prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — anser att det finns starka skälför all frågor som rör storskalig torvbrytning handlägges på central nivå därman bättre kan göra en samhällsekonomisk avvägning mellan olika intressen. Prop.1981/82:99 162 anför att det i den föreslagna organisationen finnsbetydande risker att konflikter mellan olika lokala intressen inte kan lösas påett opartiskt sätt. I många regioner kan motstående intressen ges överdriventyngd, vilket medför att de nationella målen för torvutvinning inte kanuppfyllas. Liknandesynpunkter framförs även av , och , och . anför på motsvarande sätt att detför fullföljande av de energipolitiska målen och för nödvändig samordning ochhelhetssyn i de många fall då flera regionala enheter berörs är ytterstönskvärt att det nuvarande systemet för handläggningen bibehåUs. och anser attkoncessionsbesluten tills vidare med fördel kan ligga kvar på central myndighetintiU dess större erfarenhet har vunnits av torvexploateringens utveckling ilandet. () anför att industriverkets hUtills-varande hanteringav torvärenden i förhållande till rennäringen inte talar för att industriverketskall ha kvar denna prövning. Ett överflyttande av mptsvarande funktipner tilllänsstyrelse måste sättas in i ett samlat grepp på hela frågan pmprövningssystemet och kan enligt SSR:s uppfattning inte genomföras som enisolerad åtgärd. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF) slutligen, anser det inte självklart atthandläggningstiderna vid länsstyrelse blir kortare än vid industriverketeftersom regionala motstående intressen kan komma att påverka beslutsprocesseni högre grad än . Osäkerheten om vad som händer vid delegering avkoncessionsprövningarna till länsstyrelserna är enligt ÖEF:s mening så stor attdelegeringen bör begränsas till endast någralänsstyrelser. Någraav de remissinstanser som avstyrker förslaget tar upp frågan om delegering tUlcentral myndighet i stället för till länsstyrelserna. anser sålunda att koncessionsprövningen helt bör läggas påstatens industriverk. Även anser att industriverket ellersenare ett eventuellt statens energiverk framstår som lämpligare som koncessionsmyndighetän länsstyrelserna. () pekar likaså påmöjligheten att i ökad utsträckning delegera beslutsrätten tillindustriverket. AB Grus- & Stenförädling anser att industriverketbör få befogenhet att bevilja bearbetningskoncession och att bergmästarenskall bli tillståndsmyndighet för undersökningskoncession analogt medinmutningsärendena enligl gruvlagen. självt understrykervärdet av att ärenden enligt gruvlagen och minerallagen hanteras parallellt.Beslutanderätten bör enligt verket läggas hos den nya mineralpolitisktansvariga förvaltningsmyndighet i till vilken industriverketsmyndighetsuppgifter på mineralområdet skall föras. Verket framhåller pckså attden nya centrala myn- Prop.1981/82:99 163 digheten inpm energiområdet bör beredas tillfälle attyttra sig i samband med beredningen av ärende rörande bearbetningskoncession. 2 Förstärkt skydd för husbehovstäkt Förslaget tillstyrks av det helt övervägande antalet remissinstanser.Ett mindre antal redovisar en negativ eller tveksam inställning. Förslaget tillstyrks eller lämnas utan erinran avlantbruksstyrelsen, , , statensindustriverk, bergmästarämbetet i norra distriktet, med ett undantag avsamtliga länsstyrelser, av domänverket. ,, , , , kommun,kommun. Oljeersättningsfonden, Mo och , ,och i . tillstyrker sålunda all gällandepraxis vad avser skydd för pågående husbehovstäkter för energiändamål - i det fallannan erhåller bearbetningskoncession inskrives i minerallagen.Industriverket konstaterar också att om koncessionstvänget enligt verketsförslag generellt lättas för markägare, erhåller pågående husbehovstäkter ettstarkare skydd. och har inget att erinra mot förslaget så länge det inteförhindrar eller försvårar en från allmän synpunkt rationell och ekonomiskutvinning. och tillstyrker denföreslagna utformningen av skyddet för husbehovstäkter. Om en husbehovstäktmåste upphöra därför att den avsevärt försvårar en brytning med koncession,måste markägaren enligt förbunden ersättas för den förlust och skada som dettamedför. Några av de tillstyrkande remissinstanserna kommenterarsärskilt förslaget från naturvårds- och miljösynpunkt. De uttrycker farhågorför att stora naturvärden kan gå till spillo om husbehovstäkter blir vanligtförekommande och påtalar behovet av styrning så att brytning i de mestvärdefulla våtmarkerna undviks. anför sålunda att ett förstärktskydd för husbehovstäkter av torv torde öka intresset för att öppna sådanatakter. Tillkomst och drift av dessa takter kan, understryker verket, medföraskador på naturmiljön såväl i det enskilda fallet som i fall där flerahusbehovstäkter av torv sammantaget kan ge negativa effekter. Husbehovstäktkan regleras med stöd av 20 § naturvårdslagen. För att kunna avgöra om en Prop.1981/82:99 164 sådan reglering är nödvändig eller kan avvaras behövsförbättrade kunskaper om de miljökonsekvenser torvtäkt kan medföra. Sådanforskning bör enligt verkets mening ingå bland de projekt som samhället stöderpå energiproduktionsområdet. Enligtlänsstyrelsen i län år husbehovstäkt för energiändamål klart att hänföratill sådant arbetsföretag för vilket samråd skall tas med enligt20 § NVL. ifrågasätter därför om inte obUgatorisk samrådspliktborde införas i naturvårdslagens regler. i anseratt någon form av anmälningsplikt för husbehovstäkt bör övervägas. Enligtlänsstyrelsen i ger inte 20 § naturvårdslagen tillräckligmöjlighet att avstyra brytning på de värdefullaste våtmarkerna.Husbehovstäkternas hantering med hänsyn till motstående intressen bör enligtlänsstyrelsen belysas närmare varvid också frågan om eventuell ersättning vidförbud mot sådan läkt bör klargöras. i anser det önskvärt från kulturminnesvårdenssynpunkt alt samrådsförfarande med länsstyrelse inför omfattandehusbehovstäkter inarbetas förslagsvis i 8 § fornminneslagen. Förslaget avstyrks av ,, AB Energiverk, Allmänna Ingenjörsbyrån ABoch o. . i ochBorås har kritiska synpunkter. Huvudinvändningen mot förslaget är att husbehovstäkternakan hindra en rationell torvproduktion. avstyrker sålunda förslaget idess nuvarande form eftersom ett antal husbehovstäkter skulle kunna spolieramöjligheterna till ett rationellt utnyttjande av en annars lämpligtorvfyndighet. De enskilda intressena måste i sådana fall, enligt föreningensmening, vika för samhällsintresset. Det bör dock vara möjligt att genomsärskilt avtal tillförsäkra markägaren torv för husbehov frånkoncessionshavaren. På samma grund avstyrks förslaget av AB Energiverki ett yttrande gemensamt med och o.Resele Elektriska AB. framför, utan att direkt avvisaförslaget, liknande synpunkter. Enligt () är ett ökat skyddbefogat endast om det inte är till hinder för en ändamålsenlig utvinning. Nären effektiv utvinning etablerats kan torven produceras till en lägre kostnad.Markägaren kan ges option att köpa motsvarande kvantitet av koncessionsinnehavaren.Eftersom krav på omfattning av husbehovstäkt inte föreligger, finns enligt AIBen risk att "skentäkter" anläggs. i framhåller att det viden ökad energi-torvanvändning finns risk för ett planlöst öppnande avhusbehovstäkter i Prop.1981/82:99 165 ett stort antal torvfyndigheter med uppenbara miljö- ochnalurvårdskon-sekvenser. Verksamheten bör därför vara lillståndspliktig.Länsstyrelsen föreslår att samtliga planerade husbehovstorvtäkter, belägna itorvmark utpekad som skyddsvärd i inventering eller naturvårdsplan, underkastassamrådsplikt enligt 20 § naturvårdslagen. Även i länframför liknande synpunkter. 3 Utvidgad rätt till torvtäkt utan koncession Det helt övervägande antalet remissinstanser tillstyrkerförslaget. Bland dessa föreslår emellertid några få en annan arealgräns än deni promemorian föreslagna och några förordar att koncessionsbefrielse förfastighetsägaren skall gälla utan arealgräns. Förslaget avstyrks av ett femtontal remissinstanser. Förslaget tillstyrks / sin nuvarande form avlantbruksstyrelsen, , , länsstyrelserna iUppsala, , , , , , , , , , , , ,och , överbefälhavaren, ,överstyrelsen för ekonomiskt försvar. , Härjedalenskommun, kommun, kommun och . Flera av dessa remissinstanser ansluter sig till de idepartementspromemorian förda resonemangen till stöd för förslaget. Framförallt flera länsstyrelser, bl.a. länsstyrelserna i , ochVästmanlands län understryker förslagets positiva effekter från både regionalpolitiskoch energipolitisk synpunkt. framhåller att energimässigt rättstora produktionsenheter kan komma att falla utanför koncessionssystemet ochpåpekar också att del för kommunala värmeverk som regel krävs stora volymer föratt tillgodose bränslebehovet. För att trygga bl.a. värmeverkensbränsleförsörjning är det viktigt all utvinning inom stora torvområden intesplittras. Med de nu föreslagna ändringarna måste detta, anför förbundsstyrelsen,beaktas vid den praktiska handläggningen av koncessionsärenden. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar (ÖEF) anför att denåsyftade stimulansen till ökad torvutvinning är av stor betydelse också föratt minska konsekvenserna av en försörjningskris. ÖEF uttrycker visstveksamhet i fråga om den samlade effekten av förslaget. 1981/82:99 166 Lyckselekommun förutsätter att de mindre fyndigheterna också prövas enligt annanlagstiftning, t. ex. vattenlag och rennäringslag. Valetav just 50 ha som övre gräns för koncessionsbefrielsen kommenteras föga inomdenna grupp av tillstyrkande remissinstanser. Länsstyrelserna i ,, och pekar dock på svårigheterna att klartdefiniera arealavgränsningen. Gränsdragningen på 50 ha bör enligt länsstyrelseni tillämpas tills vidare på försök och med löpande uppföljning. B.Förslaget tillstyrks med annan arealgräns av länsstyrelserna i ,och , , Allmänna IngenjörsbyrånAB och . Omförslaget skall ha praktisk betydelse bör arealen ökas till förslagsvis minst75 ha anser sålunda i . Rationell torv-hanteringför energiändamål kräver som regel större arealer, framhåller iKronobergs län och föreslår 75-100 ha. En gräns på 100 ha bör också enligtlänsstyrelsen i utredas. Länsstyrelserna i ochVästernorrlands län anser att gränsen bör sättas lägre än 50 ha. förordar utan närmare precisering en utvidgad rätt tilltorvtäkt utan koncession. SvenskaCellulosa Aktiebolaget anser att koncessionsfriheten av rättviseskäl börsättas till minst 100 ha i skogslänen eftersom torvmarksenhe-terna är störredär och har ett väsentligt mindre medeldjup. har ingen principiell invändning mot förslaget men är tveksamtill gränsen 50 ha. Genom att samlat bearbeta flera små myrar inom ettavgränsat område kan en ekonomisk storskalig produktion vara möjlig.Vattenfallsverket anser därför att gränsen bör sättas vid myrar som har mindreän 25 ha areal enligt beteckningen sankmark på topografiska kartan. Någraremissinstanser kommenterar särskilt de olika förutsättningar i ekonomiskthänseende som kommer att gälla för markägare med torvfyndigheter understiganderesp. överstigande 50 ha. SvenskaCeUulosa Aktiebolaget utvecklar ingående vilka konsekvenserna härav blir ochframhåller att av rättviseskäl och inte minst för att uppnå det i promemorian angivnasyftet bör "fastighetsägaren alltid, dvs. även då koncession förbearbetning av en torvfyndighet erfordras, erhålla full kompensation för värdetav den del av en fyndighet som inom en areal understigande 50 ha - i skogslänen100 ha - finns på hans fastighet". Enligtstatens vattenfaUsverk bör det övervägas om lagtexten kan skrivas om så attdet förhållandet elimineras att markägaren får olika ekonomiskt utbyte avkoncessionsbefriad resp. icke koncessionsbefriad myr. iVästmanlands län, som påpekar all de föreslagna reglerna också innebär att detallmänna avstår från möjligheten alt ta del av tprvens ökade värde närfyndigheten är mindre än 50 ha, anser att både gällande 1981/82:99 167 ochföreslagna regler, för avgifter till staten och ersättning till berördamarkägare har så stora brister att frågan bör utredas vidare. Även länsstyrelseni anser att förslagets konsekvenser i det här avseendet börövervägas. Förslaget tillstyrksmed den ändringen att någon arealgräns inte sättes av statens industriverk,bergmästaren i norra resp. södra distriktet. ochSveriges , , ,samt Oljeersättningsdelegationen. Svagheternai ett system med koncessionsfrihet intill en viss övre gräns anses framför alltligga i gränsdragningssvårigheterna, orättvisan med två skilda regelsystem ochrisken för en mindre rationell torvproduktion. () konstaterar med tillfredsställelse att promemorianinnehåller förslag som innebär att man lättar på koncessionstvånget för mindretorvtäkter, eftersom SIND delar uppfattningen att koncessionsförfarandet i sigkan verka hämmande för påbörjandet av en torvutvinning på bred front.Industriverket föreslår dock att markägarens rätt att bearbeta torvfyndighetutan koncession utvidgas till ett genereUt undantag i likhet med vad som gällerför fastighetsägare vid bearbetning av alunskiffer, stenkol och lera. Enarealgräns kan, anser verket, medföra gränsdragningsproblem som kan verkahämmande för den torvutvinning på bred front som måste komma igång om torvenskall kunna spela den avsedda rollen i vår energiförsörjning. Detgrundläggande motivet - bakom de nuvarande koncessionsreglerna - attsplittringen av torvmarkerna på olika fastigheter inte skall hindra att entorvtäkt som är önskvärd med hänsyn till landets intressen kommer tiU stånd -äger dock enligt SIND:s uppfattning alltjämt giltighet. SIND anser därför attmöjlighet för annan att söka och erhålla koncession för undersökning ochbearbetning av fyndighet av torv för att utvinna energi skall bibehållas. Generellbefrielse från koncessionspUkt för fastighetsägaren förordas, på i stort sammagrunder som industriverket, också av bergmästarämbetet i norra resp. södradistriktet. De pekar även på den extra stimulans till torvutvinning som liggeri att det tidskrävande och dyrbara markanvis-ningsförfarandet enligtminerallagen skulle bortfalla. Bergmästaren i norra distriktet framhåller ocksåden orättvisa som skulle ligga i ett system med olika regler för ägare tilltorvfyndigheter understigande resp. överstigande 50 ha. Skillnadeni fråga om koncessionskrav för oUka markägare påtalas också avOljeersättningsdelegationen (OED). OED hänvisar till industriverketsremissyttrande och säger sig för sin del inte ha någon erinran mot attkoncessionsplikten upphävs utan arealbegränsning. En sådan förenkling tordeenligt OED vara tUl fördel för den framtida utvecklingen av torvpro-duktionen. 1981/82:99 168 () och ()instämmer i promemorians uttalande att nuvarande rättsregler hindrar produktioni mindre skala. Förbunden anser emellertid att de syften som lagändringen har,förfelas vid alltför lågt satt arealgräns. 50 ha som övre gräns ger enligtförbunden en alltför liten areal för praktisk bearbetning. Stora svårigheterkan också uppstå att definiera och mäta "hela fyndighetens areal".LRF och SSR anser att någon arealgräns inte behövs. Förbunden anser vidare attfastighetsägarens rätt tUl förtur att utvinna torv pm annan söker kpncessipnbör utsträckas till sammanhängande tprvfyndigheter upp till 100 ha. Oljeersättningsfonden(OEF) anför att de olägenheter som kan uppstå för t. ex. ett ratipnelltutnyttjande av en ägosplittrad torvfyndighet kan vara svåra även vid än mindrearealer. Det måste anses i hög grad önskvärt med ett koncessionsförfarande föralla arealer när det av någon anledning är av behovet påkallat. Men det skallinte vara obligatoriskt när det inte behövs. Om man själv äger torvfyndigheteneller kan komma överens med andra markägare skall det således anför OEF räckamed att i vanlig ordning hos söka täkttillstånd. Om inte, skallman ha rätt att söka bearbetningskoncession. anser förslaget vara ett steg i rätt riktning när det gäller attstimulera till att torvutvinning snabbast möjligt kommer igång men ifrågasätterom den föreslagna ändringen nämnvärt kommer att bidra till en ökadenergiförsörjning från torv. Enligt är de små torvmarkernassamlade andel av de tekniskt tillgängliga torvtillgångarna osäker men sannoliktbetydligt mindre än vad promemorian förutsatt. Därutöver torde, framhållerSvenska , en ensidig stimulans av torvbrytning på små torvfyndigheterkomma att bidra till uppkomsten av driftsenheter med sämre förutsättningar förrationell drift än större torvfyndigheter. föreslår därför altmarkägarens rätt att i egen regi eller via upplåtelse undersöka och bearbetatorvmark för energiändamål utan koncession utsträcks till att gälla alltorvmark oberoende av objektens storlek. Möjligheten i minerallagen att utdelakoncession föreslås kvarstå oberoende av arealstoriek. Luossavaara-KiirunavaaraAB (), som i och för sig ifrågasätter behovet av en ändrad reglering, troratt ett generellt undantag avgjort är att föredraga framför att undantaga vissaareallimiterade områden från lagens tillämpning och anför att markägarensvidgade rätt till bearbetning kanske kan utgöra ett verksamt incitament för enökad torvproduktion. Någraremissinstanser kommenterar särskilt promemorians förslag till formulering av §9 p. 4 om förtur för fastighetsägaren om någon annan skulle söka koncession ochfastighetsägaren eller någon som fått dennes tillåtelse redan bearbetarfyndigheten. De uttrycker farhågor för att en rationell och från allmänsynpunkt önskvärd torvutvinning härigenom kan komma att förhindras. Prop.1981/82:99 169 Oljeersättningsdelegationen (OED) anser sålunda attmarkägarföreträ-det har förts för långt. En pågående begränsad eller orationellbrytning bör enligt OED inte få hindra eller avsevärt försvåra en från aUmänsynpunkt ändamålsenlig utvinning av fyndigheten. OED anser att förslagen börändras så att koncession otvetydigt kan beviljas i nämnda fall. framför liknande farhågor ochförutsätter att problemet beaktas när tillämpningsföreskrifterna utformas medanlänsstyrelsen i på samma grunder anser att stadgandet möjligenkan utgå eftersom paragrafens fortsatta lydelse ger fastighetsägaren visstskydd ifråga om husbehovstäkt. vill formulera fastighetsägarensförtur på så sätt att vid konkurrens om koncession mellan annan sökande ochmarkägare bör markägare i de fall då han genomfört omfattandeförberedelsearbeten eller bedriver utvinning av torv för energiändamål haföreträde till koncession, såvida inte betydande tekniska och ekonomiskafördelar finnes med att annan erhåller koncession. Denna tolkning bör enligtindustriverket kunna inrymmas i 6 § minerallagen - dvs. den som är lämpligastfrån allmän synpunkt bör äga företräde till koncession. Också bergmästarämbetet i norra distriktet ochOljeersättningsfonden förordar en sådan innebörd av fastighetsägarens förtur. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar fmner en preciseringnödvändig och föreslår att som synnerliga skäl skall i § 9 anges det fall attannan än fastighetsägaren avser att bedriva torvutvinning uppenbart effektivareän fastighetsägaren. i , slutligen, anför allmäntatt uttrycken "synnerliga skäl" och "bearbetning pågår" börnärmare preciseras. Förslaget avstyrks av statens planverk, Sverigesgeologiska undersökning, i . , , ,, , AB Energiverk,, Kraftverk, Mo och ,, o. samt AB Grus-& Stenförädling. Kritiska synpunkter på förslaget, utan direkt avstyrkande,framförs av . Kritiken mot förslaget utgår från att torvfyndighetermindre än 50 ha inte är ointressanta för bearbetning i större skala eftersomfyndigheternas betydelse avgörs av bl. a. närheten till andra liknandefyndigheter, geografisk belägenhet, täktdjup och torvkvalitet. De svenskatorvmarkerna uppträder ofta just som komplex av myrmarker bestående av fleramindre områden. Huvudinvändningen mot förslaget är att del riskerar attförsvåra ett rationellt och storskaligt utnyttjande av torv. 1981/82:99 170 torvmarkeroch därmed fördyrad energianvändning samt grändragnings-problem år andrahuvudargument mot förslaget. kan sålunda förslaget få motsatt effekt än detåsyftade att öka torvens betydelse för svensk energiförsöij-ning. innebär förslaget att samhällsintressena förlorar kontrollen över enmycket stor del av de samlade torvtillgångarna i landet. Om fastighetsägarenges rätt att bearbeta torvfyndigheter mindre än 50 ha utan koncession, samt gesföreträdesrätt vid eventuell koncession, så kommer, menar värmeverksföreningen,dessa fyndigheter med all sannolikhet att undandras möjligheterna till enrationell brukning i större skala. Dessutom kommer ett marknadspris på torv ochtorvmarker att etableras, vilket torde fördyra tprvanvändningen för de slutiigakonsumenterna. ÄvenAB Energiverk, som avgett yttrande tillsammans med och o. samt SkellefteåKraftverk avvisar förslaget på samma grunder som . Bäggepåtalar också risken för spekulation i torvmarker. Kraftverkunderstryker i sammanhanget betydelsen av att en exploatör redan i samband medundersökningskoncession tillförsäkras räft att bryta torv om marken är lämpadför torvtäkt så att värmeverk och industrier med stora värmebehov inte skalltvingas avstå från torv som bränsle. Länsstyrelseni delar i och för sig den i promemorian framförda uppfattningenatt förslaget kommer att stimulera torvutvinning. ifrågasätteremellertid om den föreslagna regeländringen inte medför att samhällsinflytandetoch möjligheten till styrning av tprv-prpduktipnen går förlprad i enutsträckning som är till nackdel för den totala torvproduktionen i landet ochpekar på risken för att storskalig torvindustri får problem med bland annatavsättningen av sin produktion. föreslår i stället atttäktprövning och koncessionsprövning försöksvis sammanslås till en prövningsamtidigt som ansökningsavgiften på . slopas för sådana ansökningar somavser fyndigheter mindre än 50 ha. och ifrågasätter om syftet medförslaget i praktiken verkligen kommer att uppnås. Gränsdragningsproblem ochsplittringen på olika fastighetsägare av lorv-arealerna kan ge upphov tillonödiga svårigheter. TUlsammantaget riskeras, enligt förbundens uppfattning,att förslaget kan försvåra ett rationeUt och storskaligt utnyttjande av torv. Riskenför att en rationell täktverksamhet hindras återkommer som argument också i Mooch Domsjö AB:s (MoDo) avstyrkan av förslaget. MoDo framhåller speciellt riskenför denna effekt i områden där tUlgången på större sammanhängande fyndigheterär begränsad. MoDo pekar vidare på att förslaget innebär en orättvisa mellanägare till torvfyndigheter som understiger resp. överstiger 50 ha till deförras fördel när det gäller alt få ekonomiskt utbyte av torvfyndigheterna. Omförslaget genomförs, anför 1981/82:99 171 MoDoslutligen, bör en laglig möjlighet införas att snabbt och enkelt fåarealstorleken prövad eftersom i praktiken svåra gränsdragningsproblem kommeratt uppstå. anser att förslaget kan komma att bli ett allvariigt hinder fören rationell torvutvinning i stor skala om inte tillämpningspraxis blir att denenskilde fastighetsägarens rätt måste vika för energipolitiska synpunkter ochdet allmännas intressen. Liknande synpunkter framförs av . Sverigesgeologiska undersökning (SGU) pekar på svårigheten i att avgränsa ett 50 hastort torvområde utan ingånde förundersökningar i fält och påpekarnödvändigheten av att definiera begreppet "torvfyndighet". Om enlagändring kommer till stånd bör enligt SGU även torvmäktighet vägas in idefinitionen av begreppet "fyndighet". SGU ifrågasätter om föreslagnaförändringar verkligen förenklar torvhanteringen och föreslår attkoncessionsplikten för samfiiga torvfyndigheter kvarstår. avvisar förslaget som är alltför schematiskt och i praktikensvårtolkat. Verket anser att hänsynen till motstående markanvändningsintresseninte kan negligeras för torvmyrar upp till 50 ha vilka utgör en mycket stor delav landets samlade torvmyrar. föreslår i stället att befrielse frånkoncessionsplikt för områden mindre än 50 ha kan meddelas av försådana områden där kommunernas översiktliga planering eller bedömningar pålänsnivå inte visat på motstående intressen som uppenbarligen kan skadas vid entorvutvinning även av begränsad omfattning. () uttrycker i sin avstyrkan stora farhågor förförslagels konsekvenser.