prop · G50398 · 1981-12-31 00:00:00 — L7A' och Swedair anser att ställningstaganden till fråganom en närmare samordning mellan och är i hög grad beroende avresultaten av det arbete som skall genomföras av de berörda bolagen för att idetalj studera det framtida flyglinjenätets utformning m.m. Mot denna bakgrundbör frågan om eventuella förändringar av ägarstrukturen bli föremål för ytterligare överväganden inom bolagen. Samordningen mellan bolagen kan underalla förhållanden behöva förstärkas. TFR menar att utredningen utan att kunna preciserafördelarna för samhället inriktat sitt förslag till luftfartspolitik mot attLinjeflyg och Swedair skall bilda en koncern vilken skulle sköta den av LTUföreslagna tertiärtrafiken. Detta anser TFR strider mot direkfiven. Föreningen anser i likhet med direktiven att i princip frikonkurrens om de linjer som med kontrakt flygs på koncession skulleminska underskotten. Föreningen tror inte på storskaligheten som aUmängiltignär det gäller flygtrafik på linjer med svagt trafikunderlag. Interregionalaflyglinjer skall av den anledningen enligt föreningen inte byggas upp av ettenda flygföretag såsom föreslagits. Föreningen delar därför ej hellerutredningens förslag att mindre företags upparbetade linjer skall inlemmas inågot annat företags trafiknät, annat än frivilligt. Staten som delägare i SAS/måste genom sitt delägarskapkunna förmå SAS/att låta linjetaxiföretagen ingå i biljett- och bokningssystemtill förmån för passagerare. Nuvarande motstånd från SAS/gagnar . Föreningen tror inte att stödpolifiken till ett nybildat tertiärbolag 1981/82:98 127 (/Swedair)kommer att vara tillfälligt. Widerö i som i vissa avseenden liknar den avutredningen föreslagna tertiärtrafiken har varit, är och kommer att varastödtrafik. På dessa grunder underkänner föreningen utredningen vad avser ettinrikes regionalt linjenäts uppbyggnad. Svenska kommunförbundetanser beträffande huvudmannaskapet för flyglinjer att nuvarande uppdelningmellan SAS och är orationell och på lång sikt år det enligt förbundeterforderligt att samla allt inrikesflyg, som är motiverat från trafikpolitisksynpunkt, under samma huvudman. Påkort sikt skulle en samverkan mellan medföra en rationellare trafiksamt en förbättring av ekonomin på det totala linjenätet. Luftfartsverketdelar utredningens slutsats att luftfartsverksalternativet har goda förutsättningaratt uppfylla kraven på den framfida flygplatsorganisationen och bör kunnaförverkliga den på snabbare sätt. Förslagetatt flygföretagen - främst SAS och - skulle representeras iluftfartsverkets styrelse syftar till att tillföra verksledningen marknadsinformation.Verket anser också att detta behov föreligger. Enligt verkets mening skulle detdock genom styrelserepresentation vara svårt att filiföra marknadsinformationfrån alla verkets kundgrupper (utrikes linjefart, inrikes linjefart,charterflyg, fraktflyg och lätt flyg). Dessutom skulle jävssituationer uppstå.Av dessa skäl avstyrker verket förslaget om styrelserepresentation. Verketförordar i stället att man söker åstadkomma ökat informafionsut-byte inomflygtransportsektorn om bl.a. marknadsförhållanden. Verket vill successivtutveckla formerna för detta samarbete. Utredningenföreslår att luftfartsverket i större omfattning anlitar entreprenörer förolika uppgifter. Verket biträder utredningens uppfattning att åtgärder bör undvikassom kan innebära att resurser binds på ett sådant sätt att de är svåra attavveckla i ett senare skede. mening måste därför frågan om anlitande av entreprenörer prövas frånfall till fall. Statskontoretansluter sig till utredningens förslag i de organisatoriska frågorna. Påvillkor att luftfartsverket avsevärt förbättrar sin effektivitet bör de iutredningen ställda kraven på samhällsekonomisk effektivitet kunna tillfredsställasi luftfartsverksalternativet. Principiellthar RRV ståndpunkten att det vore en fördel om verksamhet av typmyndighetsutövning bedrivs organisatoriskt skild från rent affärsmässigverksamhet. Om båda typerna av verksamhet ändå bedrivs inom en och sammaorganisation måste höga krav ställas på särredovisning av de olika verksamheterna. Verketanser att frågan om lämplig organisation av flygplatsverksamheten bör hållasöppen och tas upp till förnyad prövning inom en viss bestämd tidsperiod. Med deerfarenheter som framkommer av den nu pågående organisationsutvecklingen vidluftfartsverket bör förutsättningarna bli klarare för ett mer definitivtbeslut om organisationen av flygplatsverksamheten. Detprincipiella ställningstagandet som LO redovisat för en marginalkostnadsprissättningmedför att affärsverksformen torde vara nödvändig för att de politisktfastställda intentionerna skall kunna förverkligas. Prop.1981/82:98 128 LO biträder icke utredningens uppfattning attluftfartsverket i högre utsträckning bör utnyttja entreprenörer för vissatjänster. Med den omfattning som luftfartsverkets verksamhet har torde såvälbevakning som fastighetsskötsel utföras såväl effektivast som med högresäkerhet med egen fast anställd personal. TCO biträder förslaget om att de tre stora flygplatsernaerhåller en mera fristående ställning. TCO vill dock peka på nödvändigheten avatt under sådana förhållanden någon form av samverkan kommer till stånd delsmellan storflygplatserna inbördes och dels mellan dessa ochcentralförvaltningen som möjliggör samordnad målinriktning i övergripandefrågor, såsom personal- och lönepolitik samt vissa övergripandeverksamhetsformer. Även övriga flygplatser bör enligt TCO medges en merasjälvständig ställning än vad som råder . TCO ansluter sig till utredningens uppfattning att dennuvarande affärsverksdriften bör bestå och att en fortsatt effektivisering böreftersträvas inom ramen för denna verksamhetsform. SACOISR tillstyrker förslaget att luftfartsverket börkvarstå i nuvarande form dels som myndighet, dels som affärsverk. SPF vill kraftigt understryka, att föreningen anser detoförenligt att luftfartsverket dels är övervakande myndighet och dels är ettaffärsdrivande verk. anser att uppdelning avluftfartsverket borde komma till stånd. skulle därvid arbetamed de rent myndighetsutövande funktionerna som ett traditionellt statligtämbetsverk, medan flygplatsdriften skulle överföras fill ett självständigtaffärsdrivande bolag med krav på kostnadstäckning och förräntning. delar uppfattningen attaffärsverksformen bör bibehållas för luftfartsverket, i synnerhet som enomorganisation av luftfartsverket företogs så sent som 1978-79. Åtgärder för att effektivisera flygplatssystemet biträder utredningens uppfattning attgällande föreskrifter bör ses över i syfte att medge upphandUng hosbyggnadsstyrelsen på villkor som gäller inom hela byggbranschen. Enligt verketsmening måste också ansvarsfrågan ses över när det gäller efter hand upptäcktafelaktigheter och brister i byggnader som uppförts med somentreprenör. Verket delar utredningens uppfattning att nuvarandeuppdelning av ansvaret för ramptjänstverksamheten mellan luftfartsverket, SASoch totalt sett innebär alltför stor resursåtgång och därmed onödigt högakostnader för luftfarten. Orsakerna till detta är enligt verkets mening inte iförsta hand förekomsten av företrädesrätt utan snarare sådana omständighetersom en önskan att genom att ha verksamheten i egen regi kunna påverka den elleratt ta hänsyn till befintlig personal. anser sig som flygplatshuvudman haskyldighet att se fill att flygföretag som trafikerar verkets flygplatser kanfå ramptjänst utförd. Enligt verkets mening finns det inte underlag för mer änen ramptjänstorganisation vid svenska flygplatser - möjligen med någotundantag. Ramptjänsten kan tillhandahållas av antingen SAS, ellerluftfartsverket eller av ett gemensamägt företag. Vilket alternativ som är attföredra får avgöras från flygplats till flygplats. Prop.1981/82:98 129 biträder LTU :s uppfattning vad gällerandra myndigheters lokalanspråk. Verket förhandlar medgeneraltullstyrelsen om ersättning för de lokaler som fillhandahålls förtullen. Mellan luftfartsverket och finns utarbetat ettavtalsförslag som reglerar lokalhållnings- respektive investeringsansvaret förolika polisiära funkfioner samt den meteorologiska verksamheten. har framförts önskemål om att tullverketbör anlita annan statlig myndighet för vissa göromål vid utrikes luftfart.Sådan delegering förekommer redan nu i viss omfattning och bör enligt verketsmening kunna utvidgas vad gäller vissa rutinmässiga arbetsuppgifter. Fråganbehandlas inom den nationella . biträder utredningens förslag om fortsattomprövning av säkerhets- och driftföreskrifter liksom förslaget att utredabrand- och räddningstjänsten. delar utredningens uppfattning om behovetav att se över verkets tjänsteutbud. Enligt verkets uppfattning är målsättningenhärvid att förbättra flygtransportsektorns effektivitet. Verket har börjatdetta arbete. är berett att ta på sig beslutanderäuen i fillståndsärendenrörande flyglinjer där flygföretagen anser sig kunna bedriva linjefart påföretagsekonomiska grunder (kriterium 1). När det gäller flyglinjer betingadeav samhällsekonomiska skäl förordar verket däremot en ordning innebärande attverket hänskjuter ställningstagande i sådana ärenden fill regeringen och attverket därvid yttrar sig över ärendena under hänsynstagande tillflygtransportsektorns ekonomi. kan inte dela uppfattningen attett lägre krav om brand- och räddningstjänsten kan ställas när det gäller densvenska inrikestrafiken. EnUgt finns det utifrån ett samhällsekonomisktsynsätt andra besparingsmöjligheter, exempelvis en samordning av allvädertjänst i landet, civil och militär för att på bästa och rationellaste sättfylla samhällets behov. Statskontoret ansluter sig till utredningens krav på en ökadekonomisk effektivitet i inrikesflyget. Denna kan enligt utredningen avsevärthöjas genom att konkurrensen inom vissa områden tillåts öka samt att man bättreutnyttjar befintliga resurser genom att undvika dubbleringar av personal ocharbetsmoment. Dubblering av ramptjänstpersonal bör enligt statskontoretkunna undvikas. Vidare bör undersökas om dubbelarbete i tullens och polisenskontroller kan elimineras och kontrollerna sammanföras fill en gemensamkontroll. konstaterar att transportföretag sombefordrar resande från uflandet är skyldigt att utan kostnad för statsverket stäUade lokaler och anordningar till förfogande som enligt vadgeneraltullstyrelsen bedömer behövs. När detgäller ersättningsanspråken från för att hålla personal på andraflygplatser än tullflygplatser måste behovet av tullservice på bl.a. olikaflygplatser enligt tullstyrelsen vägas mot angelägenheten av de intressen som iövrigt skall tillgodoses med begränsade och alltmer krympanderesurser. För att dessa resurser i vad avser flyget skall kunna utnyttjas påett rationellt sätt måste den utrikes flygtrafiken så långt möjligtkoncentreras till angivna A- och B-flygplatserna. På dessa platser skertullförrättning i stor utsträckning avgiftsfritt. 1981/82:98 130 anser att som allmän princip börgälla att annan personal än tullpersonal inte bör få befogenhet att utföra tullgöromål.Undantag från denna princip bör endast få komma i fråga om särskildaförhållanden föreligger och om detta innebär ett totalt sett bättre utnyttjandeav de resurser som står till samhällets förfogande. konstaterar att styrelsen redan nubetalar hyra till luftfartsverket för de lokaler som disponeras av polisen. Dåtidigare vissa oklarheter har förekommit om de båda verkenslokalhållningsansvar och därmed sammanhängande hyres- och finansieringsfrågorhar efter en utredning de båda verken träffat en särskild överenskommelse. konstaterar vidare att i fider avomprövning och besparing inom den statliga verksamheten är det rationellt attinte på för många håll splittra sakkunskap och expertis när det gäller byggprodukfioninom den statliga sektorn. Inom pågår f.n. en översyn avhandläggningsrutinerna för att ytterligare anpassa dem till resp. uppdragsmyndighetskrav och önskemål. Enligt överenskommelse med luftfartsverket kommer en sådangemensam översyn att påbörjas . i tillstyrker utredningensförslag rörande effekfivisering av luftfartsverket vilket bl.a. innebärdelegerat ekonomiskt ansvar till flygplatserna. Detta skulle kunna leda fillatt de olika flygplatsförvaltningarna blir mer kostnadsmedvetna och får störremöjligheter att arbeta självständigt och aktivt för att få utökad flygtrafik. i år positiv fillluftfartsverkets strävan att öka samordningen mellan flygplats och kommuner närdet gäller funktioner som brand- och räddningstjänst, flygfältshållning m.m.Länsstyrelsen instämmer också i utredningens bedömning att problemlösningarnapå dessa funktioner i en ökad utsträckning bör kännetecknas av ökadflexibilitet och möjlighet till lokal anpassning. instämmer i principenatt den organisation som på det totalt sett mest rationella sättet och påkommersiella grunder kan driva ramptjänstverksamheten också ges möjlighet attutföra den. Förbundetvill principieUt ställa sig bakom en lösning där flygföretagen skall kunnavälja mellan att antingen själva utföra ifrågavarande tjänster, att anlitaluftfartsverket eller låta annan organisation utföra dem. Konkurrensen bör intetillåtas leda till en fortsatt splittring av verksamheten under nya former.Förbundet vill i stället ta fasta på möjligheten att bilda särskilda bolag föratt driva stationstjänstverksamhet som betjänar samtliga flygföretag. hävdar att luftfartsverket även iframtiden skall vara den organisation som har ansvaret för verksamheten påflygplatsen. Enligt förbundets uppfattning bör RAMPSAM avvaktas innan ändringav regeln om luftfartsverkets företrädesrätt övervägs. Förbundet har denbestämda uppfattningen att verket skall vara huvudman för stationstjänsten. Så länge som verket bedriver verksamhet av den storlek somnu gäller och som kan förutses för framtiden anser förbundet det mest effektivtoch rationellt att sådana arbetsuppgifter som fastighetsskötsel, vård avverkets lokaler och utrymmen samt bevakningen av desamma handhas av verket medegna resurser och fast anställd personal. Genom den genomfördaomorganisationen har skapats en organisation för bl.a. lokalvården och fastighetstjånstensom möjliggör ett effektivt utnyttjande av verkets egen 1981/82:98 131 personal genom den integrering och det samutnyttjande somsker av resurserna. EnUgt LOkan förslaget att luftfartsverket i större omfattning bör anlita entreprenörerför olika uppgifter tydas som en anvisning till verket att kringgå detrygghetslagar som gäller på arbetsmarknaden. TCO anser att restriktivitet skallgälla vid användandet av entreprenörer, där fast personal i stället kananställas. TCO anseratt beslut om förändringar av rådande förhållanden bör vad gäller ramptjänsteninvänta resultat. TCOavvisar förslaget att kontraktsanställningsformen används i ökad omfattning bl.a.då denna anställningsform innebär sämre anställningstrygghet för denanställde. Statstjänstemannaförbundetkan inte ställa sig bakom förslaget om en ökad användning av entreprenörer. En merasjälvständig ställning i förhållande till är enligt förbundeten av de förutsättningar som behövs för att luftfartsverket fullt ut skallkunna utvecklas inom ramen för affärsverksalternativet. Förbundetstöder utredningens uppfattning beträffande decentraliseringsåtgärder inom flygplaisorganisationen.Beträffande storflygplatsernas ställning bör denna enligt förbundet stärkas.Förbundet biträder förslaget att de tre stora flygplatserna erhåller en merafristående ställning och därmed ett större ansvar. Förbundet kan inte biträda förslaget att företrädesrättenför luftfartsverket till ramptjänsten upphävs och att fritt tillträde tillmarknaden medges på kommersiella grunder. Förbundet ställer sig positiv tillatt samverkansformen utvecklas mellan luftfartsverket och flygföretagen SASoch vad avser flygplatsernas ramp- och stationstjänstverksamhet. Förbundethar i princip inget emot att samverkansformer utvecklas med andra instanserinom det offentliga området. Förbundet är emot att kontraktsanställningsformen användsi ökad omfattning bl.a. därför att denna anställningsform medför sämre anställningstrygghetför den anställde och att möjligheten för arbetsgivaren minskar att få behållavärdefull kompetens i nyckelbefattningar. 5A CO/57?motsätter sig inte att entreprenörer anlitas i ökad utsträckning om effektiviseringuppnås dock med förbehåll för att luftfartsverket även fortsättningsvis harkvar kompetensen för behandling av frågor som man som myndighet har ett direkttillsyns- eller verksamhetsansvar för. Förslaget får heller inte innebära attupphandlings- och utvecklingskompetensen urholkas. /SR stöder förslaget om att satsa på utvecklings- ochvidareutbildningsmöjligheter för anställd personal. Kontraktsanställning böranvändas enbart undantagsvis för vissa högre befattningar ellerspecialisttjänster. /SR stöder vidare förslaget om avskaffande avluftfartsverkets företrädesrätt till ramptjänstverksamheten. SPF stöder utredningens förslag att luftfartsverketsföreträdesrätt till ramptjänstverksamheten upphäves samt att åtgärder vidtasför att undvika organisationsformer och arbetsfördelning mellan flygföretagenoch luftfartsverket som leder till att det sammanlagda resursbehovet inomflygplatstjänstens olika delfunktioner blir större än vad som skulle krävasvid gemensamt huvudmannaskap. Föreningenförutsätter att den översyn av brand- och räddningstjänst som föreslås ske inära samarbete med och dess flygsäker- Prop.1981/82:98 132 Föreningen motsätter sig förändringar ibeslutsprocessen för tillståndsgivning. Regeringen bör fortsatt vara deninstans som fördelar trafiktillstånden för den reguljära trafiken. Föreningenföreslår, att möjligheterna att skapa ett leasingföretag som kantillhandahålla modern flygmateriel utreds. SAS, och biträder i princip det åtgärdsprogramsom utredningen framlagt och som bör vara ägnade att öka effektiviteten inomluftfartsverket och därmed komma luftfartssektorn till del genom lägreluftfartsavgifter. Företagen stöder förslaget att luftfartsverketföreträdesrätt till ramptjänstverksamhet upphäves och att nuvarandekoncessionsavgifter avskaffas. SAS framhåller särskilt att full handlingsfrihet måstemedges företaget. SAS måste på större flygplatser kunna påverka kvalitetengentemot passagerarna och måste därför få rätt att självt utföra ramp- ochexpeditionstjänster. SAS biträder förslaget att luftfartsverket tillsammansmed flygföretagen och andra intressenter skall undersöka möjligheterna att omprioriteraluftfartsverkets tjänster till sina kunder så att för dem acceptabelservicenivå bibehålls men att luftfartsverkets betjänings- och kapaeitetskostnadernedbringas. Överläggningar har redan hållits i denna fråga mellanluftfartsverket, SAS och . SAS, och delar inte utredningens uppfattningatt ärenden rörande trafiktillstånd bör delegeras till luftfartsverket. Svenska (KSA K) konstaterar att man ochallmänflygets övriga organisationer i många sammanhang har framhållit detnödvändiga i en ökad samordning av olika funktioner inom en flygplats, samtbehovet av att begränsa de tekniska och bemanningsmässiga krav, som i olikasammanhang ställs på flygplatser. KSAK hoppas att diskussioner om framtidarationaliseringar och förenklingar skall bli en följd av utredningensbetänkande. tillstyrker att luftfartsverket istörre omfattning anlitar entreprenörer för olika uppgifter. Förbundetframhåller att godshanteringen på flygplatserna ej bör få monopoliseras utan iprincip bör stå öppen för konkurrerande företag. nämner att arbete pågår med flertaletupptagna förslag. Bl.a. har en arbetsgrupp tillsatts för att studeramöjligheterna att erbjuda fler direktUnjer till den europeiska kontinenten frånSturup och . företas också en översyn avutbyggnadsmöjligheterna vid . I samverkan med försvaretprövas om omdisponeringar kan vidtas i och i anslutning till nuvarandestationsområde utan att rent miUtära operativa krav därför behöver åsidosättas. SAS delar i allt väsentligt de synpunkter som utredningenframfört om framtida investeringar i vissa flygplatser. SAS delar också LTU:suppfattning att kravställare i princip bör ta sitt ansvar för sådana krav somleder till investeringar. 1981/82:98 133 ser inte någon anledningatt ändra gällande resultatutjämningsmål och upprätta en ny ekonomisk fioårsplan.Verket måste som affärsverk kunna verka under företagsekonomiskt betingadeformer. Häri ingår bl.a. att återbetala det kommunala investeringskapitalet planenligt. Med hänsyntill att luftfartsverket utarbetar sin ekonomiska 10-årsplan påföretagsekonomiska grunder och för internstyrningsändamål är det enligt verketinte möjligt att lägga denna ensam till grund för statsmakternas styrning avflygtransportsektorn mot mål som tillgodoser även samhällsekonomiskaförutsättningar och intressen. SAStillstyrker förslaget att verket skall utarbeta en ny ekonomisk 10-årsplan medbeaktande av bl.a. utredningens förslag beträffande tillämpningen av den nyatrafikpolitiken på luftfarten jämte förslagen om utvidgat interregionaltflygplatssystem och etablerandet av ett självbärande tertiärnät m.m. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar delar inteutredningens mening rörande försörjningssituationen i fråga om flygbensin.Tillgången inom landet av flygbensin är inte som utredningen i sitt betänkandeuppger en fill två månaders normal förbrukning utan i stället normalt omkringsex månaders förbrukning. Några ytterligare försörjningsåtgärder är enligtstyrelsen inte påkallade för flygbensin. KSAKinstämmer i utredningens förslag att statsmakterna bör överväga åtgärder föratt skapa säkrare fillgång till flygbensin till . De pågående försökenmed användning av bilbensin i mindre flygmotorer är väsentliga i sammanhanget. TFRunderstryker utredningens förslag att åtgärder bör vidtagas för att säkra fillgångenpå flygbensin, eftersom detta är en utomordentligt viktig fråga för taxiflyget.En övergång till jetmaskiner framtvingad av brist på flygbensin, skulle varaekonomisk katastrof för flertalet taxiföretag. framhåller att luftfartsverket med kraft bör verka för att möjUggörakortare flygvägar inom landet. Detta är av inte oväsentlig betydelse förinrikesflygets utveckling. Flygkostnaderna kan därmed minskas bl.a. genomminskad bränsleåtgång, vilket är av stor vikt vid rådande och förväntadutveckling på energiområdet. Enligt i har allmänflygetfått en alltför ofullständig behandling i betänkandet. Bland annat saknarlänsstyrelsen en utvärdering av den av länsstyrelserna genomfördaplaneringen av de mindre flygplatserna. Enligt mening hade detvarit värdefullt att i detta sammanhang få del av en samlad utvärdering avlänsmaterialet. I en sådan utvärdering borde också ha ingått vissa riktlinjerom hur ett framtida flygplatssystem för mindre flygplatser bör se ut. Länsstyrelseni vill uppmärksamma att luftfartsverketstaxeersättning på de statliga flygplatserna innebär en subvention avallmänflyget. Detta förhållande medför att andra allmänflygplatser, t.ex. 1981/82:98 134 , av bl.a. konkurrensskäl måste följaluftfartsverkets taxor och därmed inte kan täcka sina kostnader. anser att staten bör ekonomiskt stödja allmänflygeti samma omfattning oberoende av om allmänflyget nyttjar statliga flygplatsereller ej, vilket då innebär att staten bör täcka den del avallmänflygplatsernas kostnader som ej inryms i de marginalkostnadsanpassadeflygplatsavgifterna. Enligt i år det väsentligtatt allmänflygets villkor inte försvåras då det fyller en viktig funktion somkompletterande transportmedel till bland annat linjeflyget. i anser attluftfartsverket behandlat allmänflyget tämligen styvmoderligt ochframför allt inriktat sig på sin reglerade och kontrollerande verksamhetgentemot detta. Det förhållandet att allmänflyget genom sina avgifter endastbetalar en del av de särkostnader som det anses förorsaka luftfartsverketändrar inte bilden. anser att luftfartsverket aktivt borde verkaför allmänflygets utveckling inte minst som ett praktiskt transportmedel ilandets mest glesbefolkade delar. 5PFanser att kostnaderna för allmänflyget ej får belastadet kommersiella