prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Länsstyrelsensviktigaste uppgift bör bli att besluta om hur de medel som anvisats förregionalpolitiska åtgärder skall användas i länet för all nå största möjligaeffekt för sysselsättning och service tUl lägsta möjliga kostnad. Länsstyrelsenhar således all fatta beslut om ekonomiska ramar för oUka ändamål samt attställa upp regionalpoUliska riktlinjer för hur medlen skaU användas. Då delgäller beslutanderätten för olika former av regionalpoUtiskt stöd bör denna sålångt som möjligt ligga på respekfive sektorsorgan. Vad gäller lokaUseringsstödbör således beslutanderätten kunna lämnas lill den regionala utvecklingsfondeni länet. skall i dessa fall fördela resurser fill sektorsorganen.Dessa har sedan att hantera och falla beslut i enskilda slödärenden utifrån deriktlinjer som formulerats av och av centrala organ. Omhandläggningen av ärenden om regionalpolitiskt stöd överförs fill de regionalautvecklingsfonderna är del naturligt all fonderna får besluta om stöd tillföretag av samma storlek som ingår i deras målgrapp dvs. företag med mindre än200 anställda. Förelag med fler än 200 anställda har i allmänhet sådanbetydelse inom sin näringsgren och inom regionen att ärenden om slöd fill demlämpligen bör prövas på central nivå. Enavgränsning av de regionala beslutsbefogenheterna också efter investeringensstorlek bör tillämpas även fortsättningsvis. Den nuvarande regeln attansökningar där det godkända slödunderlagel uppgår lill högst 5 milj. kr.prövas på regional nivå - bör justeras med hänsyn till denpenningvärdeförsämring som ägt ram sedan nuvarande slorleksgräns infördes. Dennya gränsen bör förslagsvis vara 7 milj. kr. Dennaregel bör kompletteras med en gräns för utvecklingsfondernas tolala maximalaengagemang i det enskUda företaget som föreslås bli 8 milj. kr. Vid störreengagemang i ett enskilt förelag bör beslut fattas av .den centralamyndigheten. Denframtida fördelningen av beslutanderätt mellan regionala och cen- Prop.1981/82:113 BUagedel 349 tralaorgan bör således i störte utsträckning än styras av företagetsoch investeringens storlek. Endast i ett fåtal yllerligare särskilda faU är detbefogat att ha kvar beslutanderätten på central nivå, t. ex. Vid omflyttning av verksamheter meUan oUka län. Vid stöd fill företag utanför stödområdet. Vid beviljande av avskrivningslån ochlokaliseringslån utöver maximal procentsals för resp. stödområde. Vid slöd tiU investeringar som inte leder lill ökadsysselsättning. Vid stöd tiU industrilokaler för uthyraing. Föreslagenbeslutsbefogenhet medför en betydande decentralisering av beslutanderätten.Uppskattningsvis av antalet ärenden kommer att beslutas på regionalnivå. Dennuvarande beslutsordningen bygger på en decentralisering av beslutanderättenutan direkt koppUng tiU ekonomiskt ansvar för fattade beslut. Vid en vidgadbeslutanderätt på regional nivå är det väsenfiigt all genomföra en förändringsom innebär ekonomiskt ansvar för fattade beslut och hushållning med givnaresurser. Med en sådan förändring är del möjUgl all balansera riskerna med ettdecentraliserat beslutsfattande. Ettsätt att få elt ökat ekonomiskt ansvarstagande på regional nivå är all deregionala utvecklingsfonderna tillförs medel för sinlokaliseringslåne-verksamhel genom att statens fordringar i form avlokaliseringslån på de företag som ingår i fondens målgrapp överförs tillutvecklingsfonden i respektive län. Dessa fordringar uppgår i dagslägel lilltotalt ca . Utöver detta kan vissa utvecklingsfondertillföras en del av det belopp som finns fillgängligl inom den gäUandefemårsramen för beslut om lokaliseringsstöd. MedelstiUskotlen kan tillförasfonderna dels i form av fillskott till eget kapital, dels i form av lån. Statenbör inle ställa något krav på avkastning på de medel som tillförs i form aveget kapital. På de medel som släUs lill fondernas förfogande i form av lån börutgå viss ränta. Räntan skall sättas så all fonderna ges förutsättningar allmed hänsyn lagen även lill rimliga kreditförluster fullföljalokaUseringslåneverksamheien på bibehållen ambitionsnivå. TiUskot-lel skallvara av engångskaraktär. Påmotsvarande säll som för lokaliseringslånen kan övervägas åtgärder som ökar detekonomiska ansvarslagandel på regional nivå vad avser avskrivningslån. Medelför avskrivningslån bör filldelas fonden på ett sådant sätt att detinte stimulerar lill alt förbraka dessa innan budgetårets slut. Inte hellerbör tillfäUig brist på medel medföra att slöd inle kan utgå i den utsträckningförordningen medger så att därigenom angelägna projekt inte kommer till stånd. Systemetskulle kunna utformas så all den del av tilldelade avskrivningslånemedel somvid budgetårets slut inte är förbrukade får tillföras fondenslokaUseringslånekapital. I konsekvens härmed kan förbrukning av avskrivningslånutöver tilldelade medel tillåtas genom alt detla lånekapital upp till 1981/82:113 Bilagedel 350 enviss gräns, av lånekapilalet vid årets börian, får tas i anspråk föravskrivningslån. Dendelegering av beslutanderätt och del utökade regionala ansvar förlokaliseringsstödsmedel som skisserats får också konsekvenser förhandläggningen rörande förelag på obestånd. Ävenom så grundläggande förändringar görs av lokaliseringsstödshanteringen somskisserats ovan talar övervägande skäl för att frågor om eftergift av beviljatstöd även fortsättningsvis i princip bör beslutas på central nivå. För dettalalar bl. a. branschhänsyn eftersom eftergifter påverkarkonkurrensföratsällningarna. Regionala beslutsfattare kan vidare få svårare äncentrala att i obeståndssiluafioner slå emot påtryckningar från kommuner,fackföreningar och andra intressenter alt lill varje pris kortsiktigt bevaraexisterande arbetslillfällen. Förbegränsade eftergifter är dessa risker dock av mindre betydelse. Rätten attefterge lokaUseringslån föreslås därför begränsad lill 1 milj. kr. för ettenskilt förelag . Detär önskvärt att även i del skisserade decentraliserade beslutssystemet behållanågon form av besvärsrätt. Det kan dock finnas skäl att överväga en övergångtill tvåinstansprövning under regeringen, dvs. utvecklingsfondens beslut kanendasi överklagas hos den centrala myndigheten. 1.6.4Organisation och ansvarsfördelning på central nivå Arbetsmarknadsstyrelsenär central myndighet i ärenden om lokaliseringsstöd och skall bl.a. ledaverksamheten i fråga om sådant stöd. Frågan om samordning av formerna förstatligt företagsinriktat finansieUt stöd inom ramen för en organisation hartidigare varU föremål för övervägande. särskUd utredning har aviserats beträffande statens industriverks framtidaorganisation och verksamhet. Utredningen kommer sannolikt att bl. a. behandlafrågan om del är lämpligt all föra över handläggningen av lokaliseringsstödetpå central nivå från till statens industriverk. Fördelningenav beslutsbefogenhet mellan regeringen och den centrala myndigheten bör ocksåses över. Den beloppsgräns i stödunderlag på 15 milj. kr. som för närvarandegäller för den centrala myndigheten föreslås höjd till 20 milj. kr. Vidareföreslås att de begränsningar i beslutsrätt vad avserslöd fill viss turistverksamhet och stöd i samband med investeringar vilka inleleder till ökad sysselsättning skall upphöra. Vidsidan av de operativa uppgifterna skall den centrala statliga myndigheten, iden modeU som utvecklats i denna rapport, kunna svara för bl. a. uppföljningoch utvärdering av del regionalpolitiska stödet tiU näringslivet. Vidare kommerden centrala myndigheten all få en alll viktigare roll som tillsynsorgan. Prop.1981/82:113 Bilagedel 351 1.6.5 Möjligheter till ökad samordning avutvecklingsfondernas kredit stödsverksamhet Ett ytterligare moment i en samordning avutvecklingsfondernas kreditstödsverksamhet och lokaliseringslånesyslemel vorealt slå ihop lokaliseringslån och rörelselån när del gäller fondernasmålgrapp. Del kan konstateras att de båda systemen har betydande likheter.Skillnaderna gäller främst kraven på sysselsättningseffekt och könskvolering isamband med lokaliseringslån samt sätten att begränsa lånens storlek. En sammanslagning av lånesystemen innebär dock en såväsentlig ändring av det nuvarande regionalpolitiska stödsystemets uppbyggnadalt det föratsätter ytterligare överväganden. Gentemot de möjligheter lillförenkUng av utvecklingsfondernas kreditgivning som en samordning innebär,står bl. a. frågan om huruvida integrafionen bevarar möjligheterna all föra eneffektiv regionalpolitik i de sämst släUda stödområdena. Frågan bör därförutredas ytterligare. 7.6.6 Möjligheter till ökat ansvarför bankerna iregionalpolitiken Bankeraa lar aktiv del i lokaliseringsstödels hantering, både finansieUt Bankernas nuvarande roll kan dockkritiseras utifrån främst två utgångspunkter. För det första blir bankens andelav den totala investeringen i de flesta projekt alltför Ulen. För del andrainnebär bl.a. nuvarande praxis beträffande fördelning av säkerheter förlokaliseringsstödet mellan banken och staten att bankens risklagande bliralltför litet. Detta system innebär att banken ofta inte genomför en ordentligkredit-prövning av investeringen. Vidare motiveras inle banken i önskvärd omfattningtill fortsall engagemang och uppföljning av företagets utveckling. Det ärdärför angeläget att finna en modell som ökar såväl bankernas finansiellaåtaganden som deras motiv för aktivare kreditprövning och uppföljning avprojekten. aktivare engagemang i näringslivet från bankernas sidaär även önskvärt utifrån mer aUmänna industripoliliska synpunkter. En arbelsgrappmed representanter för banker, små och stora förelag saml industridepartementethar nyUgen utarbetat en rapport (Ds I 1981:25) Bankernas roll iindustripolitiken, med förslag till förändringar i syfte att frigöra kompelensoch resurser hos bankväsendet för aklivi engagemang i risklagande, uppföljningoch problemlösning i näringslivet. Arbetsgrappen föreslår bl. a. i korthet följande: - Prioriteringarpå kreditmarknaden bör anpassas så att industrins behov av krediter förexpansion och förstärkt konkurrenskraft kan tUlgodoses. - Ränteregleringenför bankerna bör avskaffas och andra regleringar formas så att denorganiserade kredUmarknadens betydelse ökar. - Banklagstiftningenskrav på betryggande säkerheter för bankernas utlåning bör väsentligtuppmjukas. 1981/82:113 BUagedel 352 - Åtgärder bör vidtas för all underlätta bankernasmedverkan i de mindre och medelstora förelagens anskaffning av riskkapital. - Rollfördelningen mellan statens och bankernaskreditgivning bör utformas så att staten svarar för av olika skälsubventionerad kreditgivning, bankerna för en ökad andel av riskkredilgivningpå marknadsmässiga viUkor. - Vidgade möjligheter till affärsmässiga beslut ochrisktagande kommer att påverka bankernas organisation, atfityder ochinnovalionsförmåga. Förslagenär utarbetade mot bakgrund av bl. a. att den överflyttning av kredUgivningenfrån banker fill nya statliga och andra institut som skett harnegativa konsekvenser bl.a. så lillvida alt engagemanget i risktagande ochstrakturförändringar förskjuts från banksystemet fiU andra insfitut med sämreföratsättningar att lösa förelagens problem, att bankernas kapacitet förkreditbedömning, problemlösning och uppföljning av företag därigenom inteutnyttjas tiUräckligt samt att bankernas kreditförluster är myckel små. Slutsatsenav detla resonemang är all ett ökat samarbete mellan myndighet och banker ärönskvärt för all genomföra en väl avvägd decentraliserad regionalpolitik med hjälpav lokaliseringsstöd. 1 detta samarbete kan myndigheten i första handförutsättas bevaka de sysselsätlningspolitiska aspekterna medan banken i sinbedömning beräknas lägga tonvikten på de företagsekonomiska föratsättningarna. Arbetsgrappenföreslår för att uppnå detta samarbete all lokaliseringslånen lämpligen kanutformas som "samriskJån" mellan staten och banken. Arrangemangetförutsätter att banken tar en andel av loppriskerna i företaget samt att dessräntesätlning för sin del i engagemanget kan anpassas till risktagandel.Hänsyn fill de ökade räntekostnader som kan hänga samman med en högre räntesatsfrån bankens sida tas dels genom att avskrivningslånets storlek varierar mellande olika stödområdena, dels genom all statens andel av samrisklånet tillåts blistörre ju högre prioriterat stödområde den ort tillhör där projektet skallgenomföras. Med ett sådant system kan de största av de nämnda bristerna ibankernas nuvarande engagemang i lokaliseringsstödet elimineras. Avsiktenmed ell syslem med samrisklån inom det regionalpolitiska stödsystemet är främstalt balansera ell eventuellt allför långtgående risktagande i samband meddecentralisering av besluten om lokaliseringsstöd. Centrala myndigheter bördärför ha möjlighet att i undanlagsfall bevilja en högre läneandel och därmedikläda staten ett högre risklagande. Ombankerna får möjlighet alt såsom en riskpremie la ul en något högre räntesatsför samrisklånen än för andra krediter, bör det från industri- ochregionalpolitisk synpunkt alltför försiktiga agerandet från bankernassida kunna brytas. Ettlämpligt prov på bankernas förmåga all öka sin finansiering av 1981/82:113 BUagedel 353 näringslivetsinvesteringar kunde vara att nu påbörja en försöksverksamhet inom ramen för detregionalpolitiska stödsystemet. Ett införande av samrisklån innebär emellertiden genomgripande ändring av detta. Systemet med samrisk meUan bankema ochstaten bör därför först kunna införas på försök beträffande de s.k.industrigarantUånen. F.n. svarar staten för av förlustrisken på sådaiialån.Av samma skäl som har anförts beträffande lokaliseringslånen där långivande bank tar på sig en reell del av risken förindustrigarantilån. Ett sådant system börlämpligen kunna utformas så att staten för exempelvis av lånet ochatt banken och staten delar på säkerheterna. På så sätt skulle banken svara för20% av kreditrisken för lånet. Frågan bör utredasvidare i samråd med bl. a. representanter för bankema. Härvid kan ävenmöjligheterna att införa samrisklån inom det regionalpolitiska stödsystemetövervägas. Arbetsgrappensrapport remissbehandlades under tiden december 1981-januari 1982., Efter remiss haryttranden över rapporten avgetts av bokföringsnämnden, statskontoret,(), lantbruksstyrelsen, beredningen för planering ochsamordning av statliga insatser för rekreation (rekreationsberedningen),kommerskollegium, (), statens industriverk (SIND),expertgrappen för forskning om regional utveckling (ERU), delegationen förglesbygdsfrågor, delegationen för uppbyggnad av en oljeersällningsfond (OEF),samfiiga länsstyrelser. , Svenska kommunförbundet.Landsorganisationen i (LO), (),(), (), (), , , . Svenska sparbanksföreningen.Svenska bankföreningen, föreningsbankers förbund. Post- och ,, Föreningen (), (), Turistråd, AB Industrikredit, ulveckUngsfonderna i ,, , , , , , ,och , , , , , ,och , , Stiftelsen Industricentra,Handelskamraraa i , i och i ,, , , , , , , ,, , , , och kommuner.Dessutom har yttrande lämnats av . iÖstergöfiands län har bifogat yttranden från och Söder-23 1981182. 1981/82:113 Bilagedel 354 manlandshandelskammare, länsarbetsnämnden i , kommun och Motalakommun. i län har bifogat yttranden från länsarbetsnämndeni län samt från , och kommuner. Länsstyrelsent har bifogat yttranden från länsarbetsnämnden i ochfrån Handelskammare. i län har bifogat yttrandenfrån länsarbetsnämnden i län, från , och Norakommuner samt från i . LO har bifogat yttranden frånSvenska träindustriarbetarförbundet. Centralorganistionen /SR har översäntyttrande från , samhällsvetare och ekonomer, . Rapportenbehandlar högst översiktligt de aUmänna föratsättningarna förregionalpolitiken. En del remissinstanser lar dock ändå upp dessa frågor.Sålunda framhålls i gemensamt yttrande från SAF och industriförbundalt: "Organisationernahar haft tillfälle att ta del av en rad olika utredningar somvar och en behandlat vikfiga delar av de regionalpoUliska problemområdet. Delär efter dessa utredningar uppenbart att det saknas ett samlat grepp över deregionalpoUliska effekterna i samhället. Organisationeraa anser att allt dettamaterial nu bör sammanställas och bUda underlag för en föratsättningslösutredning om den framtida regionalpolifiken. En sådan utredning måsteuppenbarligen spänna över ell mycket vidare fall än ett enskUt departementsarbetsområde. Föratsättningarna för att driva en framgångsrik regionalpolitikhänger intimt samman med näringslivets aUmänna expansionskraft. De mål som styr regionalpolifiken har formulerats under andra ekonomiskaföratsättningar än de som råder . Föratsättningaraa som medgav attregionalpolitikens tillväxt-främjande syfte kunde kombineras med mål som syftartill alt jämnare fördela vår välfärd. Organisationeraa anser att det i anledning all på nytt pröva målen mol dagens situafion och kanske liUsvidare skjuta vissa av dem på framliden. Tiltväxtmålen och ambitionen alt tafillvara och utnyttja landets resurser bör just nu träda i förgrunden." Löframhåller i sitt yttrande sin oro för regionalpolitikens fortsatta existens:"Denna farhåga kan vara överdriven men ger sig liU känna när delsregionalpolitikens inriktning, dels regionalpolitikens förhållande fill andrapolitikområden diskuteras. Mest påtagligt blir delta när man resonerar om attslå ihop lokaliseringslån och rörelselån. Även arbetsgruppen noterar att dylikaförändringar får konsekvenser för regionalpolitikens möjligheter att verka. LOkan för sin del klart konstatera att det aUtjämt finns behov av en nationellsammanhållen regionalpolitik grandad på solidaritet mellan olika regioner. Allbedriva regionalpolitik innebär, som Prop.1981/82:113 BUagedel 355 arbetsgrappenmycket riktigt framhåller på annat håll i rapporten, "alt göra avvägningarmeUan olika delar av landet". Det yttersta ansvaret för deregionalpolitiska frågorna måste även fortsättningsvis vila pä regering ochriksdag". AMSframför att: "Styrelsen har i olika sammanhang pekatpå regionalpolitikens försämrade föratsättningar och därför visat på demöjligheter som finns att även använda de regionalpolitiska medlen för attstimulera till ytterligare utlokalisering av statlig och landstingskommunalverksamhet. Styrelsen har även framhållit all möjligheter som den nya teknikengett borde kunna möjliggöra en utlokalisering av konlorsservice- ochadministrativ verksamhet. För all förbättra möjligheteraa för en meraverkningsfull regionalpolitisk verksamhet krävs enligl styrelsens meningdärutöver en koncentrafion av insatserna till de områden som i särskilt höggrad är utsatta för långvarig arbetslöshet och undersysselsättning".Styrelsen anser vidare all detta understryks av ERU:s framlagda forskningsrapportervars slutsatser är all del lokaliseringspoliliska stödet bör begränsas tillalt grovt omfatta nuvarande stödområde 4, 5 och 6. Insatserna bör därvidenligt styrelsens uppfattning inriktas på sådana orter och områden i förstahand där det finns föratsäll-ningar för att bedriva industriell verksamhet. Arbetsgrappensförslag om stöd tiU regionaU nyförelagande liUstyrkes av övervägande delen avremissinstanserna. Flera utvecklingsfonder bl. a. påpekar att fonderaa under desenaste åren bedrivit offensiva program för all stimulera nyföretagandet.Utvecklingsfonden i säger att: "Erfarenheterna av dennaverksamhet är myckel positiva vad avser kampanj- och initialskedet. Däremot harfonderna saknat resurser för alt i tillräcklig utsträckning gå vidare med ochaktivi följa upp de affärsidéer som bedömts ha slor potential och de personersom varit utvecklingsbara förelagsledare. Tillgång lill medel som fondernasjälva kan disponera under friare former vid främst nyetablering,marknadsföring, produktutveckling och förelagsledarutveckUng är myckelangeläget". Utvecklingsfonden i m.fl. anser att medelbör "reserveras för kompelens-förstärkning och utvecklande insatser".Flera utvecklingsfonder uttrycker dock tveksamhet mot användning av medlen fillhyresbidrag och till bidrag vid projektering av större bygnadsinvesleringar.Utvecklingsfonden i menar all de konkreta förslagen ominformationsinsatser, UtbUdning av nya företagare och särskUda företagsfrämjandeinsatser "är lika vikliga och kan t.o.m. ge störte effekt om de riktasäven fill redan etablerade företag". SlödtiU regionalt nyföretagande föreslås av arbetsgruppen skall tillämpas inuvarande stödområde 46. Flera remissinstanser bl.a. länsstyrel- 1981/82:113 Bilagedel 356 sernai och i anser att även lägre stödområden bör kunnakomma i fråga för åtminstone vissa delar av detta slöd. TCÖ säger i sitlyttrande att: "Några mer övertygande analyser presenteras dock ej varförinte programmet i sin helhet eller sina delar kan omfatta även t. ex.stödområde 3". ärkritisk till förslaget om slöd till regionall nyföretagande. "vill understryka att basen för nyföretagandet är enskilda personersinifiativ och tro på en viss affärsidé. Sådant går inte att utbilda sig liU ochdel finns ingen anledning förmoda att del skulle finnas fler latenta idéer inomdessa stödområden än på andra håll i iandet. Det finns därför ingen anledningatt genomföra det föreslagna programmet. Uppgifterna bör av medbefintliga resurser vid utvecklingsfonderna i berörda län". SIND framhåller i sillyttrande all "del är väsenfiigt att stödja nyföretagandet" samt att"fondernas verksamhet redan i hög grad inriktas på etableringsfrämjandeinsatser". Verket anser dock inte att det behövs några ytterligarespeciella insatser för detta ändamål. RRVanser all det är värdefullt att hela förelagsutvecklingen kan stödjas ochstimuleras. Verket är emellertid tveksamt liU all medlen "skulle fådisponeras under relativt fria former vUket torde innebära all del inte skullekrävas några särskilda regionalpolitiska överväganden i verksamheten".Mot bakgrand av detta avstyrker RRV förslaget om stöd till regionaltnyföretagande. Arbetsgrappensförslag tiU ändrad utformning av avskrivningslånet stöds av så gott som allaremissinstanser. Flera av dessa anser dock all lånet bör avskrivas på kortarelid t. ex. . Utvecklingsfonden i m.fl. betonar allförändringen endast ger en redovisnings-mässig resultatförbättring och attprojektels reella lönsamhet inte förbättras i förhållande fiU nuvarandesyslem. "Utvecklingsfonden tillstyrker dock förändringen i nedskrivningsprincipernabl.a. för all del i vissa faU kan bidra till att likvidationspUktundviks". AB Industrikredit anser alt företagen genom den ändradeutformningen kan ges en möjlighet fill finansiell rekonslrakfion ulan altkreditgivarna kan lägga sina synpunkter på delta. FARanför i sitt yttrande: "Beträffande redovisningsfrågan är del FARsuppfattning att denna från fall till fall måste bedömas med utgångspunkt frånaffärshändelsens verkliga innebörd och mot bakgrand av bokföringslag och godredovistungssed sådan denna kommit lill uttryck bl. a. i Bokföringsnämndensanvisningar och FARs rekommendationer. Om stödet enligt ändamålsbeskrivningenavser dels bidrag till kostnader, dels bidrag lill anläggningsinvesteringarmåste en uppdelning ske, varvid i sistnämnda 1981/82:113 Bilagedel 357 falletdirekt nedskrivning av anläggningens anskaffningsvärde motsvarandeintäktsredovisningen av investeringsstödet (nedsättning av lån) skaU ske.Avgörande för bokföringen av stödet är alUså enligl FARs uppfattning stödetsangivna syfte och destination". anseralt kopplingen mellan slöd och anläggningsinvestering måste brytas för att detföreslagna redovisningssättet skall kunna godtas. "finner dock inte något i texten till det nya förslaget som tyder på enförsvagad koppling mellan stöd och investeringar". För att brytakopplingen mellan stöd och anläggningsinvestering krävs enligtBokföringsnämnden att detta uttrycks klarare i förutsättningar och viUkor förstöden. föreslår att "delta kunde exempelvis görasgenom att granda stöden på en tolalkalkyl för ett projekt, vari ingårmaskininvesleringar, byggnadsinvesteringar, inkörningskoslnader etc." Medtanke på att reglerna för avskrivningslån ses över anser Bokföringsnämndenockså att det är angeläget att även begreppet avskrivningslån diskuteras.Bokföringsnämnden skriver: "Termen för genast tanken tiU lån, näregentligen statsbidrag avses.