prop · G503102 · 1981-12-31 00:00:00 — För attförsörjningsberedskapen inte skall försämras bör, enligt kommitténs mening, enså kraftig utökning av kolanvändningen åtföljas av en beredskapslagring föravspärrnings- och krigssiluafioner. Däremot anser kommittén att risken förs.k. fredskriser på kolområdel är ringa i förhåUande lill vad som gäUer förolja och att någon beredskapslagring av ångkol för detta krisfall inte ärnödvändig. Enligl kommitténs mening uppnås en rimlig försörjningsberedskap för ångkolom lagervolymen fastställs till av närmast föregående års försäljning resp.förbrukning. Försäljare bör inle vara skyldig all hålla beredskapslager för ångkolsom har sålts lill annan lagringsskyldig. Beträffandeden administrafiva utformningen av beredskapslagringen anser kommittén attlagringen av beredskaps- och effektivitetsskäl bör ske hos kolförbmkare ochkolhandelsföretag i form av s.k. Ivångslagring. Kommittén förordar att lagringsskyldighelskall föreligga för kolanvändare med en årlig förbmkning av minst 20 klon ångkol.För säljare av ångkol föreslås att lagringsskyldighet inträder närförsäljningen uppgår till minst 50 klon . Importörer av ångkol bör varalagringsskyldiga oavsett kvantitet som importeras. De av kommitténförordade bestämmelserna om Ivångslagring av ångkol 8 198II82. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 114 För att skapa klarhet för kolintressenterna är det dockönskvärt alt statsmakterna möjligt beslutar all lagringsskyldighet skaUinträda från denna tidpunkt. Vidutgången av 1980-talel kommer - med det beslutade lolvreaklorpro-grammet - ca44 % av elkonsumtionen i all utgöras av el alstrad med kärnkraft.Motsvarande siffra var . Kärnkraften intar således en stor ochväxande roll i elförsörjningen. avspärrningssituation avses kärnkraftverken kunna drivas med full effekt.Bränsle måste finnas härför. Däremot förutsätts aggregaten vara avstängda i enkrigssituation. Några lager behövs därmed inle för denna kristyp. Kommitténanser alt risk för fredskrisliknande avbrott i fillförseln tUl avanrikat uran kan föreligga. För denna typ av störning, liksom för andra och meromfattande lillförselbortfall, kan inte anges något kvantitativt preciseratbehov av kärnbränsle. God tillgång på el vore dock av stort värde i sådanasituationer. Kommittén anser därför all försörjningsberedskapen vad avserkärnbränsle bör medge en uthållighet som är längre än vad som betingas avbehoven enbart i avspärrningssitualioner. Ilandet befintligt kärnbränsle i form av bränsle i reaktorerna, bränsle-produkteri arbete, kommersiella lager av kärnbränsle och planerat reservlager beräknasav kommittén motsvara 22 ä 23 månaders elprodukfion vid fuUl effektuttag. Dennauthållighet överstiger de beräknade behoven i avspärrningssitualioner och ärlängre än vad som gäller för energiprogrammel i övrigt. Medräknasmöjligheterna att l.ex. sträcka ul driften ulan bränslebyte och ordnakrisimport av kärnbränsle ökar uthålligheten. Enligt kommitténs mening är i ochför sig den uthållighet, som det fill av kraftindustrin planerade reservlagrelger, tiUräcklig. Kommittén förordar därför i första hand alt denna utbyggnadgenomförs. fall statsmakterna önskar utöka försörjningsberedskapen på elområdet bördetta av ekonomiska skäl ske genom beredskapslagring av kärnbränsle. Om avdenna anledning OLK:s principiella förslag om ett bränslebyte för varjereaktor genomförs skulle - med nuvarande fömtsätlningar uthålligheten öka lill27 ä 28 månader. Ansvaretför uppbyggnaden av beredskapslagrel bör även fortsättningsvis åvila kraflinduslrin. År1985 kommer naturgas alt introduceras i genom del s.k. Sydgasprojeklet.Under senare hälften av 1980-talel beräknas av landels energitillförsel kommaall ske i form av naturgas. Även om denna energimängd knappast har någonnationell betydelse bör dock försörjningsberedskapen tUlgodoses för dekonsumenter som använder naturgas. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 115 mening finns del inte skäl att för krigs- och avspärrningssituationerha en annan syn på tillförselmöjligheter av gas än av olja. Sydgasprojekletavser import av dansk och västtysk gas. Huvuddelen av gasen avses tillförasfrån danska källor i . Kommittén anser all risken för s.k. fredskriseri dessa områden är ringa jämfört med vad som , gäller de länder varifrånhuvuddelen av den svenska oljan importeras. Något särskiU fredskrislager bedömsdärför inle behövas. Kommitténföreslår all skyldighet all hålla beredskapslager åläggs distributör och slorförbmkareav naturgas. Förbrukare med en årlig konsumtion understigande 5 milj. mnaturgas bör inte vara skyldig att vidta beredskapsålgärder. Dessa bör i slällelombesörjas av distributören. För slorförbmkare och distributörer föreslås enlagringsskyldighet motsvarande av föregående års förbmkning resp.distribution, exkl. försäljning lill lagringspliktiga förbmkare. Beredskapslagrelfår av distributör håUas i form av naturgas eller annan produkt som kandistribueras i gasnätel. Slorförbmkare får hålla lager av eldningsolja ellerannat bränsle och utrustning för förbränning härav. Förbmkare föreslås även fåuppdra åt distributören alt för hans räkning hålla lager av gas. Lagringsskyldighelenbör träda 1986. För all skapa klarhet för nalurgasintressenterna ärdet dock önskvärt all statsmakterna möjligt beslutar att lagringsskyldighelskaU inträda från denna fidpunkt. Gasbensin(nafta) används i den petrokemiska industrin för framställning av plaslråvarasom i sin tur används för all tillverka plastprodukter. För bl.a. hälso- ochsjukvårdsområdet och för Uvsmedelsförpackningar är plastprodukter av stor vikti en kris. Statliga beredskapslager av gasbensin av viss omfattning har därförbyggts upp. Produktionskapaciteteni för gasbensin var tidigare låg. Kapaciteten har därefter ökatväsentligt. Det ökade utbudet, fler inköpskällor och möjligheten all ävenanvända gasol som råvara har medfört alt försörjningsmöjligheterna i en krisnumera är större och mer flexibla. Medbeaktande av behoven och befintliga lager m.m. föreslår kommittén att destatliga beredskapslagren av gasbensin för främst avspärrnings- och fredskrissilualionerutökas med 330000 lon. Den förordade lagemppbygg-naden bör genomföras så snartsom möjligt /83-1986/87. Finansieringen bör ävenfortsättningsvis ske över oljelagringsfonden. förslag har fogals ett särskill yttrande av experten avseendeberedskapslagring av gasbensin. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 116 Prisstabiliserandelager av o|ja Beredskapslagrenav olja i byggs upp för all möta fiUförselbort-fall i krig, avspärrningoch fredskriser. Regeringen har särskiU uppdragU åt kommittén att studera eneventuell uppbyggnad av buffertlager av olja att användas i prisstabiliserandesyfte på den svenska oljemarknaden. Kommittén har utgått frånalt ett prisbuffertlager skulle ersätta viss import av olja vid tillfälliga,starka prisstegringar på den s.k. spotmarknaden för att undvika alt dessapriser slår igenom på den svenska oljemarknaden som tillförseln avolja säkras. Prisstegringarna förutsätts vara orsakade av marknadsslörningar pågrund av lillförselbortfall som är mindre än vad som utlöser IEA:sfördelningssystem, dvs. , onormala efterfrågeökningar eller andra häftiga prisreakfionersom inle bedöms vara bestående. För att kunna bedöma ett prisbufferllagersvärde, lämplighet och de konsekvenser det medför har kommmittén gjort enjämförelse med andra möjliga handlingsalternativ med vilka i huvudsakmotsvarande resultat kan uppnås. Dessa alternativ är alt inga åtgärder vidtasinför en kris, eller användning av högstpriser, eller högstpriser i kombinationmed prisclearing och slufiigen stafiig krisimport. Enligl kommUléns mening kanell prisbuffertlager under vissa omständigheter vara en lämplig metod altstabilisera den inhemska oljeprisnivån som tillförseln säkras. Föralt metoden, jämfört med andra länkbara metoder, skaU vara lönsam behöver dockpriskriser inträffa ungefär och buffertlagret då tas i anspråk.Vid trendmässigt stigande priser på olja kan metoden vara lönsam även om kriserinträffar mer sällan. Jämfört med andra metoder vidlådsdock buffertlager av några särskilda nackdelar. Dessa är stora finansiellainvesteringar, prakfiska komplikationer vid lagemppbyggnaden,rättvisesynpunkter vid distribution från buffertlagret och sannolikt negafivpåverkan på omfattningen av de kommersiella lagren av olja. Den beslutadeuppbyggnaden av fredskrislagret av olja avses vidare genomföras så snabbt dettaär möjligt. Någon ytterligare import av olja för bufferfiager är knappasttänkbar . Mot denna bakgmnd kan kommittén inle förorda all underförsta hälften av 1980-lalel särskilda buffertlager av olja byggs upp för altanvändas i prisstabiliserande syfte på den svenska oljemarknaden. Kommittén betonar attstarka teoretiska och prakfiska tids- och orsakssamband föreligger mellanfysisk brist på olja och höga priser på olja. Enligl kommitténs mening bör viden priskris - med eller utan anknytning till en påtaglig lillförselkris - enrad olika åtgärder vid behov kunna vidtas i syfte att trygga tillförseln avolja och stabilisera den inhemska prisnivån. Exempel på sådana åtgärder ärtillfällig dispens från miljökrav, konsum-tionsdämpande åtgärder, högslpriser, prisclearingsaml medveten lagerstyrning där samtliga tillgångar i landet beaktas. Enbetydande del av det 1981/82:102 Bilaga3 117 svenskafredskrislagret avses utgöras av kommersiella lager i näringslivet. Samhälletkan knappast förhindra all dessa lager används. Det betyder i praktiken attdelar av fredskrislagret i en priskris sannolikt kommer att användas i prisstabiliserandesyfte. Enligt kommUléns mening bör också möjligheterna till ett samarbete pådetta område, l.ex. inom ramen för lEA, utnyttjas. Beredskapslagringenav olja i sker lUl stor del i näringslivels regi genom s.k. ivångslagring.Del har anförts all de nuvarande bestämmelserna om beräkning av tvångslagrensstorlek kan medföra att nyfillkommande lagringsskyldiga eUer lagringsskyldigamed ökad försäljning resp. förbrukning missgynnas i förhållande till tidigarelagringsskyldiga. mening är den tröskeleffekt som uppstår för nyliU-kommande, mindre,lagringsskyldiga återförsäljare av olja så pass besvärande att den börmildras. Reglerna beträffande Ivångslagring av olja bör därför ändras för dennakategori lagringsskyldiga. Kommittén redovisar ett antal metoder för all lindratröskeleffeklen. Av dessa metoder medför möjligheten lUl inlagring hos annanlagringsskyldig all lättnader kan ges mindre, nytillkommande lagringsskyldigautan att övriga lagringsskyldiga påverkas negativt. Kommittén föreslår därförall ett generellt tUlstånd fiU inlagring hos annan lagringsskyldig medgesåterförsäljare av olja vars totala försäljning uppgår tUl högst 40000 m olja. Förövriga lagringsskyldiga utesluter kommittén inte att de nuvarandebestämmelserna kan förorsaka problem, främst av finansiell natur. Rimligamöjligheter all avhjälpa dessa genom ändring i tvångslagringsbeslämmel-sernaföreligger dock inte enligt kommitténs mening. Lagringsskyldigahar under tidigare oljelagringsprogram erhållit stöd i form av ränte- och amorteringsfinastatliga lån för uppbyggnad av tvångslager av olja. Den hittillsvarande tiUämpningenav bestämmelserna om återbetalning av lånen vid ändrad lagerhållning harinneburit månatlig kontroll och därmed en omfattande administrafion. Kommitténföreslär att denna kontroll fortsättningsvis i regel endast utförs en gång perår som tillsynsmyndigheten finner lämpUg. Administrationen underlättashärmed avsevärt. Detvångslager som har byggts upp i näringsUvet har finansierats genomprissättningen pä produkterna och genom avskrivningslån från staten. 1981/82:102 Bilaga3 118 bakgmndav marknadsutvecklingen har kommittén utrett frågan om dispo-sUionsrätten lill lagertiUgångarnanär lagringsskyldighelen minskar. Kommitténkonstaterar att Ivångslagren utgör säljarens resp. förbrukarens egendom.Dispositionsrätten till lagren är dock inskränkt så länge lagringsskyldighelföreligger. Däremot kan lagren fritt disponeras när denna skyldighet minskareller upphör. Lagret får även tas i anspråk i samband med konkurs. Kommittén konstaterar attgällande regler inle påverkar försörjningsberedskapen negativt ellerföranleder all konsumenterna löper någon störte risk att få finansiera nyainvesteringar i tvångslager. Skäl saknas därför enligl kommitténs mening attändra gäUande regler om dispositionsrätt lUl tvångslager av olja. 1981/82:102 Bilaga 3 119 Sammanställning av remissyttranden över betänkandet Ds H1981:2 Vid utarbetandet av förslagen till lagar omberedskapslagring av ångkol och av naturgas har kommittén byggt på lagen(1957:343) om oljelagring m.m. Detta är naturligt och angeläget, eftersom sammatillsynsmyndighet och i avsevärd mån också samma kategorier av lagringsskyldigaförekommer i fråga om de olika aktuella lagkomplexen. De av kommittén föreslagnalagarna skiljer sig dock i avsevärd mån både disposifionsmässigt och medavseende på den redaktionella utformningen från oljelagringslagen ulan attbärande skäl visals föreligga. Del är inle möjligt att inom ramen för ettremissyttrande företa en mer ingående jämförelse och alt redovisa allaskillnaderna. Det synes naturligt att en sådan granskning görs under depar-temenlsbehandlingenoch alt de olika lagarna i all möjlig utsträckning bringas i överensstämmelsemed varandra. I första hand kan dock sällas i fråga om inle ålskilligt skulleslå att vinna för den praktiska tillämpningen om de tre lagkomplexensammanfördes tiU ett. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar ÖEF ansluter sig lill oljelagringskommilténs förslag omall lagringsskyldighet införes för ångkol, som är avsedd att läcka behovenunder avspärrnings- och krigssituationer. Del av kommittén utarbetadeförslaget tiU lagstiftning föranleder heller i princip ingen erinran från ÖEF:ssida. ÖEF vill stryka under behovet av att regeringen meddelarerforderliga tillämpningsföreskrifter om förläggning av kollagren. Dessa börutformas på ett sådant sätt att de inrymmer möjlighet för ÖEF att i delenskilda fallet beakta de lokala fömtsättningarna för kollagring. Det framgår t. ex. inle klart varför just en lagring av ångkoluppgående lill av föregående års förbmkning/försäljning ger en lämpligberedskap, som kommittén förordar alt lagret av kärnbränsle byggs uttUl alt motsvara 22 å 23 månaders elprodukfion vid fullt effektuttag. Inom försvarsmakten används varken ångkol, gas eller uran f.n.Försvarsmaktens uthållighet i kris- och krigsfall är dock beroende av delcivila samhäUets uthållighet. Med hänsyn tUl den avsevärda ökning av användningenav kol som oljelagringskommittén grundar sitl belänkande på, är de 1981/82:102 Bilaga 3 120 framförda förslagen rimliga och torde tillgodoseförsörjningsberedskapens behov. Överbefälhavaren viU dock understryka oljelagringskommitténskrav på en spridd lagring i närheten av konsumenterna. Härigenom minskar sårbarhetenoch gynnas uthålligheten. I detta sammanhang torde planerna på all skapa endasten stor importhamn förorsaka problem. Om import sker tUl fler geografisktspridda hamnar, minskar behovet av undanförsel i händelse av krig och därigenomockså kravet på skydd. Beträffande tvångslagring av ångkol föreslårindustriverket att anläggningsägare som har möjlighet all elda med både koloch olja skall ha rättighet all själv välja hur den totala lagringsskyldighetenför olja och kol skall fördelas. instämmer i kommitténs bedömning attmiljöstörningar vid beredskapslagring av kol kan begränsas genom lämpligutformning och lokalisering av lagringsanläggning. Fömtom buller och dammningkan även vattenföroreningar vara en miljörisk. Enligt gällande miljöskyddsförordningföreligger anmälningsskyldighet för anläggning där mer än 5000 lon kol lagrasrespektive 5000 lon olja lagras eller hanteras . Verksamheten prövas avlänsstyrelse. avser att ge ut råd och riktlinjer för lämpligamiljöskyddsåtgärder vid denna typ av verksamhet. finner de i belänkandel framförda förslagen omberedskaps-lagringsnivåer rimliga och har inle heller i övrigi några avvikandesynpunkter på förslagen tUl delaljbestämmelser. När detgäller kol vill Vallenfall emellertid framhålla att de försörjnings-. syslemsom kraftindustrin i samarbete med kommunala energiorgan och andra kan kommaatt bygga upp har sorh gmndsyfte att uppnå en hög grad av försörjningssäkerhet.I systemen kan komma alt ingå fasta engagemang i kolförsörjning, transporter,lagring och annan hantering fill priset av kostnader som åtminstone temporärtkan bli högre än om försörjningen enbart baseras på internationell och inhemsk kommersieUkolhandel. Det blir därför viktigt att i kommande nyprövningar avberedskapslagringen noga beakta de fakfiska kolförsöijningssystemens säkerhelsegenskaper. OED föreslår att anläggningsägare som är lagringsskyldigaoch som har möjlighet att elda med både kol och olja skaU ha rätt att självvälja hur den tolala lagringsskyldighelen skall fördelas mellan dessa bränslen. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 121 Energisparkommitténfinner del angelägel att beslut om beredskapslagringen på gmndval av oljelagringskommitténsförslag fallas utan dröjsmål. Det är angeläget att beredskapen håller jämnasteg med användningens UtveckUng. Enliglförbundsstyrelsens mening kan sättet alt finansiera föreslagen Ivångslagring gebelastningseffekter som motverkar den övergång till fasta bränslen för minskatoljeberoende, varom beslutat. Styrelsen beklagar alt kommittén inlebeaktat denna aspekt och därvid funnit skäl all överväga andra finanseringsformer. Hurstora kvantiteter kol som kommer alt förbmkas i landet bestäms bl.a. avmiljövårdskrav, tillgänglig reningsteknik och prisrelafioner oljakol. Hifinlillshar del även rått en osäkerhet om eventuella krav på beredskapslagring. Meddet nu framlagda betänkandet undanröjs denna osäkerhet. Under1980-talet kommer helvallencentraler och kraflvärmeverk alt övergå från olja tUlkol. Lokaliseringen av dessa anläggningar har under skeltulan beaktande av utrymme för lagring och hantering av fasta bränslen.Beredskapslagring av kol motsvarande en tredjedel av beredskapslagret ianslutning till anläggningen är troligen i många fall inte möjlig. Dispens böri dessa faU kunna beviljas så att lagringen får ske på annan lämplig plats. Eftersomångkol främst kommer att ersätta tjocka ledningsoljor, för vilka lagringspUktföreligger, delar SPI kommitténs uppfattning all lagringsskyldighet också börinföras för ångkol. EnliglSPI:s uppfattning bör del i stort sett föreligga överensstämmelse mellanreglerna för lagringsskyldighetens inträdande för ångkol och för eldningsoljor.SPI föreslår till följd härav att lagringsskyldighel för ångkol skall inträdaför användare, när den åriiga förbrukningen överstiger . I konsekvenshärmed föreslås också att lagringsskyldighet för säljare inträder, när den åriigaförsäljningen överstiger och ej vid , som kommitténföreslagit. delar kommitténs uppfattning att beredskapslager avångkol bör byggas upp när en mera markant övergång skett från olja till kol.Ett ikraftträdande av de nya reglerna förefaller därför rimligt. 1981/82:102 Bilaga 3 122 på vissa punkter en delvis annan uppfattning än kommittén. Denfrämsta anledningen härtiU är all föreningen anser att alla åtgärder börvidtas, som kan underlätta en introduktion av kol i den omfattning somstatsmakterna satt som mål, dvs. att uppnå en förbmkning på ca 5 milj. lon år1990. Föreningens erfarenhet hitfills är att introduktionen av kol gårlångsammare än beräknat. De främsta orsakerna härtill är de utomordentligtstränga reglerna angående svavelemissioner, som är unika för , och enifrågasatt skärpning av energibeskattningen av kol. Dessa två moment belastarstarkt de investeringskalkyler, som görs av kommuner och industriföretag, ochhar de facto i många faU föranlett ell uppskjutande av investeringsbeslut förkoleldade anläggningar. Föreningenföreslår följande ändringar i kommitténs förslag: (1) En lagringsskyldighet på anser föreningenonödigt hög, dels med tanke på att s.k. fredskriser knappast blir aktuella förkol och dels med tanke på all någon vinterdispens ej föreslagits. attförsämra försörjningsberedskapen bör därför en lagringsskyldighet på vara fuUltillräcklig. För all uppnå Ukformighel med lagringsskyldighelen för olja bördärför lagringsskyldigheten för ångkol sättas lill antingen utanvinter-dispens eUer lill med samma vinterdispensregler som för eldningsolja. (2) För förbmkare av Ijockolja gäller f.n. all lagringsskyldigheleninträder vid en förbrukning per treårsperiod, dvs. 5000 m' per år.Detta motsvarar drygl ångkol. Kommittén föreslår här en gräns på 20000lon/år. Skälet är att den inte räknar med all några mindre anläggningar kommer lillslånd annat än i undanlagsfall. Föreningen anser det emeUertid varaprincipiellt felaktigt att sätta en annan gräns än för olja och föreslår därföratt gränsen för lagringsskyldighel för förbmkare sätts till 8000 lon/år. Därmedblir samma krets av förbrukare lagringsskyldiga vare sig man använder kol ellerolja. (3) För den förbmkning som kan komma till slånd hosmindre förbmkare innebär det föreslagna regelsystemet att lagringsskyldighelenskuUe åvila importörer eller säljare. Med den stmktur, som distribution ochlagring av kol sannolikt kommer att få, medför detta problem. Förkol kommer dels förbmkningen hos små anläggningar att svara för endast en ringabråkdel av totalkonsumtionen och dels kommer distribufio-nen även till dessaall ske direkt utan någon mellanlagring hos importör eller säljare. Del ärockså högst sannolikt att de mindre förbrukarna kommer att ligga geografisktutspridda. Om importörerna/säljarna skulle svara för lagringsskyldighelenmotsvarande denna förbmkning skulle man tvingas tiU att upprätta smålager inomrimligt avstånd från var och en av dessa förbmkningspunkler. Eftersomdel emellertid finns anledning att inte försvåra införandet av koleldning pådessa anläggningar, föreslår föreningen all lagringsskyl- Prop.1981/82:102 Bilaga 3 123 dighetför denna förbrukning lUls vidare inle införs. Detta innebär alllagringsskyldigheten skulle begränsas lill all enbart omfatta anläggningar meden årsförbmkning på 8 000 lon/år eller mera. Bortfallet av beredskapslagerskulle under åtminstone överskådlig lid bli helt negligerbart. Delfinns sålunda enligl föreningens uppfattning starka skäl all inte i alla delarutforma reglerna exakt som för olja ulan anpassa dem lill de förhållanden somkommer att gälla för kol. Gmndprincipen bör därvid vara all lagringsskyldighelenhelt och enbart följer med förbmkningen vid varje särskild anläggning. har ingen invändning mol all lagringsskyldighet för enkolanvändare skall inträda vid en förbrukning av 20000 lon ångkol . Förbundetanser vidare, att de industrier, som installerat en fastbränslepanna av tUlräckligkapacitet i stället för (eller parallellt med) oljepanna skall ha en möjlighetatt välja meUan all lagra olja eller all lagra kol, oavsett vUket bränsle somfaktiskt användes. Dennaåtgärd kan för vissa lagringsskyldiga komma att bU ekonomiskt fördelaktig,som den skulle befrämja installation av pannor för fasta bränslen. FörbundetvUl vidare föreslå all detta val av lagringsskyldighel skaU kunna träda i kraftomedelbart efter införandel av den nya lagen. Föreningen anser att man inteskall behöva avvakta den eftersläpning, som hänger samman med beräkningen avlagervolymerna (= användningen under den närmast föreslående treårsperioden).Samma regel borde i princip gälla alla lagringsskyldiga som i linje med destatliga ambkionerna varaktigt nedbringar sin oljeanvändning. Föreningendelar kommitténs bedömning av de beredskapsmässiga aspekterna på kolanvändningi värme- och kraflvärmeverk och tillstyrker kommitténs förslag beträffanderegler för beredskapslagring av kol. Föreningen vill i sammanhanget särskiltkommentera följande punkter: Kommitténanför att kostnaden för beredskapslagring av kol kommer all vara begränsad ochnärmast hänföras till ränta på kapital bundet i beredskapslagret. Föreningenvill påpeka att detta ulgår ifrån fömtsällningen alt sådana miljökrav inteställs på kollagring all helt slutna lager erfordras.