prop · G503150 · 1981-12-31 00:00:00 — Som framgår av tabellen sker en kontinuerlig minskning avfillväxten i den oftentliga sektorns direkta resursanspråk. Enligt kalkylenskulle t. o. m. en viss minskning av resursanspråken ske. Statens konsumfion och investeringar beräknas minska såvälunder 1982 som 1983. Den kommunala konsumtionens underliggande ökningstakt bedömsunder 1982 sjunka till ca 1,. I kalkylen fömtsätts också att denna ökning iden kpmmunala kpnsumtionen skall begränsas fill . När delgäller den mer långsikliga utgiftsutvecklingen har den presenteradelångfidsutredningen i en s.k. referenskalkyl beräknat all de offenfligautgifterna mellan 1981 pch 1985 i genomsnitt kommer att öka med per årom inga nya statliga ulgtflsbeslul fattas och om kommunernas konsumfionsökningbegränsas till I % . Räknat exkl. statsskuldsränlormotsvarar del en utgiftsökning på . För att hålla den totalaulgiftsexpansione'.i vid skulle enligt utredningen nya besparingarpå ca . Tilldella kommer de besparingar som krävs för atl uppväga de nya utgiftsbehov somerfarenhetsmässigt uppkommer. Även om kalkyler av denna typ är föirknippade medviss osäkerhet visar de ändå klart att besparingar i de offentliga utgifternablir nödvändiga under en följd av år. Det är emellertid inte meningsfullt attnu precisera något nytt besparingsmål. Det får mot bakgmnd av del allmännaekonomiska läget fastställas . Allmänt kan emellertid sägas alt jusnabbare konjunktumppsvinget kommer och ju starkare det blir desto stramare kanfinanspoUtiken vara utan att negativa kortsiktiga effekter på sysselsättningenbehöver uppkomma. Medan detär uppenbart all utgiftsexpansionen även i fortsättningen måste hållas på enlåg nivå är det enligt min mening ett svårare avvägningsproblem i vilken takten framlida nedgång i de offentliga utgifternas andel av BNP bör utnyttjas fören sänkning av del totala skattetrycket i ekonomin. För en relativt snabbsänkning talar de positiva effekter som skulle uppkomma på viljan till arbeleoch sparande. Även lönekostnader, priser och konkurrenskraft skulle kunnapiiverkas posifivt. Mot detta står emel- 1981/82:150 Bilagal Reviderad finansplan 21 lertid de negativa konsekvenserna av alltför storabudgetunderskott. Vid en kraftig hkviditetspåspädning ökar risken för inflafionsamtidigt som räntoma drivs upp och näringslivets investeringar hämmas. Avvägningen av skattetrycket måste sålunda även ske motbakgmnd av de StabUiseringspolitiska krav som del allmänna ekonomiska lägetställer. I nuvarande statsfinansiella läge vore det enligl min mening inleförenligl med en ansvarsfuU finanspolitik att inför det väntade konjunktumppsvinget1983 avstå från att totalfinansiera den föreslagna skatteomläggningen. Kommunerna svarar för 2/3 av den totala offentligaefterfrågan i form av offentlig konsumtion och investering och närmare hälftenav de totala offentliga ulgtfterna. Den återhållsamhet som måste prägla denoffentliga hushållningen kan därför inle undanta kommunerna. Kraven på återhållsamhethar dock satts lägre än de krav som slaten tagit på sig. Jag vill erinra om attunder 1981 sjönk statens kpnsumtion och investeringar medan kommunerna istället redovisade en ökning på 2 1/. Vidare har för den statligautgiftsutvecklingen satts som mål en årlig vplymminskningpå (exkl. vissa arbelsmarknadspolitiska och industripolifiska insatser samlexkl. För kommunernas del har statsmakterna accepterat enökning på högst I % . Det stodunder hösten klart alt kommunerna inte skulle komma atl hålla en ökningstakt på1 % . I finansplanen gjordes bedömningen att ökningenskulle bli 1,. De uppgifter från kommunerna som föreligger tyder i pch försig på en snabbare ökning. Det berpr dock bl. a. på att etl ökat antalberedskapsarbeten i regi tillkommer . Om man korrigerar föreffekter av beredskapsarbeten saml överföring av huvudmannaskapet för tvåstatliga sjukhus till landstingen, skulle den underliggande tillväxten uppgåtill 1,.' var motsvarande tal . En dämpning tycks sålunda vara påväg även om volymökningen 1982 ligger över vad som vpre önskvärt. Det bör dockvara möjligt för kommunsektorn att hålla sig inom den angivnaöknings-taklen på högsl särskilt med hänsyn tagen lill attberedskapsarbetena bör kunna avvecklas . ' I nationalräkenskapsstafistiken påverkas den kommunalakonsumtionen av beredskapsarbeten och överföring av huvudmannaskap förKarolinska sjukhuset till (1982) och Akademiskasjukhliset till läns landsting (1983). Effekterna av dessaförändringar samt den underliggande expansions-takten framgår av följandetablå; -0,5 Total volymökning, % . därav: överföring avsjukhus Prop.1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 22 Isyfte att dämpa konsumtionsexpansionen har statsmakterna beslutat att begränsakommunemas finansiella utrymme och ange rikthnjer för den kommunalaverksamhetens reala utveckhng. Statsmakterna ser också systemafiskt över dekrav staten ställer på kommunerna i syfte att underlätta anpassningen till enlägre volymökning. Begränsningenav det finansiella utrymmet kommer i första hand att verka . Trpts deåtgärder som vidtagits kommer kommunsektorn som helhet få ellfinansiellt överskott på ca . 1 ett läge där löne- ochprisstegeiingstakten avtar gynnas kpmmunerna av systemet för utbetalning avkommunalskattemedel eftersom kommunernas skatteinkomster ett visst år iirberoende av löneökningstakten fidigare. Erfarenheten talar för alt såbetydande finansiella överskptt kan riskera att utnyttjas för nyta åtagandenfrån kpmmunernas sida, pm kpmmunernas budgetarbete inte präglas av storåterhållsamhet. Kpmmunernahar nu haft en rimlig fid atl anpassa sig till kravei på begränsning avkpnsumtionsvolymen fill . Arbetsmarknadsläget 1983 medger också enavtrappning av de kommunala sysselsätlningsinsatserna. Utvecklingenunder 1981 och början av 1982 DeninternationeUa ränteutvecklingen kännetecknas av en påfallande instabUitet ochofömtsebarhet. Orsaken lill delta är främst den utformning som den ekonomiskapolitiken givits i . Den expansiva finanspolitiken tenderar atti kombinafion med den strama penningpolifi-ken driva upp ränteläget. Någonstyrning av ränteläget förekommer inle, ulan penningpolifiken inriktas ensidigtpå att kontrollera penningmängden även på mycket kort sikt. När utvecklingentenderar alt avvika från del uppställda penningmängdsmålet vidtas korrigerandeåtgärder. I kombination med marknadens förväntningar kan detta ge upphov tillsnabba och kraftiga utslag på räntelägel. Detsvenska ränteläget, som höjts relativt kraftigt i samband med valutaoron ibörjan av 1981, sänktes successivt under loppet av 1981 och böljan av 1982.Genom gradvisa nedjusteringar av bankemas upplåningskoslnad i riksbankensänktes penningmarknadsräntorna från i början till 12 ä i slutetav . Efter devalveringen av den svenska kronan ökade den räntepohfiskahandlingsfriheten något. Det blev möjligt att anpassa även det allmännaränteläget fill den sjunkande inflafionstakten och det svaga konjunkturläget.Diskontot sänktes i två steg från 12 tiU och den långastatsobligationsräntan från 13,5 till 12,. Vid den senastediskontosänkningen bibehölls dock bankernas upplåningskostnad iriksbanken på oförändrad nivå, . Därigenom hölls penningmarknadsräntornakvar på en internatipnellt sett konkurrenskraftig nivå, vilket är nödvändigt ominte negativa valutaeffekter skall uppkomma. Prop.1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad flnansplan 23 nasupplåningskostnad skall verka styrande för penningmarknadsräntorna måste dockkassakvotema anpassas så atl bankerna befinner sig i straffräntezonen vidupplåning i riskbanken. I detta syfte höjdes kassakvoterna i mitten av aprU1982 från 2 tUl . Pågrund av det relativt höga aUmänna ränteläget i skedde enkraffig omsvängning i den privata sektorns kapitaltransaktioner med uflandetfrån ett utflöde på ca . tiU ett inflöde 1981 på ca 10miljarder kr. Därigenom kunde statens utlandsupplåning minskas kraftigt, vilketvar nödvändigt efter den mycket omfattande upplåningen (tabeU 4). Underförsta kvartalet 1982 skedde elt valutaflöde i den privata sektorn på ca 5miljarder kr., vilket enligt de bedömningar sorn nu kan göras ungefär svararmot bytesbalansunderskottet. Betalningsbalansens utveckling 19791981 samt vissa uppskattningar förförsta kvartalet 1982 Nettobeloppi miljarder kr. (-10) (-19) (-16) (-4) (- 2) (- 3) (-1) Utsikternaför 1982 och 1983 Detcentrala problemet vid utformningen av kreditpoUfiken kommer även under 1982att vara hur det svenska ränteläget bör avvägas i förhållande till detinternationeUa. Vid en svag inhemsk konjunklumtveckling och en fallandeprisstegringstakl är ett relativt lågt ränteläge motiverat avstabiliseringspolitiska skäl. Handlingsfriheten är emellertid begränsad pågrund av de stora balansbristerna i den svenska ekonomin. På kort sikt kan ettför lågt ränteläge driva fram ett kapitalutflöde i den privata sektorn. Pålängre sikt minskar möjligheterna att hålla tillbaka likviditetstillväxten iekonomin och bekämpa inflationen. Effekfiviteten i ekonomin försämras också omrealräntan hålls på en så låg nivå att hushållningen med knappa kapitalresursereftersatts. Enlämplig avvägning är enligt min mening att långsiktigt utforma ränte-ochkreditpolitiken så att den privata sektorns kapitaltransaktioner med utlandetär i balans och helst ger upphov tiU ett visst kapitalinflöde. Statensutlandsupplåning kan då hållas på en nivå som ungefär motsvarar eller någotunderstiger bytesbalansunderskpttet. 1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad fmansplan 24 Pågrund av del svaga konjunkturläget innebär en relativt snabb likviditetsökningknappast något problem för inflationsbekämpningen . Vid en kraftigkonjunklurförbällring kommer däremot det centrala kreditpolitiska problemetunder 1983 sannolikt att vara hur likviditetsfill-växten i den svenska ekonominskäll kunria begränsas till vad som är långsiktigt förenligt med en fortsattdämpning av inflafionstakten. Kredit-politiken behöver då sannolikt ocksåstödjas av finanspolitisk åtstramning. Budgetunderskottetleder till en stark ökning av inlåningen i bankerna. Därmed skapasförutsättningar för en snabb kredilexpansion. kan förhindra deltagenom att anpassa likviditetskvoterna så att bankerna tvingas placera en stordel av inlåningen i statspapper. Dessa likviditetskvoter närmar sig nu denlegala gränsen, . Det är inte önskvärt att höja denna gräns eftersom detskulle leda till att bankerna i allt högre grad blev kapitalmarknadsinstitutsom till övervägande del placerar sina tillgångar i statspapper medan denordinarie bankutlåningens relativa betydelse minskar. Bankernas vinster kommerockså att fluktuera mycket kraftigt allt eftersom de rörliga inlåningsräntornaär låga eller höga i förhållande till de fast förräntadepbligatipnsportföljeinas avkastning. Ju störte obligationsinnehavels andel avbalansomslutningen blir, desto starkare blir denna utväxling. Detta kommerockså att pressa fram allt starkare variationer i ut- och inlåningsränlorna ibankerna. Medtanke på de svårigheter som kan föreligga att snabbi dämpalikvidi-tetsulvecklingen är det av vikl alt pröva nya vägar all öka statensupplåning främst från företag pch hushåll. Jag har därför tillkallat enutredningsman som skyndsamt prövar förutsättningarna för all obligationsfonderi bankernas regi skall kunna inrättas (E 1982:5). Avsikten med obligationsfondernaär atl förbättra möjlighetema all öka stalsupplåningen från allmänheten.Därigenom begränsas likvidiletslillväxlen i ekonomin som bankernasbalansräkningar inte tyngs av oproportionerligt snabbt växandestatspappersportföljer. Enframgångsrik upplåning via obligalionsfonder förulsätter konkurrenskraftigaupplåningsvillkor. Räntan måsle överstiga avkastningen på alternafiva riskfriaplaceringar. I första hand torde upplåningen från företagssektorn kunna ökas.En kraftig upplåningsökning från hushållen är f. n. mindre sannolik.Realinkomslulvecklingen är svag och en slor del av sparandet binds redanlångfristigt inom ramen för skallesparandet. En viss överföring av långfristigtbanksparande bör dock kunna ske. Påsikt kan införandel av obligalionsfonder komma att innebära en aktivering avden svenska andrahandsmarknaden för obligafioner liknande den som skett förbankcertifikalen. En sådan utveckling skulle ha posifiva effekter påkapitalmarknadens funktionssätt. Detär inte möjligt all nu exakt ange hur budgetunderskottet kommer all finansierasunder 1982. Del är bl.a. svårt all uppskatta vilken omfattning somstatsupplåningen via obligationsfonderna kan få. En grov bild överbudgetunderskottets finansiering kan ändå ges (tabell 5). 1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 25 Finansiering av budgetunderskottet 1980-1982 Nettobelopp, miljarder kr. Totalt (statens iitgiftsöverskott) ' Någon fördelning på och banksystemet i övrigtgörs inte i denna uppställning. Hur én sådan fördelning utfaller beror på hurkassakraven används. Utlandsupplåningen redovisas här i enlighet medriksgäldskontorets bokföringsprinciper. Upplåningen skiljer sig därför någotfrån vad som redovisa i tabell 4, där upplåningen beräknats tillIransaktionsvärde. Avsikten är alt via pbhgalipnsfonderna låna upp5-7 miljarder kr. Den traditionella upplåningen från allmänheten torde kunnaökas från . under 1982.Möjlighetema atl öka statens upplåning i kapitalmarknadsinstituten ärbegränsade, pm inle näringslivets möjligheter tUl långfristig finansieringallvarligt skall försvåras. Om upplåningen ökas i takt med ökningen iinstitutens placeringskapacitet är det rimligl alt räkna med en ökning till 14miljarder kr. Vid en statlig utlandsupplåning som är ungefär lika medeUer något mindre än det beräknade bylesbalansunderskottel på ca 14 miljarderkr. skuUe det vid ett budgetunderskott på . återstå ca 35 miljarderkr. att finansiera i banksektorn. Kreditefterfrågan från andra än staten kan under 1982väntas bli relativt svag. Hushållens efterfrågan begränsas av den svagareaUnkomstulveck-lingen och den ökade räntekänslighet som följer av denföreslagna skattereformen. Företagens efterfrågan är svag p. g. a. den lågainvesterings- och akfivitetsnivån. En viss ökning av kreditbehovet främst närdet gäller rörelsekrediter kan dock väntas under loppet ay året.Bostadssektorns upplåningsanspråk kommer alt minska genom det minskadebostadsbyggandet. Inte heller kommunernas kredilefterfrågan kan väntas öka inämnvärd omfattning. Totalt räknar jag med alt bankernas s. k. övrigutlåning isvenska kronor skall komma alt öka med . En viss anpassning får ske medhänsyn tiU hur stor förelagens utlandsupplåning bUr. Likvidiletslillväxlen iekonomin skulle därmed stanna vid II ä 13%jämfört . Vid en framgångsrik statsupplåningvia obligationsfonder torde det således vara möjligt att hållalikviditetstillväxten på en rimlig nivå. Finansbolagens kredilgivning kan väntas ökarelativt svagt. Den förordning om ufiåningsreglering som regeringen meddelathar inte behövt utnyttjas för annat än konlokortskreditgivningen. För dennaråder ett uflåningstak som begränsar den möjliga kreditökningen tUl mellanseptember 1981 och . 1981/82:150 Bilaga1 Reviderad finansplan 26 Kreditmarknadenkommer enligt min mening att präglas av relativt god balans. Någonrisk för en allmän ränleglidning föreligger inte. Under det kommandekonjunkturuppsvinget måste emellertid statens upplåning från allmänheten ökaskraftigt för atl hålla fillbaka likviditelslillväx-ten i ekonomin. Samtidigtkommer företagens kreditefterfrågan att öka. Vid en fullständigt friräntesättning skulle då sådana ränlestegringslen-denser kunna uppkomma atlföretagens investeringsaktivitet allvarligt hämmades. Jag kpmmer därför senarei dag att på framställning av riksbanksfullmäktige föreslå regeringen attförprdna pm fortsatt räntereglering för bankema t. o. m. SomfuUmäkfige framhållit i sin skrivelse är det viktigt att bankerna i störteutsträckning än vad som varit fallet ger förelagen mer riskbe-lonadekrediter. Bankerna är genom sin organisafion och kompelens väl lämpade fördenna uppgift. Ränteregleringen har emeUertid i viss mån begränsat bankernasintresse för sådan kreditgivning. Räntesättningen för enskilda krediter harvisserligen varit fri. Regleringen av den genomsniftliga utlåningsräntan haremellertid medfört atl en ökad kreditgivning tiU hög ränta tvingat framräntesänkningar i den befintliga kreditportföljen. Bankemas möjligheter att ipraktiken kpmpensera sig för ökad risk i kreditgivningen har därigenpm varitbeskuren. Detta problem kommer atl reduceras genom att bankernasblancokreditgivning fill företagen i fillämpningen undantas frånränteregleringen. DenfuUa sysselsättningen är ett av den ekonomiska politikens viktigaste mål. Dettaförhållande har fått styra inriktningen av politiken i stort. Arbetslösheten iSverige har också efter oljechockerna legat på en avsevärt lägre nivå än ipraktiskt tagel alla andra länder. Arbetslösheten har dock stigit under höstenoch vintern och nått en nivå jämförbar med den som redovisades i början av1970-talet. av svårigheterna att upprätthålla full sysselsättning kan givetvisåterföras på den relafivt svaga utvecklingen i de industrialiserade länderna -totalt beräknas antalet arbetslösa inom OECD-området uppgå till närmare 30milj. människor - och därmed även i fråga om marknadstillväxten av vårexport. Tillde svårigheter som skapas av den internatipnella utvecklingen kpmmer attarbetsmarknaden i i vikfiga avseenden inte fungerattUlfredsställande. Medan antalet lediga platser har fluktuerat inpm ganskasnäva marginaler sedan början av 1960-lalet har antalet perspner som ärarbetslösa eller föremål för olika former av arbetsmarknadspohtis-ka insatserblivit aUt fler. Marknaden fungerar således sämre när det gäller alt passa ihoputbud och efterfrågan och den tid som går åt innan en ledig plats besätts harsuccessivt vuxit. Vakanstiderna har ökat mest för indu- 1981/82:150 Bilaga1 Reviderad finansplan 27 strin.Förklaringen återfinns såväl i skatteregler och lagstiftning som i ändradeatfityder, ökad frekvens dubbelarbetande hushåll m. m. I syfte atl åsladkomma enbättre fungerande arbetsmarknad har en rad åtgärder vidtagits under senare år.Således har de s. k. Åmanlagarna modifierats i syfte att möjliggöraprovanställning och tillfäUiga anstäUningar vid arbetstoppar. Jag vill ocksåunderstryka den betydelse spm skatlerefpr-men får även i detta sammanhang genomatt lönen effektivare kan sfimulera den enskilde att åta sig nyaarbetsuppgifter. Industrins möjligheter att rekrytera personal har förbättratsgenom att den offentliga efterfrågan på arbetsmarknaden hålls tillbaka. När det gäller industrinsmöjligheter att dra fill sig erforderiig arbetskraft spelar utgången avkommande avtalsuppgörelser en central roll. Det är nödvändigt atl denkonkurrensutsatla sektorn får bli löneledande inom den, totalt .sett myckelbegränsade, ram som finns. Lönesättningen utgör en betydelsefull faktor ocksånär del gäller aft bekämpa ungdomsarbetslösheten. Lönelägel måsle anpassas såaU efterfrågan på nytillträdande arbetskraft ökar om vi varaktigt skall kunnaförbättra ungdomarnas arbetsmarknadssituation. antog under 1981riktlinjer för arbetsmarknadspolitikens framtida inriktning som syftade fillatt förbättra arbetsmarknadens funk-fionssätt och underlätta den ömsesidigaanpassningen mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Därvid framhöllsbetydelsen av atl såväl arbetsgivare och arbetssökande som staten tar ansvarför att underlätta denna anpassning. Arbetsmarknadspolifikens viktigaste del ärden egenlliga platsförmedlingen, som syftar tiU atl de arbetssökande skallkunna ta de arbeten som finns på den öppna marknaden. Viktiga organisatoriskaförändringar har genomförts inom arbetsförmedlingen och ansträngningarna atteffektivisera dess arbetsformer fortsätter. I den mån som det inte ärmöjligt att placera de arbetslösa i arbete på den öppna marknaden måste andraåtgärder vidtagas. I första hand prövas därvid möjligheten att med hjälp avarbetsmarknadsutbildning underlätta en framfida arbetsplacering. F.n. deltardrygt 40000 personer i sådan utbildning. Antalet beredskapsarbetenhar under budgetåret stegvis ökats. sysselsattes drygt 53000personer i sådana, vilket var mer än 20000 fler än samma månad förra året.Utöver beredskapsarbetena har ca 4000 särskilda ungdomsplatser, förvilka statliga bidrag utgår med nästan hela lönebeloppet, inrättats för arbetslösa16- och 17-åringar. Regeringen har underinnevarande budgetår också vidtagit omfattande åtgärder för att främjasysselsättningen i byggsektorn. Offentliga investeringar för ca 800 milj. kr.har fidigarelagts, och flera störte sjukhusinvesle-ringar har meddelatsbyggnadstillstånd. Särskilda bidrag och lån har lämnats tUl ombyggnader ochreparationer inom bostadssektorn. Prop.1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 28 Devalveringenoch andra vidtagna åtgärder har i förening med avtalet lagten grund för en positiv produktionsutveckling även om den internationellakonjunkturuppgången kommer någol senare än som tidigare antagits. Den svenskaindustriproduktionen vände uppåt efter elt ganska kraftigtfall . Den genomsnittliga produktionsnivån väntas 1982 ligga ca 3 %högre än föregående år. Under loppet av 1982 beräknas dock ökningslalet bliväsentligt större eller . Detta kommer alt medföra en uppgång iindustrisysselssättningen med början . Likvälfår man räkna med att arbetsmarknadssituationen och under kommande vinterriskerar att bli alltför svag om särskilda insatser inte görs. Det ärutomordentligt angelägel atl dessa inriktas på kortvariga arbeten och pååtgärder som är ägnade all underlätta en framtida sladigvarande anställning inågon av näringslivels expansiva delar. Moldenna bakgmnd kommer att föreslås åtgärder för sammanlagt 2,2miljarder kr. för arbetsmarknadspolitiskt motiverade insatser. Åtgärdernaavser i första hand arbetsmarknadsutbildning, beredskapsarbeten, förlängningav de särskilda ungdomsplatserna och tidigareläggning av statliga byggnads-och anläggningsarbeten saml lån och bidrag till ombyggnader och reparationerinom bostadssektorn. 2 Utvecklingen 1982 och 1983 Regeringensinriktning av politiken syftar till att fä till stånd en export-ledd uppgång.Den internationella ulveckling som jag tidigare skisserat ger fömlsättningarför en marknadstillväxt om och någol mera . Enexportökning enbart i takt med marknadstillväxten räcker dock inte för attlångsiktigt förbättra bytesbalansen. Vi måste därutöver återta marknadsandelar. Denfaktiska exportutvecklingen sedan devalveringen tyder på atlvi nu håller på alt återta förlorad tertäng. räknar medatt vi kommer att vinna marknadsandelar ungefär i den takt somantogs i finansplanen . Ökningen av exporlvolymen för varor mednärmare är det mest expansiva inslaget i ekonomin . Våramarknader för bearbetade industriprodukter väntas växa med inomindustriländerna. Devalveringen skapade ell utrymme för företagen att låta desvenska produklemas pris öka långsammare än konkurrenternas, dvs. vårarelafiva priser skulle sjunka. Efter devalveringen har relativpriserna sjunkitmed 5,och konjunkturinstilutet räknar med en fortsatt sänkning så all våraexportpriser vid utgången av 1982 skuUe ha sänkts i förhållande liU konkurtenlerna.Härvid har hänsyn också tagits till företagens behov att öka vinstmarginalernatill en långsiktigt mer normal nivå samt till förbättringar av vårt relativakostnadsläge. Prop.1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 29 Dettaskulle göra det möjligt att öka våra marknadsandelar så att exportenav bearbetade varor till kunde öka i volym . OECD-ländernamottar av vår export. När det gäller exporten fill övriga länder ärbilden mera splittrad. Devalveringen gör oss självfallet merakonkurrenskraftiga också på dessa marknader men å andra sidan blirmarknadstiUväxten där relativt svag. Försämrade oljeinkomster medför altmarknadstUlväxten inom OPEC-länderna begränsas tUl mot . Även för övrigau-länder och statshandelsländer är expansionen svagare. Dessutomfår vi räkna med alt exporten av vissa råvaror, bl.a. järnmalm, i nuvarandekonjunkturläge utvecklas långsamt .så atl den totala exportvolymökningenstannar vid drygt 5,.'