prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — är också skyldig att tillse, att barn och ungdomar somvistas i kommunen växer upp under trygga förhållanden. Med denna skyldighetföljer bl. a. en skyldighet att i samverkan med andra samhällsorgan hjälpabarnet lill en annan social situation genom sociala och juridiska åtgärder. Attuppträda i rätten måsle bh en naturlig uppgift för socialarbetarna. Skallbarnels rätt stärkas i praktiken krävs dock att rätten fäster lika stortavseende vid socialarbetarnas kunskaper och erfarenheter som juristernas. Medhänvisning lill del ovan anförda bör barnombudet i normala fall hämtas inomsocialnämndens reguljära verksamhetsområde. I de fall ombudet anser sig behövaslöd av juridisk sakkunskap bör juridiskt biträde kostnadsfritt kunna Prop.1981/82:168 325 anlitas i processen. Jurister som barnombud bör komma ifråga endast i de Bilaga 3 fall juridisk sakkunskap tillmäts mycket storbetydelse i sammanhanget. Styrelsen förutsätter alt konsulenterkommer all följa reformen med stor uppmärksamhet och alt deras kunskaper ocherfarenheter tas tillvara och utnyttjas av kommunernas personal. Styrelsen villdessutom understryka vikten av att de juridiska frågorna inom barn- ochungdomsvården ägnas ökad uppmärksamhet i socionom-, psykolog- ochförskoleutbildningarna. TCO finner del helt riktigt att barnels rätt stärks samtatt barnet får en företrädare som kan föra barnels talan (barnombud). Det bör iförsta hand vara en juridiskt utbildad person, då TCO anser all kontaktpersonenkan fullgöra många uppdrag i inledande skeden i frågor om föräldraansvar,umgängesräll och överlämnande av barn. Förslaget att barnombud inle ska ulses automatiskt i ettmål utan först efter domstols prövning finner TCO riktigt, eftersom ett förfarandemed obligatoriskt ombud för barnet kan leda till onödig byråkrati. Del ärviktigare att använda de personella resurserna till ärenden där barnetverkligen är i behov av kvalificerad hjälp. Att låta barnen få ell ombud i domstolen som kan föraderas talan anser CKF vara ett bra förslag, då det är olämpligt alt barnensjälva får uppträda där. Deras sypunkler måste dock beaktas eftersom det ärderas bästa del gäller och en kontaktman bör fylla detta krav. CKF ansluter sigtill det av utredningen förordade alternativ när det gäller behörighet altansöka om barnombud, dvs. att vissa personer och myndigheter får denna rätt.Den av utredningen föreslagna person och myndighetskretsen anser vi tillgodoserdet grundläggande kravet på att barnels bästa tillgodoses. Advokat som företräder parterna i skillnadsmål, dvs.föräldrarna, har enligt förbundets mening att se till sina klienters intresse.Man kan därför inte begära att de , kanske emot sin klients intresse,skall länka på barnets bästa. Barnombud bör därför förordnas i samtliga fall dåoenighet om vårdnaden (föräldraansvaret) föreligger. Delsamma gäller i de fallbarnet inte är ense med sina föräldrar. Barnels talerätl kommer all utökas och förutsätter attbarnet får ell barnombud. Vi instämmer i utredningens förslag all öka användbarhetenav nu gällande bestämmelser om att föräldraansvaret ska fråntas förälder somgrovt missbrukar eller grovt försummar sill ansvar. FPU vill dock gå betydligtlängre; vi vill helt enkelt föreslå en lagstadgad rätt för barn att begäraskilsmässa från sina föräldrar. Prop.1981/82:168 326 En sådan regel skulle i princip kunna jämställas medskilsmässorätten för Bilaga 3 makar. Man måste dock komma ihåg att konflikterinom familjen är naturliga. De måste i första hand lösas i samförstånd. Här harkommunen en viktig uppgift. Talerälten i 6 kap. bör göras helt oinskränkt genomatt utvidgas även till mål om upplösning eller återupptagande av gemensamtföräldraansvar. Vi vill understryka utredningens uppfattning all föräldraansvarska kunna överflyttas till annan även i fall då föräldrarna inte bedöms somolämpliga, t. ex. när barnet rotat sig i ett fosterhem. Barnels oinskränkta talerätl har, med ovanslåendeutvidgning, vårffulla slöd. Utredningen framför två alternativa förslag om hurtalerätten ska utformas. FPU vill här ansluta sig till särskildayttrande. Vi menar alltså all flera skäl talar för att samma person, enbarnassistent, ska vara barnels ställföreträdare och svara för de hjälpinsatsersom behövs. I processen ska barnassistenlen använda sig av juridiskt biträde. Vi har dock lite svårt att förslå utredningens inställningall ställföreträdare ska ulses endast i särskilda fall. Det finns ingenanledning att, som utredningen, föratsälla "all del inle råder någotmotsatsförhållande mellan föräldrar och barn" om föräldrarna är ense omfrågor som gäller föräldraansvar, umgängesrätt eller överlämnande av barn (s.141). FPU vill i stället instämma i vad utredningen säger på s. 88: "Vimenar alt antagandel 'föräldrarna vet bäst' inte bör fillmätas så storbetydelse som det f. n. gör". En ställföreträdare ska självklarttillsällas automatiskt då fråga enligt BFB 6 kap. väcks. Även om samfundet i princip anser att det föreligger behovav stöd och hjälp åt barnet i tvist mellan föräldrarna om vårdnad, umgängesrätteller överlämnande, ställer sig samfundet tveksamt lill utredningens förslag iförevarande del. Behovet av en självständig talerätt för barnet bör enligtsamfundets mening vägas mot de risker för en ännu mer infekterad konfiikl sombarnets inträde som part i målet mellan föräldrarna kan medföra. Enligt utredningens förslag förutsätts dessutom attbarnets intresse i vårdnads- och umgängesmål och mål angående överlämnandeskall tillvaratagas av en stor krets av personer: samlalsledare (vidsamarbetssamtal mellan föräldrarna), kontaktperson, barnombud ochbarnombudsman. Dessutom skall föräldrar, socialnämnd och domstol vara verksammai målet. Det är en praktiskt och ekonomiskt helt ogenomförbar konstruktion somsamfundet bestämt avstyrker. Om barnets talan behöver föras i målet vill samfundet istället föreslå att delta sker genom en person, exempelvis av socialnämndutsedd barnassistent, som vid behov bör kunna anlita juridiskt ombud. Samfundet vill förorda alt reglerna om barns talerätl ochrepresentation i mål mellan föräldrar om vårdnad, umgänge och överlämnande blirföremål för en väsentlig omarbetning och förenkling. Enligt utredningens huvudförslag skall barnet ges talerätli mål och ärenden om föräldraansvar, umgängesräll och överlämnande av barn.varvid dess talan skall föras av ett barnombud, utsett av domstolen enligt 1981/82:168 327 bestämmelser i rätlshjälpslagen. Som slöd och hjälp åtbarnet, då det Bilaga 3 befinner sig i en risk- eller krissituation, skallvidare av stal eller kommun utses en kontaktperson. Slutligen föreslås att detallmänna skall förordna en person, barnombudsman, med uppgift bl. a. alttillhandagå allmänheten med råd i barnfrågor och alt ta initiativ lill utseendeav kontaktperson. delar utredningens uppfattning att barnetsställning bör förbättras i processuellt hänseende. Det naturligaste härvidlagär alt ge barnet ställning av part i en process. Såsom utredningen funnit talarövervägande skäl för alt tillåta barnet att väcka talan i samtliga hithörandefall utom då fråga är om upplösning eller återupptagande av gemensamtföräldraansvar, något som det bör tillkomma föräldrarna alt initiera. Försistnämnda fall föreslås barnet få rätt all inträda i rättegången som part, ochdetta synes förbundet vara en lämplig anordning. Med regler av nu angivetinnehåll torde barnet inte kunna tvingas in i en process, vilket givetvis börförhindras. I överensstämmelse med utredningen anser domareförbundetdel inte vara lämpligt att ge barnet processbehörighet i mål och ärenden avförevarande slag. För att barnels taleräll skall kunna utövas måste således enställföreträdare finnas. Det system utredningen föreslår liU barnets hjälp framstårenligt förbundets mening som alltför vidlyftigt. Förbundet ifrågasätter ocksåom kostnaderna står i rimligt förhållande till de fördelar som åsyftas. Av deföreslagna personerna har otvivelaktigl den så kallade kontaktpersonen denangelägnaste uppgiften. Eftersom denna person kommer att bh väl bekant medbarnels situation och önskemål ligger det enligt förbundet närmast tUl handsalt han eller hon också äger företräda barnet i en process - själv eller genomjuridiskt ombud. Ett sådant system torde gagna barnet väl så bra som detutredningen föreslagit och är betydUgt enklare. Utredningen har också övervägtdenna möjlighet och presenterat ett alternativt förslag härom. Personen ifråga- av utredningen benämnd barnassislenl - bör utses av det allmänna, som iprincip bör svara för kostnaderna för tillvaratagandet av barnets intressen.Det synes förbundet lämpligast att "barnassistenlen" intar en iförhållande till socialnämnden fristående position. Skiljaktig mening av lagmannen I alla de fall då föräldrarna inte är ense om hurföräldraansvaret skall ordnas eller om omfattningen av umgängesrätlen behöverbarnels intresse tas till vara på ett bättre sätt än . De möjligheter somfinns att få en god man förordnad för barnet utnyttjas inte, vilket möjligenkan bero på att de barnavårdande myndigheterna inte känner till bestämmelserna.Det kan emellertid ifrågasättas om bestämmelserna kan tillämpas så att barnetsintresse blir lillgodosell på ett tillfredsställande sätt. Utredningens förslagatt det skall finnas en kontaktperson och, om del behövs, ett barnombud som kanföreträda barnet i en rättegång är en betydligt bättre lösning. Kontaktpersonenbör ha sådan utbildning och erfarenhet alt den kan skaffa sig en egenuppfattning om barnets behov och vilken lösning av konflikten mellanföräldrarna som är bäst för barnet. Man bör däremot ej kräva allkontaktpersonen skall kunna företräda barnet i en rättegång mellan föräldrarna.Den som skall företräda barnet bör därför utses på annat sätt änkontaktpersonen. F. n. reglerar bestämmelserna om förmyndare och god man iföräldrabalken vem som äger företräda en omyndig person såsomställföreträdare. Det strider därför mot de nuvarande principerna förlagstiftningen på detta Prop.1981/82:168 328 område att ta in en bestämmelse i rättshjälpslagen om vemsom skall vara Bilaga 3 barnets ställföreträdare i en rättegång omföräldraansvar eller umgängesrätt. Att ta in bestämmelsen i rättshjälpslagenhar emellertid enligt min mening så stora praktiska fördelar att de teoretiskabetänkligheterna bör vika. Företrädarens behörighet skall gälla endast i detmål vari förordnandet meddelas och förordnandet kan beslutas av samma domstolsom handlägger målet. Om man tillämpar samma system som gäller för offentligtbiträde, vinner man också den fördelen alt del inte behövs någon utredning ombarnets ekonomi, vilket fordras för allmän rättshjälp. Det behövs inte hellernågra bestämmelser om vem av föräldrarna som slutligen skall svara förkostnaderna, eftersom kostnader för offentligt biträde alltid stannar påstatsverket. Kontaktpersonen bör få ett större inflytande på valet avbarnombud än som föreslagits genom att kontaktpersonen får ansöka om barnombudoch genom att domstolen åläggs all alltid höra kontaktpersonen innan barnombudutses. Om verkställigheten skall prövas av förvaltningsdomstol, bör det framgåav lagtexten att offentligt biträde inle får förordnas i de fall då barnombudkan ulses. 7.34 Barn- och ungdomspsykiatriska kliniken. En av de viktigaste reformerna i förslaget ärmöjligheterna för barnet au väcka talan i mål rörande 6 och 8 kap. BFB och dåföreträdas av barnombud. Ur barnpsykiatrisk synpunkt har länge efterlysts enjuridiskt skolad person som tar tillvara barnets intressen i dessa mål. Det ärsvårt att länka sig alt denna person dessutom skall ha möjhghet att vara ettpersonligt stöd för barnet, lära känna det och ha sådana erfarenheter ochkunskaper om barn, att han/hon kan utröna barnets vilja. Därför är tanken på enkontaktperson för barnet, som har barnkännedom och erfarenhet och ej är knutenvarken till rätten eller till socialnämnden god. På delta sätt kan både ensamlad erfarenhet om processen i dessa mål vinnas hos barnombudet och detenskilda barnets intressen tillgodoses av kontaktpersonen. Alt ge dessa bådauppgifter lill samma person är en sämre lösning. Däremot skulle med rättutbildning "barnombudsman" fristående från socialnämnden eventuelltkunna omfatta barnombudets uppgifter och handleda kontaktpersonen. Det är en viktig och efterlängtad reform att barnet fårtalerätt i de fall som anges i och vid omhändertagandenenligt barnavärds-lagen. bör det beaktas att barnet just på grundhärav kan komma i konflikt med en eller båda föräldrarna. Det är väsentligt jurist som utses tiU barnombud, verkligen också har kunskaper om barn ochbarns behov i olika åldrar och förstår alt barnets behov ibland går tvärtemotföräldrarnas önskan. Slöd och handledning kring uppgiften behövs. Förslagen om barnombud (juridisk), kontaktperson (kurativ)och barnombudsman ger ett virrigt intryck och förefaller inle tillräckligtgenomarbetat. Vi stöttar utredningens förslag all barnet skall ha talerätl viaell ombud, men vi ställer oss tveksamma till att del juridiska stödet läggs påen person, medan det kurativa slödel skall skötas av en annan person. Det finnsrisk för - liksom nu - att alltför stor vikt läggs vid den juridiska sidan. Prop.1981/82:168 329 7.37 () Bilaga 3 FR ställer sig positivt till alt barnombud utses. Viförordar samma alternativ som utredningen med del tillägget alt ävenfosterföräldrar ulan föräldraansvar skall kunna ansöka om att barnombud utses. 7.38 Föreningen - Barnens Rätt I Samhället De erfarenheter har när det gäller begäran om t. ex.barnpsykiatrisk utredning är alt om den begärande myndigheten skall betala ettev. förordnande så blir den begärande myndigheten alldeles för restriktiv medsådana ansökningar. När det gäller barn som själva inte kan hävda sinaintressen, är det viktigt all inte ovidkommande hänsyn utestänger barnet fråndess rätlmäfiga rättsmedel. förordar därför alt huvudman för barnombudskall vara eller annan myndighet som är fristående från demyndigheter som kan begära eller tillstyrka förordnande om barnombud. Avslutningsvis vill återkomma lill det förslag omBarndomslol som vi fört fram tidigare i samband med vårt yttrande angåendeSocialutredningens slutbetänkande, SOU 1977:40. Denna domstol skulle ha attdöma i samtliga mål som kan bli aktuella enligt betänkandet om Barnets Rättsamt övriga mål som rör barn och ungdom (talan mot unga lagöverträdare etc). Till dessa domstolar skulle knytas personal som förutomsin juridiska kompetens skulle ha viss barnpsykologisk utbildning saml praktikoch erfarenhet av arbete med barn i kris. Hit skulle också knytas team avbarnsakkunniga. Vinslen skulle vara att stor erfarenhet skulle samlas här ombarn, deras behov, reaktioner och levnadsvillkor. Detta skulle i sin lurmedföra alt risken minskade för att det i mål som rör barn p. g. a. bristandeinsikt dömdes på ett sätt som inte stod i samklang med barnets bästa. Del enda berättigade undanlaget från all barn skall hatalerätl är i den föreslagna 13 § 2:a stycket i BFB 6 kap. Vill förälderåterupptaga gemensam vårdnad av barn måsle det vara deras ensak all bestämma omdet, under förutsättning alt barnet blir processbehörigt i sådan process. 1övrigt skall barn ha oinskränkt taleräll enligt BFB 6 och 8 kap. (Se även avsnitt 3.4.31) 12 § Motivering: Med hänvisning till resonemanget under vår rubrik"upplösning av gemensamt föräldraansvar - talerätt för barnet" villvi förorda att paragrafen kompletteras på följande sätt. Prop.1981/82:168 330 12 § Förfatlningsförslag: Bilaga 3 Föreligger gemensamt föräldraansvar och vill deföräldraansvariga, en av dem eller barnet alt deras gemensamma ansvar förbarnet skall upphöra, skall rätten på talan av de föräldraansvariga, en av demeller barnet förordna förälder eller annan person alt ha föräldraansvar förbarnet. Om betänkelid vid upplösning av gemensamt föräldraansvar finnsbestämmelser i 32 §. Kapitlet inleds med en förklaring av begreppet talerätt. Inuvarande lagstiftning har barn parlsbehörighel, dvs. det kan vara part i enrättegång. Men för att barnet skall få ställning som part i ett visst mål,krävs all barnet har talerätl beträffande den sak målet rör. I mål om vårdnad,umgängesrätt och överlämnande av barn saknar barnet taleräll. Barnels intressenförutsätts bli tillgodosedda av andra, i första hand föräldrar. Men barnet kanha intressen, som strider mot föräldrarnas, speciellt när det gäller vårdnad,umgänge och överlämnande, och då är det viktigt att ge barnet en möjlighet allpåverka beslutet. Utredningen har fört en diskussion om möjlighet för barnetatt bli processbehörighet, dvs. direkt själv eller genom ombud dellaga i enprocess om exempelvis umgängesräll, men slutligen stannat för förslaget alt gebarnet talerätl i mål och ärenden rörande föräldraansvar m. m., men med krav påen ställföreträdare för barnet i processen. I mål, där del föreligger intressekonfliktmellan barn och föräldrar, anser man det lämpligt att utse ett särskiltbarnombud, som företräder barnet. Barn skall alltså kunna väcka talan i målrörande föräldraansvar m.m. där det föreligger konfiikler mellan barn ochföräldrar, utom i de fall då frågan gäller upplösning och återupptagande avgemensamt föräldraansvar, då man tror att föräldrarnas beslut om gemensamtföräldraansvar också gagnar barnets bästa. Har talan väckts, vill man ändå gebarnet möjlighet alt som självständig part delta i processen. Gränsdragningenifråga om de fall där barnet kan respektive inte kan väcka talan ifråga omupplösning av eU gemensamt föräldraansvar synes oklar och kräver en omprövning. Vi ser positivt på denna möjlighet all bättre bevaka barnsrätt gentemot föräldrar i konfiiktsiluationer. Förutsättningen är alt barnetdessförinnan har fått en ställföreträdare, ett barnombud, utsedd. Begäran omdetta som kan komma från barnet, föräldrar, föräldraansvarig ellersocialnämnden, föreslås prövas av allmän domstol i konsekvens med utredningensförslag i övrigt. Barnels möjligheter alt själv ansöka om ett barnombud ärnaturligtvis begränsade. Ett litet barn är helt beroende av alt vuxna ser tilldess behov. Men med stigande ålder har barnet lättare alt uttrycka sina tankaräven till en utomstående. Vilka personer finns , som kan fylla uppgiftenatt la hand om ett barns förtroende, när föräldrarna inte kan komma ifråga? Ilyckliga fall finns kanske en lämplig lärare, en skolsköterska, en släkting,men aUtför ofta vet barnet inte vem det kan vända sig till. En barnombudsmanskulle kunna fylla uppgiften all se till att barnels rätt utnyttjas i de falldel inle är uppenbart för barnets närmaste eller socialnämnd, att barnetbehöver hjälp. Ett barnombud förutsätts ha specifika kunskaper för sittvärv, dvs. kunskaper om barn och barns behov kombinerat med juridiskutbildning. Vi ser med tillfredsställelse på att sådan kunskap tillförsjuristutbildningen. Prop.1981/82:168 331 7.40 Föreningen och Rätt (FoR) Bilaga 3 Utredningens förslag att stärka barnets rätt genom atttillerkänna barnet talerätl i mål enligt 6 och 8 kapitien i den föreslagna BFBhör lill del mer positiva i belänkandet. FoR tillstyrker att barn får talerätt. Däremot anser inte FoR all barnet skall ha rätt väckatalan i så stor omfattning som utredningen föreslår. Enligt FoR:s uppfattningskall barn alltid ha talerätl i alla mål enligt 6 och 8 kapitlen BFB, sedanlalan har väckts av annan. FoR:s gentemot utredningen skiljaktiga mening om rättenatt väcka talan framgår av nedanstående tabell. Överföring av föräldraansvaret fränden ene föräldern till den andre eller till annan person Överföring av föräldraansvaret vidmissbruk Överföring i annat fall avföräldraansvaret Överföring av föräldraansvaret närden som har föräldraansvaret dör Överföring av föräldraansvaret frånannan person lill förälder Överlämnande av barn efler dom eller beslut 10. Överlämnande av barn i andra fall Innan FoR närmare motiverar inskränkningarna ovan i rättenalt v ä c k a talan vill FoR framföra några allmänna synpunkter. Lagen omfattaralla barn . Barns behov och (o)förmåga att uttrycka sinaönskemål och krav är väsentligt olika vid skilda åldrar. En särskilt känsligperiod är puberteten. Vissa önskningar som då kan framföras, t. ex. att maninle vill ha den ene eller andre föräldern som vårdnadshavare, kan varabetingade av tillfälliga stämningar/kontroverser/kriser. Del kan inte ansesförsvarligt att i sådana fall söka en skenlösning genom att barnet får väckatalan om ändrat föräldraansvar. Uppenbart är f. ö. alt även barn har ansvar ochskyldigheter i en familjerelation, t. ex. att efterkomma föräldratillsägdser iför barnet farliga fysiska och/eller psykiska situationer. Med ovanstående torde framgå FoR:s "nej" tillalt barn skall få väcka lalan enligt BFB 6:13 stycket. När det gäller BFB6:14-16 anser FoR att det inte finns anledning ge barnet rätt väcka talan,eftersom del i de här aktuella situationerna finns vuxen person - eller 16:15socialnämnd - som kan väcka lalan, o m del är motiverat med ändratföräldraansvar. "Nejet" vid 14-16 §§ är också betingat av de allmännasynpunkter FoR framfört ovan. Liksom utredningen anser FoR alt barnet inte själv skallvara processbehörigt utan rätlen bör förordna en ställföreträdare för barnet,ett barnombud, när föräldrarna är oense i vårdnads-, umgänges- elleröverlämnandefrågor. Man kan dock starkt ifrågasätta om del är nödvändigt medett särskilt barnombud vid alla tvister. FoR vill föreslå följande: I mål där barnet i n t e får väcka lalan ulan endastdeltager som part kan rätten förordna ställförelrädare/barnombud, om rättenanser att behov föreligger. I mål där barnet får väcka lalan skall rätten alllidförordna ställföreträdare/ombud, även om inte barnet har väckt talan. Prop.1981/82:168 332 En fråga av stor betydelse är vem som skall anses varabehörig ansöka om Bilaga 3 barnombud. Även här delar FoR utredningensuppfattning att kretsen inte får göras alltför vid. Rätten att ansöka om barnombudbör inskränkas till barnet om del fyllt , föräldrarna eller annan som harföräldraansvaret samt socialnämnden. Rätten skall på eget initiativ prövafrågan, om ingen ansökt om barnombud. Av synnerlig vikt är att ansökan endast får avseförordnande av ställförelrädare/barnombud; alltså inle begäran om alt vissperson skall förordnas. Det får endast ankomma på rätten alt utse lämpligperson. Detta är ett oavvisligt krav. Annars är risken myckel stor altbarnombudel närmast blir en ombudsförstärkning för endera av de tvistandeföräldrarna, vilket skulle vara en skenreform. Barnombudet skall vara heltsjälvständigt gentemot inte bara föräldrarna ulan även mot socialnämnden.Självfallet skall vid förordnandet iakttagas att barnombudet inte är arbetskollega-t. ex. anställd på samma advokatbyrå - som något av de övriga ombuden i målet. Kvalifikationerna på barnombudel måste ställas högt.Formella juridiska examina torde vara mindre betydelsefulla än kunskaper,insikter och erfarenheter när del gäller barn och deras skilda behov i olikautvecklingsfaser. Väsentligt är också att barnombudet har förmåga arbeta framsamförslåndslösningar. Särskilt viktigt är detta i de mål där det kan bliaktuellt att barnet genom sin ställföreträdare väcker talan. I ett inledningsskede torde det bli svårt få fram etttillräckligt antal personer som är lämpade att vara barnombud. Desto viktigareär det att domstolarna självständigt avgör vem som skall förordnas. Utredningen har föreslagit att innan barnombud förordnasskall socialnämnden beredas tillfälle att yttra sig (se den föreslagna 49 § iLag om ändring i rätlshjälpslagen). FoR anser inte att det skall finnas entvingande skyldighet för domstol all först höra socialnämnd - åtminstone inte ide fall där FoR föreslår ett obligatoriskt förordnande av barnombud, dvs. ialla mål av den typ där barnet kan väcka talan. 7.41 och Skola (RHS) Utredningens förslag att inrätta barnombud som rättsliginstitution kan enligt RFIS prövas. Barnombudsmannaskapel föratsätter altbarnets intresse företrädes på ett otvetydigt sätt.