prop · G503103 · 1981-12-31 00:00:00 — Direktiven,se kommittéberättelse del 11 S 6. Samarbelsorganel beräknas avslutasitl arbete . 33.Socialberedningen (S 1980:07) Tillkalladeenligl regeringens bemyndigande för översyn av bestämmelserna omvård oberoende av samtycke inom socialtjänst- och sjukvårdslagsfiftningen samtuUärdering av den nya socialtjänsllagstiftningen; Ordförande;Sterzel, . C, f.d. justitieråd (fr.o.m. ) Ledamöter;, , led. av /c (fr.o.m. ) Rembo, ,led. av /m (fr.o.m. ) , , led. avriksdagen/fp (fr.o.m. ) , , avdelningschef (fr.o.m.den 19 juli 1980) , 1., förbundsordförande, led. Sakkunniga;, , avdelningschef (fr.o.m ) Farm, ,sekreterare (fr.o.m. ) 8:33 Skr 1981/82:103 108 ,, hovriittsassessor (fr.o.m. ) , ,anstallsdireklör (fr.o.m. ) , ,sektionschef (fr.o.m. ) , , avdelningschef(fr.o.m. ) , , avdelningschef (fr.o.m. den 24november 1980) Experter;Kellner, , överiäkare (fr.o.m. ) , ,hovrättsassessor (fr.o.m. ) Sekreterare;, , kammarrättsassessor (fr.o.m. den Ijuli 1980) Bitr.sekreterare; , , kronofogde (fr.o.m. den ) ,, hovrättsassessor (fr.o.m. ) , ,byrådirektör (fr.o.m. ) Lokal;Malmtorgsgalan 3. Postadress; , 103 33 , tel. växel763 10 00 Direktivenför beredningen, se kommittéberälleise del II S 5.Tilläggsdirektiv, se kommilttéberätlelse dir 1981 ;55. Beredningenhar avgelt betänkandet (SOU l98l;7)Lag om vård av missbrukare i vissafall (LVM), ijuni 1981 betänkandena (Ds S 1981:6) Åtgärder mol missbruk undergraviditet samt (Ds S 1981:7) Ändringar i lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall (LSPV). Beredningenplanerar alt avge nästa delbetänkande . Beredningenberäknas slutföra sitl arbete . 34.Föräldraförsäkringsutredningen (S 1980:08) Tillkalladeenligl regeringens bemyndigande för alt göra en översyn avreglerna för rätt till ledighet för vård av barn och av ersättningsreglernainom föräldraförsäkringen, m.m.: Särskildutredare: , , överdirektör (fr.o.m. den ) Sakkunniga;Drevhammar, , förste sekreterare (fr.o.m. den ) , ,förbundsjurist (fr.o.m ) Lönnerblad, ,utredningssekreterare (fr.o.m. den ) , , sekreterare,(fr.o.m. ) , ., direktör (fr.o.m. ), , ombudsman (fr.o.m. ) 109 Kommittéer: S:35 Experter;Bergqvisl, , hovrättsassessor (fr.o.m. t.o.m. den 3mars 1981) ,, förste byråsekrelerare (fr.o.m. ) , ,hovrättsassessor (fr.o.m. ) , ,departementssekreterare (fr.o.m. t.o.m. den 30 april1981) Lempert,, hovrättsassessor (fr.o.m. ) , ,departementssekreterare (fr.o.m. den ) , ,avdelningschef (fr.o.m. ) Sekreterare;, , avdelningsdirektör (fr.o.m. ) Lokal;, 103 51 , tel. växel 22 10 80 Direktivenför utredningen, se kommittéberättelse del 11 S 7. Utredningenberäknas avsluta sitt arbete . 35.PBU-utredningen (S 1980:09) Tillkalladeenligt regeringens bemyndigande för all utreda hur denverksamhet som bedrivs inom den psykiska barn- och ungdomsvården (PBU/BUP) samtden kommunala familjerådgivningen skulle kunna samordnas inbördes och med andraverksamheter med näraliggande arbetsuppgifter; Ordförande;Sverne, , justitieombudsman (fr.o.m. ) Ledamöter;, , habiliterings- och utvecklingschef (fr.o.m. den 23 februari1981) ,, landstingsråd (fr.o.m. ) Häggmark, , led. avriksdagen/m (fr.o.m. ) , , led. Sakkunniga;Farm, , utredningssekreterare (fr.o.m. ) ,, socionom (fr.o.m. ) Minell, , sekreterare(fr.o.m. ) Sikell, , kurator (fr.o.m. den 23 februari1981) , , sekreterare (fr.o.m. ) , ,byråchef (fr.o.m. ) S:35 Skr 1981/82:103 110 Experter;, , familjerådgivare (fr.o.m. ) Brallhall,, departementssekreterare (fr.o.m. ) ,, överläkare (fr.o.m. ) Sylwander, Inga,förbundsordförande (fr.o.m. ) Sekreterare;, , sekreterare (fr.o.m. den ) Lokal;Malmtorgsgalan 3. Postadress; , 103 33 , tel. växel763 10 00 , Direktivenför utredningen, se kommittéberättelse del 11 S 9. Utredningenberäknas avge sill belänkande . 36.Försäkringsdomstolskommittén (S 1980:10) Tillkalladeenligl regeringens bemyndigande för genomgång avförsäkringsdomstolarnas verksamhet m.m.; Ordförande;, , president i försäkringsöverdomstolen (fr.o.m. den 13 september1980) , , försäkringsrätlsråd (fr.o.m; ) Grönwall,, försäkringsrätlsråd (fr.o.m. ) , ,överdirektör (fr.o.m. ) , .,försäkringsrätlsråd (fr.o.m. ) Experter;, , hovrättsassessor (fr.o.m ) Forstadius,, direktör (fr.o.m. ) , .,förbundsjurisl (fr.o.m. ) ,, departementssekreterare (fr.o.m. t.o.m. den 15september 1981) ,, förbundssekreterare (fr.o.m. ) , ,departementssekreterare (fr.o.m. ) ,, f.d. försäkringsdomare (fr.o.m. ) 111 Kommittéer: 8:38 ,Hans, avdelningschef (fr.o.m. ) Wellerling, ,direktör (fr.o.m. ) Sekreterare;, , hovrättsassessor (fr.o.m. ), , försäkringsrättsassessor (fr.o.m. den 15december 1980 t.o.m. ) Lokal; Departementens kommiltéer. , Box 347, 401 25Göteborg, tel. växel 031/17 38 00 () , se kommittéberättelse del 11 S 8. Kommitténhar I98I avgetl delbetänkandet (Ds S 1981:9) Försäkringsdomstolarnasarbetsläge. Förslag till åtgärder. Kommittén beräknas avsluta sill arbete underår 1982. 37.Behörighetsutredningen (S 1980:11) Tillkalladenligl regeringens bemyndigande för att göra en översyn avgällande legitimations- och andra behörighetsbestämmelser för personal inomhälso- och sjukvården m.m.; Särskildutredare; , , landshövding (fr.o.m. ) Sakkunnig;Hjern, Bo, direktör (fr.o.m. ) , , hovrättsassessor (fr.o.m. ) Lokal;Malmtorgsgalan 3. Postadress; , 103 33 , tel. växel763 10 00 Direktivenför utredningen, se kommittéberättelse del II S 11. Utredningenberäknas avsluta sill arbete . 38.Äldreberedningen (S 1981:01) Tillkalladeenligt regeringens bemyndigande för beredning av frågorsom gäller de äldres levnadsförhållanden; Ordförande;Rogestam, , led. av /c (fr.o.m. den IO ) 8:38 Skr 1981/82:103 112 Fager,, kommunalråd (fr.o.m. ) ,, ied. av /s (fr.o.m. ,, led. av /m (fr.o.m. ) ,, led. av /fp (fr.o.m. ) Sakkunniga;, , förbundssekreterare (fr.o.m. ) , ,förste sekreterare (fr.o.m. ) , ,sekreterare (fr.o.m. ) , , ordförande (fr.o.m.den 10 februari 1981) Sekreterare;, , departementssekreterare (fr.o.m. ) Bitr.sekreterare; , , förste byråsekrelerare (fr.o.m. den I november1981 t.o.m. ) Lokal;Malmtorgsgalan 3. Postadress; , 103 33 , tel. växel763 10 00 , se kommittéberättelse del 11 dir 1980;93. Beredningensarbete beräknas pågå . 39.Kommittén (S 1981:02) för specialistutbildning i av läkare frånutvecklingsländer m.m. Tillkalladeenligt regeringens bemyndigande för alt utreda de frågorsom sammanhänger med specialistutbildning av läkare från utvecklingsländer m.m.och föreslå hur en sådan verksamhet kan organiseras; Särskildutredare: , P. , sjukhuiädirektör (fr.o.m. ) Sakkunniga;, , kansliråd (fr.o.m. ) , , sekreterare(fr.o.m. den ) Lestner, Inga, kansliråd (fr.o.m. )Slålbo, , avdelningsdirektör (fr.o.m. ) Experter;, , professor (fr.o.m. ) , ,professor (fr.o.m. ) senareatt ställa 5 milj. kr. av dessa medel till förfogan- Skr.1981/82:103 de. Som ell led i de regionalpolitiska strävandena attutveckla näringslivet i framför alll Norrlands- och Bergslagslänen infördes år1971 ett transportstöd (prop. 1970:84, SU 1970:105, rskr 1970:271). Syftet ärall minska de kostnadsmässiga ölägenheter som följer av de storatransportavstånden i dessa delar av landet. beslöt om fortsalt transportstöd tillNorriand (prop. 1979/80:418, /80:29, rskr 1979/80:418). Transportstöd lämnas enligt förordningen (1980:803) omregionalpolitiskt transportstöd till företag i hela , ,och samt i större delen av ,och . Denna del av landet är indelad i sextransportstödszoner. Stödet är differentierat med hänsyn lill transportavståndoch transportstödszon och utgår för intransport av råvaror och halvfabrikatsamt för uttransport av bearbetade hel- och halvfabrikat. godkände all systemet medinvesteringsfonder, förutom att det används som elt konjunklurpolitiskl medel,även i fortsättningen bör användas i regionalpolitiskt syfte och för allstimulera investeringar av särskild betydelse för sysselsättningen och förutvecklingen av landets näringsliv (prop. 1978/79:210, SkU 1978/79:57, rskr1978/ 79:389). Utöver de medel som jag nu nämnt har under senare årvidtagits en rad industripoliliska åtgärder som har motiverats av såvälstruktur- som regionalpolitiska hänsyn. Del gäller framför alll de åtgärder somstatsmakterna har vidtagit i fråga om teko-, skogs-, stål- och varvsindustrin. I beslut 1979 slås fastatt regionalpolitikens mål är att undanröja förvärvshinder, att öka antaletarbetstillfällen samt alt ge människorna tillgång till en god kommersieU ochsamhällelig service samt en god miljö (prop. 1978/79:112, AU 1978/79:23, rskr1978/79:435). Föredraganden framhöll (s. 14) betydelsen av att balansen mellanlandets olika delar upprätthålls med hänsyn till de stora värden som befintligainvesteringar i samhällen och kommunikationsleder representerar. Snabba ochstora regionala omfördelningar av befolkning och verksamheter riskerar att ledalill stora kapitalförluster. Det ligger också ett värde i all i alla delar avlandet för framtiden värna om regioner med väl fungerande sociala ochekonomiska syslem. Under början av 1970-talel skedde en betydande förbättringav den regionala balansen i landet genom alt bl. a. nettoutflyttningen frånskogslänen upphörde. Storstadsområdenas tillväxt dämpades även. I skogslänenförblev dock arbetskraftens sysselsättningsgrad låg och under stora delar av1970-talet har arbetslösheten varit hög. Industrin i skogslänen har i viss utsträckning ändratstmktur. dominerar emellertid råvarubranscherna medanverkstadsindustrin svarar för en väsentligt mindre andel av produktion ochsysselsättning i jämförelse med andra delar av landet. Utvecklingenunder senare hälften av 1970-lalet har inneburit ökade regionala spänningar, vilket har motverkat den tidigare förbättringen av den regionala balansen. a. har haft en relativt kraftig ökning av arbetskraflsefterfrågan inom tjänstesektorn. Andra län som haft en betydande ökning av arbetskraftsefterfrågan är , och 113 1981/82:103 . Del II För föreligger elt starkt behov att stärka industrinsinternationella konkurrenskraft för att genom exportökning och förbättradimportkonkurrens bidra lill att de nuvarande underskollen i de utrikesbetalningarna minskar. En sådan utveckling kräver bl. a. anpassning avindustrins kostnadsnivå, ökade investeringar, exporlfrämjande åtgärder ochutveckling av nya produkter och processer. De branscher inom vilka expansivaproduktområden kan väntas komma fram är i första hand verkstadsindustrin ochden kemiska industrin. långtidsutredning har i sitt betänkande (SOU1980:52) , redovisat bedömningen att produktionen idessa branscher bör tillväxa med till mitten av föratt de grundläggande balanskraven i samhällsekonomin skall kunna uppfyllas. Delinnebär en tillväxttakt i samma nivå som dessa branscher hade under andrahälften av 1960-talel. Dessa expansiva industribranscher är inte jämntfördelade över landet ulan de är i stor utsträckning lokaliserade till storstadsregionerna.Sysselsättningsgraden i dessa regioner är allmänt sell hög medan betydandepotentiella arbetskraftsresurser finns i andra delar av landet. Industrinsexpansion i samverkan med en fortsatt tillväxt inom tjänstesektorn kan medföraalt de regionala obalanserna förvärras. En eventuellt ökad inflyttning avarbetskraft till storstadsregionerna kan därvid kräva betydandesamhällsinvesteringar medan infrastrukturen i utflyttningsregionerna skullelämnas underutnytt-jad. Ellgrundläggande regionalpolitiskt problem är hur sysselsättningen i framför alllskogslänen skall kunna ökas. För att få till slånd en industriell expansion ien viss region kan åtgärder sättas in i syfte att stimulera investeringar,produktutveckling, exportinsatser etc. i de i regionen befintliga förelagensamt för att öka nyföretagandet. Omlokalisering av företag från expansivaregioner till stödområden är ytterligare elt sätt all få till stånd en högresysselsättning i stödområdena. VäsentUgaeffekter har uppnåtts med det regionalpolitiska stöd som utgått i form avlokaliserings-, utbildnings- och sysselsätlningsslöd sedan mitten av1960-talet. Dåvarande expertgmppen (In 1967:24) för regional utredningsverksamhet(ERU) redovisade i betänkandet (SOU 1978:46-47) Alt främja regional utveckling,en utvärdering av det regionalpolitiska stöd som utgått under perioden1965-1975. Av utvärderingen framgår alt stödets direkta sysselsättningseffektkan uppskattas till ca 15 000 personer, därav 5 000 inom det dåvarande inrestödområdet. Dessa insatser visade sig dock inte ensamma förmå hävaundersysselsältningen. Detregionalpolitiska stödet har gynnsamt påverkat industrins branschstruktur iskogslänen. En ökad branschdifferenliering är dock nödvändig. Attde regionalpolitiska problemen i skogslänen till väsentlig del kvarstår motiverar vissa kompletteringar och förändringar av de regionalpolitiska insatserna riktade lill näringsUvet. För att underlätta företagens utveckling inom stödområdena och för att stimulera till en överflyttning av produktion ' från expansiva regioner finns det anledning attöverväga medel som bl. verkarkoslnadssänkande och stimulerar lill ökad arbelskraftsanvändning. Sådana medelskulle kunna ge stärkt konkurrenskraft som kan motverka den undersysselsältningsom föreUgger. Förelagensdirekta arbetskraftskostnader, löner, bestäms genom avtal 114 mellan arbetsmarknadens parter. Löneavtalen innebärbl, a, alt för en viss typ av arbete ulgår i huvudsak samma lön i hela landet.Den del av de Skr. 1981/82:103 indirekta arbetskraftskostnaderna som utgörsav lagstadgade arbetsgivarav- Dir 1981:21 gifter till socialförsäkringarnabestäms däremot av statsmakterna. Arbetsgivaravgifter utgår till bl. a. ATP, sjukförsäkring,folkpension och arbetslöshetsförsäkring. Sammanlagt uppgår de lagstadgadearbetsgivaravgifterna till av företagens bruttolönesumma. Frågan om användning av arbetsgivaravgifter iregionalpolitiskt syfte behandlades av företagsskalteberedningen i belänkandet(SOU 1977:86), Beskattning av förelag. Kommittén behandlade emellertid endastden dåvarande allmänna arbetsgivaravgiften och inte någon av de lagstadgadeavgifterna lill socialförsäkringarna. Den allmänna arbetsgivaravgiften varregionalt differentierad med en lägre ultagsprocent i det dåvarande inrestödområdet samt . En motsvarande regional differentiering av denkostnadsbelastning som arbetsgivaravgifterna till socialförsäkringarna utgöraktualiserar olika frågeställningar. De totala intäkler som skall tillförassocialförsäkringssystemet genom de lagstadgade arbetsgivaravgifterna får intepåverkas av här aktuella regionalpolitiska åtgärder. Eventuella lättnader avarbetsgivaravgifternas kostnadsbelastning på näringslivet i vissa regionermåste därför motsvaras av andra åtgärder så alt socialförsäkringssystemetstotala intäkter hålls oförändrade. Möjligheterna att åstadkomma elt sådantregionalpolitiskt stöd och finansieringen av detta bör utredas. Jag förordaratt en särskild utsredare tillkallas för denna uppgift. I överväganden omfinansieringen bör hänsyn tas till storleken av de insatser som f. n. görs inomolika samhällssektorer i regioner med undersysselsättning eller andraregionalpolitiska problem. Det är angeläget att nyttan av och kostnader förolika regionalpolitiska insatser kan vägas mot varandra inom de ramar somavsätts för detta syfte. I utredningsarbetet bör vidare ingå att kartlägga ochpröva om andra generellt verkande medel skulle vara lämpliga att använda iregionalpolitiskt syfte. Utredningsarbetet bör som grund för fortsatta övervägandenbelysa för-och nackdelar med selektiva respektive generellt verkanderegionalpolitiska medel. Vidare bör den lämpliga avvägningen mellan generellaoch selekliva medel belysas. En utgångspunkt bör därvid vara att den typ avmedel som f. n. används skall utgöra basen i stödsystemet. Utredaren bör idenna del av arbetet beakta resultatet av den översyn av de nuvaranderegionalpolitiska medlens utformning som f. n. genomförs inomindustridepartementet. Syftet med denna översyn är att göra de nuvarande medleneffektivare och en! :lare att administrera. I utredningsarbetet bör belysas de samhällsekonomiskaeffekterna av ett regionalpolitiskt slöd knutet till arbetsgivaravgifterna. a. påverkan på lönebildningen och näringslivets konkurrenskraft. Till grund för prioriteringar av regionalpolitiskainsatser riktade lill näringslivet ligger den indelning i stödområden somriksdagen beslutat om. I utredningsarbetet bör belysas i vilka områden det kanvara motiverat att använda regionalpolitiska åtgärder knutna tillarbetsgivaravgifterna. Även frågan om hur slor differentieringen bör vara avden kostnadsbelastning som avgifterna utgör, för att åsyftade effekter skallkunna uppnås, bör belysas. En annan fråga som bör behandlas i utredningsarbetet är omen eventuell förändring av avgiflsbelastningen bör omfatta vissa näringsgrenar eller hela 115 1981/82:103 näringslivet i de regioner där det kananses motiverat att genomföra åtgärder Del II av detta slag. Om utredningsarbetet visar att stödåtgärder knutna tillarbetsgivaravgifterna till socialförsäkringarna är ett lämpligtregionalpolitiskt medel bör utredaren framlägga förslag lill hur ett sådantstödsystem kan utformas. Mot bakgrund av allmänna överväganden om avvägningenmellan generella och selektiva regionalpolitiska medel bör det slå utredarenfritt alt kartlägga och överväga även andra regionalpolitiska medel som isammanhanget befinnes ändamålsenliga. Utredaren bör samråda med expertgruppen (I 1979:E) förforskning om regional utveckling (ERU) vad beträffar den utvärdering av detregionalpolitiska stödet som expertgruppen f. n. genomför enligt regeringensuppdrag . Utgångspunkten för utredningsarbetet skall vara att allaförslag som läggs fram skall kunna genomföras inom ramen för oförändraderesurser inom del område som förslagen avser. Del innebär att omkostnadskrävande förslag (i detta inbegrips även inkomstsänkande förslag) läggsfram måste visas hur förslagen kan finansieras genom besparingar iform av rationaliseringar och omprövning av pågående verksamhet inomutredningsområdet. Kostnadsberäkningarna skall vara väl genomarbetade och tahänsyn till alla kostnader som kan uppstå oavsett om de drabbar staten,kommuner eller enskilda. De kommunalekonomiska konsekvenserna av lämnadeförslag skall med andra ord beaktas och ett genomarbetat underlag som medgerbedömningar i dessa avseenden skall redovisas. Utredningen bör så omsorgsfulltsom möjligt belysa de indirekta effekter i form av exempelvis ökadadministration och ökat krångel, som förslagen kan medföra för myndigheter ochenskilda. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt och principiellaförslag bör om möjligt redovisas . Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen bemyndigar chefen för industridepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppgift att utredavissa regionalpolitiska medel m. m. att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde ål utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen föreskriver alt kostnaderna för utredningen skall belasta fjortondehuvudtitelns anslag Kommittéer m. m. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Förbättrad fastighetsstruktur inom jordbruket ochskogs- Skr. 1981/82:103 bruket Dir 1981:22 Beslut vid regeringssammanträde . Departementschefen, statsrådet , anför. antog nya riktlinjer förjordbrukspolitiken, m. m. 1977/78:19, JoU 1977/78:10, rskr 1977/78:103).I enlighet med dessa riktlinjer beslutade om en nyjordförvärvslag (prop. 1978/79:85, JoU 1978/79:19, rskr 1978/79:213) och om enlag om skötsel av jordbruksmark (prop. 1978/79:163, JoU 1978/79:33. rskr1978/79:163). Jordförvärvslagen (1979:230) har tre huvudsyften. Denskall främja uppbyggandet och vidmakthållandet av effektiva familjeföretag ochdärmed stärka sambandet mellan brukande och ägande av mark. Den skall vidarefrämja en fortsatt strukturrationalisering inom jordbruket och skogsbruket.Dessutom skall lagen främja de regionalpolitiska strävandena. Enligt lagen (1979:425) om skötsel av jordbruksmark skalljordbruksmarken brukas så att markens produktionsförmåga las till vara på ettändamålsenligt sätt. Om så inte sker, kan markägaren föreläggas att åter tamark i produktion, alt sälta i stånd mark eller markanläggning eller att geväxtodlingen ändrad inriktning. Jordbruksmark får vidare inte las ur produktionutan tillstånd. Gällande riktlinjer för skogspolitiken antogs av riksdagenår 1979 (prop, 1978/79:110, JoU 1978/79:30. rskr 1978/79:387). a. att skogsmark och skog på sådan mark skall genom lämpligtutnyttjande av markens virkesproducerande förmåga skötas så att den varaktigtger en hög och värdefull virkesavkastning. Produktionsförutsättningarna hos som står lill förfogande för skogsproduktion skall sålunda utnyttjas påbästa sätt. Skogsskötseln skall inriktas mol hög volymproduktion av värdefulltvirke. Bestämmelserna om skötsel av skogsmarken finns i skogsvårdslagen(1979:429). Strukturen på landets jordbruksfastigheter, dvs.fastigheternas storlek, ägoslag, antal skiften och arrondering, varierar mellanolika landsdelar. 1 är faslighelsstrukluren förhållandevis god.medan den i norra och är sämre. Särskilt ogynnsammaförhållanden förekommer i vissa delar av , ,och . Fastigheterna är ofta små och har vanligendålig ägostruktur dvs. består av flera skiften. Arronderingen, dvs. skiftenasstorlek, form och inbördes belägenhet, är också dålig. Områden med dåligfastighetsstruktur kännetecknas ofta av komplicerade ägarförhållanden.Fastigheterna har ofta flera delägare eller ägs av dödsbon. Många användsenbart som fritidsbostad eller är helt obebodda. De nuvarande slruklurförhållandena grundlades under1800-talels senare hälft och 1900-talels början genom den relativt friajorddelningspolitik som då tillämpades. Fastighetsstrukturen har därefterförbättrats. Däremot har ägarstrukturen blivit sämre. Särskill under delsenaste årtiondet har märkts en ökad obenägenhet att avyttrajordbruksfastigheter. Flera orsaker såsom t. ex. inflationen, skattereglernasutformning, möjligheter till jakt och fiske 1981/82:103 eller önskemål om anknytning lillhembygden lorde ha samverkat därtill. Del II Detta har lett lill att en alltstörre andel av åkerarealen brukas som Brukande och ägande skiljs alltmer frånvarandra. En dålig ägo- och ägarstruktur försvårar ett rationelltjordbruk och skogsbruk och begränsar möjligheterna för yrkesutövarna att uppnåen godtagbar inkomst. Detta gäller både kombinerade jord- och skogsbruksföretagoch rena jordbruks- eller skogsbruksföretag. Dålig arrondering medför i mångafall så höga brukningskostnader all intresset för ett aktivi brukandeförsvagas. Investeringar i byggnader och markanläggningar eftersatts.Åkermarken brukas extensivt och får efterhand allt sämre hävd. Obrukad markväxer snabbt igen med buskar och träd. En ovilja att långsiktigt arrendera utåkerjorden kan märkas bland de fastighetsägare som inte själva brukar sin mark.Samhällets insatser för att främja sysselsättning och utkomst i glesbygdernaförsvåras på detta sätt. Ägosplittringen av jordbruksmark leder också tillmyckel otillfredsställande bmkningsförhållanden för förelag med omfattandesidoarrenden. För skogsbrukets del kan de ogynnsammaslruklurförhållandena och de höga brukningskoslnaderna leda tillschablonmässiga åtgärder som skadar en ändamålsenUg skogsproduktion.Avverkningarna ger på de splittrade fastigheterna inte heller tillräckligtöverskott för önskvärda investeringar i skogsvården. Härigenom blir risken storför en mycket låg aktivitet i skogsbruket på dessa fastigheter. Devirkeskvantiteter som på detta sätt kan undandras skogsindustrin har betydelsefrån både företagsekonomisk och samhällsekonomisk synpunkt. Den s. k. yttre rationaliseringen inom jord- ochskogsbruket syftar lill alt förbättra fastighetsstmkturen. Samhället främjargenom lantbruksstyrelsen och lantbmksnämnderna denna verksamhet med rådgivning,ekonomiskt stöd, köp och försäljning av mark. Med slöd av jordförvärvslagen kanolämpliga förvärv hindras. Med stöd av faslighetsbildningslagen genomförs bl.a. fastighetsregleringar i strukturförbättrande syfte. Lanlmäleriväsendel är idelta sammanhang ett serviceorgan till jord- och skogsbruksmyndigheterna.