prop · G50315 · 1981-12-31 00:00:00 — Ordinarie tjänst ledigförklarades efter länsskolnämndensmedgivande inom ramen för det fasta antalet tjänster i a)ett läroämne jämte samhällskunskap med yrkesvägledning Prop, 1981/82:15 115 b) samhällskunskap medyrkesvägledning c) ett eller flera läroämnen elleryrkesämnen med yrkesvägledning, eller i d) ettövningsämne med yrkesvägledning Förbehörighet till yrkesvalslärartjänst fordrades a) behörighet att inneha denordinarie lärartjänsten samt b) att ha genomgått av SÖ anordnadterminskurs i yrkesvägledning eller att vad avser utbildning antingenha genomgått av AMS anordnad s. k. längre kurs för yrkesvalslärare eller attha av SÖ efter samråd med AMS förklarats äga likvärdig utbildning. I samband med tillsättningav yrkesvalslärartjänst skulle länsarbetsnämnden beredas tillfälle att yttrasig. fastställde efter förslag av skolstyrelsen för varje läsårantalet veckotimmar för kontaktarbete. Det beräknades efter antalet elever iåk 6-9. Yrkesvalsläraren hade isamråd med klassföreståndaren hand om den studie- och yrkesorienterandeverksamheten som avsåg elever i specialundervisningen. Specialklasselevernainräknades i underlaget för yrkesvalslärares undervisningsskyldighet, ömantalet specialklasselever i årskurserna 6-9 översteg 36 kunde enspeciallärare viss del av det studie- och yrkesorienterandekontaktarbetet. Sådan lärare kallades kontaktlärare. Inom särskolan organiserassyon f. n. på samma sätt som . En yrkesvalslärare har hand omdet kontaktarbete som behövs för yrkesorienteringen. Då det pä vissasärskoleenheter inte finns någon yrkesvalslärare ges en viss del avkontaktarbetet åt en lärare i kunskapsämnen. Kontaktläraren skall främstorganisera den praktiska yrkesorienteringen, hålla kontakt med eleverna underpraktikperioden o. d. Yrkesvalsläraren och kontaktläraren bör samarbeteregelbundet vad gäller dessa frågor. Uppdrag som kontaktlärare kan även ges åten yrkesvalslärare vid reguljär grundskola om det anses lämpligt. För gymnasiets ochfackskolans del var det i princip arbetsförmedlingarna som svarade för syofram till är 1972. Inom gymnasiet hade () erbjudityrkesvägledning . Genom riksdagsbeslutangående reformering av de gymnasiala skolorna m.m. (prop. 1964:171, SäU 1964:1 höstsessionen, rskr 1964:407) infördes en förändrad organisation i gymnasiumoch fackskola. Syo ombesörjdes där av både AMS och skolans personal.Skolkuratorn ansvarade för de praktiska samordningsfrågorna och biträdde AMSyrkesvägledare vid den yrkesvalsanknutna studieorienteringen ochstudievägledningen. Prop.1981/82:15 116 3 Den praktiska yrkes- och arbetslivsorienteringensframväxt I samband med försöksverksamheterna med enhetsskola under1950-talet väcktes tanken att låta eleverna själva pröva pä ett eller flerayrken innan de definitivt bestämde sig för ett. Försök med att låtafolkskoleelever praktisera i näringslivet hade förekommit sedan början av1940-talet. Dessa elever stod i allmänhet inför valet att välja yrkeomedelbart efter skolans slut. Den praktiska yrkesorienteringen (pryon) för elever ifolkskolans avslutningsklasser fick en fastare organisationäven om den alltjämt var frivillig. Syftet var att låta eleverna praktisktpröva några yrken och därmed försöka komma underfund med om de hade nödvändigaförutsättningar och intresse för yrket. Placeringen gjordes i allmänhet i indivi-dualyrkenoch huvudsyftet kan sägas vara yrkes- och anlagsorienterande. Det fanns också möjligheter att byta ut pryon mot praktiskyrkeskunskap i klass 8. Denna hade vissa inslag av arbelslivsorientering menhuvudsyftet var att påbörja en yrkesutbildning. Omfattningen var en till tvådagar under hela läsåret. I enhetsskolan var pryo ett tillvalsämne och omfattade iallmänhet i årskurs 8. I läroplanen angavs pryons mål som bådeyrkes-, arbetslivs- och anlagsorienterande. Det antogs att pryon för mångaelever hade betydelse för val av linje och gren i årskurs 9.1 likhet medfolkskolans elever placerades vanligen också enhetsskolans elever i individualyrken. med förberedelserna inför införandet av enobligatorisk grundskola diskuterade skolberednirg yrkesvägledningensmål och uppgifter (SOU 1961: 30). Skolberedningens betäkande, som låg tillgrund för Lgr-62, betonade att eleverna skulle få välja efter intressen ochönskemål inom de gränser som skolans och samhällets möjligheter erbjöd. Enantydan till vägledningsmetodik beträffande skolinsatserna ligger i formuleringenatt skolans studie- och yrkesorientering skulle vara mer av upplysande ochklarläggande karaktär än av rådgivande natur (Lgr-62). Dessutomuppmärksammades i läroplanssammanhang könsrollsproblematiken,dvs. att skolan skulle motverka den konventionella synen i bl. a. studie- ochyrkesvalssituationen. När yrkesvalslärarsystemet infördes i genom Lgr62, utgick man från det system för yrkesvägledning som tillämpats i folkskolanoch enhetsskolan och byggde vidare på praxis att en för ändamålet utbildadlärare som var anställd i arbetsmarknadsverket skulle ansvara för syoi samverkan med övrig personal i skolan. En viktig uppgift för yrkesvalslärarna var att organiseraoch lösa de praktiska problemen (måltider, försäkringar, information till fack,arbetsgivare etc.) i samband med pryon och att svara för för- och efterarbeteav pryon i undervisningen. Erfarenheterna från försöksskolan visade bl. a. att pryonförutom att Prop,1981/82:15 117 vara yrkesorienterande också var samhällsorienterande. Detgällde för alla elever, antingen de gick direkt ut i arbetslivet efter skolansslut eller om detta skedde efter ytterligare studieår. Med hänsyn härtillföreslogs att pryon i den nya borde bli obligatorisk och förläggastill årskurs 8. Samtliga elever skulle vistas på två till trearbetsplatser. Detta började tillämpas fr. o. m. 1962 med införandet avden nya läroplanen för . Enligt läroplan för var pryons syfte yrkesorienterande.Den skulle dessutom utgöra komplement till den teoretiska yrkesorienteringenoch övrig undervisning i samhällskunskap. Genom denfasta organisation på högstadium, som yrkesvalslärarsystemet nufick knöts undervisningen och det övriga skolarbetet an till elevernas pryo ochstudie- och yrkesval. Yrkesvalsläraren blev skolans viktigaste länk tillarbetslivet. Enutredning som skulle göra en översyn av pryon tillsattes 1966 och bestod avrepresentanter för SÖ och AMS. Utredningen fastslog att syftet med pryo framförallt var all orientera eleverna om arbetslivet i stort men att den även skullege en orientering om de enskilda yrkesmännens arbetsuppgifter. I stället föratt som tidigare koncentrera pryo-tiden kring ett enda yrke, borde elevernasval av pryo-plats riktas mot breda sektorer av yrkesväriden och utgå frånarbetsfunktioner och verksamhetsområden, menade man. Likaså borde eleverna gesmöjlighet att pröva vissa arbetsuppgifter under vistelsen i företaget. En undersökning visade att elevernas val av pryo-platservar mycket ojämnt fördelat mellan könen. Det föreföll som om ungdomarna i valetav pryo-plats var mera konservativt könsrollstänkande än vuxna i arbetslivet. Arbetsförmedlingarnarapporterade att vid valet av pryo-platser dominerade pojkarna helt när detgällde yrkesgrupperna tekniskt arbete, verkstads- och byggnadsmetallarbete, elektroarbeteoch civilbevakningsarbete (brand-, polis-, och tullväsende). Grupperna hälso-och sjukvårdsarbete, pedagogiskt arbete samt hygien och skönhetsvärddominerades däremot av flickor. Man hade allmänt antagit att pryo-verksamhetenoch den intensifierade yrkesvägledningen i skulle medverka tillett uppluckrande av könstänkandet i yrkesvalsfrågor. En jämförelse av pryo-place-ringarnaunder åren 19581966 styrkte emellertid inte dessa antaganden. Vidare påpekade arbetsförmedlingarna att det i allmänhetvar yrken som krävde längre teoretisk utbildning efter som varöverrepresenterade bland elevernas önskemål, medan yrken som krävde utbildningvid yrkesskola eller utbildning inom näringslivet var underrepresenterade. Könsrollsbundenhetenavspeglade sig också i elevernas val till utbildningarna efter denobligatoriska skolan. Pojkar valde utbildningar inom den naturvetenskapligt-tekniskasektorn, flickorna inom den humanistiskt-sociala. Till studievägar som ledde tillfortsatta studier sökte framför allt elever ur socialgrupp ett och dä särskiltpojkar. Prop,1981/82:15 118 Införandetav nya läroplaner för grundskola och gymnasieskola hade medfört utökadekontakter mellan skola och arbetsliv i form av praktik, studiebesök, inbyggdutbildning etc. Dessa arbetslivskontakter ansågs kunna utgöra ett viktigt led ielevernas studie- och yrkesvalsprocess om elevernas upplevelser av arbetslivetpä ett naturligt sätt kunde tillvaratas och utnyttjas i undervisningen. Isamband med läroplansrevisionen inför Lgr69 ställdes frågan om pryon kundeanses ha sä stor betydelse för den enskilde eleven, för skola och för samhälle,att den var värd de stora insatser som krävdes från arbetslivets ocharbetsmarknadsverkets sida. Bland alla berörda parter framkom då en entydiguppfattning om att pryo även fortsättningsvis borde vara ett obligatorisktinslag i skolans verksamhet. Detframkom emellertid också önskemål om förändringar i fråga om såväl pryons målsom dess uppläggning och utformning. a. ansåg arbetslivsrepresentanternaatt eleverna var i yngsta laget i årskurs 8. Båda arbetsmarknadsmyndigheternaoch arbetslivet upplevde att en pryo-period och pä tleraarbetsplatser var för betungade. Dessaönskemål om förändringar av pryon ledde till en nyordning i Lgr 69, varigenom pryoskulle anordnas i årskurs 8 i form av studiebesök och i årskurs 9 i form avpraktikperiod på arbetsplats. Praktikperioden borde för varje elev om möjligtomfatta två sammanhängande hela läsveckor och borde helst inte förläggas tillmer än en arbetsplats. Under praktikperiod borde hälften av eleverna i klassendelta i pryo, medan övriga elever erhöll schemabunden undervisning. Förenskilda elever, om det visade sig vara det endaättet på vilket en elevsskolgång kunde göras meningsfylld, kunde man jämka studiegången genom attexempelvis utsträcka pryon till sammanlagt under läsåret. En elevkunde alternativt, om än i undantagsfall, erhålla särskild undervisning ikombination med annan verksamhet, t. ex. praktiskt arbete. Fråganom kopplingen mellan teori och praktik, melllan skola och arbetsliv vargivetvis en fråga av central betydelse för yrkesskolorna även föregenomförandet av gymnasieskolreformen . Den teoretiska undervisning somförekom var anpassad till hela utbildningens inriktning som i sin tur var enren yrkesutbildning riktad mot en snäv sektor av arbetslivet. Den företeddemånga gemensamma drag med den dåvarande läriingsutbildningen. Under1950- och 1960-talen överlät näringslivet i allt större utsträckning yrkesutbildningsansvareltill skolan. Lärlingsutbildningar och företagens yrkesskolor försvannsuccessivt. var det svårt att tillgodose samhällets behov avny yrkesulbildad arbetskraft eftersom elevintresset i hög grad koncenterades tillde teoretiska linjerna.I det dåvarande gymnasiet var studiernas innehålluteslutande inriktade pä fortsatta studier medan yrkesskolan var inriktad påyrkesarbete. Erfarenheternafrän pryon i gjorde de teoretiska linjernas 1981/82:15 119 elevermedvetna om behovet av arbetslivskontakter. /67 startade enförsöksverksamhet med en yrkesorienteringsvecka (yo-veckan) på ett antal skolormed teoretiskt gymnasium. Yo-veckan syftade till att ge eleverna inblick i ettvisst yrke för att härigenom underlätta elevens kommande yrkesval. Yo-veckanförlades vanligtvis till den andra årskursen. Vid vissa skolor utformadesyrkesorienteringen som studiebesök under en eller . 4 förslag om ny syo-organisation Iarbetet med skolreformerna växte en insikt fram om att ett väl övervägt studie-och yrkesval är resultatet av en process som börjar i elevens tidigaste år. Denbyggs upp av en mängd samverkande faktorer som påverkar individen ivalsituationer. I skolan hör denna process intimt samman med undervisningen ochdet övriga skolarbetet, Syons utveckling i den svenska skolan måste också ses ibelysning av den snabba omvandling det svenska utbildningsväsendet hargenomgått på samtliga utbildningsnivåer. departementspromemoria (Ds U 1970:16) om studie- och yrkesorientering lade endepartemental arbetsgrupp fram synpunkter och förslag om utformningen avstudie- och yrkesorienteringen vid grund- och gymnasieskolor. Dessa förslaglåg till grund för propositionen (prop. 1971:34, UbU 1971:21, rskr 1971: 214)om studie- och yrkesorientering i grundskola och gymnasieskola m. m. Idepartementspromemorian diskuterades bl. a. lärarrollen och de fördelar somvanns genom att frigöra syo-funktionen från lärarrollen. Detframhölls att uppgifter av pedagogisk natur hade blivit allt vanligare även förpersoner som inte var lärare i traditionell mening. Det var därtor. menade man,inte självklart att en delvis pedagogisk arbetsuppgift måste has om hand avlärare. Vidare påpekade man att del kunde hävdas att det var värdefullt förelever, lärare och undervisning att också ha pedagogiska, sociala ochpersonliga kontakter med icke-lärare. specialister för elevvård,arbetsmarknadsfrågor etc. I promemorian påpekadesatt det ingick uppgifter av pedagogisk natur i syo men att detta inte innebaratt tjänsterna skulle konstrueras som lärartjänst. Den omedelbara kopplingen tillämnet samhällskunskap hade också, påpekades det i departementspromemorian,kommit att förlora i betydelse allt eftersom principen om syo som enangelägenhet för allt flera ämnen hade fått gehör. Olika delar av syo, inteminst pryon borde, påpekades det, i stället integreras i undervisningen isamtliga ämnen. Denna integration, framhölls det, underlättades om syo-funktionärenhade möjlighet att delta i undervisningen i olika ämnen isamtliga klasser inom de årskurser som berördes. Syo-moment borde dessutom ingåi utbildning och fortbildning av alla lärare. Prop.1981/82:15 120 Det var framförallt det faktum att läraren satte betyg somansågs kunna ha negativa effekter för syo-funktionen. Man ansåg att lärarrollenskapade föreställningar och förväntningar hos elever och föräldrar, att denhade en särskild image och traditioner. Det ansågs att lärarroll ochelevvårdsroll inte sammanföll i nämnvärd grad, framförallt inte på de högreskolstadierna. I gymnasieskolan var vägledarrollen ett senkommettillskott i verksamheten. Trots syons mycket breda och delvis undervisningsprägladeprogram ansågs vägledarrollen ge hela syofunktionen en elevvårdande prägel somansågs vara artskild från lärarrollen. Frågan om hur eleverna i glesbygd skulle kunnatillförsäkras bästa möjliga syo diskuterades myckel. Vid remissbehandlingen avutbildningsdepartementets promemoria om syo ansåg en del remissinstanser att yrkesvalslärarsystemetvar att föredra, eftersom varje skola då, genom att syo-funktionen kundekombineras med undervisning, kunde tillförsäkras en syo-funktionär. I syo-propositionenanförde emellertid departementschefen att han för sin del ansåg, att nackdelenmed att en syo-konsulent tjänstgjorde vid två skolenheter uppvägdes av atthan/hon helt kunde koncentrera sig på syo-uppgifter. Genom beslut infördes en nyorganisation för studie-och yrkesorientering i det svenska skolväsendet. Denskulle genomföras i form av en försöksverksamhet med successiv utvärderingunder en femårsperiod räknad . Därefter skulle ta slutligställning till hur studie- och yrkesorienteringen i det svenska skolväsendetskulle organiseras och bedrivas. Försöksverksamheten har genom riksdagsbeslut föriängtstvå gånger och gäller nu t. o. m. utgången av juni månad 1982. beslut om försöksverksamhet med ny syo-organisationinnebar att syo-organisationen blev enhetlig för ochgymnasieskolan. Ett system med särskilda syo-funktionärer infördes. Idepartementspromemorian (Ds U 1980: 16) om studie- och yrkesorienteringdiskuterades tre olika normalmodeller inom ett enhetligt system, nämligen yrkesvalslärarsystem,system med yrkesvägledare-kurator och system med särskild syo-funktionär. stannade vid ett system med särskild syo-funktionär motiverades med att demål och det program som uppställts för syo rymde så många och delvis helt olikamoment, att man ansåg att del krävdes en funktionär på heltid med särskildutbildning och fortbildning. Den organisation som då infördes på försök och somfortfarande gäller innebär att det tidigare rådande yrkesvalslärarsystemet, somenbart omfattade , kompletterades med ett syslem med syo-konsulenteravsett att tillämpas enhetligt både i grund- och gymnasieskolan. En avskillnaderna mellan dessa båda system gäller befallningarnas tjänstekonstruktion.Yrkesvalsläraren har lärarutbildning och är således behörig alt undervisa inågot eller några ämnen. En del av sin statligt reglerade tjänst som lärarefullgör han i form av syo. 1981/82:15 121 regleradanställning och är inte, vare sig till följd av syo-utbildningen eller genomanställningsformen, behörig alt undervisa. Efter införandet av de lokalaplaneringsråden förenar syo-konsulenten ofta tjänst som SSA-sekreteraremed tjänst som syo-konsulent i skola. De tjänstgör också ofta inom kommunensuppföljande syo. Tonvikten lades genomriksdagsbeslutet om syo mera än tidigare på syons aktiva ochmedvetandegörande roll, Syon borde verka för att minska ofriheten i elevernasstudie- och yrkesval. Syo-verksamheten skulle präglas av en helhetssyn både påeleven och på samhället i stort, en helhetssyn som uttrycktes i betoningen avatt samverkan skulle äga rum både med samhället och skolans övriga verksamhet.Studie- och yrkesvalet skulle ses som en process varvid information ochvägledning skulle ges fortlöpande . Genomriksdagsbeslutet om syo överfördes det övergripande ansvaret för studie- ochyrkesorientering i grund- och gymnasieskola helt pä de lokala skolstyrelserna.Det hade tidigare helt eller delvis legat på arbetsmarknadsverket. Emellertidansvarar arbetsmarknadsverket fortfarande för vissa uppgifter inom skolansstudie- och yrkesorientering och ett nära samarbete mellen skola ocharbetsmarknadsmyndigheter är nödvändigt. Enligtpropositionen om syo skulle SÖ och AMS i samarbete och efter samråd medkommunförbunden på grundval av vad som sagt i promemorian (Ds U 1970: 16) om syodra upp riklinjerna för ansvarsfördelningen när det gällde syo-verksamheten. Vissa specialinsatserskulle göras av arbetsmarknadsverket, i första hand av länsarbetsnämndernasyrkesvägledare och i vissa fall av arbetsförmedlare resp. arbetsvårdare. Detgällde framför allt viss kollektiv information i skolorna om yrken ocharbetsmarknad samt enskild yrkesvägledning i viss utsträckning. Fackpsykologiskundersökning skulle bekostas av arbetsmarknadsverket. Platser för pryo skulleanskaffas av arbetsförmedlingens distrikts- och lokalkontor.Arbetsförmedlingen skulle tillhandahålla listor över företag ochinstitutioner, som kunda ta emot studiebesök. Det förusattes att AMS därutöveri samråd med SÖ skulle utfärda anvisningar beträffande verkets insatser samtberäkna personal för dessa aktiviteter. Ansvaret förinformationsmaterial och läromedel fördelades också mellan SÖ och AMS. SÖskulle svara för tryckt informationsmaterial och läromedel beträffande ämnes-och linjeval i grundskola och gymnasieskola, beträffande kompetensfrågor m. m.samt för tjänstematerial i syo-frågor. AMS skulle svara för trycktinformationsmaterial om yrken, arbetsmarknad, utbildningsväsende utanför grund-och gymnasieskola m.m. samt för tjänstematerial i syo-frägor tillarbetsmarknadsverkets personal och till skolans syo-funktionärer. 9 1981/82. Prop.1981/82:15 122 Den första syo-utbildninen för skolpersonal varyrkesvalslärarutbildningen. Den blev reguljär ochupphörde med utgången av vt 1971. förekommer yrkesvalslärarutbildning(20 poäng) enbart för lärare som är behöriga att undervisa i särskolan.Yrkesvalslärarutbildningen följdes av en 40-poängskurs i syo. Den börjadehösten och upphörde i och med utgången av . Till 40-poängskursen i syo var de behöriga som antingenhade minst 80 poäng från fil. fak., varav minst 40 poäng i antingen psykologi,pedagogik eller sociologi samt yrkeslivserfarenhet varav minst 6månaders sammanhängande anställning utanför utbildningsväsendet, eller de som var och hade varit yrkesverksammai varav minst 6 månaders sammanhängande anställning utanförutbildningsväsendet samt hade minst 20 poäng från fil. i psykologi,pedagogik eller sociologi. av samtliga de studerande som antogs hade mer än5 års yrkeserfarenhet. Behörighetskraven inkluderade, kan syo-utbildningen1971-1979 beskrivas pä följande sätt: antingen: 40 poäng (i olika kombinationer) -I- 40 poäng ps/pe/so-I- 40 poäng syo eller: 25:5 -I- 20 poäng ps/pe/so + 40 poäng syo. Det ena alternativet omfattade alltså en utbildning om 120poäng och det andra en utbildning om 60 poäng. Målet för 40-poängsutbildningen var, liksom det är förnuvarande syo-linje, att utbilda studie- och yrkesvägledare för samtligaavnämare. De allra flesta av de utbildade gick till skolväsendet, som hade ettstort behov av syo-utbildade, beroende dels pä syons allmänna expansion, delspä de stora årskullarna i skolåldrarna. blev syo-utbildningen en allmänutbildningslinje, 120 poäng, med en variant om 60 poäng. För behörighet ochantagning gäller högskoleförordningen. Yrkesverksamhet har därmed ersatts avarbetslivserfarenhet som en av grunderna för behörighet. Arbetslivserfarenhet (ale)omfattar, utöver yrkesverksamhet, värd av egna barn eller anhörig samtmilitärtjänst. Utbildningen på syo-linjen är f. n. organiserad påföljande sätt: 120 p linje 60p varianten 20 poäng 40 poäng -I- ale 5 år (vissa lokala variationer) syo, personl. 1981/82:15 123 De studerande på 60-poängsvarianten samläser helt ochhållet med de studerande i 120-poängsutbildningen under de avslutande 60 poäng,som omfattar syo-avsnitten pä utbildningslinjen. Samordningmed andra utbildningslinjer har förkommit främst med speciallärarlinjen. Syo-linjenoch speciallärarlinjen svarar gemensamt för yrkesvalslärarutbildningen om 20poäng för särskolans lärare. C-kurs i syo (påbyggnadskurs om 20 poäng) har anordnatssedan vt 1978 och studerande därifrån kan efter individuell bedömning antastill forskarutbildning vid t. ex. pedagogisk, sociologisk, statsvetenskapliginstitution. 6 Den praktiska arbetslivsorienteringen i grund- ochgymnasieskola Enligt Lgr 69 och Lgy 70 skall all skolpersonal ta sin deli lagarbetet med skolans syo-verksamhet. Det är alltså inte bara syo-funktionären,utan också lärarna i olika ämnen som bör hjälpa eleverna att göra medvetna ochkritiska studie- och yrkesval. Ett viktigt moment i detta sammanhang ärarbetslivsorienteringen. Med denna term avses den kunskap och orientering omarbetslivet som eleven inhämtar i skolan och genom direkta arbetslivskontakter,bl. a. genom pryon. Eleverna skaffar sig också kunskaper om arbetsmarknad ocharbetsliv i den förberedelse och uppföljning som sker i skolan. Efter införandet av Lgr 69 och den nya formen för pryo hardet av rapporter och utvärderingar i olika sammanhang framgått alt denpraktiska yrkesorienteringen inte fått önskad effekt. Elevernasval av pryo-platser har inte undergått några större förändringar jämfört med1960-talet. Deras val av pryo, studiekurser och studievägar präglas alltjämt avtraditionellt könsrollstänkande och andra för studie-och yrkesvalet begränsandeföreställningar. Denvidgade och framför allt fördjupade kontakt mellan undervisning och arbetslivsom skrivits in i Lgr 69 har visat sig vara svär att genomföra i praktiken.Ofta blir pryon ett huvudsakligen organisatoriskt och administrativt problemför arbetsförmedlingen och skolans syo-funktionär. Pryon får då karaktären aven lösryckt företeelse i skolarbetet - av eleverna betraktad som en välkommenbefrielse från skolarbetet och av lärarna som ett lika välkommet tillfälle attbedriva undervisning i halvklass. Skillnadenmellan målsättningen för pryon och dess förverkligande bör också ses motbakgrund av den kritik som den svenska skolan utsattes för under den förstahälften av . De nya läroplanerna för grund- och gymnasieskola ansågsinte ha fått avsedd effekt. I företedde eleverna olika symptom på skolledaoch bristande motivation.