prop · G503158 · 1981-12-31 00:00:00 — Inom denna ram redovisar utredningentre alternativ med var sin avgiftsnivåoch var sin utjämningseffekt. Alla beräk-ningar innefattar även konsekvenserna av att skatteunderlaget minskar genom attgrundavdraget höjs och intäkterna frånjuridiska personer minskar. Dessa effekter motsvarar en höjning av utdebiteringen med per skattekrona. Ävenom helheten och totalbilden är det väsentligaste, måstenaturligtvis de enskilda kyrkliga kommunerna också se till hur de själva påverkas. Äveni detta avseende har utredningen funnit det lämpligt att redan frän början ange en gräns.Utredningen har - liksom statsmakterna däde fattade sitt beslut att minska statsbidraget 1980 - fastställt som princip att utdebiteringen ingenstans skallbehöva höjas mera än per skattekrona. Prop.1981/82:158 47 effekterna av samtliga reformer inräknade, sålundautjämningssystem, minskat statsbidrag,höjt grundavdrag och minskade intäkter frånjuridiska personer. Kravet på att kyrkan skall ta ett ökat ansvar förden ekonomiska utjämningen innebär ett krav påökad solidaritet inom kyr-kan. Förhållandetmellan stora och små, starka och svaga enheter kommerin i bilden liksom pastoratens skiftande tillgång till egendom. Utredningen avstårfrän att närmare diskutera vilka krav pä solidaritet som ärrimliga att resa. De ekonomiska ramar, som utredningen har angett, ger utrymmeför skilda ställningstaganden. Allmänt framhåller utredningen emellertid - eftersom detta hardirekt betydelse för konstruktionen av ett nytt utjämningssystem - att krav på ökad solidaritetförutsätter rättvisa principer som grund för systemet. Dess principer bör vara såutformade att de kan accepteras av det stora flertalet enheter av olika typer,genom att skälig hänsyn tas till de olika intressen som bryter sig mot varandra. Utredningenpekar på att den kyrkokommunalaorganisationen är en faktor av grundläggande betydelse i sammanhanget. Det har framhållits mängagånger att denna organisation är orationell och onödigt kostsam om man betraktar den från vanliga administrativa och ekonomiska synpunkter. Utredningen har för egen del ingen anledning att ta ställning till dessa organisationsfrågor. Det måsteemellertid uppmärksammas att de i viss mån får en ny dimensionvid införandet av ett inomkyrkligt utjämningssystem som ställer krav pä solidaritet bl a av de stora och bärkraftiga enheterna i förhållande tillde små och svaga. Rationaliseringar inomorganisationen kan ses som en motsvarande åtgärd av solidaritet från de mindre enheternas sida. Ett utjämningssystem kan i vart fall inte fåkonstrueras på ett sådant sättatt det motverkar organisationsförändringar som kan ge besparingar. I dettasammanhang nämner utredningen, som ett uppslagatt beakta i den fortsatta debatten, möjlighetenatt se utjämning inom pastoraten som en angelägenhet fördem själva och att se utjämning inom kyrkan i dess helhet som en fråga om utjämningmellan pastoraten. Det är viktigt att ha för ögonen attstrukturfrågorna inte bara är frågor om yttreorganisation. Lika väsentligt är att kyrkans Prop.1981/82:158 48 lokalplan bygger päprinciperna om självstyrelse. I detta ligger bl a attvarje enhet som inte ingår i en total samfällighet har egen beskattningsrätt och i princip själv bestämmer vad den vill kosta pä sig. Det ärotänkbart att ge en kommun möjlighet att vältraöver kostnader för "överstandard"på andra via ett utjämningssystem. Lika otänkbart är, som framhålls i utredningens direktiv, att införa ett system med myndighetskontroll eller en utifrån bestämdprioritering av åtgärder som det ankommer på den kyrkligakommunen att själv besluta om. Andra ömtåliga frågor gäller den kyrkligaegendomen. Det är nödvändigt att söka generella och rättvisa normer för beaktande av pastoratens egendomsinnehav. Även principerna för tilldelning av prästtjänster aktualiseras. vill tills vidare bygga en av komponenterna i ett nytt utjämningssystem påantalet prästtjänster som finns inrättade ipastoraten, är det ofrånkomligt att stryka under vikten av aktuella och rättvisa principer. Utredningen sammanfattar också statens intressen sådana de framgår av direktiven och av de generelladirektiv till alla statliga utredningar om finansiering av reformer som utfärdades . Staten vill verka för en enklare och billigare administration, för besparingar och rationaliseringar samt för sunda och framsynta ekonomiska principer. Dessakrav konkretiseras bl a i ett önskemål om att det nya systemet skall kunna data-anpassas,något som har varit en fast utgångspunkt förutredningen. Staten kan naturligtvis ocksåha krav i fråga om effektiviteten hos detsystem som införs, men utredningen går inte in pädenna fråga utan begränsar sig till att belysa olika ambitionsnivåer. Huvudkomponenter i ett nytt utjämningssystem Under denna rubrik anförutredningen i kapitel 6 sammanfattningsvis följande. Utredningen försom sitt förslag endast fram de huvudsak!iga principeroch komponenter som ett nytt utjämningssystembör bygga på. Den närmaredetaljutformningen kan varieras. Utredningens förslagomfattar fyra huvudkomponenter. Den förstaär en skattekraftsgaranti. Som sägs i direktiven börgivetvis, liksom pä den borgerligt kommunala sidan,skattekraften tillmätas 1981/82:158 49 Det är naturligt att knyta an tillden indelningav landet i skattekraftsområden som hargenomförts på den borgerliga sidan liksom till de procenttal som har fastställts förvarje område. Utredningenhar beräknat skattekraftsgarantin på församlingarna.Även en total ekonomisk samfälliohet fåralltså tillgodoräkna sig det tillskott av skatteunderlag som skulleha tillkommit enskilda församlingar om någon samfällighetinte hade bildats. Den andrahuvudkomponenten är den allmänna kyrkoavgiften. Som nämnts har utredningen enligt direktiven haft att utgå frän att utjämningen skall finansieras genom denna avgift. Ett enhetligt utjämningssystemförutsätter att man avvecklar den nuvarande avräkningen mellan pastoraten och kyrkofonden. Kravet på dataanpassning av systemet inskärper vikten av dennai förutsättning. Somen ersättning föreslärutredningen en särskild kyrkoavgift bet;jknad på pastoratens lönetillgångar. den tredje huvudkomponenten. Som principföreslår utredningen att man bestämmervärdet av varje pastorats tillgångar av olika slag - jordbruk, skog, aktier,bankmedel, obligationer - samt för varjeegendomsslag fastställer en för hela landet gällandeprocentsats för den särskilda kyrkoavgiften. Utredningen förordar att man iakttar stor försiktighet dåman bestämmer dessa procenttal, sä att man inte motverkar utan i stället stimulerar till en aktiv och god egendomsförvaltning. Som direktiven framhållerförutsätter ett rättvist utjämningssystem att man tar hänsyn till de kyrkliga kommunernas skiftandekostnadsstruktur. Skattekraftsgarantin innebäratt vissa kostnader beaktas, närmast degeografiskt betingade. Utan någon ytterligarekostnadsfaktor erhålls emellertid inte någon godtagbar utjämningseffekt. Den fjärdehuvudkomponenten i förslaget är mot denna bakgrund en särskild kostnadsfaktor. Det är emellertid inte möjligt att utan omfattande utredning få fram underlag föratt väga in kostnadsfaktorerna pä det sättsom är önskvärt. 1 avvaktan pä en närmare analysom den kyrkokommunala ekonomin - som utredningen förordar - har det i detta läge blivit nödvändigt att sökaefter användbara schabloner. Vid val mellan olika kostnadsposter som kan tänkas schabloni- 4 1981/82. Prop.1981/82:158 50 serade har utredningen stannat för att föreslå viss del av lönernaför de prästtjänster som finnsinrättade i pastoraten. För varje sådantjänst föreslås ett generellt lönebidrag. Detta har en påtaglig utjämningseffekt. Det har emellertidvisat sig svårt att nå en tillfredsställan-, de effekt, främst bland de kyrkliga kommuner somi dag utdebite-rar 1:50 - per skattekrona. Utredningen har funnit att mankan lösa detta problem genom att låta pastoraten behållaviss del av nuvarande tillskott, med en beloppsmässig fastlåsning vid medeltalen av vad som harbetalats ut . Under denna rubrik anförutredningen i kapitel 6 sammanfattningsvis följande. Det går inte att ta bort någon av huvudkomponenterna utan att systemet faller sönder.Samtl iga kan emellertid varieras. I fråga om skattekraftsgarantin kan man till en början variera de olika procenttal som garanteras för olika landsdelar. Man behöver inte kännasig helt bunden av de tal som har fastställtspå den borgerligt kommunala sidan. Viktigast är emellertid att man inte behöver starta med att ge full garanti, dvs 100 ;,' av angivnaprocent av medel skattekraften i riket. Man kan anse att full garanti överstiger vad kyrkan orkar med. I så fall kan man sänkagarantin t ex överhela linjer (garanti ) eller (garanti ). Även mellanlägenär naturligtvis möjliga. Man måstevid valet av nivå beakta de regionala konsekvenserna. Att den allmännakyrkoavgiften kan varieras behöver inte utvecklas..Utredningen håller sig, som redan nämnts, inom ramen . Beträffande den särskilda kyrkoavgiften gäller naturligtvis att procenttalen för olika egendomsslag kan varieras. Självfallet kan man sätta högre tal än utredningen har räknat med, i princip ocksålägre. Den särskilda kostnadsfaktorn kan likaså varieras. Utredningen tror för sin del inte att det är möjligt att välja någon annangrund för lönebidraget än prästtjänsterna i denna etapp och ser vissprocent av nuvarande tillskott ur kyrkofonden som en Prop.1981/82:158 51 nödvändig utjämningsfaktor övergångsvis. Givetviskan emellertid belopp resp procenttal varieras. Utredningen har för sin del räknatmed för varje prästtjänst samt minst80 % av nuvarande tillskott. I samband med möjligheternaatt variera huvudkomponenterna tar utredningen också upp fråganom spärregler. Utredningen har räknat med tre sådana. En avdessa regler innebär i princip att man ingenstans skallbehöva höja utdebiteringen mera än per skattekrona. En annan regel innebär att full kompensation skall utgå för alla höjningar överoch ovanför per skattekrona. Skevheten idet nuvarande systemet leder till att de nya principerna slår fel påvissa håll,varför det uppkommer ett behov av en sådan övre spärregel. A andra sidankan invändningar resas mot att församlingar med en redan förut lågutdebitering får möjlighet att sänka denna med hjälp av bidrag fränandra som i många fall har högre skattesats. Utredningen föreslår därför en spärr av innebördi princip, att kyrkofonden innehåller debelopp som svarar mot sänkningar under en viss nivå. Utredningen har för sin del räknat med en gräns vid . Utredningen föreslår vidare att det, 1iksom på den borgerligt kommunala sidan, skall finnas möjlighet att ge extra utjämningsbidrag efter ansökan och prövningav varje enskilt fall. En närmare beskrivning av det föreslagna systemet ges i kapitel 1. Där behandlas en rad detaljfrågorsom förbigås här. Finansiering av rikskyrkliga ändamål m m Utredningen har företagiten viss prövning av kyrkofondens utgifter vidsidan av utjämningsfunktionen. Denna redovisas ikapitel 7. En tabell har tagits in som bilaga F. Kyrkofondenlämnar redan nu vissa bidrag till rikskyrkliqaändamål. Från ett flertal håll har till utredningen framförts önskemål om att kyrkofonden skall ta över de uppgifter som Stiftelsen nu har. Förslaget har inte mött motståndfrän något häll vid de kontakter och överläggningar somutredningen har haft. Även andra framställningar om finansiering genom kyrkofonden har förts fram till utredningen. Det har bl a gällt diakonutbildningen och vissa diakonitjänster samt andlig vård inom försvaret. Utredningenanser det inte vara sin uppgift att i detalj uttala sig om olika rikskyrkliga ändamål. Allmänt framhållerutredningen emellertid som sin uppfattning, att kyrkofonden bör vara finansieringskälla för väsentliga rikskyrkliga uppgifter av den typ som har framhållits förutredningen. Utredningen går inte in på frågan, i vadmän total eller partielltfinansiering bör ske i olika fall, utan räknar endast med en ny utgiftspost på huvudsakligen för rikskyrkliga ändamål. Några milj krbör emellertid kunna användas förextra utjämningsbidrag. Däremot har utredningen stannat för att förnärvarande avstyrka att bidrag ges tillspeciella ändamål på församlingsplanet av typ dyrbara kyrkorestaureringar. Om sädana bidrag skall få någon betydelse krävs rätt avsevärda belopp. Fråganbör enligt utredningens mening prövas vidare i samband med den förordade analysen av de kyrkokommunala kostnaderna. Boställsränta och ersättning för byggnadsvirke Utredningen tar i kapitel 7 också upp frågornaom klockarboställskapital och boställsränta och omersättning för byggnadsvirke. Utredningen föreslår att båda dessa system avvecklas i samband med att ett övergripande utjämningssysteminförs. Som regel rör det sig om småbelopp som inte står i rimlig proportion tilladministrationen. För enstaka fall kan en övergångsanordningeller en möjlighet till extra utjämningsbidrag framstå som motiverad. Om kyrkan får ta ett större ansvar förekonomisk utjämning via kyrkofonden genom en höjd allmänkyrkoavgift, finner utredningen det naturligt att kyrkan ges ett medinflytande över kyrkofondens förvaltning. Utredningen föreslär därför att fonden fåren särskild styrelse med sex ledamöter av vilka regeringen utser tre, däribland ordförande,och kyrkan tre. Den löpande förvaltningen av kyrkofonden förutsätts liggakvar hos kammarkollegiet, utan ingripande av fondens styrelse. 1981/82:158 53 Utredningen redovisar i kapitel 8 beräkningar rörandesystemets funktion i olika alternativ. Detaljuppgifter för varje församling,pastorat och total ekonomisk samfällighetges i bilagedelen. Ett första alternativ utgår frän full skattekraftsgaranti. Dettakräver i allmänkyrkoavgift. Inom denna ram finns det utrymme för att betala ut 80 t av denuvarande tillskotten. Ett andra alternativ utgår från att skattekraftsgarantin sänks ( 95 X garanti ). Detta kräver 16 örei allmän kyrkoavgift. Inom denna ram finnsdet utrymme för att betala ut 100 X av de nuvarande tillskotten. Etttredje alternativ utgår från att skattekraftsgarantin sänksmed ( 90 X garanti ). Detta kräver i allmän kyrkoavgift. Äveninom denna ram finns utrymme för att betalaut av de nuvarande tillskotten. För dessa tre alternativ redovisasdels saidoberäkningar för kyrkofonden, dels utjämningseffekten mätti den kyrkliga skattesatsens spridning med utgångspunkt från befintlig finansstatistik. Utredningen återgernedan en sammanställning av de tre alternativen samtderas utjämningseffekter. Pä första raden iutfallsredovisningen återges nuläget, påandra raden det läge som skulle inträda om grundavdragets höjning och minskningen av intäkternafrän juridiska personer skulle slå igenom (efter "spar 2"). Komponenter Alt 1 Alt 2 Alt 3 Allmän kyrkoavgift Skattekraftsgaranti Lönebidrag (per prästtjänst) Andel av nuvarande tillskott Kyrklig skattesats, kr per skattekrona 1.00- .1.25- il.50-1.24 11.49 ;1.74 efter "spar 2" Det första alternativet har alltså en kraftig effekt. Även det andra alternativet medfören klar förbättring. Det tredje alternativet bedömer utredningen så, att det kan anses vara i stortsett likvärdigt med nuläget. Utredningen visar ävenvad man maximalt kan uppnå inom ramen för oförändrad allmänkyrkoavgift, . Resultatet är inte godtagbart utifrån utredningens direktiv utan innebär en klar försämring. Utredningen påpekaratt det krävs i allmänkyrkoavgift för att kompensera statsbidragets minskningoch ersätta den frivilliga rikskyrkliga finansieringenoch att även effekterna av skatteunderlagetsminskning motsvarar i utdebitering. Att höja den allmännakyrkoavgiften med innebär alltsåatt göra en insats som svarar mot dessa båda faktorer. En höjningmed markerar enligt utredningens bedömning minimigränsenför den solidaritet som själva tanken påett inomkyrkligt utjämningssystem förutsätter. Avslutningsvis belyser utredningen hur många kyrkliga kommuner som tjänar resp fårbetala i de tre alternativen samt hur de regionala variationerna blir. Utredningen beröri kapitel 7 de huvudsakliga frågorna isamband med ett genomförandeav det framlagda förslaget. 1981/82:158 55 bl a uppmärksamheten på behovet av vissa överglngsanordningar. Utredningen har inte gått in pådetaljer eftersom dess förslag endast omfattar principerna för ett nytt system. Av samma skal lägger utredningen inte fram något färdigt lagförslag utan begränsarsig till att i bilaga E redovisa ett utkast till ny lag om kyrkliga kostnader,som kan tjäna som underlag för de ytterligare övervägandena efter remissbehandlingen. Prop.1981/82:158 56 Bilaga 2 Utredningens lagutkast Jämte kommentarer Eftersom utredningens förslagendast omfattar principerna för ett nyttutjämningssystem och fastställandet av de olika komponenterna i detalj lämnas öppet, harutredningen inte ansett sig böra utarbetaett färdigt lagförslag. Som underlag för de vidare överväganden som får göras efter remissbehandlingen har utredningen upprättat följandeutkast, som bygger pä 100 X skattekraftsgaranti och utgår frän denuvarande lagarna om kyrkliga kostnader (1970:940) och om skatteutjämningsbidrag (1979:362). Till utkastet fogarutredningen kortfattade kommentarer. Lag om kyrkliga kostnader 1 denna lagmeddelas bestämmelser om fördelningen av vissa kyrkliga kostnader mellan kyrkligakommuner och kyrkofonden. Med kyrklig kommun förstås församling,pastorat och annan kyrklig samfällighet somhar beskattningsrätt. förstås territoriellt pastorat samt, i den mån det beslutas i lag, icke-territoriellt pastorat. Vad som sägs i denna lagom pastorat äger tillämpning ävenpå kyrklig samfällighet som utan att vara pastorat har bildats för värden av sädana angelägenhetersom avses i lagen. Om indelning i pastorat beslutar regeringen. För kyrkofonden skall finnas enstyrelse. Denna skall bestå av Prop.1981/82:158 57 en ordförande ochfem ledamöter jämte lika många ersättare. Ordförandenoch två ledamöter jämte ersättare fördem utses av regeringen. Tre ledamöterjämte ersättare fördem utses av kyrkomötet. Närmare bestämmelser om förvaltningenav kyrkofonden och om styrelsens uppgifter meddelas av regeringen. F.n kyrklig kommun kan fä allmänt utjämningsbidrag frånkyrkofonden i enlighet med vad son. föreskrivsi 5-10 §§. Med bidragsår förstås det är under vilket allmänt utjämningsbidrag utgår. Med skatteunderlag förstås antalet skattekronor och skatteören enligt taxeringsnämnds beslut rörande taxeringen till inkomstskattåret före bidragsäret. Med skattekraft förstås kvoten mellan den kyrkliga kommunensskatteunderlag och antalet i samma kommun kyrkobokförda invånarevid ingången av året före bidragsåret. Med medelskattekraft förstås kvoten mellan skatteunderlaget för riket och antalet i riket kyrkobokförda invånarevid ingången av året för bidragsäret. Till en kyrklig kommun utgår allmänt utjämningsbidrag om skatteunderlaget understiger detskatteunderlag som motsvarar den tillförsäkrade skattekraften enligt 9 §. Bidraget utgårmed ett belopp som motsvarar produkten av det enligt 7 § beräknade tillskottetav skatteunderlag och skattesatsen förbidragsåret. Tillskott av skatteunderlag till den kyrkliga kommunen utgör skillnaden mellan det skatteunderlag som motsvararden tillför- säkrade skattekraften enligt 9 § och den kyrkliga kommunens skatteunderlag. Om två eller flera församlingar ingåri ett pastorat eller en annan samfällighet,skall tillskottet av skatteunderlag utgörasumman av tillskottet till församlingarna. Tillskott av skatteunderlag avrundas till närmaste hela tusental skattekronor varvid 500skattekronor avrundas uppåt. För kyrkliga kommuner gäller nedan angiven skattekraft i procent av medelskattekraften som garanti. Garanti: skattekraft i procent av medel-skattekraften Samtliga utom kyrkliga kommuner inom och kommuner Samtliga kyrkliga kommuner inom ochBorgholms kommuner Bodens, , , , ochÄlvsbyns kommuner Kyrkliga kommuner inom kommun Kyrkliga kommuner inom kommun Kyrkliga kommuner inom , , , , och kommuner Med utgångspunkt 1 garant.inenligt 8 § beräknas den tillförsäkradeskattekraften. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer meddelar närmareföreskrifter om beräkningen av den tillförsäkrade skattekraften enligt första stycket. fastställer tillskott av skatteunderlag och svarar för att de kyrkliga kommunerna bidragsåret erliålleruppgift om tillskottets storlek. Till ledning fördet kyrkokommunala budgetarbetet skall kyrkofondens styrelse svara för att av de kyrkliga kommunerna senast den 10september året före bidragsäret erhåller uppgift om uppskattat tillskott avskatteunderlag. Statistiska centralbyrånfastställer medelskattekraften senast 1981/82:158 60 Pastoraten skall årligenerlägga allmän kyrkoavgift till kyrkofonden. Avgiften utgår i förhällande till skatteunderlaget. Regeringen bestämmerför det öretalför skattekrona med vilket avgiftskall erläggas, öretalet bestämsså att kyrkofondens inkomster såvitt möjligtblir lika stora som dess utgifter. Till ettpastorat utgår från kyrkofonden ärligen särskilt utjämningsbidragmed dels för varje inom pastoratet inrättad tjänstsom församlingspräst och dels ett belopp motsvarande avmedelvärdet av de tillskott som pastorateterhållit ur kyrkofonden . Församlingspräst är domprost,kyrkoherde, komminister, kyrkoadjunkt eller annan präst som regeringen bestämmer. Pastorat som innehar lönetillgångar skall årligentill kyrkofonden erlägga särskild kyrkoavgift. Pastorats lönetillgångar är löneboställenoch prästlönefonder samt andelar i prästlönejordsfond och prästlönefondsfastigheter. Regeringen meddelar närmareföreskrifter om beräkning av den särskildakyrkoavgiften. Pastorat svarar förkostnad för avlöningsförmåner åt församlingspräst och kyrkomusiker. Kostnad för avlöningsförmåner enligt förstastycket bestrids i första hand från avkastningen av pastorats lönetillgångarmed avdrag för särskild kyrkoavgift samt bidrag fränkyrkofonden och i andra hand med församlingsskattenligt lagen {1951:436} om församlingsstyrelse. 1981/82:158 61 Pastorat skalltillhandahålla ordinarie församlingsprästtjänstebostad pä prästgård eller i bostadslägenhet på annan fastighet, om regeringenbestämmer det. Kostnad för tjänstebostad bestrids av pastoratet. Tjänstebostadshyra som församlingspräst betalar tillfaller pastoratet. Kyrkofondensstyrelse får inom ramen för tillgängligamedel bevilja extra utjämningsbidrag. Sådant bidrag kan beviljas dels utan ansökan i enlighet med normer som antas av regeringen ellerefter regeringens bemyndigande av styrelsen och dels efter särskild ansökansom skall ges in till kyrkofonden året före bidragsåret. Kyrkofondensstyrelse äger inskränka utbetalningen av bidrag om den sammanlagdaeffekten av kyrkofondens bidragsgivning kan leda till en sänkning av en kyrklig kommuns utdebitering under enav styrelsen fastställd nivå,, vilken dock icke får sättas högre än över riketsmedelutdebitering av församlingsskatt. Tillkyrkofonden utger staten ersättning förprästerskapets till staten indragnationde m m med . Utöver vad som följer av 12 och 14 §§ samt i första stycket i denna paragraf tillförs kyrkofonden 1. avkastning avkyrkofondsfastighet, 2. ränta och vinst päfondens tillgångar, 3. ränta och vinst påandra kapitaltillgångar enligt regeringens bestämmande. Prop.1981/82:158 62 1. i 4, 13 och 17 §§ angivna kostnader, 2. sådan kostnad föravlöningsförmåner till präst som bestämmer, 3. kostnad för pensionsförmån åt präst eller efterlevande till präst enligt bestämmelsersom regeringen meddelar eller enligt avtal samt för försäkringsförmän som utgårför präst eller annan kyrkomusiker änskolkantor enligt statlig grupp-1ivförsäkring, 4. förvaltningskostnad enligt bestämmande förstiftsnämnd och boställsnämnd samt för departement eller myndighet där kyrkliga frågorhandläggs, 5. kostnad för ändamål som avser som trossamfund enligtnormer som antas av styrelsen samt 6. annan kostnad för kyrklig verksamhet som bestämmer.