prop · G503118 · 1981-12-31 00:00:00 — Det går inte all bortse från alljust på hanlverksområdet del faktum att den gymnasiala lärlingsutbildningen ärförenad med anställningsförhållande upplevs som ell allvarligt hinder. Dengymnasiala lärlingsutbildningen har just introducerats. All ändra reglerna förden innan den är utvärderad är knappast lämpligt. En möjlig väg är då all jämsides med den gymnasiala lärlingsutbildningen - pröva andra mer skolanknutnaformer av hantverksutbildning. SÖ:s medgivande tUlStockholms kommun alt få anordna en särskild hantverksulbUdning i form av entvåårig specialkurs med inbyggd utbildning kan ses som exempel på delta.Möjlighet finns sålunda för de kommuner som så önskar att starta särskild hantverksulbUdning.Olika modeller kan förekomma. Utbildning i hantverksyrken kan l.ex. anordnas iform av lokall arbelsmarknadsanknutna specialkurser. StatsrådetTUlander avser all föreslå regeringen att ge SÖ i uppdrag all 1981/82:118 288 setiU att försöksverksamhet med olika former av hanlverksutbildning inom ramenför lokalt arbelsmarknadsanknutna specialkurser kommer till stånd. Sådana kurserbör ha en längd av . Det bör därvid prövas vilka möjligheter somfinns att erbjuda en mot flera hantverksområden inriktad utbildning för atteleverna på det sättet skall få en större valmöjlighet. Därvid bör man sökaatt i möjligaste mån utnyttja befintlig personal och utrustning inom skolan.Därutöver kan ulbUdningen organiseras som inbyggd utbildning hos enskildahantverkare. En sådan utbildning kan följas av färdigutbildning inom ramen förden gymnasiala lärlingsutbildningen. Del bör understrykas all delta är enkrävande ulbildningsform för kommunerna. Del gäUer för kommunen alt hållakontakt med och ansvara för inbyggd utbildning på många arbetsplatser. Ennoggrann prövning av arbelsmarknadsbehovel krävs också vid en så specialiseradutbildning. SÖbör i sin utvärdering av den gymnasiala lärlingsutbildningen beakta också deerfarenheter som kan vinnas i sådan mer skolanknuten hantverksutbildning. Företrädareför ämnar la kontakt med parterna på arbetsmarknadeni dessa frågor. Denstudie- och yrkesorientering (syo) som normall ingår i skolans verksamhet börnaturligtvis omfatta alla former av utbUdning och arbele. Det bör här påpekasall syo inte är begränsad lill att utgöra information om studier och arbelemeddelad av en syo-funktionär. Syo är ell program som syftar lill att göraeleverna medvetna om egna möjligheter, alt ge dem kunskaper om studier ocharbetsliv och att omsätta dessa kunskaper i omdömesgilla beslut om studier ocharbete kort sagt ett led i deras arbetslivsförberedelse. I skolan ingår syo iundervisningen varav den praktiska arbelslivsorienleringen (prao i grundskolanoch yrkesorienterings-veckor yo i gymnasieskolan) är en del. Vidare beslår syoni vägledning, enskilt och i grupp saml av informationsinsatser. Ellproblem när det gäller all få eleverna att lära känna verksamheten inomhantverk och småföretagande är dess lokala anknytning. Ur generellinformationssynpunkt är delta en begränsning. Däremot lämpar sig sådanaarbetsplatser alldeles utmärkt för studiebesök och längre vistelser av enstakaelever. De arbetsplatser som det här handlar om är ofta svåra all beskriva ochdärtill är det svårt för en enda informatör att känna tiU verksamheten på såmånga olika arbetsplatser. SINDframhåUer all l.ex. hantverkare och småföretagare har svårt att avsätta lid förall medverka vid information i t. ex. skolan. Om de dessutom inle anser sig hamöjlighet, tid eller råd all la emot prao- eller yo-elever eller elever ilärlingsutbildning blir del naturligtvis svårt att marknadsföra dennaverksamhet bland eleverna. 1981/82:118 289 Denär visserligen till sin karaktär individualisfisk men om delta i sin lur leder fillisolering från annan verksamhet blir del svårt att locka dit elever. Alt arbetai små förelag och hos hantverkare ger ofta en gynnsam arbetsmiljö med många oUkasysselsättningar. Om sådana företeelser kan en syo-funktionär informera.Däremot är det svårare alt informera om vad egen företagsamhet innebär. Dettamåste integreras i skolans undervisning, i de ekonomiska ämnena, i malemafik, iarbelslivsorienlering. Detbör härvid påpekas att det finns ytlersl litet cenlraU informationsmaterial omhanlverksutbildning och verksamhet i småföretag. AMS har ett visserligenkortfattat men också omfattande materiel, som huvudsakligen behandlar ulbildningskravoch arbetsmarknad. Eftersom kraven på yrkeskunnande är så höga kan informationsom enbart lar upp dessa aspekter verka närmast avskräckande. Delvore önskvärt om branschorganisationer utarbetade en bredare informafion omhantverkels och småföretagandels villkor. Del är möjligt all del måste delasupp i regioner för att ge eleverna någon chans all förankra informationen iverkligheten. Eljest blir informationen för abstrakt och teoretisk, vilket är särskillolämpligt för delta ämnesområde. Vidareär det nödvändigt att branschorganisationen(ema) utarbetar ett eller flera handledarmaterial.Del bör också påpekas att brislen på läromedel är slor. När del gäUer allundervisa eleverna/lärlingarna är det oftast hantverkaren eller småföretagarensjälv som måste avsätta arbetstid härför. För detta får de ekonomiskersättning via statsbidrag. De bör kunna få ytterligare stöd genom att erbjudasnågon form av handledarutbUdning. Sådan artangeras av arbetsmarknadens parter(om berörda yrkesområde är koUektivavtalsreglerat) och även av den kommunalavuxenutbildningen. De regionala planeringsråden förfogar f. n. över en resursför bl. a. utbUdning av och information lill handledare i inbyggd utbildningoch yrkesintroduklion. 3 Utbildning för ombyggnad och restaurering 3.1SINDs förslag i rapporten med tradition samt något omremissyttrandena Delstora nybyggnadsprogrammel som genomfördes under 1950-60-tajen kom enligt SINDatt återspeglas i ungdomsbildningen. Det gällde att snabbi få fram kunnigayrkesmän för nyprodukfion - efterfrågan på reparations- och ombyggnadssidan samlreslaureringssidan var under den liden mycket låg. finns ett ökande behovav yrkesmän för dessa områden. Gymnasieskolans möjligheter är begränsade bl.a.därför alt de praktiska inslagen i utbildningen kräver stora resurser.Samtidigt har de insfitutioner vars uppgift är all fortbilda yrkesverksammahantverkare - bl. a. SIFU -OlUlräckliga ekonomiska resurser. En rationelllösning av utbildnings- och 19 1981182. 1981/82:118 290 fortbildningsfrågornainom byggområdet bedöms vara av slor sysselsättnings- och kulturpolifiskbetydelse. Förvissa yrkesområden, exempelvis för murare och träarbetare, behövs sannoliktalternativa utbildningsgrenar för dem som skall arbeta med den äldrebebyggelsen. Dessa kan, enligt vad utredningen föreslår, förläggas till någragymnasier i olika delar av landet. För andra, exempelvis plåtslagare ochmålare, föreslås att kompletterande teori- och praktikmoment i äldrebyggnadstekniker och metoder tas in i nuvarande utbildning, varvid ocksåutbildningstiden eventuellt skulle behöva förlängas. SIND föreslår alltså altden bygg- och anläggningslekniska linjen i gymnasieskolan ses över för altbättra passa ombyggnad och restaurering. Vissa hantverksyrken saknar f. n.helt reguljära utbildningsmöjligheter. Ett sådant yrke har redovisats, nämligenstenhuggarens. Åtskilliga andra befinner sig i samma sUuafion. Här är detenligt SIND viktigt all läriingspraktik kan beredas i företag eller hosenskilda hantverkare för utbUdning i yrket. Ävenandra hantverksgrapper där latenta och/eller aktuella marknadsbehov föreliggerhar vid intervjuundersökningar angivit all utbUdnings- ochfortbildningssatsningarna för deras respektive yrken är otiUräckliga. SINDdelar denna uppfattning. Ettproblem som särskilt uppmärksammas av SIND är den stora brislen på bygghantverkarevilka behärskar äldre byggnadsmaterial samt byggnadsteknik. Vad gäller behovav kunskap framhävs att byggprodukfionen utgörs liU avombyggnad/restaurering, vilket uppskattningsvis motsvarar IIOOOO årsarbeten.Marknaden beräknas öka. Åtgärder måste enligt utredningen inriktas på allrelativt snabbi förbättra den nuvarande situationen och att genomförasatsningar inom vidareutbildningen för att ta fram kunniga bygghantverkare. Ellkonkret förslag som framförs är inrättande av en regional byggnadshytta i Karmansbo. Deförslag som SIND framlägger om byggnadsulbUdning har väckt myckel stortintresse bland remissinstanserna. I stort sell alla remissinstanser är överensom alt del föreligger elt stort - och lill stora delar otillfredsställt -behov av utbildning om äldre byggnadsteknik, byggnadsvård och bygghantverk förden nu mycket omfattande ombyggnads- och restaurerings verksamheten. Vidare äralla remissinstanserna överens om att ökade insatser behövs för fort- ochvidareutbildning. Del är endast oense om hur detta behov skall tillgodoses. Ifråga om grandutbildningen är meningarna delade. Flera remissinstansertillstyrker förslaget i betänkandet att grundutbildningen för byggnadsarbetare- bygg- och anläggningsleknisk linje -bör ses över medan SÖ ochByggnadsindustrins avstyrker. Inomfort- och vidareulbildningsområdet är nuvarande insatser begränsade kortarekurser ges av SIFU, ell antal kurser ges inom arbetsmarknadsutbildningen ochen kurs ges inom vuxenutbildning i . Klart är att nuvarandeinsatser måste byggas ul. Del mest genomarbetade förslaget är förslaget tillbyggnadshytta i Karmansbo. I fråga om detla 1981/82:118 291 förslagär meningarna delade men flera remissinstanser fillstyrker. Andra däremot pekarpå att de byggnadsarbetare och andra det gäller har svårt att resa så långt försin utbildning och förordar utbildning på flera platser i landet t. ex. inomramen för arbetsmarknadsutbUdningen. Förslagetom byggnadshytla i Karmansbo har tvä delar, dels förslaget om en restaureringav en ovärderlig bruksmiljö med bl. a. en lancashire-smedja, dels förslaget omen byggnadsvårdsutbildning. och länsarbetsnämnden iVästmanlands län överväger f. n. frågan om bidrag till den första etappen avrestaureringen. Av SIND:sförslag och remissinstansernas synpunkter framgår det att behovet avutbildningsinsatser för ombyggnad och restaurering är stort. Omfördelningeninom byggbranschen i riktning mot en ökad ombyggnads-och reslaureringsverksamhelbehandlas också av industriministern i bilaga 4. Det är alltså klart attåtgärder måste vidtagas. Underlaget för konkreta åtgärder är däremot bristfäUigl.Del återstår alt belysa frågor både om dimensionering och om inriktning avåtgärderna. Det fordras alltså ett fortsatt utredningsarbete. De ulbUdningsinsalsersom nu bör göras kan ses som elt fullföljande av den byggnadsvårdsreform sominleddes innevarande budgetår men åtgärderna har också ett vidare syfte. Delgäller inle bara att restaurera, bygga om och underhålla kulturhistorisktvärdefulla bebyggelse utan också hus byggda in på 1950-lalel med en föråldradbyggnadsteknik. Statsrådet avser att i samråd med statsrådet regeringen all ge SÖ i uppdrag all svara för del fortsattautredningsarbete som erfordras. I fråga om grandulbildning räcker del all härerinra om alt del ankommer på SÖ all i samarbete med parterna påarbetsmarknaden inom givna ramar anpassa ulbUdningen till utvecklingen inombyggbranschen. Den mer långsikliga utvecklingen av denna utbildning harbehandlats i gymnasieulredningens förslag som remissbehandlas. Uppdragetbör alltså koncentreras tUl fort- och vidareutbildning för personer somgenomgått bygg- och anläggningsleknisk linje och annan gymnasial utbUdning eUerhar motsvarande erfarenheter. De ulbUdnings-former som i första hand kommer ifråga inom del reguljära utbildningsväsendet är vuxenutbildning,statlig vuxenutbUdning och högre specialkurser i gymnasieskolan. Detkan konstateras all, lill skillnad från många andra linjer och specialkursersom har vidareulbildningsmöjligheler i direkt anslutning fill grandutbildningen,har bygg- och anläggningstekniska studievägar inga egentliga sådana vidareulbUdningsmöjligheter. Enutgångspunkt för arbetet bör vidare vara all utbildningen bör vara spridd överlandet. 1981/82:118 292 SÖkommer alltså alt få i uppdrag att överväga dimensionering, uppläggning ochförläggning av denna utbildning. Delbör understrykas all del ulredningsarbele som erfordras inle får hindra allutbildning kommer lill slånd inom de handlingsmarginaler som föreligger. SÖ skaUi arbetet samråda med SIND (om dimensioneringen av oUka kurser), och med parterna på arbetsmarknaden. Det är angelägelall SÖ i detta arbete knyter an fill del goda samarbete med parterna på arbetsmarknadensom präglar all utbildning på byggnadsområ-del. De kurser som SÖ kommer allföreslå skall rymmas inom nu gällande ramar. Då det är viktigt alt snabbt kommai gång med någon utbildning bör SÖ i sitl arbele överväga om det är möjligt attutnyttja det omsorgsfulla planeringsarbete som utförts för byggnadshyllan i Karmansbo.En föratsättning för all utbildning skall kunna förläggas lill Karmansbo äratt frågan om huvudmannaskap för utbildningen löses. SÖ kommer själv inle ifråga som huvudman och Statens skola för vuxna i är inte lämpUg somreguljär kursanordnare. En lokal eller regional huvudman bör alltsåeftersträvas. vid Tekniska högskolan i finns byggnadsinduslriUnjensom är en yrkesteknisk högskoleutbildning om 60 poäng (tre terminer). Detankommer på linjenämnderna vid dessa högskoleenheter all överväga om frågor somrör ombyggnad och restaurering kan las upp inom ramen för denna utbildning. Förplaneringen av den framlida yrkeslekniska högskoleutbildningen ansvararUniversitets- och högskoleämbetet (UHÄ). 4 Kulturinstitutionernas behov av hantverkskunnande EnliglSIND är bevarandet av det traditionella hantverkskunnandel i första hand en kuhurfråga.Man pekar bl.a. på all byggnadsvården och kulturinstitutionerna i många fallutgör den enda marknaden för dessa hantverksyrken. SIND anser också altbevarandet av vissa utrotningshotade yrken, l.ex. sådana helt ulan marknadligger inom det kullurpoliliska ansvarsområdet. I en bilaga tiU SIND-rapportenbehandlar det traditionella hantverkets situation ochframtidsutsikter som en kulturfråga. Möjligheterlill arbele är en viktig föratsättning för all elt yrke skall överleva. De kullurpoliliskasatsningar som gjorts har inneburit att sysselsättningeninom kulturområdet har kunnat öka. Detta innebär att en rad yrkeskategorierockså inom hanlverksområdet beretts arbelsfillfällen vilket i sin lur bidragit lillatt hantverkskunskaper kunnat bevaras. Del bör också påpekas all kulturmyndighelernasjälva kan prioritera hur mycket medel de vill avsätta för hantverkstjänster iförhål- 1981/82:118 293 landelill andra ändamål. Del ligger inom kullurmyndighelernas ansvarsområde attbevaka frågor som rör utbildningsbehovet saml behovel av hantverkstjänsler. Beträffandebyggnadsvården har det konstaterats att del finns ett behov av ökadeutbildningsinsatser. Dessa frågor har behandlats i föregående avsnitt. Museernas behov avhantverkare går inle all precisera och kvantifiera. Den inventering avvårdbehovet som föreslagils i (1981:3) Vårda! lordedock kunna skapa ett bättre underlag också för bedömningen av detta behov iframtiden. budgetproposition har regeringen beräknat . Fråganom högre utbUdning för vård av museiföremål och andra kulturminnen börbehandlas inom ramen för utbUdning av konservatorer. Konservatorsutredningenhar avgivit betänkandet Ds U 1981:22 Konservatorn i cenlram i vilketframförs förslag till grundutbildning för konserveringsverksamhet. Betänkandetbereds f. n. i . UHÄ har fått regeringensuppdrag alt i samråd med SÖ utreda behovel av grandulbildning lill olikahantverksyrken inom teater-, film-och TV-området (s. k. tealerteknikeratbildning)liksom fort- och vidareutbildning av redan verksamma i yrket. Iutredningsuppdraget ingår alt pröva på vilken nivå grundulbUdningen bör liggasamt frågor om utbildningens omfattning, dimensionering och kostnader samllämplig studieorganisation och vUlkor för tilllräde m.m. Delkan konstateras att de olika hantverksyrkenas problem är olika. Del kan vidarekonstateras all del inom kultursektorn behövs relativt få hantverkare inomvarje yrke. När det gäller behovet av grandulbildning i de "smala"yrken som del är fråga om inom kulturområdet bör utbildningen därför kunna skeinom ramen för den gymnasiala lärlingsutbildningen och specialkurser igymnasieskolan. Dessa utbildningar behandlas i avsnitt 2. Denu verksamma hantverkarna vid olika kuUurinstilutioner har en värdefullkompetens. De bör självfallet kunna utnyttjas också vid utbildningsverksamhet.Av olika skäl har emellertid antalet lärlingar och praktikanter m.fl. kommitatt bli lägre än önskvärt inom kultursektorn liksom inom andra sektorer. Deökade möjligheter lill utbUdning för hantverksyrken som behandlas i avsnitt 2är av intresse också för kullurinsfitulionerna. Den nya ansläUningsskyddslagsom beslutat om (prop. 1981/82:71) bör också ha vissbetydelse. SINDtar som nämnts upp frågan om vem som har ansvaret för att kunskaper omutrotningshotade hantverksyrken bevaras. När del gäller dokumentation avhantverksyrkena och deras historia har de kulturhistoriska museerna ettansvar. Dessutombör den betydelse allmänhetens intresse har betonas. Amatör-verksamheten ärvitt utbredd på hantverkssidan. Den verksamhet som förekommer inom studieförbundenbidrar också lill bevarande av kunskapen om hantverk. 1981/82:118 294 Situationenför konsthantverket är annorlunda än för övriga hantverksyrken.Konsthantverkarnas problem ligger i första hand på dislribufions-och ulställningssidan.För slöd liU konslhanlverkskooperaiiv har budgetpropositionföreslagils . Slutligenkan också nämnas att från olika håll framförts behov av samverkan mellankonstnärer/formgivare och näringsliv. Bl.a. har lill ulbildningsdeparlemenlelöverlämnat rapporten med förslag till en organisation för utvecklingav formgivning och miljöge-stallning, och Svensk Form ell förslag till Designcenleri Slockhoim. Vidare har i skrivelse till induslridepartemenlettagit upp vissa frågor rörande formgivningens och formgivarnas situation.Regeringen har uppdragit åt SIND att utreda och efter närakontakter och överiäggningar med berörda intressenter från olika verksamhetsområdenöverväga vUka åtgärder som kan främja formgivnings-verksamheten. 5 Utbildning för småföretagare inledningsvis nämnda rapporten av föreslås en fördjupad företagaratbildningi Västernorriands, och . Statens skola för vuxna iHärnösand (SSVH) avses bli organisatorisk huvudman och utbildningsanordnare isamverkan med i första hand berörda utvecklingsfonder men även med del lokalaskolväsendet, näringslivet m.fl. Densärskilda förelagarutbildningen föreslås omfatta maximall och ges i formav s. k. varvad utbUdning, dvs. en kombination av hand-ledda självstudier och inlensivsludiervid skolenheten. Deltagarna föratsätts åtnjuta ekonomiska förmåner på sammavillkor som övriga studerande vid SSVH. Skolenhetenskall för utgöras av SSVH. För och Norrbottenslän föreslås inrättandet av två mindre, regionala studiecentra med vardera tvålärare. De skall enligl förslaget vara knutna fiU SSVH. Rapportensförslag grundar sig på en enkätundersökning som genomförts vidutvecklingsfonderna i fem skogslän. Enkätresultaten visar på regionernas behovav fier nya förelag. Som elt av de främsta hindren vid överväganden omföretagsstart nämns den osäkerhet som de enskilda personerna känner beträffandekrav som ställs på en företagare. Undersökningsresultatetvisar på en sned könsfördelning bland deltagarna i olika slags etableringsslimulerandekurser såtiUvida alt andelen kvinnor bland de sökande i genomsnitt var 18%.Majoriteten av de sökande fill företagaratbildning är mellan 30 och 40 år.Närmare hälften har inte någon yrkesutbildning utan enbart yrkeserfarenhet. 1981/82:118 295 Enkätresultatenlalar enligt utredaren för att en särskild företagaratbildning bör utformassom vuxenutbildning och nivåmässigl ligga under högskolenivån. Företagaralbildningenbör enligt hans bedömning orienteras mot all komplettera befinfiiga kurser fördem som vill starta företag. Den bör alltså rikta in sig på grupper somupplever relativt starka hinder. En referensgrapp iregeringskansliet som följt Lorendahls utredningsarbete har i ell yttrandeöver rapporten framhållit svårigheter alt i dagens ekonomiska läge motiverauppbyggnaden av en ny institution. Grappen anser dock att utredningen kan bildaunderlag för förbättringar av nuvarande företagaratbildningar. Del kan skegenom dels en intensifierad form av förelagarulbildning i gymnasieskolan, delsen omprioritering av SSVHs verksamhet lill förmån för ökad förelagarulbildning.Målgrappen för SSVHs UtbUdning skulle vara både blivande företagare medaffärsidéer och redan etablerade företagare med fortbildningsbehov.Utbildningen skulle delvis ske inom ramen för SSVHs nuvarande resurser, delvispå uppdrag av ulveckUngsfonderna. SSVH skulle därmed stimuleras lill allkomplettera vuxenutbildning på de orter, där underlag saknas för egnakurser, och 20-poängskursen i småförelagsekonomi vid . SSVHskompelens i att anordna distansundervisning skulle på så säll kunnatillvaratas. Lorendahls enkät ochöversikt över nuvarande utbildning för egna företagare tyder på att del föreUggerell behov av fördjupad förelagarulbUdning inom ramen för vuxenutbildningen.Sådan utbildning bör - för övrigi i överensstämmelse med hitfillsvarandeerfarenheter av den faktiska rekryteringen - rikta sig lill dem som redanbedriver verksamhet som småföretagare eller till dem som har relativt konkretaplaner på att starta ett eget förelag. Vad gäller den senare gruppen lorde delvara normall all de aktuella personerna har en relafivt omfattandeyrkesverksamhet bakom sig. Det finns också anledning all räkna med att en slordel av dem som har behov av SFU vill ha möjlighet att bedriva yrkesverksamhetvid sidan av studierna. Dessa bör därför ofta organiseras som deltidssludier eUerkorta koncentrationskurser. Detta sätt alt organisera studier är vanligt inom vuxenulbUdningenmen förekommer endasi undantagsvis inom ungdomsskolan. Det kan i sammanhangetpåpekas, all glesbygdsdelegalionen dragit samma slutsals i en skrivelse lillindustridepartementet innehållande förslag om yrkesutbildning för glesbygd.Huvudansvaret för att den regionala utbildningsplaneringen motsvarar behovelåvilar SÖ och länsskolnämnderna. De bör vid planeringen av utbildning för egnaföretagare bl.a. av ekonomiska skäl utgå från nuvarande organisation ochresurser både inom den kommunala och den stafiiga vuxenutbildningen. Det finnsdock anledning att överväga om inle vuxenutbildning bör spela enstörre roll än vad Lorendahl föreslår, eftersom planeringen bör utgå från arbels-ochnäringslivets behov i varje enskild kommun. SSVH bör således inle bliorganisatorisk huvudman för en särskild företagaratbildning. Inte heller bör"filialer" tiU SSVH tiUskapas i de övriga Norrlandslänen. 1981/82:118 296 Denkommunala och stafiiga vuxenutbildningen på gymnasienivå omfattar dels kursersom motsvarar gymnasieskolans linjer och specialkurser, dels särskildayrkesinriktade kurser. Särskill bland de senare finns det redan nu ett antalkurser som passar anfingen för blivande småföretagare eller som fortbildningför dem som redan driver småföretag. Nya kursplaner utarbetas och faslställes kontinueriiglav SÖ. SSVH har utarbetat kursplaner för vissa glesbygdsnäringar, bl.a.industriell svampplanlering, och anordnar även på försök vissa sådanautbildningar. Regeringen avser all uppdra ål SÖ alt efter samråd med SIND ochövriga berörda parter låta utarbeta och faststäUa fler kursplaner för glesbygdsanpassadeyrkesutbUd-ningar, däribland även sådana som är lämpade för blivande ellerredan verksamma småföretagare. SÖ bör därvid pröva möjlighelema all motverkaen sned könsfördelning. Utbildningenvid statens skolor för vuxna (SSV) i och fungerar iförsta hand som komplement fill vuxenutbildning. De båda skolornaerbjuder distansundervisning på samma nivå som vuxenutbUdning.Anledningarna lill alt dessa skolor behövs, trots utbyggnaden av den kommunalavuxenutbildningen är huvudsakUgen två.