prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — 3§ Även om det inte finns något hinder mot ett vattenföretag enligt 1 eller 2 §,får det inte komma till stånd om någon skada eller olägenhet av störrebetydelse därigenom uppkommer för allmänna intressen. Utan hinder av första stycket får företaget kommatill stånd, om regeringen finner atl företaget är av synnerlig betydelse frånallmän synpunkt. Paragrafen, som motsvarar 3 kap. 3 § i utredningensförslag och med några redaktionella jämkningar 3 kap. 4 § i det remitteradeförslaget, har behandlats i den allmänna motiveringen i lagrådsremissen(avsnitt 2.4.5.). Paragrafen motsvarar 2 kap. 3 § andra och tredje styckena,11, 12 och 44 §§, 4 kap. 18 § och 7 kap. 39 § VL (jfr också 3 kap. 2, 26 och 27§§, 5 kap. 5 §, 6 kap. 8 § saml 7 kap. 41 och 49 §§ VL). 1981/82:130 415 eftervisst mönster av 11 § anläggningslagen och 10 § ledningsrättslagen 3kap. (jfr också 6 § ML). Som har framhållits i den allmänna motiveringen ilagrådsremissen (avsnitt 2.4.5) blir förevarande bestämmelse om skydd förallmänna intressen fillämplig i alla de fall då ett vallenföretag inte haransetts otillåtligt redan på gmnd av atl del strider mot allmännaplaneringssynpunkler eller fastställd plan. Detta innebär bl. a. alt ettvattenförelag som har fömtsätts i en fastställd plan ändå kan bli otillåtligt,om inte dispens meddelas enligl andra stycket i förevarande paragraf (jfr NJA1977 s. 768). Som anförts i den allmänna motiveringen ilagrådsremissen och också berörts av lagrådet bör man ibland vidtillätlighetsprövningen enligt denna paragraf liksom enligt 4 § kunna beaktaäven den verksamhet som skall utövas vid en vattenanläggning, även omverksamheten i sig inte utgör ett vattenförelag. Om exempelvis frågan ombåttrafiken vid en hamn eller brygga som är föremål för prövning inte beaktatsi en bindande plan eller prövats enligt ML och skall frågan inle heller senareprövas enligt ML, bör verksamheten vägas in vid den vattenrättsliga prövningen(jfr NJA 1977 s. 558). Syftet med den generella utformningen avskyddsbestämmelsen [första stycket är bl. a. all göra del möjligt att vidtillåtlighetsprövningen i större utsträckning än f. n. beakta de sammanlagdaölägenheterna av elt vatlenföretag. Avsikten är däremot inte att göra någotgenomgripande avsteg från de gmndsatser om skydd för allmänna intressen somfinns i VL. Vissa allmänna intressen har f.n. enligt 2 kap. 11och 12 §§ VL ett starkare skydd än andra. Särskild hänsyn skall sålunda tastill dels allmän faried, allmän hamn och allmän flottled, dels klimatet ochallmänna hälsotillståndet. är dock skyddet för dessaintressen inte absolut, eftersom regeringen enligt 4 kap. 18 § VL kan tillålaett vatlenföretag som skadar dessa intressen. Jag delar utredningens uppfattningatt det inte längre finns något behov av särskilt skydd för dessa intressen.Den nya lagen innehåller alltså inle några särbestämmelser i fråga om dessaintressen. Självfallet bör företag som skadar det allmänna hälsotillståndetinte tillåtas (se prop. 1971:106 s. 160). Vid bedömningen av vad som skall anses vara skadaeller olägenhet av större betydelse bör viss ledning kunna hämtas från denpraxis som har utbildats vid fillämpningen av VL. Utredningen anför altölägenheterna vid denna bedömning skall sättas i relation till företagetsomfattning. Enligt min mening bör emellertid uttrycket "skada ellerolägenhet av större betydelse" ges en absolut innebörd. Genomdispensregeln i andra stycket kan dock skadorna eller olägenheterna sättas irelation till företagets samhällsnytta. Vid tillämpningen av första stycket i förevarandeparagraf skall alltså endast beaktas skador och olägenheter som oavsettföretagets art och omfattning kan anses vara av slörre betydelse. 1981/82:130 416 mindreomfattning kan däremot beaktas vid den samhällsekonomiska 3kap. prövningenenligl följande paragraf. Av skäl som har anförts i den allmänna motiveringeni lagrådsremissen (avsnitt 2.4.5) är det endast regeriingen som får göra deninlresseavvägning som ligger i dispensregeln i andra stycket av förevarandeparagraf (se även 11 kap. 4 §). Detta innebär alt nuvarandeunderställningsinstitut bibehålls, såvitt avser företagels inverkan på allmännaintressen. Enligl 12 kap. 29 § och 13 kap. 42 § skall förtätlningsmannen resp.vattendomstolen i förekommande fall överlämna frågan om företagetsfillåtlighet till regeringen för avgörande. 4 §Elt vattenföretag får komma till stånd endast om fördelarna från allmän och enskild synpunkt av företaget överväger kostnaderna saml skadorna och olägenheterna av det. Paragrafen,som motsvarar 3 kap. 4 § i utredningens förslag och 3 kap. 5 §i det remitterade förslaget, har behandlats i den allmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.4.6). I enlighet med vad som har förordats där har paragrafen formulerats om i förhållande till utredningens förslag. Para grafen motsvarar 2 kap. 3 § första stycket, 9 § tredje stycket och 44 § första stycket, 5 kap. 2 §, 6 kap. 2 § samt 7 kap. 38 och 49 §§ VL Ofr också 3 kap. 2, 26 och 27 §§ VL). Av skäl som har anförts i den allmänna motiveringenskall den samhällsekonomiska tillållighetsbedömningen enligl förevarandeparagraf göras även om någon egendom som fillhör andra än förelagaren inteskadas eller tas i anspråk. Detta innebär en ändring i förhållande fill VL ochutredningsförslaget. Som har utvecklats i den allmänna mofiveringen kani den samhällsekonomiska helhetsbedömningen enligt förevarande paragraf ävenvägas in indirekta, ekonomiska verkningar av förelaget, den nytta företaget kanha för även andra än företagaren samt eventuella sekundära skador som kandrabba ägare av skadad egendom. Syftet med förevarande bestämmelse är atl hindratillkomsten av vattenföretag som inte är samhällsekonomiskt motiverade. Densamhällsekonomiska bedömningen bör därför baseras på en ekonomisk analys avrimlig omfattning (se härom avsnitt 2.4.6 i lagrådsremissen). Som utredningenframhåller kan det när osäkerhet råder om det samhällsekonomiska utfallet avett vattenbyggnadsföretag vara lämpligt att göra jämförelser mellan olikakostnadsalternativ, t. ex. etl beräknal maximi- och minimivärde beträffandekalkylränlans eller energiprisernas storlek. På det sättet kan man redovisainom vilka marginaler osäkerhet råder och därigenom i vissa fall slippa attgöra fortsatta, noggrannare beräkningar. Som har anförts i den allmänna motiveringen medgerförevarande bestämmelse bl. a. atl företag kommer till stånd som vid en striktekonomisk bedömning t. o. m. kan visa sig förlustbringande men som har storallmän Prop.1981/82:130 417 betydelse, t. ex. sådana åtgärder för miljövården ellerfisket som avses i 2 3kap. kap. 5 §. Av skäl som har anförts i denallmänna motiveringen finns del inle någol behov av en underslällningsregel iförevarande paragraf (jfr 3 § andra stycket). 5 § Vid prövningen enligl 1 4 §§ skall hänsyn tas tillandra vattenföretag eller särskilda anläggningar som kan antas behövas för att vattenföretaget skäll kunna utnyttjas på etl ändamålsenligt sätt. Paragrafen motsvarar 3 kap. 7 § iutredningens förslag och 3 kap. 6 § i del remitterade förslaget saml 4 kap. 18§ andra stycket andra meningen VL. Paragrafen har behandlats i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.4.6). Av skäl som har angivits i denallmänna motiveringen i lagrådsremissen har prövningen enligt paragrafenutvidgats så att den inte bara som enligt VL avser vattenföretag ulan ävenandra följdförelag än vattenförelag, exempelvis kraftledningar, pumpstalioneroch vägar. För att uttryckligen markera detta används i lagtexten uttrycket"vatlenföretag eller särskilda anläggningar". Som lagrådet påpekar måste man vidtillätlighetsprövningen göra en rimlig avgränsning av följdföretagen, så attendast följdförelag som har elt samband med det ifrågavarandevattenföretagel beaktas. Vidare får det utan uttryckligt lagstöd förutsättasatl den omständigheten att följdförelag redan beaktats i planer eller vidprövning enligt annan lagstiftning kommer atl väga tungt vid tillåtlighelsprövningenenligt vattenlagen. 6 § Bestämmelserna i 1, 2 och 4 §§ gäller inte 1. vattenföretagsom vid prövning av en viss verksamhet enligt 136 a § byggnadslagen (1947: 385)har angetts som ett villkor för verksamheten, 2. broar ellerandra vatlenföretag för väg, järnväg, tunnelbana eller spårväg, vars anläggandehar prövats i särskild ordning, 3. rörledningar ivallen, vartill koncession har meddelats enligt lagen (1978; 160) om vissarörledningar. Paragrafen, som i huvudsakmotsvarar 3 kap. 5 § i utredningens förslag och 3 kap. 7 § i del remitteradeförslaget samt 2 kap. 40 § VL, har behandlats i den allmänna motiveringen ilagrådsremissen (avsnitt 2.4.7). Förevarande bestämmelse innebär attfillåtlighetsprövningen enligt den nya vattenlagen av de uppräknade företagenendast skall avse företagets inverkan på allmänna intressen enligl 3 §.Bedömningen av tillåtligheten i detta avseende kräver ofta särskildvattenteknisk eller vattenrätlslig kunskap och det är därför lämpligt atl denfortfarande görs vid den vallenrättsliga prövningen. Dessutom skallnaturligtvis den allmänna lämplighetsbedömningen enligt 7 § företas. 27 1981/82. 1981/82:130 418 Ianledning av ett exempel som har lämnat i sitt remiss- 3kap. yttrandevill jag framhålla att punkten 1 inte är tillämplig om regeringen i sittlokaliseringsbeslut enligl 136 a § byggnadslagen har lämnat öppet i vilken avflera sjöar en nödvändig reglering skall göras. Vattenföretagel måste alltsåvara tillräckligt konkretiserat i lokaliseringsbeslutet. Undantaget i 2 kap. 40 § VL gäller endast broar ochandra vattenbyggnader för allmän väg. Punkten 2 i förevarande. paragraf avserdäremot i överensstämmelse med utredningsförslaget även enskild väg som har prövatsenligt anläggningslagen eller lagen om enskilda vägar. Punkten 2 avser även vattenförelag för järnväg,tunnelbana och spårväg. För järnväg för allmän trafik fordras en särskildkoncession av regeringen (se SOU 1938:28 s. 46 och 1966:65 s. 72). En sådankoncession synes också fömtsättas för tillkomsten av vissa enskilda järnvägar,tunnelbanor och spårvägar (se förordningen, 1967:604, omtryckt 1975:612, omenskilda järnvägar, tunnelbanor och spårvägar). Koncessionen ersätter alltsåden vattenrätlsliga prövningen enligt I, 2 och 4 §§. I punkt 3 görs ett undanlag också för röriedningari vatten, vartill koncession har meddelats enligt lagen (1978:160) om vissarörledningar (se prop. 1977/78: 86 s. 72). Någon motsvarighet till 2 kap. 40 § andra stycket VLom undantag för valtenbortledningar som regeringen har lämnat tillstånd tillenligl expropriationslagen finns inte i den nya lagen. Genom att en uttryckligrådighet över vattnet har tillagts vattentäkter för vattenförsörjningi 2 kap. 4 § punkt 2 nya vattenlagen, torde expropriationsmöjligheten för sammaändamål inte behöva utnyttjas. Något behov av en undantagsbestämmelse fördessa fall föreligger därför inte. Om en ansökan om tillstånd till ett vatlenföretagsom avses i denna paragraf görs innan en ansökan görs enligl den särskildaprövningslagstiftningen, utgör nu förevarande stadgande inle någotprocesshinder. Som lagrådet påpekar är det dock i de flesta fall lämpligt altden vattenrältsliga prövningen anslår till dess den särskilda prövningen harskett. 7§ Ett vatlenföretag som är tillåtligt skall utföras med en sådan omfattningoch på ett sådant sätt all ändamålet utan oskälig kostnad vinns med minstaintrång och olägenhet för motstående allmänna och enskilda intressen. Delskall, om det kan ske utan oskälig kostnad, utföras så att del inte försvårarannat vattenföretag eller annan verksamhet som kan antas berörasamma vattenfillgång och som främjar allmänt eller enskilt ändamål av vikt. Den som utför ett vattenföretag är skyldig attvidta åtgärder som är ägnade att förebygga eller minska skador av företaget, omhan inte därigenom åsamkas oskälig kostnad. Beträffande åtgärder i stället förersättning i pengar gäller 9 kap. 1 § tredje stycket. Paragrafen, som motsvarar 3 kap. 8 § i utredningensförslag, har behandlats i den allmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt2.4.2). Den motsvarar 3 kap. 1 § i det remitterade förslaget. 1981/82:130 419 Förstastycket första meningen motsvarar i gällande rätt 2 kap. 2 och 3 kap. 7 § 43§§, 7 kap. 4 § och 8 kap. 5 § VL (jfr också 3 kap. 2, 26 och 27 §§, 5 kap. 5 §samt 7 kap. 41 och 49 §§). Syftet med bestämmelsen är all skydda motståendeintressen av både allmän och enskild natur. Hänsyn skall tas inle bara fillekonomiska ulan också till ideella värden, alltså även sädana värden som inteär ersättnings-gilla enligt 9 kap. Bl. a. kan hänsyn tas till estetiskasynpunkter (se NJA 1950 s. 89). Av stadgandet följer i första hand att om ettvatlenföretag kan ulföras på två olika, ur kostnadssynpunkt likvärdiga sätt,skall man välja det alternativ som medför minsta intrång och olägenhet förmotstående intressen. Även om alternativen inte är helt likvärdiga förföretagaren, kan han åläggas att ulföra det alternafiv som kostar mera men sommedför mindre skador. Förutsättningen är dock all kostnadsökningen inte äroskälig i förhållande till minskningen i intrång och olägenheter. Med en kostnadsökning bör likställas en minskningav lönsamheten för företagaren. Så tillämpas 2 kap. 2 § och motsvarandebestämmelser i enligl en fast praxis. Därför anser jag det inte erforderiigtatt som utredningen har föreslagit i lagtexten uttryckligen ange att föriustskall likställas med kostnad. Ilagtexten talas, i överensstämmelse med gällande rätt, om all ändamå- , letskall vinnas utan oskälig kostnad. Det framgår inte av VL eller dess förarbetenvad som åsyftas med uttrycket "ändamålet". Uttrycket används också iannan lagstiftning för att möjliggöra motsvarande jämkningar (se t. ex. 4 § ML och8 § anläggningslagen) men inte heller i dessa sammanhang har närmare angivitsvad som åsyftas. Enligl min mening kan innebörden av "ändamålet"självfallet inte vara att vattenföretaget skall ge hela den vinst somföretagaren avser. Med en så restriktiv tolkning skulle det i många fall intevara möjligt att föreskriva några jämkningar. I fråga om t. ex.kraflverksföretag kan sålunda innebörden inte vara atl ändamålet är uppfylltendast om i kraftanläggningen får utvinnas hela den kraftmängd som förelagarensutbyggnadsförslag avser. I stället får ändamålet med ett kraftverksföretaganses vara att utnyttja en fallsträcka för kraftändamål på lämpligaste sättoch, vilket lagrådet har påpekat i anslutning till 10 § i det remitteradeförslaget, med den lämpligaste omfattningen. Stadgandet är inte att betrakta som en egentligtillåtlighelsregel. Frågan om ell vattenföretags omfattning och utförande skalli första hand prövas på grundval av reglerna i I 4 §§. Med stöd av dessaregler skall jämkning kunna ske så all företaget över huvud laget blirtillåtligt. Om det sedan finns utrymme för olika lösningar eller ytterligarejämkningar av det sålunda tillåtliga företaget, blir förevarande stadgandetillämpligt. De egentliga tillåtlighetsreglerna i det föregåendeinnebär att tillätlighetsprövningen skall avse hela det projekt somansökningen avser. Den uppdelning på delföretag som f. n. kan göras skallalltså inle längre förekom- Prop.1981/82:130 420 I stället bör sådana mera självständiga delar av eltstörre vattenförelag 3kap. som inte är en nödvändig förutsättning för företagetstillkomst kunna uteslutas, i den mån delföretaget anses vålla en i förhållandelill nyttan oacceptabel inverkan på motstående intressen (jfr NJA 1974 s. 719). Första stycket andra meningenmotsvarar delvis 2 kap. 13 § VL. Uppräkningen i nämnda paragraf av olika typerav vattenföretag har ersatts av ett mera allmänt hållet uttryck. Bestämmelsenavser inte bara framtida vatlenföretag utan även annan verksamhet, exempelvisframtida avloppsföretag (jfr NJA 1973 s. 399). Företaget eller verksamhetenskall dock främja elt ändamål av vikt för atl kunna beaktas. Däremot behöverinte själva företaget eller verksamheten vara av någon större omfattning. Hänsynbehöver endast las till företag eller verksamhet som med en viss sannolikhetkan väntas komma lill utförande inom en inte alltför avlägsen framlid. De principer som har kommit filluttryck i första meningen skall tillämpas även när det gäller att ta hänsyntill framtida förelag. Som uttryckligen stadgas får jämkningarna inte medföranågon oskälig kostnad. Prövningen kan resultera inte bara i en ändring av detaktuella företagets utförande utan även i att dess omfattning inskränks. Andra stycket innehåller enbestämmelse om skyldighet att vidta skadeförebyggande åtgärder. Dennaskyldighet ingår som ett led i förelagets lämpliga utförande med hänsyn tillmotstående intressen. Förevarande bestämmelse avser främst åtgärder för attmotverka eller avhjälpa skador på allmänna intressen eller för en större kretsav enskilda sakägare. Inom vattenrättsskipningen harutbildats en fast praxis i fråga om skadeförebyggande åtgärder. Denna praxishar redan lagfästs när det gäller skadeförebyggande åtgärder som ett alternativtill ersättning till enskilda sakägare (se 9 kap. I § tredje stycket VL samtprop. 1974:83 s. 152 och 294) och i den nya vallenlagen finns en motsvarandebestämmelse i 9 kap. 1 § tredje stycket. Till sistnämnda bestämmelse hänvisas iandra meningen av förevarande stadgande. Tvångsrätt för atl ulföraskadeförebyggande åtgärder kan erhållas enligt 8 kap. 1 § andra stycket. 8 § Om ansökningar om tillstånd till skilda vattenföretagprövas och företagen på gmnd av alt de berör samma vattentillgångeller av någon annan orsak inte kan utföras vid sidan av varandra i enlighetmed ansökningarna saml någon samfällighet enligt denna lag inte bildas, skallföretagen om möjligt jämkas så atl de kan komma till stånd utan väsentligtförfång för något av dem. Om en sådan jämkning inte kan göras, skall företrädeges åt det företag som från allmän och enskild synpunkt kan antas medförastörsta fördel. Paragrafen, som motsvarar 3 kap. 6§ i utredningens förslag och med endast redaktionella jämkningar 3 kap. 8 § idet remitterade förslaget, har 1981/82:130 421 behandlatsi den allmänna niotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.4.8). Paragrafenmotsvarar 2 kap. 38 § andra stycket och 48 § samt 6 kap. 4 § Liksom enligt gällande rätt skall en gemensamprövning kunna ske även om ansökningarna har getts in vid skilda tillfällen. Omfrågan om tillstånd beträffande det ena förelaget redan är färdig föravgörande, bör det stå prövningsmyndigheten fritt att tillämpa paragrafen nären ansökan om etl nytt vattenföretag ges in. Om de konkurrerandevatlenföretagen prövas vid olika förrättningar eller vid förrättning resp. vidvattendomstol, finns särskilda bestämmelser i 12 kap. 28 § om handläggningen avkonkurrensfrågorna. skall i första hand undersökaom del är möjligt att jämka företagen så att de kan utföras vid sidan avvarandra. torde det vara lämpligt att försöka ena parterna om enföriikning. Om det inte är möjligt med en jämkning, skallföreträde ges åt det förelag som från allmän och enskild synpunkt kan antasmedföra störst fördel. Denna prövning av företagen torde i stort settsammanfalla med den samhällsekonomiska prövningen enligl 4 §. Av skäl som har angivits i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.4.8) har bestämmelsen i 2 kap. 48 §VL om särskilt skydd för den kommunala vattenförsörjningen inte fått någonmotsvarighet i förevarande paragraf (jfr 3 kap. 6 § tredje meningen iutredningens förslag). Som uttryckligen anges i paragrafen gäller den intesådana fall då en samfällighel bildas enligt den nya vattenlagen. Då gäller istället 9 § i förevarande kapitel. I 2 kap. 57 § VL finns en regel om fördelningmellan flera fastigheter av gmndvatten för husbehovsförbrukning. Utredningenhar föreslagit en motsvarande bestämmelse om fördelning efter skälighet (5kap. 2 § i utredningens förslag). Utredningen har vidare föreslagit att fråganom fördelning av vattnei inte skall som f. n. prövas av allmän domstol utan somstämningsmål enligt vattenlagen (18 kap. 3 § 2 i utredningens förslag). Jag har ansett del vara lämpligt alt ha enmotsvarande fördelningsregel i den nya lagen. Bestämmelser härom har tagits ini 22 kap. 7 § resp. 13 kap. 14 § punkt 14. Utöver den nu behandlade bestämmelsen innehåller 5kap. i utredningens förslag en regel om att flera anläggningar som tillgodogörsamma gmndvattenlillgång och som tillhör samme ägare skall betraktas som engmndvattenläkt, om anläggningarna inte är avsedda för helt skilda behov (5 kap.1 § i utredningens förslag som motsvarar 2 kap. 42 § andra stycket VL).Bestämmelsen i gällande VL motiveras främst av att tillståndsplikten är knutenfill en i lagen angiven vattenmängd (jfr prop. 1939:9 s. 137). Något sådantkriterium ställs inte upp i den nya vattenlagen. Enligt min mening behövs detdärför inte någon sådan bestämmelse i den nya lagen. Prop, 1981/82:130 422 Pågrund av det anförda har 5 kap. i utredningens förslag inte fått någon 3kap. motsvarighet i någotsärskilt kapitel i den nya lagen. 9 §När enligt denna lag ett vattenföretag skall utföras inom ramen för en samfällighet, skall tillses att var och en av deltagarna tillgodoses utan väsentligt förfång för någon annan deltagare. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 10 § iutredningens förslag och med endast redaktionella jämkningar 3 kap. 9 § i detremitterade förslaget samt 3 kap. 7 § och 7 kap. 20 § VL. Paragrafen kompletterar 8 § i delta kapitel.Sistnämnda paragraf reglerar frågan om förhållandel mellan företagaren ochmotstående intressent. Syftet med förevarande paragraf är att möjliggöra atlföretaget på bästa sätt motsvarar de krav som de olika deltagarna i envatlenräUslig samfälllighel ställer (jfr 19 § lagen om förvaltning avsamfälligheter). 10 §Om del vid tillståndsprövningen av ett vattenföretag framgår alt delta kan utan väsentlig ändring utföras så att det medför en betydande nytta för någon annan, skall på begäran av denne villkor meddelas härom. Sådana villkor får dock inte meddelas om förutsättningar föreligger för bildande av en samfällighet enligt denna lag. Den som bereds nytta enligt första stycket skallutge skälig ersättning till tillståndshavaren. Om tillståndshavaren åsamkas kostnad på gmnd avvillkor enligt första stycket, är han berättigad till ersättning enligt 9 kap. Paragrafen motsvarar i huvudsak 3 kap. 11 § iutredningens förslag och 3 kap. 10 § i det remitterade förslaget saml i vissmån 3 kap. 7-9 §§ VL. I enlighet med lagrådets förslag har i första stycketorden "att dess ändamål eftersatts" bytts ut mot "väsentligändring". I andra och tredje styckena har redaktionella jämkningar skett. Syftet med första stycket i förevarande paragraf äralt ge en utomstående intressent möjlighet aft i rimlig utsträckning påverkaeft planerat företags omfattning och utförande, om det medför en betydandenytta för honom. Ett industriföretag kan exempelvis ha intresse av atttappningsbestämmelserna för etl nytt, högre upp i vattendraget liggandekraftverk, som i och för sig inte berör industriföretaget, utformas medsärskilt beaktande av företagets önskemål orn förbättrad tillgång tillindustrivatten. Om indu-striägarens önskemål kan fillgodoses utan allvattenförelaget ändras väsentligt, är förevarande paragraf tillämplig. Vid tillämpningen av första stycket bör enligl minmening endast nyttan för den utomstående intressenten beaktas och inte somutredningen anför eventuella samhällsekonomiska vinster av ett samgående. Den utomstående intressenten blir inte deltagare iföretaget. Om förutsättningar föreligger för en samfällighetsbildning enligt5-7 kap. är förevarande paragraf inte tillämplig. Företaget skall alltsåskötas av den ur- Prop, 1981/82:130 423 spmngligeinitiativtagaren, som emellerfid genom förevarande paragraf 3kap. kanbli skyldig atl ta hänsyn också till utomstående intressenter. Förevarande paragraf medför alt det inle behövssärtegler om behandlingen av gemensamma intressen av det slag som f n. finns it. ex. 3 kap. 8 och 9 §§ saml 7 kap. 41 § VL (jfr emellertid 5 kap. 5-8 §§ nyalagen).