prop · G503158 · 1981-12-31 00:00:00 — Län ur kyrkofonden kan lämnas för åtgärd som syftar till rationaliseringav driften av löneboställe eller prästlönefondsfastighet eller för sådant förvärv avjordbruksfastighet såsom löneboställe eller prästlönefondsfastighet,vilket syftar till rationalisering av det kyrkliga jordinnehavet i stiftet. Kostnad för löneboställeeller prästlönefondsfastighet till följd avfastighetsbildningsförrättning eller företag enligt vattenlagen(1918:523), lagen (1939:608) om enskilda vägareller anläggningslagen (1973:1149) skall i fråga om möjlighettill län vara likställd med kostnad försådan rationaliseringsätgärd som angesi första stycket. Närmare bestämmelser om lånur kyrkofonden meddelas av regeringen. I den mån det behövs för utlåning enligt 21 §får kyrkofonden ta upp lån. Närmare bestämmelser om utbetalning av allmänt utjämningsbidrag,särskilt utjämningsbidrag och extra utjämningsbidrag samt upp- 1981/82:158 63 börd av allmän kyrkoavgift och särskild kyrkoavgift meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämrher. De ytterligare föreskriftersom behövs för-verkstäl 1 igheteri av denna lag meddelasav regeringen eller av myndighet som regeringen bestämmer. 1 paragrafenanges lagens tillämpningsområde. Detta har i jämförelse med gällande lagstiftning vidgats till att även gälla församlingar. Definitionenav begreppet kyrklig kommun förenklar denföljande lagtexten. Vad som sägs om pastorat motsvarar 2 § i den nuvarande lagen. Iparagrafen fastslås att en särskild styrelse skall ansvara för kyrkofondens förvaltning.Bestämmelserna innebär att styrelsen ytterst skall svara för förvaltningenav kyrkofonden, medan den direkta handläggningenav kyrkofondsärenden liksom skallhandhas av kammarkollegiet. I några av förslagets övrigaparagrafer konkretiseras vissa av styrelsens arbetsuppgifter. Utredningen förutsätter att meradetaljerade regler om styrelsens uppgifter och om fondens förvaltning meddelas av regeringen. Om en kyrkomötesreforminte genomförs, bör regeringen utse två ledamöter jämte ersättare päförslag av och en ledamot jämte ersättare på förslag avRikskommittén för stiftstingen. Första gängen lärdenna ordning fä tillämpas i vart fall, eftersom ett nytt kyrkomöte inte hinner samlas . En övergångsbestämmelse börreglera denna situation. 1981/82:158 64 I paragraferna anges reglerna för det allmännautjämningsbidraget. Bestämmelserna har utformats så att de tekniskt överensstämmer med 2-12 §§lagen om skatteutjämningsbidrag. För att inte hindra samfällighetsbildningar har till 7 § fogats en regel av innebörd att tillskottet av skatteunderlag alltid skallberäknas pä församlingarna,även då dessa ingår i samfäl- Utredningen föreslär att avrundning - 7 § - sker till närmaste tusental skattekronor. 8 § utgår som redan nämnts från 100 X skattekraftsgaranti.Om garantin läggs på en lägre nivå, skall samtliga i paragrafen angivna procentsatsersänkas med samma antalprocentenheter, i den mån inte en avvikelse framstår som motiverad med hänsyn till sänkningens regionala effekter (jfr7.1 och 8.6). Paragrafen reglerar den allmänna kyrkoavgiften och motsvarar närmast10 § i den nuvarande lagen om kyrkligakostnader. I förslaget har som beräkningsunderlag angetts skatteunderlaget året före bidragsäret. Formuleringen knyter an till förslagets 5 § där skatteunderlaget definieras som antaletskattekronor och skatteören enligt taxeringsnämnds beslut rörandetaxeringen till inkomstskatt åretföre bidragsåret. Bestämmelsensutformning är att se som ett förtydligande av den nu gällande lagregeln och innebär i sak inte någotnytt. För den händelse (jfr 7.1) man väljer att inte beräkna kyrkoavgiften pä hela det skatteunderlag, som är hänförligt till icke-medlemmar i , bör i paragrafen tilläggas att detta skatteunderlag skall minskas . Avgiftens öretal skall liksomi dag bestämmas av regeringen. En konsekvensav att kyrkofonden får en styrelse blir att denna kommeratt föreslå avgiften i stället för som kammarkollegiet. Den nuvarande lagens begränsningsregel, att avgiften inte får Prop.1981/82:158 65 sättas högre än , har utredningen bedömt som obehövligmed hänsyn bl a till kyrkansrepresentation i styrelsen. I vart fall måstegränsen höjas. I paragrafen har vidare angetts att den allmänna kyrkoavgiften liksom för närvarandeskall erläggas av pastoraten. Utredningen harpekat på (7.1) att det kan finnas fog för att i ställetfördela avgiften mellan pastoratenoch församlingarna. I paragrafen behandlas det särskilda utjämningsbidraget (7.2). Vidaredefinieras begreppet församlingspräst i överensstämmelse med vad som gäller enligt den nuvarande lagen om kyrkliga kostnader. I första stycket fastslås skyldigheten förpastorat som har lö-netillgångar att erläggasärskild kyrkoavgift (7.2). Bestämmelser om beräkningsgrundernabör utfärdas av regeringen. Andra stycket motsvarar 3 § första stycket i den nuvarande lagen.Med hänsyn till att utredningen föreslår att boställskapital slopas, har andra stycket i nämnda paragraf utgått. Liksom i den nuvarande lagens 6 § anges att pastoraten svarar för församlingsprästers och kyrkomusikers avlöningskostnader. Vidare anges att avkastningen från lönetillgångar, sedan dessa nya särskilda kyrkoavgifter dragits av, i första hand skall användas för att betala dessa löner. I den månavkastningen därvid inte täcker dessa kostnader - vilket torde vara vanligast förekommande - skall bidragen från kyrkofonden användasoch i sista hand skattemedel. Paragrafen motsvarar helt 15 § i den nuvarande lagen om kyrkliga kostnader. 5 1981/82. Prop.1981/82:158 66 Iparagrafen anges att kyrkofondens styrelse fårbevilja extra utjämningsbidrag (7.3). Utredningen förutsätter att bidragetdelvis skall utgå automatiskt enligt vissa spärregler som kopplas samman med själva systemet. Det bör ankomma på styrelsen -formellt i första hand päregeringen men delegation förutsätts ske - att närmarefastställa dessa regler inom ramen för tillgängligamedel. Som utredningen framhållit kan detfinnas anledning att begränsa denna automatik mera än som skett i utredningens egna beräkningar, delvis av tekniska skäl. I vart fall börstyrelsen även ges möjlighet att bevilja extra utjämningsbidrag till kyrkliga kommuner på ansökan. Det bör ankomma påstyrelsen att utforma regler eller praxis förnär extra bidrag skall kunna utgå. Den allmännaförutsättningen måste dock vara att det inte baraframstår som skäligt med hänsyntill den sökande kommunens ekonomiska situationutan också att önskvärda rationaliseringar ochbesparingar kommer till stånd. Iparagrafen anges den spärregel (7.3) som skall förhindra att utjämningssystemetmöjliggör en sänkning av utdebiteringen under ennivå som styrelsen bedömer som oacceptabel. Även om det bör ankomma på styrelsen att bestämma denna nivå, finner utredningen dock lämpligt att i lagen ange en lägsta gränssom inte får underskridas av styrelsen. Dennagräns bör sättas i relation till medelutdebiteringen. I paragrafen anges kyrkofondens inkomstkällor. Någonannan ändring i förhållande till gällande lag har inte gjorts än att den särskildakyrkoavgiften har tagits med. Paragrafen,som anger kyrkofondens utgifter, motsvarar i väsentliga delar 12 § i dennuvarande lagen. Nya utgifter är kostnadernaför allmänt, särskilt ochextra utjämningsbidrag. Vidare har punkt 5 iden nuvarande paragrafen ersatts med en ny punkt 5. Denna har delvis omarbetatsför att täcka kyrkofondens kostnader för rikskyrkliga ändamål. 1981/82:158 67 21 och 22 §§ Paragraferna motsvarar 13 och 14 §§ i nuvarande lag. Iparagrafen anges att regeringen utfärdarnärmare bestämmelser förlagens tillämpning. En nyhet i jämförelse med gällande lag ärmöjligheten för regeringen att - närmast kyrkofondens styrelse-delegera rätten att utfärda föreskrifter. Några sädana har inte avfattats av utredningen som hänvisar till vad som anförts under 7.5. Den övergångsbestämmelse till den nuvarande lagen, som avser rätt till ersättningur kyrkofonden för byggnadsvirke, förutsätts ej fä någonmotsvarighet. Prop.1981/82:158 68 Förteckningöver remissinstanser och sammanställning av remissyttranden över betänkandet (SOU1981:88) Ekonomisk utjämning inom jämte (SOU 1981:89) bilagor 1Remissinstanser och inkomna yttranden Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av justitiekanslern, kammarrätteni , kammarkollegiet, , ,i , , , , ,och samt , ärkebiskopen efter hörande avövriga biskopar, i , , , , ,, , , , , , och ,stiftsnämnden i , , , , , , ,, , , och , svenska kyrkansmissionsstyrelse, centralråd för evangelisation ochförsamlingsarbete, styrelsen för i ufiandet, svenska kyrkansdiakoninämnd, riksanfikvarieämbetet och statens historiska museer. för sfiftsfingen.Stiftelsen finansiering. , stiftsrådet i , ochStockholms stift. , och kyrkokamerala förening. Länsstyrelseni har fill sitt remissvar fogat yttrande från kommun.Flertalet domkapitel har överlämnat yttranden från församlingar och samfälligheter.Vidare har församlings-och pastoratsförbund bifogat yttrandenfrån förbundets stiftsavdelningar och flera församlingar och samfälligheter. Utan föregående remiss haryttranden avgetts från kyrkliga samfällighet, kyrkliga samfällighet,, , kyrkliga samfällighet.Svenska kyrkans personalre-kryteringsnämnd, kyrkorådet i , kyrkliga samfällighet, kyrkorådet i , Engelbrektsförsamling i , kyrkorådet i , Heliga Trefaldighetsoch Norra Åsums kyrkliga samfällighet, kyrkoråd, församlingskyrkoråd, kyrkliga samfällighet. Myssjö församlings kyrkoråd, Långselepastorat. och Svartnäs församlingars kyrkliga samfällighet. Sköns församhng,, och Ämsele församlings kyrkoråd, Katrineholmskyrkliga samfällighet, , , ,. Lunds kyrkliga samfällighet,kyrkliga samfällighet, Lenhovda-Herråkra kyrkliga samfällighet samtStorkyrkoförsamlingen . Prop.1981/82:158 69 2 Allmänna uttalanden och inställning till förslagetshuvudlinjer Övervägande antalet remissinstanser (48) har förklarat sigtillstyrka förslagets huvudlinjer eller lämnat utan erinran att en reformgenomförs. Några av dessa har dock önskat ändring av vissa enskilda detaljer iförslaget. Ett mindre antal (24), däribland pastoratsförbundet, harriktat mer eller mindre kraftig kritik mot förslaget och menat att detta inteär sådant att det kan Hgga fill grund för lagstiftning. hartill sitt yttrande fogat ett antal underremissvar. Av dessa tillstyrksförslaget i 21 svar - även om vissa ändringar önskas i detaljfrågor - ochavstyrks förslaget i nio svar. Några av de instanser som i det föregående karakteriseratssom negativa har dock förklarat sig kunna dela förslagets principer men menatatt den föreslagna tidpunkten för förslagets ikraftträdande, ,ligger alltför nära i tiden för att förslaget skall kunna hinna realiseras. Åtskilliga remissinstanser, såväl sådana vilka fillstyrktförslaget som sådana vilka avstyrkt detta, har pekat på vikten av att dekyrkliga kommunernas struktur ses över så att större och ekonomiskt merbärkraftiga enheter bildas. Vidare har åtskilliga remissinstanser betonatvikten av att prästtilldelningen blir föremål för översyn. 2.1 Remissinstanser som tillstyrker förslagets huvudlinjereller lämnar utan erinran att en reform genomförs. JK har inte någon erinran utifrån de synpunkter JK främsthar att beakta. Kammarrätten i har från de synpunkterkammarrätten har att beakta inte några invändningar vare sig mot systemet ellerutkastet till lagtext. Kammarkollegiet är ense med utredningen om behovet av enutjämning av de stora skillnader i skatteunderlag och utdebitering mellan dekyrkliga kommunerna i riket, som redan nu föreligger och som efter de beslutadeändringarna i skattesystemet och reduktionen av de statliga skatteutjämningsbidragenmåste bli än större. Kollegiet har vidare inte något att erinra emot denprincipiella uppbyggnaden av det föreslagna nya utjämningssystemet. Trots destora svårigheter att nå en god utjämningseffekt, som ligger i den nuvarandekyrkliga indelningen och organisationen, synes detta system i väsentligutsträckning fillgodose rimliga krav på enkelhet och rättvisa vid fillämpningen.I och med avvecklingen senare av de extra utjämningsbidragen i form avgenerella spärregler kommer systemet att förenklas ytterligare. Prop.1981/82:158 70 Ibetänkandet understrykts att dessa bidrag har tillfällig karaktär. Som ovan antytts försvårarden kyrkliga indelningen och organisationen väsenfiigt möjligheterna att nå engod utjämningseffekt, vilket också utredningen påpekar. I åtskilliga pastorat pålandsbygden - i regel enprästpastorat - har folkmängden sedan pastoratsindelningsreformensgenomförande minskat så att pastoraten enligt normerna inte rätteligen bör beståsom självständiga pastorat. I många större pastorat med två eller fleraprästtjänster framstår numera tjänsteorganisationen som klartöverdimensionerad. Att komma till rätta med detta problem har emellertid visatsig svårt på grund av det kraftiga motstånd som förslag härutinnan mött iorten. En översyn av tjänsteorganisationen genom kollegiets försorg (KMtsuppdrag ) gav fill resultat en indragning av endast tolv tjänster.Enligt de promemorior som upprättats inom kollegiet skulle 35 tjänster dras in.- 1970 av biskopsmötet genomförs frivilligt frånstiftens sida en s. k. rullande pastoratsreglering, där man inför uppkommandeledighet på kyrkoherde-eller komministertjänst i ett pastorat ser överorganisationen och hos regeringen begär sådana förändringar som utvecklingenlett fram till. Emellerfid sköts denna form av pastoratsreglering med skiftandeoch allt sämre engagemang från stiften. Till skillnad motpastoraten, som i stor utsträckning nybildats eller i övrigt undergåttförändringar vid flera ohka fillfällen, har församlingarna sedan urminnes fiderlämnats tämligen orubbade, detta trots utvecklingen under senare årtionden medett ökande antal mycket små och ekonomiskt svaga enheter. I det läge därstat-kyrka-frågan nu hamnat anser kollegiet att åtgärder bör vidtas föratt kyrkan skall få en i dagens läge mera ändamålsenUg indelning ochorganisation på lokalplanet. Såvitt kollegiet förstår måste det emellertid mötastora svårigheter att få till stånd en genomgripande ändring i församlingsindelningen.Ett alternafiv erbjuder då bildande av obligatoriska totala ekonomiska samfälligheter,i första hand inom pastoratets ram. Där pastoraten är för små för att vararationella förvaltningsenheter skulle kunna övervägas att bilda samfällighetermed samma omfattning som de borgerliga kommunerna. Uppmärksamhet måste därvidägnas åt det faktum att samfällighetens församlingar består som enheter, vilkabeslutar i alla sina angelägenheter vid sidan av de ekonomiska och vilka harberättigade anspråk på att inte helt osjälvständigt domineras av samfällighetensorgan. I detta sammanhang villkollegiet peka på risken av att en hög ambitionsnivå vad gällerutjämningseffekten hos det nya system som skapas kan komma att motverkaintresset av en rationell lösning av strukturfrågorna på lokalplanet. Med dettaför ögonen förordar kollegiet alternativ 2 i utredningens förslag (s. 92),innebärande en utdebitering av allmän kyrkoavgift med per skattekronaenligt utredningens beräkningar. ,som har inskränkt sitt yttrande till att avse ADB- systemet för länsstyrelsernas framställning av uppgifterom skatteunderlag, har beträffande detta inte någon erinran. () är positivt till förslag attskapa ett enda system för ekonomisk utjämning mellan de kyrkliga kommunerna. Genom bidrag från kyrkofonden skall de kyrkliga kommunernagaranteras en viss skattekraft. RRV tar inte ställning till valet av nivå förskattekraftsgarantin men noterar att redan en garanti innebär en genomsnitfiigökning av församlingsskatten i landet. i län förordar beträffande skatteavräkningenför kyrkliga kommuner en övergång till automafisk bearbetning i samband med attförslaget detaljutformas. Fördelningspolitiska frågor inom kyrkan avstårlänsstyrelsen från att behandla. Frågan om hur och i vilken utsträckning en ekonomiskutjämning inom skall komma till stånd bör ses med utgångspunktfrån principerna om självstyrelse, innefattande bl. a. rätt för dekyrkliga kommunerna att själva bestämma över skatteuttaget och de egnautgifterna. Stora olikheter i utdebiteringen mellan de kyrkligakommunerna kan naturhgtvis ha oönskade regionalekonomiska följder, bl. a. förbosättningsmönstret, och kan även uppfattas som orättvisa av medborgarna. Detär därför i dessa hänseenden önskvärt att skillnader i utdebiteringen mellan dekyrkhga kommunerna minskas, exempelvis genom ett utjämningssystem enhgt detföreslagna eller genom ändringar i organisationen. Från regionalekonomisksynpunkt eller ur rättviseaspekt bedömer dock att utredningensförslag skulle få obetydliga följder för länet i förhållande till nuläget. I betänkandet beskrivs sålunda helt översiktligt hur detföreslagna utjämningssystemet skall administreras. Länsstyrelsernas roll ärinte klart angiven. Utredningen synes dock avse att länsstyrelserna vidutbetalningen av skattemedel till församlingarna m. m. skall räkna av bidragoch avgifter inom utjämningssystemet samt till kyrkofonden redovisa utfalletoch leverera överskott som tillkommer fonden. I avsaknad av ett detaljförslagtar inte ställning närmare till lämpligheten av ett sådanttillvägagångssätt, vilket emellertid i och för sig synes vara möjligt.Troligen skulle hanteringen för dels få bli i huvudsak manuelloch innebära visst merarbete i jämförelse med resursåtgången för handhavandetav skatteutjämningen. Länsstyrelsernas dataenheter kan successivt undertaxeringsperioden lämna uppgift om beräknat taxeringsutfall för varjeförsamling. Uppgifterna kan fillställas SCB, kammarkollegiet och varje kyrkligkommun. Uppgifterna kan ligga fill grund för budgetberäkningarna för varjekyrklig kommun Prop.1981/82:158 72 ochför beräkning av preliminär medelskattekraft. Däremot kan uppgift inte lämnasom skatteunderlag för pastorat eller annan kyrklig samfällighet. Det kan dockinte bereda ansvarig kyrklig myndighet svårighet att med ledning av församlingarnasskatteunderlag räkna ut skatteunderlaget för pastorat eller annan kyrklig samfällighet. Länsstyrelsenförordar utifrån sina utgångspunkter ett genomförande av alternativet med full skattekraftsgaranfi- alternafiv 1 - vilket innebär bästa utjämningseffekt. Länsstyrelsensom anmodats avge yttrande över rubricerade betänkande saknar i stort settkunskaper om det område som betänkandet rör. av utjämningssystemet innebär att församlingarna skall garanteras en vissskattekraft. Det system som utredningen föreslår är relafivt likartat det somgäller borgerliga kommuner, för vilka skatteutjämningssystemet fungerar mycketeffektivt. Länsstyrelsenberör också vikten av ökade samfällighetsbildningar. Förlänsstyrelsens del kommer således förslaget att innebära att arbetsuppgiftenmed beräkning och utbetalning av skatteutjämningsbidrag till de kyrkligakommunerna kommer att upphöra. har ingenfing att erinra mot förslaget.Påpekas kan dock att även fortsättningsvis måste administrerautbetalningen av församhngsskatten, eftersom denna ingår i den allmännauppbörden av statlig och inkomstskatt. Denföreliggande utredningen har föranletts av behovet av ett nytt system förekonomisk utjämning mellan de kyrkliga kommunerna. Ibetänkandet har framlagts principförslag till ett sådant system för ekonomiskutjämning via kyrkofonden. Förslaget innebär en avsevärd förenkling ochrationalisering i förhållande till det nuvarande systemet. Det bör kunna välfylla sin uppgift att tjäna som underlag för de ytterligare överväganden somförutsattes ske. får således tillstyrka förslaget. a. att de statliga skatteutjämningsbidragen till församUngar,pastorat och andra kyrkliga samfälligheter som administreras av länsstyrelsernaförsvinner och ersätts av s. k. utjämningsbidrag från kyrkofonden.Länsstyrelsernas befattning med skatteutjämningen till de kyrkliga kommunernakommer härigenom att upphöra. har ingenting att invända motutredningens förslag i denna del. 1981/82:158 73 i län har inte någon erinran. har hört kommun som anför: Utan attnärmare beröra detaljer i förslaget finner kommunen att utredningen är mycketambitiöst upplagd, genomarbetad och vederhäftig. Slutsatser och förslag baseraspå genomförda beräkningar och de principiella övervägandena synes välgrundade.Det föreslagna systemet är föredömligt neutralt och lätthanterligt och ingåendekomponenter kan lätt varieras efter ändrade förutsättningar och ambitioner. Enligtkommunens mening kan inte frågan om ett solidariskt utjämningssystem ses skildfrån frågan om administration och rationalisering. Därför bör i det fortsattautredningsarbetet även den utjämning som kan ernås genom samfällighetsbildningarredovisas. Av mångaskäl framstår samfälligheter som omfattar hel kommun som mest fördelaktiga.Kommunen har i annat sammanhang framhållit det orimliga i att kommunmedlemmardrabbas av olika kostnader genom kyrkoskatt beroende påförsamlingstillhörighet. Enkommungräns upplevs av gemene man som naturlig och det framtida samarbetetmellan kyrklig och kommun som på en mängd områden framstår som absolutnödvändigt kan utan tvekan lättare etableras om de administrativa gränsernaöverensstämmer. Ärkebiskopen efter hörande av övriga biskopar: Samtidigtsom det måste hälsas med största tillfredsställelse att den nu aktuellaproblematiken fått bli föremål för inträngande och konstruktivt studiumutmynnande i tilltalande lösningar, tvingas jag inledningsvis konstatera, attdetta i sig helt nödvändiga och genomgripande reformförslag nu under en ickeobetydlig tidspress måste forceras fram till det instundande redan tidigare avandra för kyrkan vitala frågor tyngda kyrkomötet. Icke minst med hänsyn härtilloch osäkerheten om det föreslagna nya systemets reella utfall liksombetänkandets karaktär av principdokument hade det varit i hög grad önskvärt omytterligare rådrum lämnats för analys och konsekvensbedömning. Detta tordesärskilt gälla de närmast berörda -församlingarna och pastoraten. Jagnoterar vidare, att de av deltagarna i stat-kyrka-överläggningarna i sitt 1978avgivna betänkande gjorda gemensamma principiella ståndpunktsta-gandenabeträffande statens ekonomiska engagemang i verksamhet på icke oväsentliga punkter redan frångåtts eller nu ifrågasattes. Att ocksåkyrkan skall bära en rimlig börda i en för samhället och landet ytterstbesvärande ekonomisk situation vill jag emellertid icke på något sätt därmedifrågasätta. Jag bejakarprincipen - ökade krav på solidaritet inom kyrkan - i såväl mer allmän somspecifik bemärkelse. Det av utredningen redovisade syftet - att på grundval av nya principer åstadkomma en godtagbar ekonomisk 1981/82:158 74 utjämning mellan de kyrkliga kommunerna - vinner ikonsekvens härmed mitt gillande. Även omjag således ansluter mig till de grundläggande värderingarna vill jag emellerfidifrågasätta om ett principförslag - allmänt sett - skall bilda grundvalen fören lagsfiftning vars konsekvenser icke låter sig överblickas, bl. a. med hänsyntill osäkerheten om dess slutliga utformning. Den avutredningen framförda synen på utjämningen inom pastoraten såsom varande enangelägenhet för dem själva och inom kyrkan som helhet och som en fråga omutjämning mellan pastoraten förtjänar enligt min bedömning uppmärksamhet ochfortsatt studium. Jag villockså peka på de principer för tilldelning av prästtjänster som utredningenstannat för och som ånyo aktualiserar behovet av en översyn av nu gällanderegler. Detta har utredningen själv uppmärksammat. Konsekvenserna av förslagetatt taga prästtjänsterna som grund för en i ett utjämningssystem ingåendekomponent redovisas närmare i det följande. . . Med hänsyntill vad utredningen anfört på sid. 101 angående kyrkans ekonomi på längre siktoch icke minst svårigheterna att i konkurrens med de borgerliga primär- ochlandstingskommunerna om det alltmer krympande expansionsutrymmet kunnat påräknamöjligheter till ökat skatteuttag, liksom alternativets allmänna positivaeffekter i övrigt, vill jag slutligen förorda att det nya utjämningssystemetbaseras på alternativet 2.