prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — För klarhetens skull bör i 25 § sista stycket intagaspassus om strykning av Prop.1981/82:156 221 förnamn, förslagsvis "1 övrigt får ändring ellerstrykning i fråga om Bilaga 3 förnamn . . .". tillstyrker utredningens förslag filländringar av de paragrafer som reglerar förnamn. Att ordningsföljden mellanförnamnen samt vissa stavningsändringar skall få ske genom anmälan hospastorsämbetet i stället för som efter ansökan hos namnmyndigheten finnerpatentverket - i synnerhet ur rationaliseringssynpunkt - väl motiverat. Genom att en allmän rätt ges var och en att en gångkostnadsfritt få lägga fill förnamn till tidigare givna namn genom anmälan hospastorsämbetet har en förenkling åstadkommits som är till fördel inte minst ifråga om adoptivbarn. Nuvarande regel som gör möjligheten beroende av döpt eller inte måste anses otillfredsställande. I övrigt vill patentverket beträffande paragrafen (25 §)framhålla följande. Enligt förslaget får stavning av förnamn ändras genomanmälan till pastorsämbetet under förutsättning att namnets uttal inte ändras.Att avgöra detta kan bli en svår avvägning för pastorsämbetena. Liksom när detgäller enkel ändring av stavningen av släktnamn bör dock svårigheterna kunnareduceras genom lämpligt utformade anvisningar. förutsätter attsådana utges och att vid tveksamma fall fråga om stavningsändring hänskjutestill prövning av patentverket efter ansökan i vanlig ordning. 8.5 Kyrkobokföringsinspektören i stiftsöstra inspektionsområ de: Ändringen av 24 § så att möjlighet att förvärvaytterligare förnamn även efter dop eller utan samband med dop är bra.Åtskilliga vuxna har ett s. k. smeknamn, som man önskar använda som sittegentliga förnamn. En smidig möjlighet till ändring av ordningsföljden enligt25 § är likaså en positiv regel, liksom stavningsändring även av förnamn, därdock vissa problem kan uppstå. Så t. ex. om någon vill ändra från den felaktigastavningen till eller . Då ändras formellt namnets uttal,även om detta uttal inte avsågs med den ursprungliga felaktiga stavningen. Änvärre är exemplet - , vilket kan förekomma. Sådana uppenbaraolyckor borde kunna få åtgärdas genom anmälan hos pastorsämbetet. Beredningen har däremot ej prövat möjligheten att vinnaförklaring att en person ej längre skall bära visst förnamn. Såväl lagtextensom uttalanden i betänkandet kan tolkas så att den möjligheten helt avskaffas.Så t, ex, 2 stycket, rad 8-9 på sidan 206: "De ärenden som återstår bliregentligen bara 1981/82:156 222 , , ," Åtskilliga personer med två eller fler förnamnkan ha goda skäl för att Bilaga 3 på ett enkelt sätt få ett mindre lyckatförnamn struket och den möjligheten borde stå öppen för alla som har två ellerfler förnamn, som givits vid födelsen, vid dop eller efterfödelsen. Ett slopande av förnamn som givits vid dop bör icke vålla någotproblem eftersom namngivning icke är knutet till dopet. Beredningen redovisarpå sid. 200 (1 stycket raderna 3-5) icke en hävdvunnen uppfattning men väl en missupp-fattningi denna fråga. Det bör slutligen ankomma på pastorsämbetet ifödelseförsamlingen att pröva alla förnamn som anmäls (26 §), även då präst isamband med dop i mottagit föräldrarnas anmälan. Det är långtifrån alla dopförrättande präster som kan förutsättas äga kunskap om och iakttatillägget till kap. 3 Kyrkolagen eller den nya namnlagens skärpta formuleringrörande villkoren för att ett förnamn skall godkännas. 8.6 Kyrkobokföringsinspektören i : Förslaget innebär endast små förändringar gentemotgällande rätt. Tyvärr inte alltid till det bättre. FBF 23 § är i sin nuvarandeformulering betydligt bättre än förslaget. Det avstyrkes därför. Sakligt harjag inget att erinra mot formuleringen i 24 §, men kvarstår 23 § i oförändratskick, måste vissa omformuleringar göras. 25 § innehåller den sakliga ändringen, att ordningen avförnamn kan ändras genom anmälan till pastorsämbetet. Likaså tillstyrkes ändringsförslagen till 26 § och 26 a §. Förslagets regler tillstyrkes. Beträffande anmälan avförnamn från dopförrättare (23 och 24 §§) framgår av sid. 201 i betänkandet,att anmälan skall anses ha skett vid dop inom endast när dopetförrättas av pastor i den församling där anmälan skall göras. Denna formuleringstämmer inte överens med lagförslaget. Domkapifiet utgår från att lagförslagetgäller och att den anmälan som sägs där skall kunna göras av dopförrättarenäven om han är präst i en annan församling. Bestämmelserna om förnamn har huvudsakligen blivit föremålför en teknisk översyn. Mot förslaget i denna del finnes ej skäl tillprincipiella Prop.1981/82:156 223 Då förnamnet har betydelse som idenfifikationsmedelkan de Bilaga 3 möjligheter som öppnas genom §§ 24 st 1 och 25 stl medföravanskligheter eller missbruk, I anledning av utredningens resonemang på sidan200 f får konstatera där förekommande vilseledande och felaktigauppfattningar om namngivning och dop och dessas förhållande till varandra. Inomhela kristenheten har alltsedan urkristendomen ansetts att namn kan bytas ellertilläggas vid dop. Detta förhållande med vidgning till även annan trosuppfattningär grunden till nuvarande namnlagsstadgande i § 24. Till en början vill förbundet betona risken för detrubbande av namnstabiliteten som upprepade fillägg och ändringar avordningsföljden mellan förnamn skulle innebära. Förbundet vill därför för sindel gärna förorda den ordning beträffande spärr vid namntillägg som utredningenföreslagit. Förbundet vill emellertid utsträcka spärregeln fill att även gällaändring av ordningsföljden mellan två eller flera förnamn. 9 Förfarandet enligt namnlagen m. m. När det gäller frågor om förfarandet vid olika former avnamnbyte och följdförfattningar delar hovrätten i de flesta hänseenden NlU:suppfattning. På en punkt anmäler emellertid hovrätten sin reservation motnuvarande system, vilket också ligger till grund för utredningens förslag:enligt hovrättens mening bör anmälan av mellannamn till pastorsämbetet inteleda till att den anmälande alfabetiskt registreras på mellannamnet. Detta bör folkbokföringsmässigthänföras till en särskild kategori eller också till "förnamn" så attden alfabetiska registreringen alltid sker på släktnamnets första bokstav. Se vidare bilaga 3:1 avsnitt 2.11 och avsnitt 3. 9.2 Hovrätten för : Av vad ovan anförts framgår att hovrätten har en i vissmån annan uppfattning än utredningen om i vilka fall namnbyte skall prövas avrätten. Förslaget om förfarandet innebär att barnets önskemål ivissa fall kommer att beaktas i mindre omfattning än . Enligt 38§ namnlagen inhämtar rätten vid ifrågasatt namnbyte barnets uppfattning ombarnet har fyllt . Det är sällsynt att domstol tillåter namnbyte motbarnets önskemål. Enligt förslaget skall emellertid barnet inte få tillfälleatt yttra sig förrän vid fyllda utom i de fall som fortfarande skallprövas av 1981/82:156 224 Förslaget kan alltså innebära att den föräldersom är vårdnadsha- Bilaga 3 vare genomför ett namnbyte, förutom mot denandre förälderns vilja, även mot barnets vilja trots att det kan ha fyllt t.ex. . Med nuvarande regler är detta inte möjligt. Namnfrågan är säkerligen för de flesta barn en störrerealitet än religionstillhörighet och medborgarskap. Vid verkställighet av domeller beslut rörande vårdnad m. m. förekommer ofta att barnets viljarespekteras vid lägre ålder än den i 21 kap. 4 § angivna . Hovrättenär därför tveksam om den nu aktuella åldersgränsen bör sättas till femton årsåsom utredningen har föreslagit. Det bör enligt hovrättens mening knappastmöta hinder att barnets samtycke blir ett villkor för namnbyte redan då barnethar fyllt . Det bör påpekas att den av namnmyndigheten tillämpadeordningen att låta kostnaden för kungörelse i namnärende belasta statsverketinte överensstämmer med hur de allmänna domstolarna förfar i ärenden därliknande kungörelser äger rum; se JO 1978/79 s. 54. 12 § kungörelsen (1949:661) om skyldighet för domstol attlämna uppgifter i mål och ärenden enligt bör föras in etttillägg om att domstolens meddelande till pastorsämbetet även skall avse detnamn som adoptivbarnet förvärvar genom adoptionen. LJtredningen har ansett att det inte behövs någon särskildbestämmelse om att makes anmälan enligt 6 § namnlagen skall vara förenad medsamtycke från den andra maken. Kravet på enighet mellan makarna skulle istället framgå av uttrycket "vill makar". Om det anses nödvändigt att makes anmälan skall varaförenad med samtycke från den andre maken, bör detta enligt hovrättens meningframgå av lagtexten på ett tydligare sätt än enligt förslaget. Se också under . Beträffande förslaget att barn som fyllt självaskall samtycka till ändring av efternamn kan ifrågasättas, om inteåldersgränsen bör följa den som gäller vid adoption, nämligen , eftersomreglerna har beröring med varandra. Ansökan hos namnmyndigheten är förenad medanmälningsavgift om . Utredningen föreslår att avgiften skall sänkas till50 kr, för vissa ärenden. Till sådana ärenden bör enligt styrelsen föras ävenansökan om byte av förnamn på grund av könsbyte, om sekretessaspekten intelägger hinder i vägen. 9.4 (): Beträffande det som sägs i detta kapitel har RSV endastett par mindre påpekanden. 1981/82:156 225 Enligt såväl gällande som föreslagen lydelse av 27 §namnlagen sägs att Bilaga 3 anmälan hos pastorsämbete görs i den församling,där den som anmälningen avser är eller skall vara kyrkobokförd eller, om hanvarken är eller skall vara kyrkobokförd i svensk församling, där han vistas.Förebild till denna lydelse torde ha varit 3 kap. 1 § omhindersprövning (tidigare lysning). RSV anser att stadgandet bör förkortas till"den församling, där den som anmälningen avser är kyrkobokförd eller, omhan ej är kyrkobokförd. där han vistas". Frågan om kyrkobokföring skallske eller inte skall naturligtvis prövas av pastorsämbetet när anledning finns(36 § folkbokföringsförordningen). Det finns emellertid inte något skäl attknyta namnanmälan till en presumtiv kyrkobokföring utan är det tillräckligtmed att i första hand ange kyrkobokföringsförsamlingen som anteckningsort och iandra hand vistelseförsamlingen. I 4 § namnförordningen finns en subsidiär anteckningsort,nämligen församling, där personen senast varit kyrkobokförd. Motsvarande subsidiäraanteckningsort bör införas i första och andra styckena av 9 § namnförordningen.Det är angeläget att för den som varit kyrkobokförd anteckningar om beslut avdetta slag blir införda i personakt i emigrantregistret. Den nuvarande besvärsordningen vid klagan överpastorsämbetets beslut föreslås oförändrad, dvs. att talan förs till domkapiteloch därifrån till kammarrätt (jfr specialmotiveringen till 29 § s. 179).Namnmålen torde vara fåtaliga men ofta av komplicerad natur då de förekommer.Med hänsyn härtill kan det måhända vara lämpligare att de behandlas av enspecialdomstol i andra instans. Närmast till hands skulle vara patentbesvärsrättensom prövar talan i fråga om administrativa namnförvärv och vars beslut efter prövningstillståndkan föras vidare till regeringsrätten. Kungörande i ansökningsärenden (32 §). Patentverketkonstaterar med tillfredsställelse att utredningens förslag på denna punkttillmötesgår ett av verket redan i promemorian framfört önskemål om begränsningi kungörelseförfarandet. Förslaget tillstyrkes följaktligen. Instansordningen (35 §). Utredningen föreslår att talanmot slutligt beslut av patentbesvärsrätten i ansökningsärenden skall få förashos regeringsrätten genom besvär. I fråga om anmälningsärenden som inges till pastorsämbetetgäller ett fyrinstanssystem med regeringsrätten som slutinstans. I dettaavseende föreslår utredningen ingen ändring. finner det ändamålsenligt med en gemensamslutinstans för anmälnings- och ansökningsärenden och biträder förslaget omutvidgad instansordning. Antalet besvär över namnmyndighetens beslut inämnaren- 1981/82:156 226 den är obetydligt och genomförande av förslaget torde intei nämnvärd mån Bilaga 3 påverka regeringsrättens arbetsbörda. Kravet på prövningstillstånd för fullföljd tillregeringsrätten bör, såsom utredningen föreslagit, gälla för båda typerna avärenden. Invändare i namnärende bör ej medges fullföljdsrätt tillregeringsrätten, så länge sådan rätt inte tillkommer invändare i patent-,varumärkes- och mönstermål. Namnbevis (5 § namnförordningen). I förslaget till nynamnförordning föreslås i 5 § den ändringen att namnbevis endast på sökandensbegäran skall utfärdas gemensamt för man och hustru samt deras barn som ejfyllt . Normalt skulle alltså varje sökande tillställas ett egetnamnbevis. Utredningen anger som skäl till sitt förslag att det pådetta sätt klarare framgår att var och en blir självständig förvärvare avsläktnamn. Denna motivering kan enligt patentverkets mening ha vissteoretisk grund, men den har knappast några praktiska skäl för sig. Snarare kanden föreslagna ändringen vara ägnad att öka pappersfloden i ärenden, som enligtnuvarande lagstiftning kan lösas smidigt för både sökande och verket. Nuvarande formulering av 5 § möjliggör nämligen förpatentverket att för familjer alltid sända gemensamt namnbevis, såvida sökandeninte begär att det skall utfärdas särskilt bevis för var och en. Någon nackdelmed nuvarande förfarande har namnmyndigheten inte märkt och patentverketföreslår att det bibehålls. Avgiftsfrågor (7§ namnförordningen). I förordningens 7§föreslås två avgifter för ändring av namn, motiverade av ärendenassvårighetsgrad vid prövning. Förslaget skulle innebära svårigheter vid tillämpningenoch medföra inte oväsentliga merkostnader för patentverket. Ansökningsavgiftenskall inbetalas till verkets kassakontor som ansökningen inges. Detär nära nog ogörligt för personalen på kassakontoret att på detta stadiumavgöra om ett ärende är av sådan karaktär att den lägre eller den högreavgiften skall tas ut. Det skulle också kunna väcka irritation hos sökande, omdefinitivt besked om ansökningsavgiftens storlek inte skulle kunna lämnas påförhand. vill därför betona vikten av att en enhetligavgift uttas för alla ansökningsärenden. Möjligen skulle en lägre avgift kunna uttasför förnamnsärenden än för släktnamnsärenden; huvudsaken är att avgiften blirenhetlig för varje typ. Namnsökande som inte kunnat genomföra sitt ärende fill enpositiv utgång kräver ofta att få avgiften återbetald. Detta kan intetillmötesgås, eftersom bestämmelse som medger återbetalning saknas. Mångasökande vill inte inse detta. Det skulle underlätta namnmyndighetens kontaktmed allmänheten om det infördes en uttrycklig bestämmelse i namnförordningen omatt återbetalning av avgift ej medges. Prop.1981/82:156 227 9.6 Patentbesvärsrätten: Bilaga 3 En påtaglig fördel med förslaget till ändring av namnlagenär den förenkling i regelsystemet som uppnås genom slopandet av nu gällandekrav på domstols förklaring i fråga om vissa namnförvärv att förvärvet ärförenligt med barnets bästa. Det kan enligt patentbesvärsrättens mening sättasi fråga, om inte också det i lagförslagets 5 § 1 st kvarstående kravet på sådanförklaring beträffande fosterbarn borde utmönstras. Det får antas varautomordentligt sällsynt att prövning av allmän domstol är påkallad i den mednämnda bestämmelse avsedda situationen. Om en viss prövning likväl anses böraske, synes den i allt fall kunna anförtros åt namnmyndigheten. En föga spektakulär men från praktisk synpunktbetydelsefull nyhet är den - på inifiafi v av namnmyndigheten - föreslagnabegränsningen i skyldigheten att utfärda kungörelse enligt 32 § namnlagen.Härigenom torde mycket onödigt arbete kunna inbesparas och handläggningen avenkla fall rafiona-liseras. förtjänar att understrykas attmöjligheten att underlåta kungörelse bör utnyttjas med en viss försiktighet.Man får nämligen hålla i minnet att underlåtenhet att utfärda kungörelse medföratt invändning i den mening som avses med bestämmelserna i 32 § i lagförslagetej kan ske, vilket i sin tur innebär att talan mot namnmyndighetens slutligabeslut enligt förslagets 34 § ej får ske av annan än sökanden. Det kan i sådanafall helt enkelt inte förekomma någon invändning som "framställts ibehörig ordning". Även om en person har uppmärksammat en icke kungjordansökan om namnförvärv och hos myndigheten självmant gjort invändning motansökningen, innan den avgjorts, under välgrundat påstående om att den berörhans rätt, har han således enligt förslaget ingen rätt att föra talan motnamnmyndighetens slutliga beslut, om det gått honom emot. En dylik ordninginger vissa betänkligheter. Det bör enligt patentbesvärsrättens mening därförunder lagstiftningsärendets fortsatta beredning möjligen övervägas, huruvidainte rätten att föra talan mot namnmyndighetens sluthga beslut bör utvidgastill att omfatta också fall av nu angivet slag. Med en sådan utvidgning skullealla betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt mot den föreslagnabegränsningen i kungörelseförfarandet undanröjas. Patentbesvärsrätten vill i detta samtnanhang även berörabestämmelserna i 41 § i lagförslaget. De innebär bl. - liksom enligtgällande rätt - att namnbyte för barn kan komma fill stånd genom anmälan elleransökan utan att den av föräldrarna som inte är vårdnadshavare över huvud tagetblir hörd i saken och än mindre ges möjlighet att föra talan mot beslut isådant ärende. Utredningen har varit medveten om de problem som här föreliggeroch utförligt motiverat sin ståndpunkt (bet. s. 109-110). Patentbesvärsrätten,som konfronterats med ett fall av närbesläktat slag (patentbesvärsrättensmål nr N 78-04), anser de av utredningen anförda skälen för den valda lösningenvara beaktansvärda men kan ej underlåta att uttrycka en viss olust inför deolägenheter som den kan medföra i vissa fall. Utredningen synes ha i 16 1981/82. 1981/82:156 228 viss mån underskattat den psykologiska betydelsen för enförälder som ej är Bilaga 3 vårdnadshavare av att vara helt berövad möjlighetenatt påverka en så vikfig fråga som byte av namn för barnet. Enligt patentbesvärsrättensmening talar övervägande skäl för att reglera denna fråga på så sätt, att detför namnbyte genom anmälan krävs samtycke av den förälder som inte harvårdnaden och att i de fall sådant ej lämnas saken får avgöras efter ansökanhos namnmyndigheten. Vidare bör i ansökningsärenden hos namnmyndigheten denförälder som ej har vårdnaden alltid beredas tillfälle att yttra sig och harätt att föra talan mot namnmyndighetens slutliga beslut. Patentbesvärsrätten har visserligen inte förmärkt någonolägenhet med den nu rådande ordningen enligt vilken talan inte får fullföljasmot rättens slutliga beslut i namnmål men vill givetvis inte motsätta sig attsådan fullföljdsrätt införs. Med hänsyn till vad utredningen anfört rörandemotsvarande regleri varumärkes-, patent- och mönsterskyddslagarna (bet. s. 185)förtjänar dock att påpekas att det enligt dessa regler bara är sökanden som fårfullfölja talan. Mot beslut som innebär bifall till ansökan enligt nämnda lagarföreligger ej rätt för invändare till fullföljd. Om man vill eftersträvalikformighet i den administrativa processen på det immaterialrättsligaområdet, synes lämpligen motsvarande begränsning böra ske av fullföljdsrätten inamnmål. 9.7 Kyrkobokföringsinspektören i stiftsöstra inspektionsområ de: Beredningens förslag om enkla och smidiga regler förändrad stavning av icke särskiljande släktnamn är bra, men den nuvarande s. k.rikslistan bör utvidgas så att flertalet vanliga son-namn kommer med. Det måsteav allmänheten upplevas inkonsekvent och oförklarligt att en person med namnetVallin får stavningsändra till , vilket kan vara den stavning släktenpraktiserat i "alla tider", även om kyrkböckerna haft , medandäremot måste ansöka hos namnmyndigheten för att av samma skäl fåändra till . En utvidgad rikslista jämte normerande anvisningarpåkallas även av det skälet att välvilliga eller mindre väl insattapastorsämbeten annars lätt kan frestas att gå utöver sin kompetens, särskiltsom detta kan bli ett relativt vanligt ärende. Avvikelser mellan enskildas egenstavning av släktnamn och den stavning som råkade bli den"officiella" 1947 är icke ovanliga. Inte sällan förekommer avvikelsermellan syskon från samma familj. 9.8 Kyrkobokföringsinspektören i : I FBF 1 §, 2 st har ett fillägg gjorts om tidpunkten frånvilken namnet gäller. Jag ställer mig mycket tveksam till detta tillägg. Det ärnämligen så, att alla namnanmälningar vare sig det gäller för-namn ellersläktnamn anses 1981/82:156 229 gälla från födelsen eller om förvärvet har samband medvigsel från denna. Ett Bilaga 3 barn till ogift mor, för vilken faderssläktnamn anmäles, blir om hon är flicka vid vigsel född faderns släktnamn ochinte moderns som hon faktiskt fick vid födelsen. När någon förvärvar släktnamngenom ansökan till namnmyndigheten, försvinner (strykes) alla anteckningar omtidigare släktnamn. Ingår en sådan kvinna nytt äktenskap, blir hon född det hosnamnmyndigheten förvärvade släktnamnet, inte det hon bar vid födelsen. Jag ifrågasätter om man inte genom att vid två tillfällentala om från vilken dag namnändringen gäller, man därmed utesluter, att andranamnändringar kan gälla från annan tid än anmälningsdagen resp. dag dånamnmyndighetens beslut vann laga kraft. Det är fullständigt onödigt ta indessa tidsuppgifter i lagtexten. Förslaget att avskaffa rättens prövning av namnbyte kommeratt väsentligt förenkla handläggningen och göra förfarandet mindre kompliceratför den som vill byta. Det kan enligt uppfatting inte ansesinnebära någon risk för rättsförlust eftersom - bortsett från adopfiv- ochfosterbarn -denna prövning blivit överflödig då barn givits en ovillkorlig rättatt anta vissa släktnamn. Om det skulle visa sig att antalet namnbyten kommer attöka, då förfarandet blir mindre komplicerat, blir en ofrånkomlig konsekvenshärav att de, som bytt namn, i ansöknings- och besvärsärenden hos myndigheterantingen kommer att avfordras personbevis eller att personnummer kommer att blien obligatorisk uppgift. 9.10 i Uppslå: De förenklingar i förfarandet i namnfrågor som föreslås -framförallt att kravet på domstolsprövning av vissa familjerättsliganamnförvärv försvinner - är tillfredsställande och förslaget tillstyrks i dennadel. Eftersom namnärenden hos pastorsämbetet torde komma attöka när lagförslaget genomförts, kan man också räkna med att antaletbesvärsärenden enligt 29 § kommer att öka i domkapitlen. Dessa besvärsärendenkommer ofta att röra sig om huruvida ett namn med ett visst utseende börgodkännas eller ej. Man kan ifrågasätta om bör vara besvärsmyndigheti sådana fall men vill inte föreslå någon ändring , eftersom denfrågan torde utredas i samband med utredningen om folkbokföringen. Prop.1981/82:156 230 9.12 : Bilaga 3 Förbundet anser det glädjande att man genom detta nyaförslag har försökt att förenkla proceduren vid namnbyte och också minskatkostnaderna för den enskilde att endast vidtaga en anmälan till pastorsämbetetän tidigare väg vid . Hovrätten biträder förslaget till nya bestämmelser om utlänningars släktnamn. Se vidare bilaga 3:1 avsnitt 2.12. 10.2 Hovrätten för : Den begränsade reglering som föreslås i detta avsnittförefaller lämp- Den föreslagna uppdelningen av prövningen vidfamiljerättsliga namnförvärv på två myndigheter inger emellertid vissabetänkligheter. En första invändning är att vissa medborgargrupper kommeratt slippa ansökningsavgift, eftersom de kan anmäla namnförvärv till pastorsämbetet,medan andra grupper beträffande samma slags namnförvärv måste vända sig tillnamnmyndigheten och vanligtvis betala . Detta kanmöjligen uppfattas som stötande och föga neutralt. En annan invändning är att hovrätten, till skillnad frånutredningen, tror att prövningen av om namnförvärvet blir gällande i hemlandetofta kan vara svår och omfattande. Det är därför tveksamt om denna prövningverkligen bör läggas på pastorsämbetena. Därtill kommer att prövningen av olika slags namnförvärvbeträffande samma medborgargrupper kan utfalla olika. Det kan t, ex. vara såatt ett lands lag tillåter barnets förvärv av sin faders släktnamn men inte sinmoders. Det kan också vara så att ett lands lag tillåter hustruns förvärv avsin makes namn men inte tillåter att hon efter förvärvet härav återtar tidigaresläktnamn.