfiftning omutförselförbud. Armémuseumpåpekar att förslagets generella åldersgräns innebär att störte delen av kommunikafionshislorienlämnas oskyddad, l.ex. hela Flygvapenmuseums insamlingsområde, bilismen ochandra delar av lek-nikhistorien. För leknikhisloriska föremål synes en 50-årsgränsvara berättigad. På grund av en bristfällig uppräkning av föremål faller f. ö.all miliiär utrustning utom vapen och uniformer utanför skyddet, t. ex. storasamlingar av konsthistoria, lexlilhisloria och heraldik. framhållervikten av att lärdomshisloriskl och leknikhisloriskt intressant materialskyddas, t.ex. olika vetenskapliga instrument och apparater. HärtUl anknytervissa slags böcker och annan skriftlig dokumentation, l.ex. observationsjournaleroch dagböcker, även vissa typer av bildmaterial. finnerdet däremot vanskligt alt denna kategori av instrument och apparater omfattasav utförselförbud. I ett störte perspektiv är del icke opåkallat att utländskamuseer får tillfälle att förvärva svenska instrument. Antal föremål som kanbedömas som omistliga torde vara jämförelsevis få, och har sällan ell sådantvärde att de inte skulle kunna införlivas med de svenska offentligasamlingarna. Sjöhistoriskamuseet anmärker all kulturhistoriska värdefulla fartyg och båtar saknar skydd ikulturtådets förslag. Vidare anser museet all den slora föremålsgruppen naulica,särskilt äldre fartygsporträtt, hotas av utarmning. Förutsättningen för all iframliden kunna bedöma föremålens kulturvärde är ett totalt genomförande av databaseraderegistersystem. Genom regisirering vid ulförselkonlroll kan en önskad överblickoch dokumentation av svenska naufica i ullandel erhållas. Nordiska museetfinner alt en kategori föremål fallit bort, nämligen föremål använda inomsociala organisationer såsom skråväsende, roleväsende och fackföreningar. Husgerådskammarenanser att för kulturföremål som antingen genom märkning eller på goda grunderkan bestämmas vara tidigare kunglig eller statlig egendom och därigenomtillhöriga de kungliga slottens miljöer bör exportförbud i alla tänkbara fallvara gällande. Detta bör avse föremål tillverkade såväl i somutomlands. Postmuseum påpekar beträffande det filatelistiska området attrapportens användning av termen helsaker är något oegentlig. Den avseddameningen bör täckas av formuleringen kuvert med innehåll. Enhgtlagförslaget måste dispensansökan inges vid tillfälliga resor utomlands förpersonliga tillhörigheler som t. ex. smycken eller brev som omfattas av ulförselförbud.Fideikommissnämnden, kammarrätten i , , Halmstadsmuseum och avstyrker detla förslag. Det kan myckel lättoavsiktligt överträdas, del kräver en alltför omfattande byråkratisk handläggningsapparal,och det kan omöjligen övervakas. Förslaget gör också undanlag för föremål iprivat ägo då ägaren avflyttar från riket för att bosätta sig i utlandet.Enligt uppfattning borde anmälningsplikt införas i dessafall, vilket knappast skulle vara något störte ingrepp i den personligaintegriteten. Därigenom skulle man dessutom få en dokumentation över svenskakulturföremål som förts ul ur riket. Rapportenföreslär att föremål med utländskt ursprung skall ha funnits i landet för att omfattas av utförselförbudet. Statens konstmuseer anser attkonsekvenserna kan bli besvärliga. För myckel få gamla Prop.1981/82:82 42 samlingaroch föremål finns klara papper på att de funnits i i över 100 är. Delkan ofta vara lätt för en säljare all påstå all ett föremål kommit in i landetsenare, men svårt och tidsödande all bevisa motsatsen. Statens konstmuseeranser ocksä all del i vissa fall kan le sig angelägel all även senare inkomnautländska föremål införlivas med en statlig samling. En möjlighet vore då attlåta samma regel gälla här som för svenska föremål, nämligen att de är över 100år gamla. En sådan regel tillämpas i många länder. vill hellaUmänt uttala tveksamhet inför omfattningen av utförselskyddet för föremål medutländskt ursprung. För den slora merparten kulturföremål med utländsktursprung lorde endast undantagsvis utförselskydd behövas. 100-årsgränsen iundanlagsregeln framstår därför som kort också med hänsyn tiU de uppställdamålen. En förteckningsmetod kan när del gäller utländska föremål få en vidgadanvändning. Länsmuseernas samarbetsråd anser all verk utförda av svenskakonstnärer utomlands icke bör undantagas från ulförselförbudel, då i annal fallför den svenska konsthistorien synnerligen viktiga verk kan utföras fritt. Kullurtådetföreslår all ansökningar om utförseltiUstånd skall prövas av fem myndighetermed var sitt ansvarsområde, nämligen kungl. ,och statens historiska museer, saml statenskonstmuseer. Förslagel synes KB ändamålsenligt. Däremot ifrågasätts förslagetom delegationen för utförselärenden; en av fillslåndsmyndigheterna, t.ex. rikanlikvarieämbelet,borde hellre tilldelas de uppgifter som den föreslagna delegationen eljesiskulle fä. Statens konstmuseer och kommunförbtmdet anser att principen all denansvariga myndigheten skall stå för sina samlingsområden utan tvivel är riktig.Att i detalj uppräkna vad resp. tUlståndsmyndigheler ansvarar för verkar däremotenligt statens konstmuseer mindre väl motiverat. Ett exporllicensför-farande päaUa de uppräknade föremålen skulle för övrigi innebära en hell omöjligpappersexercis. RAÅanser att det måste bli angeläget för tillståndsmyndighelerna alt vidga ochfördjupa sina kunskaper om del samlade beståndet av kulturföremål, så allbedömningen av vilka föremål som måste betraktas som omistliga blir så välgrundad som möjligt. har ingenting emot att fungera som liUslåndsmyndighetför arkivhandlingar och handskrifter i enlighet med rapportens förslag. Verketfinner sig väl ägnat att åtaga sig uppgiften, öm fillslåndsverksamheten bliroväntat slor, kan emellertid tvingas begära medel till endeltidstjänst. SACOISR föreslär att och kungl. skall samrädai ärenden som rör utförsel av enskilda arkiv saml bl.a. författares ochtonsättares efterlämnade manuskript. KB vill däremot ifrågasätta behovet avden föreslagna skyldigheten all samråda med dä del gäller utförselav författares och tonsättares efterlämnade manuskript och andra handlingar. för framhåller att om förslagel lill ny lag gårigenom måste en personalförstärkning genomföras vid iLund. Museets personal har redan nu slora ansvarsområden och kulturrådetsförslag skulle kräva en personalförstärkning på handläggarnivå. Statskontoretanser alt kostnaderna för prov- Prop.1981/82:82 43 ningav tillslåndsärenden liksom bör bestridas av medel som tillståndsmyndighelernadisponerar för sin reguljära verksamhet. Tillkommande kostnader lill följd aven ökad ärendevolym bör i första hand mötas genom omprioritering och/elleromfördelning av arbetsuppgifter inom resp. fillståndsmyndighet. Armémuseumföreslår alt statens försvarshisloriska museer blir tillståndsmyndighel fördel mihlärhisloriska föremålsbeståndel i stället för , eftersomdet senare har bristande sakkunskap på området. anser delbäst all , vilket äger erforderlig kompetens på området, skallvara instansen för yttranden angående utförsel av teknikhistoriska instrumentoch apparater i stället för . konst- och antikhandlareföreningfinner del anmärkningsvärt all och inte föreslåssom fillståndsmyndighet när del gäller föremål för högreslåndskulturen.Föreningen framhåller också att om förslaget till utökat exportförbud genomförsmäste höga kompetenskrav släUas på dem som har all bedöma om exportlillståndskall beviljas. uppger all för föremål inom Nordiska museels ansvarsområde saknas angivelseom utförselförbud mol segelfartyg; del finns en överhängande risk alt sådanafartyg försäljs lill utländska köpare. För föremål inom riksantikvarieämbetetoch statens historiska museers område framgår inte att restriktionerna skallomfatta även föremål som tillhört församlingar inom frikyrkorna. Same-Åtnamanser all under och statens historiska museersansvarsområde skall inräknas även utförselförbud av samiska forn- ochkulturlämningar. Same-Älnam kräver alt detta förs in i lagen om förbud motutförsel av kulturföremål, eftersom de samiska forn- och kulturlämningarnainte skyddas i lagen om fornminne. Same-Älnam tillstyrker förslaget om 50-årsgränsenför sameföremål och anser alt vid prövning av utförsel av samiskakulturföremål skaU höra Same-Älnam. JKbekräftar påslående alt del är möjligt all i lag fastställa attNordiska museet skall vara tillståndsmyndighel i utförselfrågor. JK har ingenerinran häremot, men påpekar all en särskild bestämmelse i den föreslagna lagensynes nödvändig, vari det stadgas att förvaltningslagen skall äga motsvarandetillämpning för stiftelsen som om stiftelsen drevs av staten, landsfingeller kommun. JK saknar vidare föreskrifter om beslutsbehörigheien inom museetnär det gäller ärenden om UtförseltiUstånd. Del är en brist alt kullurtådetinte tagit upp frågan om statens skadeståndsansvar vid fel eller försummelsefrån museets sida vid handläggning av lUlsländsärenden. Kammarrätteni förutsätter alt uppgiften för del utformas så allstiftelsen inom det akluella området blir all betrakta som myndighet. Avrättssäkerhetsskäl anser kammartällen också att talan måste kunna föras mot avslagsbeslulav aktuellt slag. I valet mellan länkbara fullföljdsinslanser synes kammartättenvara mest naturlig. De tänkta lillståndsmyndigheterna ligger alla inomkammartältens domkrets. Del synes lämpligt all sakkunskap ifråga om rättslillämpningenpå området sålunda kan byggas upp inom domstolen. Nordiskamuseet menar all när del gäller beslul i ärenden rörande utförsel torde inteens undanlagsvis någon rättsfråga vara aktuell att pröva. Vad som prövas vid tillståndsgivningenär en lämplighelsavvägning av dem som besitter störst kompetens på resp.ansvarsområde. Prop.1981/82:82 44 enligt museels mening grund för all föreslå enbesvärsordning som innebär att ärende skall kunna överklagas till förvaltningsdomstol.Beslut skall istället kunna överklagas hos regeringen. En sådan ordning kan tasin i författningen om utförselärenden och kräver ingen ändring av tillstånds-myndighetersinstruktioner. Enligt förslaget skall ansökan om utförseltiUstånd avslåsav vederbörande fillståndsmyndighet, om efter samråd nägon av de hörda tillståndsmyndighelernaanser alt tillstånd inte skall beviljas. En[\gtfldeikommissnämn-dens mening böri den situationen avgörandet hänskjutas lill den nya delegationen, eller tillden myndighet som vill avslå ansökningen. Länsmuseernas samarbetsråd anser all den organisation somföreslagils för lillämpningen av lagen om ulförselförbud är alltför cenlralisliskoch knappast förenlig med ambitionen om en decentraliserad kulturpolitik. En delegeringav besluten kan ske lill de regionala museerna i huvudparten av deärendeområden som lagen berör. En sådan decentralisering skulle skapa ensmidig och ändamålsenlig organisation med nära kontakter med allmänheten överhela landet och medföra en kortare handläggningslid och mindre byråkrati. Museet i och Museet i Varberganser all lillslåndsmyndigheternas dokumentationsverksamhet är ylleriigt viktig.Museerna i och anmärker att förslaget medför att allkulturhistorisk dokumentation av föremål samlas i berörda centrala museer,arkiv och bibliotek. Det är vikiigi att dokumentationen blir lillgänglig förandra än tillståndsmyndighelerna. Del är t. ex. för ett länsmuseum av stortintresse all få del av dokumentation rörande föremål frän del egna länet, och lillståndsmyndigheternabör därför ha nära kontakt med regionala och lokala organ. Samråd bör ske i enomfattning som även tillför länsmuseerna del av den dokumentation som görscentralt. konsthandel anser all museernas nuvarandehuvuduppgifter som vårdare av kulturskatter, kunskapsspridare lill allmänheten m.m.skulle äventyras av deras nya roll som tillsländsmyndigheler. Den humanistiskauppgiften stämmer illa med den nya funktionen som övervakare, och allmänhetensförtroende för museerna skulle rubbas och tillståndsmyndighelerna torde ocksåfä vidkännas vikliga undanhållanden. Delegationen för skydd mot utförsel av kulturföremål Kulturtådets förslag om upprättande av ett nytt organ inomstatens kulturråd för skydd mol utförsel av kulturföremål har fält ell någotblandat mottagande. , för de fria konsterna. Länsmuseernassamarbetsråd, Museet i , Museet i . museum.Fotografiska museets vänner och Same-Åtnam är positiva till förslagel.Riksarkivet finner det rationellt all inrätta en särskild delegation och anserdel riktigt all den inryms i kullurtådet. Fördelarna med ett särskilt organ äratt det blir lättare all få överblick över hela området och att uppnå enhefiigheli bedömningarna. Den blir inte heller särskilt kostnadskrävande; de Ijänslersom måste inrättas kan inte undvaras även om en annan organisationsform väljs.Akademien för de fria konsterna anser all förslagel är plausibell och praktisktoch framhåller önskvärdheten av att verksamhetens administration förlänas en effekfivkonstruktion med största möjliga återhåUsamhel i fråga om byråkratiskorganisation. Länsmuseernas samarbelsräd delar uppfattning att ensärskild Prop.1981/82:82 45 ulförseldelegationbör inrättas med uppgift att tillse att tillämpningen av lagen sker enligtsamma praxis i hela landel. Beslut på regional nivå skall också kunnaöverklagas lill delegationen. Museet i lUlstyrker också förslaget,dock med invändningen att delegationen borde ges en vidare inriktning ochdärmed ett annat namn. Flerainstanser avstyrker förslaget eller är negativa. , Götahovrätt och kammarrätten i anser att administrationen är alltföromfattande och medför onödig byråkrati. Statskontoret kan inte finna attkulturrådet anfört tillräckliga skäl för att inrätta en särskildstatsmyndighet. Det framstår som betydligt enklare och mer ändamålsenligt altutförselärenden även i fortsättningen bereds och avgörs i ,som bör ges formella möjligheter alt överlämna visst tillståndsärende tiU någonav statsmyndigheterna kungl. , och statens konstmuseer.Kostnaderna för prövning av ärenden bör liksom hittUls bestridas av medel som tUlståndsmyndighelernadisponerar för sin reguljära verksamhet. RRV ifrågasätter starkt om en ny delegationbör inrättas inom kullurtådet. Vissa kostnadsmässiga besparingar ocheffektivitetsvinster bör kunna göras om och statenshistoriska museer även i fortsättningen ges ell administrativt huvudansvar förfrågor som rör tillämpningen av ulförselförbudel. Statens konstmuseer villstarkt ifrågasätta det meningsfulla i att bygga upp en administration för althandlägga ell begränsat antal frågor och fördela ett anslag som är väsentligtmindre än kostnaderna för organisafionen. Man bör hellre sträva efter altförenkla handläggningsproceduren, t. ex. genom att låta delegationen bestå avrepresentanter för de handläggande myndigheterna. Tekniskamuseet anser inte alt något behov av en delegation för fördelning avförvärvsanslag föreligger. Uppgifterna kan istället läggas på riksantikvarieämbetetoch centralmuseerna. museinämnd anser all det vore olyckligt att tillkulturrådet knyta yllerligare en delegation med av regeringen utsedda ledamöter.Ansvaret för ärenden om skydd mol utförsel av kulturföremål kan läggas på kullurtådetulan all myndighetens organisation förändras. vill starktunderstryka det olämpliga i en konstrukfion som kan få fill följd att museerutanför verksamhetsområde, t.ex. statensförsvarshistoriska museer, ställs utanför del ekonomiska stöd som delegationeneventuellt kan komma att ge. Akademienför de fria konsterna noterar att den förslagna delegationen får en starkmaktposition, framför allt när del gäller fördelningen av förvärvsmedel.Sammansättningen av delegationen måste därför noga övervägas, och akademienbetonar viklen av att sakkunskap pä del konstnärliga och konsthistoriskaområdet blir företrädd, samt all tillsättningarna ej blir partipolitiskt befingade.Riksarkivet anser del också betydelsefullt all delegafionen står objekfiv tillde olika lillslåndsmyndigheternas förvärvsintressen. Ledamöterna bör därförutses av regeringen på samma sätt som sker med . Statens konstmuseer menar all delegafionen bör beslå av representanterför de handläggande myndigheterna. Länsmuseernas samarbetsråd anser all rådetbör vara representerat i delegationen. Kammarrätten i anser alt om endelegation för skydd mot utförsel av kulturföremål inrättas är del angeläget attjuridisk sakkunskap blir knuten tiU organet. 5 1981/82. 1981/82:82 46 5.Statlig inköpsordning för förvärv av kulturföremål Kullurtådetföreslår i sin rapport att en särskild statlig inköpsordning ävenfortsättningsvis skaU finnas för förvärv av föremål av stort kulturhistoriskt inlresse.Ett stort antal instanser uppfattar den föreslagna inköpsordningen som ettgenerellt komplement liU ulförselförbudel. , , ,, för de fria konsterna. Museet i ochSACO/SR är positiva lill förslaget om en förbättrad inköpsordning. ser detsom självklart alt oersätfiiga delar av kulturarvet i första hand säkras inomlandet genom en aktiv inköpspoli-tik. Den nu föreslagna reformen kommer altfungera som det yttersta skyddsnätet för det svenska kulturarvet. De medel förförvärv som föreslås i utredningen torde endast behöva tas i anspråk vidsådana tillfällen som inte rimligen kan förutses i institutionernas ordinarieförvärvsplanering. Länsmuseernassamarbetsråd anser det vara väl motiverat att särskilda medel ställs fill förfogandeför inköp av föremål. anser alt länsmuseerna skaU kunna erhållaanslag för delta ändamål på samma villkor som centralmuseerna. Same-Åtnamnoterar med tillfredsställelse förslagel att höja anslaget för statligt inköpav äldre kulturföremål. Delegationen för skydd mol utförsel av kuhurföremålbör då del gäller inköp av samiska kulturföremål deponera dessa i de samiskaursprungsområdena, och förslagsvis i det av Nordiska samerådets museinämndplanerade samiska museet. Statskontoretanser att ärenden om inköp av kulturföremål som bör finnas i statlig ägo är enuppgift som med fördel kan överlämnas fill att handläggas påsamma sätl som l.ex. museinämnd föreslår all de föreslagnamedlen för förvärv som helhet bör disponeras av kullurtådet. I särskilda fallbör medlen få användas fiU slöd för förvärv som görs av de museer som ärberättigade lill statsbidrag enligt kungörelsen om statsbidrag till regionalamuseer och därmed är underkastade tillsyn av kullurtådet. Naturhistoriskariksmuseet uttrycker önskemålet att de medel som föreslås ställas fillförfogande för statligt inköp av ulförselhotade kulturföremål skall kunnaanvändas även för förvärv av vetenskapligt eller vetenskapshistoriskt särskiltunika eUer värdefulla naluraliesamlingar eUer naturföremål. Kullurtådetavvisar i sin rapport tanken alt ell utvidgat ulförselförbud förenas med en lösensskyldighelför staten, när lUlstånd lill utförsel inte har beviljats och ägaren då önskaratt föremålet skall lösas in. Kammarrätten i anser emellertid att deskäl som rådet anför mot lösensskyldighel synes föga övertygande. Bl.a. gälleralt den administrativa procedur som skulle krävas lorde vara obetydlig jämförtmed den omgång som skulle följa av ell genomförande av rådets förslag. Även omstaten ej är skyldig att inlösa kulturföremål som ej får utföras eller att på annalsätt ersätta den värdeminskning som kan följa av ell sådant förbud, skulle en sådanordning emellertid väl ansluta lill de tankar som ligger bakom bestämmelsernai 2 kap. 18 § regeringsformen. Fideikommissnämndenlar också upp frågan om statlig inlösen, nämligen om hur värderingsregeln i 17§ avvecklingslagen skaU tolkas med hänsyn lill föremål som ej får ulförsehillstånd.Föremålens ägare kan i detta faU ej vägra att låla staten inlösa dem. Nämndenär av den uppfattningen att de uttalanden som gjorts om all marknadsvärdetskall vara Prop.1981/82:82 47 avgörandeför lösesumman skall tolkas såsom avseende värdet på den marknad som finnstillgänglig, d.v.s. när utförselförbudet klart gäller, värdet på den svenskamarknaden. Någraremissinstanser anmäler en viss oklarhet om förhållandet mellan en generellinköpsordning och ett stafiigt inlösensystem av föremål som inte får utföras urlandel. KB anser att den särskilda inköpsordningen är ett viktigt komplementtill förbudslagen. Ordningen måste emellertid kunna tillämpas även på sådanakulturföremål som inte är underkastade lagen om förbud mot utförsel. Museet i Varberganför att med hänsyn till alt inköpsordningen utformats till att även gällagenerella inköp av kulturföremål som bör finnas i statlig ägo får man förmodaatt statligt förvärv av omistliga kulturföremål inte aUtid är förknippat medett utförselförbud. Museet anser att frågan om statlig förköpsrätl bör prövas isamband med utförsel för att därmed förhindra att omistliga kulturföremålillegalt eller på annat sätt lämnar landet. Statenskonstmuseer anser att en tidsgräns på förslagsvis ell år bör sättas förgenomförandet av ett statligt inköp. Om under denna lid ingen överenskommelseuppnås, bör utförsellicens beviljas. Sätts ingen tidsfrist blir delta liktydigtmed ett krav att föremålet skall stanna i landel utan att nödvändigtvisinlösas, vilket kan leda till kringgåenden. Den nya lagen blir inte effektiv ominte presumtiva säljare uppfattar den som en reell möjlighet att få sin ägodelinlöst lill ungefärligt marknadsvärde. Detla är en förutsättning för ömsesidigtförtroende mellan samlare, konsthandel och museer. släUer sig avvisande liU förslagel om utökatexportförbud, men finner det däremot både rimligt och önskvärt att staten genominlösen skall kunna förhindra export av omistliga kulturföremål. Tekniskamuseet anser att det inte räcker med exportförbud, då del inte finns reellamöjligheter att övervaka efterlevnaden och man ej heller kan förbjuda folk attnågorlunda fritt förfoga över sin egendom. Härmed föreslår museet dock inteall exportförbudet upphävs. Museet vill däremot föreslå att lämpliga organ gesstörte resurser att bevaka anfikhandeln och alt köpa eller inlösa föremål somär av stort värde för det svenska kulturarvet. Statens konstmuseer anseratt det föreslagna inlösenbeloppet om 900000kr. ler sig ofillräckligt.Konstmuseerna och kammarrätten i anser att de anslag som föreslagitslill organisationen av ulförselskyddel i stället bör läggas på alt ökabeloppet för inköp av betydelsefulla kulturföremål och, enligt konstmuseerna,för alt göra kulturhistoriska inventeringar som på kan skapa ensäkrare grund för bedömningen av vilka föremål som i första hand bör kvarstannai landel. för de fria konsterna är tveksam om lämpligheten av ellfast anslag som ej får överskridas. Möjligen skulle man här vara bättre betjäntav ett reservationsanslag som kan uppspåras. Detta med tanke på att antaletansökningsärenden troligen kommer att fluktuera starkt . Kullurtådetanser all ulförselrestriktioner bör upprätthållas med hänsyn till denpreventiva effekt ett exportförbud torde ha, trots att det inte synes möjligtatt hindra olovlig utförsel av kulturföremål annal än i synnerligen begränsadomfattning. och kammarrätten i Stock- Prop.1981/82:82 48 holmär kritiska tiU denna instäUning. Om samhäUet skapar en reglering av sådan artoch omfattning som den föreslagna bör man enligt kammartällen veta att delfinns resurser för en rimlig kontroll av efterievnaden.