prop · G503157 · 1981-12-31 00:00:00 — Bilden är en annan för de teoretiska studievägarna med deras storautbud av valbara ämnen. Villkor för en rationell ekonomisk organisation är däratt samläsningsmöjligheter kan skapas mellan klasser och grupper. Detta kantillgodoses genom ett' stort elevunderlag och största möjliga samordning avämnenas timtal på olika linjer. Ettytterligare steg i denna riktning har just i besparingssyfte tagits ioch med beslut med anledning av prop. 1981/82:14 omförändringar av gymnasieskolans utformning m.m. (UbU 1981/82:5, rskr1981/82:112). Av de medel som enligt beslut skall sparas på anslagetfill gymnasieskolan fr. o. m. /83 sparas en väsentlig del genomökad samordning av timplanerna för de tre- och fyraåriga linjerna. Skillnadernai utbildningskostnader ökar därmed ytterli- 1981/82:157 36 garemellan dagens större gymnasieskolor på g-ort och de små SSG-B-enheterna iglesbygd. SÖ:s analyser har visat att antalet lärarveckotimmar per elev pålinjerna E, H, N, S, T och So /80 var mycket högre vid SSG-B-enheternaän vid andra typer av gymnasieskola. Skillnaderna i utbildningskostnadermellan olika timplanesystem kommer att öka ytterligare som en följd av deminskande elevkullarna. Med den lokalisering försöksverksamheten med SSG-B har till sju mindre orter kan enligt min mening de relativt högre kostnadernases som ett aktivt glesbygdsstöd frän statens sida i dessa enskilda fall. Somjag nämnt håller SÖ just på att slutföra en samlad utvärdering av SSG-B-försöketoch av viss korrespondensundervisning. Jag har under hand erfarit att SÖ avserföreslå att försöksverksamheten med SSG-B upphör och att försökstimplanerna förSSG-B blir reguljära. SSG-B-enhe-tema bör också enligt SÖ omfattas avbestämmelserna i skolförordningen om allmän skolenhet. Vad beträffar en permanentningav SSG-B-formen och frågan om typ av skolenhet avser jag att återkomma med ettställningstagande . Vidarekommer SÖ enligt uppgift att föreslå att nya SSG-B-enheter får etableras påvissa givna villkor. Mot bakgrund av vad jag fidigare anfört om bl. a, strävanatt minska viss teorefisk utbildning finner jag det inte nu möjligt att föreslåen ytterligare spridning av SSG-B-modellen till flera icke g-orter. Jaganser det också här lämpligt att avvakta beredningen av gymnasieutredningensförslag, som kan ge delvis andra utgångspunkter för en samlad bedömning avdessa frågor. 5 Lokaler och utrustning Riksdagenhar med anledning av proposifionen om kommunalekonomiska frågor (prop.1979/80:90 bil. 3, FiU 1979/80:25, rskr 1979/80:287) beslutat att avvecklastatsbidragen fill investeringar i skolbyggnader och förhyrande av skollokalerfr.o.m. Helt avvecklat är statsbidraget fill investeringar vidutgången av innevarande budgetår. Under /82 får denplaneringsram på 500 milj. kr. som /79 fattadebeslut om övergångsvis användas av SÖ för beviljande av statsbidrag i förstahand till mindre kommuner för investeringar i skolbyggnader för gymnasieskolan. Jagvill erinra om de utgångspunkter som låg till grund för beslutet om avvecklingav statsbidraget till investeringar i skolbyggnader i syfte att underiätta enflexiblare skolplanering, nämligen att - den stafiiga detaljstyrningenav skolbyggnationen avsevärt minskas i syfte att öka det kommunala ansvaret förskolbyggandet, - skolbyggandet finansieras påett sätt som främjar en effektiv resursanvändning. 1981/82:157 37 återanvändning av friställdaskollokaler för annat ändamål än undervisning underlättas, samordning av skollokaler ochlokaler för boendeservice främjas, nuvarande köproblem inomskolbyggnadssektorn elimineras, varigenom bl. a. en totalplanering avoch ett kommunalt totalansvar för kommunens byggnadsinvesteringar möjliggörs. Deköproblem som systemet med investeringsramar för skolbyggande åstadkom gjordedet exempelvis nödvändigt att vid statsbidragsgivningen prioriterabyggnadsprojekt, som ledde till att den totala lokalkapaciteten inomskolväsendet ökade. Detta gjorde det nästan omöjligt att genom aktiva åtgärderminska elevantalet i stora skolanläggningar. Även om de friställda lokalernamycket väl skulle kunna användas för annan verksamhet än undervisning, t. ex.för fritids- och kulturverksamhet, hade statsbidragsreglerna lagt hinder ivägen, eftersom bidraget i första hand gick till en utökning avlokalkapaciteten och inte gavs till nya lokaler åt de elever som flyttat frånskolan. Dethittillsvarande finansieringssystemet för skolbyggnader har, som påpekats idepartementspromemorian, utgjort ett allvariigt hinder för en rationell "återanvändning"av skollokaler och därmed för en flexiblare och mera rationell skol-och byggnadsplanering för kommunernas totala behov av undervisningslokaler. Avskäl som jag angett har hittillsvarande statsbidragsregler försvårat har flyttat elever från en befintlig skola, så att dessa tillsammans mednyinflyttade elever kunnat bilda underlag för t. ex. en ny tre-parallellighögstadieskola. När nu statsbidraget till skolbyggande försvinner, blir dettaen fullt möjlig och realistisk utväg för kommunen, under förutsättning att mankan utnyttja de friställda lokalerna i den äldre skolan på ett kommunalekonomisktgodtagbart sätt. Friställdalokaler bör exempelvis kunna användas för fria aktiviteter inom den samladeskoldagen och för fritidsverksamhet i anslutning till skoldagen, de kanmöjliggöra en ökning av personalutrymmena, vilket behövs i många skolor, de kaningå i ett fritidshem eller en fritidsgård, de kan användas inomgrundutbildning för vuxna och vuxenutbildning, de kan användas somhobby- och föreningslokaler inom ett bostadsområde, de kan i vissa fall användassom eller utvidgas till allmänna samlingslokaler, de kan omvandlas tillhantverkslokaler. Jagdelar uppfattningen i betänkandet att den s. k. SAMLA-skolan utgör en mycketintressant vidareutveckling av hemavdelningsprincipen. Jag vill i detta sammanhangerinra om att föredraganden i propositionen om den stafiiga skoladministrationenm.m. 1980/81:107, UbU 1980/81:38, rskr 1980/81:395) bl. a. anförde att SÖ:sfrämsta uppgifter på skolbyggnadsområdet bör vara att ge råd och meddela erfarenheter.Föredraganden förordade därför att SÖ utarbetar särskilda underlag förplaneringen av skolans fysiska miljö. Dessa planeringsunderlag borde utformassom stöd 1981/82:157 38 förskolhuvudmännens analys och beräkning av lokalbehov vid ny-, till-ellerombyggnad av skollokaler. Planeringsunderiagen borde inte innehålla föreskrifterutan genomgående ha karaktären av allmänna råd. hade intet att erinramot denna uppläggning. Envidareutveckling av hemavdelningsprincipen är exempel på en sådan uppgift påskolbyggnadsområdet som sammanhänger med SÖ:s ansvar för skolans utveckling.Jag finner det angeläget att planeringsunderiagen i detta avseende innehållersådana råd att de underlättar för kommuner, som planerar att bygga småhögstadieskolor, att åstadkomma ett rationellare lokalutnyttjande än . Jagvill i detta sammanhang ytterligare betona att staten fr. o. m. nästa budgetårendast har en rådgivande roll i skolbyggnadsfrågor. Efter avvecklandet avstatsbidraget till investeringar i skolbyggnader är frågor om skollokaler,deras utformning m. m. en angelägenhet. Jagövergår nu till att behandla vissa frågor om utrustning för gymnasieskolan. Jagvill först erinra om att jag i årets budgetproposition (prop. 1981/ 82:100 bil.12 s. 344-346) har förordat att nuvarande system för statsbidrag tillstadigvarande undervisningsmateriel i gymnasieskolan avskaffas fr.o.m. den 1juli 1982. I stället har jag föreslagit att e« statligt stöd får utgå tillkommunerna för kostnader för förnyelse av stadigvarande undervisningsmaterielför tiden fr. o. m. . Detta bidrag bör utgå för varje redovisningsåfmed visst för det året bestämt belopp per elev och undervisningstimme ikaraktärsämne, dvs. studievägsspecifikt ämne, på studieväg inomteknisk-industriell sektor och teknisk-naturvetenskaplig sektor. Bidrag börendast utgå för undervisningstimme som är förlagd till skolinsfitufion. Bidragettill kostnader för förnyelse av stadigvarande undervisningsmateriel är avsettatt varje redovisningsår beräknas på grundval av det faktiska antalet eleverpå studievägar inom de båda sektorerna. Bidraget avses utgå med samma beloppper elev och undervisningstimme oberoende av studievägens lokalisering. Mittförslag om att bidraget fill förnyelse av undervisningsmateriel bör bestämmasmed utgångspunkt i bl. a. ohka studievägars karaktärsämnen överensstämmer iallt väsentligt med departementspromemorians förslag om ändrade bestämmelserför utrustningsbidrag. Bidragettill förnyelse av undervisningsmateriel kommer enligt min mening, förutom attdet ger stöd åt avskrivningskostnader, också att underlätta en flexiblare skolplanering.Medel för detta bidrag har jag beräknat till ca 46 milj. kr. budgetåret1982/83. Iårets budgetproposition (prop. 1981/82:100 bil. 12 s. 345) har jag vidare föreslagitett särskilt bidrag till första uppsättningen stadigvarande undervisningsmaterielunder för att stimulera en utökning av utbildningskapacitetenpå yrkesinriktade utbildningar. 1981/82:157 39 kräveroftast dyra investeringar i utrustning. Kommunernas benägenhet att ökakapaciteten på sådana utbildningar bör därför övergångsvis stimuleras genomett särskilt bidrag för första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel.Enligt förslaget bör sådant bidrag kunna utgå avbidragsunderlaget, dvs. normalkostnaden, på studievägar inomteknisk-industriell sektor och teknisk-naturvetenskaplig sektor. Medel fördetta särskilda statsbidrag till första uppsättningen stadigvarande undervisningsmaterielhar jag beräknat till ca 35 milj. kr. Enligtmitt förslag i budgetpropositionen bör det ankomma på regeringen att utformaden tekniska konstrukfionen och utfärda de närmare bestämmelser som erfordrasför bidraget fill första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel. Försammanhangets skull vill jag emellertid redovisa att jag, om riksdagenbifaller förslagen i budgetpropositionen, har för avsikt att föreslå regeringenatt utfärda bestämmelser som innebär bl. a. följande. Bidrag lämnas med olikaprocentenheter av bidragsunderlaget för olika studievägar. Det skall kunna utgåett i förhållande till den normala procentsatsen förhöjt bidrag till vissastudievägar inom teknisk-industriell sektor. Det särskilda statsbidraget tillförsta uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel skall, om kommunenbeslutar det, få användas för att hyra undervisningsmateriel. Vid beslut omstatsbidrag till första uppsättningen stadigvarande undervisningsmaterielskall liksom hitfills i varje enskilt fall beaktas möjligheter till sambruk ochsamplanering av materiel mellan olika klasser och studievägar. Genomden starka inriktning mot stimulans av yrkesinriktad utbildning, som detsärskilda statsbidraget till första uppsättningen stadigvarande undervisningsmaterielinnebär, ger detta förbättrade förutsättningar för en flexiblare skolplanering. Jagvill nu föreslå följande för den yrkesinriktade filialutbildning som jag tidigarebehandlat. Statsbidragför köp av utrustning för filialutbildningen bör utgå endast om och i den månbidrag för köp skulle ha lämnats om utbildningen förlagts till g-ortens skola.De sambruksmöjligheter som i så fall hade funnits skall alltså beaktas. Bidragtill köp bör således inte få lämnas om materielen fill följd av sådanasambruksmöjligheter inte hade behövt anskaffas om utbildningen i ställetförlagts till g-ortens skola. fall sambruk av undervisningsmateriel med redan existerande klasser ochstudievägar hade kunnat ske om utbildningen förlagts till g-ortens skola, böremellertid trots detta fullt bidrag kunna utgå för förhyrning avundervisningsmateriel på bidragsberättigade linjer och specialkurser på filialorten. Jagvill i detta sammanhang erinra om vad jag anfört under avsnittet omgymnasieskolan beträffande lokalisering av yrkesinriktad fliialutbildning. Jagräknar med att sådan kommer att kunna förläggas huvudsakligen till 1981/82:157 40 ortersom har företag inom den aktuella sektorn vilka kan tillhandahälla inbyggdutbildning. För inbyggd utbildning lämnas statsbidrag enligt bestämmelsernaför sådan utbildning. Beslutet(prop. 1979/80:100 bil. C 18 och prop. 1979/80:145, UbU 1979/80:34, rskr1979/80:363) om förändrade villkor för inbyggd utbildning inomindustri, hantverk och handel har bl. a. inneburit ökade möjligheter till ettvidgat utbud av yrkesinriktad utbildning utan ökade etableringskostnader. Genomatt en del av utbildningen sker i skolan och en del i företag får elevernabredare utbildning och ökad arbetslivserfarenhet. Härigenom frigörs ävenlokaler, lärare och materiel så att ytterligare elever kan ges plats i skolan.Det nya statsbidraget, som utgår per elev och beräknas för lönekostnader,materiel och lokalkostnader, ger stor frihet i användandet. En grundtanke äratt statens bidrag i princip skall vara detsamma antingen utbildningen förläggstill företag eller till skolinsti-tution. 6 Vissa lärarfrågor i gymnasieskolan Ipropositionen (1980/81:107) om den stafiiga skoladministrationen m.m.förordades att ordinarie lärartjänster i skolväsendet fortsättningsvis inte börinrättas eller återbesättas. beslöt i enlighet med förslaget (UbU1980/81:38, rskr 1980/81:395). I fråga om lektorstjänsterna, som inte har någradirekta motsvarigheter i icke-ordinarietjänster, avsåg föredraganden attåterkomma. Jag tar , efter samråd med chefen för ,upp frågan om lektorstjänsterna skall vara ordinarie eller icke-ordinarie. Enligtmin uppfattning bör frågan om lektorstjänsterna ses i samband medtjänsteorganisationen i högskolan. Inom bereds f. n. förslageni lärartjänstutredningens betänkande Lärare i högskolan (SOU 1980:3). Iavvaktan på prövningen därav bör inte några ändringar ske beträffandelektorstjänsterna. Jag förordar således att lektorstjänsterna i gymnasieskolantills vidare skall tillsättas som ordinarie. Detankommer på regeringen att besluta huruvida tjänsterna skall tillsättas medförordnande eller med fullmakt. I enskrivelse rörande kombination av gymnasieskolstudier ochelitidrott tar SÖ upp bl. a. vissa personalfrågor. Lärarfrågani ämnet specialidrott kan med nuvarande regler lösas på två sätt, nämligenantingen genom att en fimlärare anställs i specialidrott eller att engymnastiklärare (lärartjänst 149) i sin tjänst inräknar specialidrott, om haneller hon bedöms ha förutsättningar för den aktuella undervisningen. Densenare modellen lär, enligt SÖ, vara mindre vanlig. Normalt är det i ställetsamma person som handhar den icke-timplanebundna verksamheten ispecialidrotten och den timplanebundna. Formellt måste han eller hon Prop.1981/82:157 41 däanställas som timlärare i ämnet specialidrott. SÖ antar emellertid att manlokalt i stället väljer den naturliga och praktiska modellen med en anställningför båda funkfionerna, dvs. idrottsläraren eller instruktören med kommunaltreglerad anställning tjänstgör utan särskilt timlärarförord-nande även i det fimplanebundnaämnet specialidrott. SÖanser det angeläget att kommunerna inte skall behöva riskera att anklagas föratt överskrida sina befogenheter och handla olagligt genom nämnda anordningaroch föreslår att bestämmelser liknande dem för vårdområdet, vilka möjliggöratt undervisnitig infogas i kommunalt reglerade anställningar, utfärdas för härberört område. Enligtmin uppfattning är det väsentligt att verksamheten lokalt i skolan kan anordnaspå praktiskt lämpligaste sätt. Det finns redan kommunalt anställd personal förverksamheten i specialidrott, som ju till stor del ligger utanför timplanen ochskolans ansvarsområde. Det bör därför vara möjligt att i en rent kommunalanställning inräkna tjänstgöring i gymnasieskolan i ämnet specialidrott.Statsbidrag till kostnaderna för tjänstgöringen bör lämnas som för timlärare. Detbör ankomma på regeringen att utfärda närmare föreskrifter om tjänstgöring ispecialidrott för vissa lärafe m. m. och om statsbidrag till kostnadernahärför. Jaghar i det föregående lagt fram förslag om modifiering av vissa planeringsprinciperför högstadium och den yrkesinriktade utbildningen igymnasieskolan. De föreskrifter som blir aktuella kommer inte att innebära enskyldighet utan endast en möjlighet för kommunerna att ha filialskolor.Planeringen av organisationen för /83 pågår f. n. Mina förslag kani vart faJI för gymnasieskolans del inte genomföras förtän till läsåret1983/84. I fråga om kan emellertid vissa kommuner ha möjlighet attutnyttja förändringarna redan till / 83. De nya reglerna fårsåledes träda i kraft för och förgymnasieskolan. Vadjag har förordat beträffande vissa lärarfrågor i gymnasieskolan bör gälla fr.o. m. den 1 juH 1982. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen 1. berederriksdagen tillfälle att ta del av vad jag har anfört om storieken av skolenheterav , Prop.1981/82:157 42 2. föreslår att godkännavad jag har förordat om små högstadieskolor som inte räknas som självständigaskolenheter vid basresurstilldelningen, 3. föreslår att godkännaatt den yrkesinriktade utbildningen i gymnasieskolan skall få den störrespridning som jag har förordat, 4. föreslår att godkännavad jag har förordat om vissa möjligheter att anordna yrkesinriktad utbildningi gymnasieskolan i form av filialutbildning i annan kommun, 5. föreslår attbemyndiga regeringen att enligt de principer jag förordat göra det möjligt förkommun med gymnasieskola på icke g-ort att utöka sin yrkesinriktade utbildning, 6. föreslår att godkännavad jag har förordat om bidrag fill köp och förhyrande av utrustning för fliialutbildning, 7. föreslår att godkännavad jag har förordat om ordinarie lektorstjänster, 8. föreslär att godkännavad jag har förordat om tjänstgöring i ämnet specialidrott i gymnasieskolan avpersoner med kommunalt reglerade anställningar och om grunder för statsbidragtill kostnader för tjänstgöringen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden har anfört för de åtgärderoch det ändamål som föredraganden har hemställt om. Prop.1981/82:157 43 Sammanfattning av departementspromemorian En flexiblare skolplanering(Ds U1981:7) Departementspromemorianinnehåller en rad förslag till nya eller modifierade planeringsprinciper förgrundskolan och gymnasieskolan. i gymnasieskolan kanunder senare delen av komma att ändras till följd av de förslag som1976 års gymnasieutredning kommer att framlägga. Vissa modifieringar kan dåbehöva göras av planeringsprinciperna. De förändringar som föreslås är dockså pass angelägna att de inte bör vänta. 2 En flexiblare skolplanering Detär knappast överord att påstå att skolplaneringen i mycket storutsträckning har koncentrerats kring organisatoriska och pedagogiska förutsättningarför undervisningen i olika typer av skolor. tillerkänt organisatoriska styrfaktorer en avgörande betydelse har lett fillatt man inom skolplaneringen ofta har kommit att se på undervisningen på sammasätt som på industriproduktion. Man har utgått ifrån att en stor materiellresurssatsning för ett gott resultat. Detta synsätt leder mycket lätttill en övertro på stordriftens fördelar. Detär väsentligt att man även studerar hur resurserna utnyttjas samt tar hänsyntill resultatet av skolans verksamhet. Man måste då i långt högre grad äntidigare uppmärksamma och ta på allvar också de psykosociala miljöfaktorerna iskolan. Häravföljer att man inom skolplaneringen måste uppmärksamma de faktorer som kanpåverka den psykosociala miljön i positiv riktning. En begränsning av skolstorlekenär en sådan faktor. Utredningsmannenhar i en bilaga till departementspromemorian presenterat en radforskningsresultat som rör skolstorlekens betydelse för den psykosociala ochpedagogiska miljön. Till helt övervägande del talar dessa forskningsresultat fillde små skolornas fördel och de stora skolornas nackdel. Demindre skolorna har i allmänhet visat sig ha bättre förutsättningar än destörre att utgöra en god pedagogisk och psykosocial arbetsmiljö för både eleveroch lärare. I de små skolorna är det dessutom lättare att ge eleverna en starksjälvkänsla och en positiv självuppfattning och därmed goda förutsättningar attmöta samhället och vuxenlivet. Prop.1981/82:157 44 Ettunderläge för den lilla skolan när det gäller materiell standard ellerorganisatorisk fullständighet kan alltså uppvägas av sådana vinster i anda och psykosocialmiljö att resultatet totalt sett blir likvärdigt eller överlägset den storaskolans. Dettafår givetvis inte tolkas så att alla små skolor har en bra arbetsmiljö och allastora skolor en dålig. I de enskilda fallen kan det mycket väl vara tvärtom. Manfår inte heller blunda för att mycket små skolor kan ha nackdelar av såväl pedagogisk-organisatorisksom psykosocial art. Till detta kommer att kostnaderna per elev ofta blirbetydligt högre i mycket små skolor än i skolor som är något störte. Vidvalet av skolstorlek måste stor hänsyn tas till den förväntade utvecklingen avelevunderlaget. Om detta kan beräknas minska, måste man av de skäl som angivitsvara betydligt försiktigare att nyetablera små skolor än om elevunderlagetförväntas bh stabilt eller ökande. Densannolika huvudtendensen i befolkningsutvecklingen under den nu överbhckbaraframtiden innebär ett minskande elevunderlag i både ochgymnasieskolan. Detta kan tyckas innebära dystra framtidsutsikter för de småskolorna i gemen. Man måste dock hålla i minnet att befolknings- och elevutvecklingenser olika ut i olika landsändar, kommuner och kommundelar. Endast en flexibel skolplaneringmed stor lokal frihet att inom givna ramar organisera skolan kan möta denna situafion. Ettsätt att undvika stora skolor är att minska på koncentrationen av utbildning,dvs. ge den ökad geografisk spridning. Detfinns även andra skäl att ta elevernas och föräldrarnas önskemål om närhet tillutbildningen på allvar. Restidskostnaden för individen bör beaktas som enreell planeringsfaktor. Inte minst gäller detta för gymnasieskolan, som nuskall dimensioneras för att kunna ta emot alla ungdomar som går ut ,även dem som har mycket svag studiemotivation. För dessa ungdomar har avståndetfill skolorten stor betydelse för deras benägenhet att söka tillgymnasieskolan. Omman vill åstadkomma en balanserad befolkningsutveckling och en godserviceförsörjning i alla delar av landet, blir det vid sjunkande barnantalännu angelägnare än tidigare att söka motverka en omfattande inflyttning avunga familjer till de störte tätorterna. Betydelsen av ett decentraliseratskolväsende kommer då att öka. Jumindre centraliserad gymnasieskolan kan göras, desto mindre omfattande behöverinackorderingen av elever bli och desto mindre blir risken att ungdomar understudietiden förlorar bindningen till hembygden och lockas att permanent bosättasig i de större tätorterna. Enökad decentralisering av högstadiet och av gymnasieskolan kan främjautvecklingen av sekundära stödjepunkter för servicen även utanför skogslänensglesbygder. En sådan utveckling ligger helt i linje med 1976 och 1979 årsregionalpolitiska riksdagsbeslut. Prop.1981/82:157 45 Enökad spridning av gymnasial utbildning bör även kunna medverka till enförbättring av den inomregionala balansen. Planeringen för gymnasieskolan kanpå så sätt bli ett viktigt instrument för att nå ett av de centrala målen förregionalpolitiken. Omman tillmäter skolans psykosociala miljö stor betydelse och strävar efter attsprida utbildningen och begränsa skolstorleken, får detta bestämdakonsekvenser på det skolorganisatoriska planet. Skolplaneringen kommer då atti högre grad än präglas av det synsätt som glesbygdsutredninggav uttryck åt i satsen: "Utgångspunkten bör vara befolkningens behov avnågot så när lättillgänglig service och inte de samhälleligaserviceinrättningarnas behov av underlag för sin funktion." Med dettasynsätt blir det naturligt att låta alternativa organisationsmodeller, som äranpassade till olika elevunderlag, finnas vid sidan av varandra. Atttillmäta de psykosociala faktorerna stor vikt får även konsekvenser för deekonomiska avvägningarna. Det innebär dock inte att de ekonomiska hänsynen fåreftersättas.