prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt inspektionens mening har kommitténlyckats väl med den från lagteknisk synpunkt besvärliga uppgiften att smältasamman reglerna om försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag. Sveahovrätt har ifrågasatt om inte försäkringsverksamhetskommilténs Prop.1981/82:180 88 förslagbör avvaktas, innan en ny försäkringsrörelselag införs. KommU-téns blivandeförslag kan bl. a. komma att behandla begreppet försäkringsrörelse,fömtsättningama för koncession m.m. Andra instanser, bl.a. nämnda kommitté ochSvenska försäkringsbolags riksförbund anser att den nu föreslagnamoderniseringen av lagstiftningen är så betydelsefull och så skUd frånkommitténs arbete att den bör föranleda lagstiftning . För egen del vUl jag framhålla att deassociationsrättsliga reglerna i den nu gällande försäkringsrörelselagenframstår som föråldrade i jämförelse med de för vanliga aktiebolag gällandereglerna, som förenklats väsenfiigt genom den nya aktiebolagslagstiftningen.Även redovisningsreglerna i försäkringsrörelselagen framstår som föråldradevid en jämförelse med redovisningsreglerna i bokföringslagen ochakfiebolagslagen. Den nu gällande lagen om försäkringsrörelse är vidaresvårtillgänglig eftersom reglerna beträffande ömsesidiga bolag ochförsäkringsaktiebolag, som i stor utsträckning är likformiga, delats upp iolika avsnUt och genom att lagen ur språklig synpunkt är omodern. På flera vikfiga punkter kommer det pågåendearbetet inom försäkrings-verksamhetskommittén att kunna påverka lagstiftningen.Huvuddelen av lagbestämmelserna kommer dock inte att beröras. Enligt min meninginnebär det inte några aUtför stora olägenheter om en ny försäkringsrörelselaginförs utan att man avvaktar resultatet av försäkringsverksamhetskommit-téns arbete.Det är vidare angeläget för försäkringsbranschen att en anpassning tillaktiebolagslagen kommer till stånd och inte minst attredovisningsreglerna nu moderniseras. lade en avförsäkringsbranschen själv tillsatt kommitté, i vilken företrädare för försäkringsinspektionendeltog, fram ett förslag med . En ytterligaresynpunkt är att det även sedan en ny lag antagits återstår ett omfattande ochtidskrävande arbete för att slutligt utforma föreskrifter och anvisningar förtillämpningen av lagen. Också detta talar för att antagandet av en nyförsäkringsrörelselag inte fördröjs mer än nödvändigt. Jag förordar därför atten ny lag bör antas nu på gmndval av utredningsförslaget. Jag övergår tiU att här behandla några väsentliganyheter i den särskilde utredarens förslag. Huvuddelen av kommUtéförslagetkommer jag att endast ta upp i specialmotiveringen. De grundläggande redovisningsbestämmelserna igällande lag finns främst i avsnitten om styrelsens och verkstäUandedirektörens årsredovisning, som även hänvisar till bokföringslagens regler.Bestämmelserna finns i 91-97§§, 205 och 286 a §§ FRL för försäkringsaktiebolagrespekfive ömsesidiga försäkringsbolag och kompletteras av Kungl. Maj:ts kungörelse(1962:118; ändrad 1967:544) angående försäkringsbolags balansräkning samtvinst- och förlusträkning och Kungl. Maj:ts kungörelse (1950:97; ändrad1962:119) angående koncernredovisning i försäkringsbolag. I försäkringsrörelselagenanges bl. a. principerna för årsredovisningens ulform- 1981/82:180 89 ning.Årsredovisningen omfattar balansräkning, vinst- och förlusträkning samtförvaltningsberättelse. Den är alltså mer omfattande än bokföringslagensårsboksbegrepp, som bara omfattar resultaträkning och balansräkning. Därjämteanges värderingsregler för olika typer av tillgångar liksom principer förbalansräkningens samt vinst- och förlusträkningamas uppställning och förförvaltningsberättelsens utformning. Vidare finns stadganden om olikauppgtfter som särskUt skall anges i årsredovisningen. Därjämte finns ettstadgande om koncernbalansräkning och koncernredogörelse. Närmare föreskrifterangående vinst- och förlusträkning, balansräkning och koncernbalansräkningrespektive koncernredogörelse får, även med avvikande från bokföringslagensregler, meddelas av regeringen. Detta har skett genom de nämnda kungörelserna,som bl. a. bygger på att balans- och vinst- och förlusträkningarna, fillskillnad mot vad som gäller enligt bokföringslagen skall ställas upp ikontoform och inte enligt staffel-form (jfr uppställningen i 18 §bokföringslagen). I försäkringsrörelselagen föreskrivs också (286 a §) attregeringen eller, efter regeringens bemyndigande, försäkringsinspektionen får,om särskUda skäl föreligger, meddela från bokföringslagen avvikandeföreskrifter om försäkringsbolags räkenskaper och årsredovisning. Med stöd avett sådant bemyndigande har inspektionen meddelat vissa bestämmelser om löpandebokföring av aviserade obetalda , m. m. Utredaren har i sitt förslag helt arbetat omredovisningsreglerna. De grundläggande redovisningsprinciperna skall intelängre anges i försäkringsrörelselagen, utan vara de som anges ibokföringslagen (se 11 kap. 1 § andra stycket i förslaget). Genom uttryckligastadganden har vissa av bokföringslagens bestämmelser undantagits eller ersattsmed andra regler i förslaget. På gmnd av de särskilda förhållandena inomförsäkringsbranschen skall sålunda inte alla anläggningstillgångar enligtdefinitionen i bokföringslagen värderas som sådana. Övriga tillgångar iförsäkringsbolag skall enligt förslaget i princip värderas somomsättningstillgångar enligt bokföringslagen. Avskrivningsreglema ibokföringslagen skall också iakttas med vissa jämkningar. Detsamma gällerreglerna om värdeminskningskonton, vUket innebär att förbudet mot sådana igällande lag försvinner. Vidare finns vissa särskilda regler ombalansräkningens och förvaltningsberättelsens innehåll. Bestämmelserna omkoncernredovisning har gjorts mer omfattande. Förslaget innebär således enanpassning till bokföringslagens och akfiebolagslagens redovisningsregler. Detgår i dessa avseenden längre än försäkringsbranschens fömt nämnda förslag Nyförsäkringsredovisning. Utredaren har dessutom som en motsvarighet fillaktiebolagslagens regler om delårsrapport, vilket bedömts vara en förförsäkringsbolag mindre lämplig form för informationsförmedling, föreslagit enbestämmelse om helårsprognos. Utredarens förslag innebär att redovisningsreglernaliksom enligt gällande rätt delas upp mellan bokföringslagen,försäkringsrörelselagen och före- 1981/82:180 90 skrifter(anvisningar) som kan meddelas av regeringen eller myndighet som regeringenbestämmer. Utredaren föreslår att i anvisningarna skall meddelasnärmare föreskrifter om försäkringsbolagens löpande bokföring, årsbokslut ochårsredovisning. Exempel på frågor, som avses bli reglerade på detta sätt ärhur resultat- och balansräkning skall ställas upp och utformningen av noterfill balansräkningen utöver vad som följer av bokföringslagen. Ytterligareexempel är de föreskrifter som finns i 94 § 3 och 4 mom. FRL. I dessauppställs krav på att det skall framgå av balansräkningen i vad mån tillgångarpantsatts för försäkringstagares räkning och anges vilka uppgifter som ibalansräkningen skall tas upp inom linjen och vilka upplysningar som skalllämnas om koncernförhållanden. Även de grundläggandekoncernredovisningsbestämmelserna i kapitlet föreslås bli kompletterade ianvisningar. Remissinstanserna har inte haft några invändningarmot den uppdelning av redovisningsreglerna meUan bokföringslagen,försäkringsrörelselagen och anvisningar tiU denna som utredaren föreslagit.Ingen invändning har heUer framförts mot att försäkringsinspeklionen anförtros uppgiftenatt utfärda anvisningar i den omfattning utredaren föreslagit. Bokföringsnämndenmenar dock att antalet från bokföringslagen avvikande regler kunde ha minskats,om avvikelser gjorts endast när det föreligger klara motiv för detta. alt i riktlinjerna för anvisningarna borde anges att deskall syfta till en klar och rättvisande översikt av försäkringsbolagetsställning. Med en sådan inriktning antas flertalet krav på specifikationer ochdetaljer om händelser och förhållanden av teknisk och branschspecifik naturkunna hanteras utanför årsredovisningens ram. Föreningen auktoriseraderevisorer finner förslaget om införande av helårsprognoser ägnat att ingebetänkligheter. För egen del får jag anföra följande. Utredarensförslag förutsätter att redovisningsreglerna i stor omfattning kommer att ges ianvisningar som försäkringsinspektionen meddelar efter bemyndigande avregeringen. För en sådan ordning finns det enligt min mening goda skäl.Redovisningsreglerna måste anpassas efter de mångskiftande och speciellabranschförhållanden som råder på försäkringsområdet. Reglerna bör också kunnaulan störte omgång ändras med hänsyn till den förväntade utvecklingen inomförsäkringsbranschen. För den skull bör det ankomma på försäkringsinspektionenatt meddela föreskrifter och anvisningar rörande redovisningen. Jag förordaratt regeringen i enlighet med utredarens förslag bemyndigas meddelaföreskrifter för redovisningen och får medgivande att överlåta åtförsäkringsinspekfionen att meddela bestämmelser i ämnet. I bemyndiganderegelnbör också anges att de regler som meddelas med stöd därav skall utformas så attde främjar en klar och rättvisande översikt av försäkringsbolagets ställning. Avstegfrån bokföringslagens bestämmelser bör enligt bokföringsnämn- Prop.1981/82:180 91 denske endast när klara motiv härtill föreligger. Jag kan för egen del i och försig instämma i dessa synpunkter. Försäkringsbranschens särart för emellertidmed sig att bokföringslagens bestämmelser i många avseenden måste ändras eUerkompletteras för att redovisningsreglerna skaU kunna fylla sin avseddafunktion. Som kommer att framgå av specialmotiveringen fill 11 kap. förordarjag i flera fall att avvikelser skall ske från bokföringslagens regler.Avvikelserna är motiverade av försäkringsbranschens just angivna särart. Vad förslaget rörande helårsprognosen angår anserjag det naturligtvis vara värdefullt att försäkringsbolagen lämnar så mycketinformation som möjligt fiU de anstäUda och aUmänheten om sin rörelse. Skälettill att utredaren ansett att information inte skall lämnas genomdelärsrapporter är att dessa på grund av förhållandena inomförsäkringsbranschen skulle bli alltför osäkra och ge föga ledning. Jag delardenna uppfattning. angivna skäl kan emellerfid också anföras mot denföreslagna skyldigheten att avge helårsprognoser. En prognos är till sin naturalltid mer eller mindre osäker. Det är dessutom tveksamt om samfiiga bolag, somenligt förslaget skall avge prognoser, har resurser härtill. Frågan om skyldighet för aktiebolag att avgeprognoser diskuterades vid den nuvarande aktiebolagslagens tillkomst (prop.1975:103 s. 272). auktoriserade revisorer har påpekat i sittremissyttrande log man därvid avstånd från tanken att avkräva företagenprognoser. Skälen härtill var bl. a. att ett krav på framfidsinriktadinformafion måste begränsas tiU sådana fall där offentlighet inte kan skadaplanläggningen. Beträffande utveckUngsprognoser kunde enligt föredragandeninte heller bortses från att sådana kan skapa oriktiga förväntningar på bolagetmen även exempelvis ha en opåkallad negativ effekt på börsen. Enförfångsklausul som gav befrielse från skyldigheten att lämna en prognos skulledärför förmodligen vara nödvändig i dessa fall. Den skulle emellertidantagligen komma att åberopas i sådan utsträckning, att kravet på upplysningblev urholkat. Föredraganden påpekade även att viss framtidsinriktad informationmåste ges i årsredovisningen för att möjliggöra en rättvisande bedömning avbolaget. Hur den framtidsinriktade informationen skall presenteras föroffenfiigheten torde dock få överlämnas åt utvecklingen i praxis av godredovisningssed. De skäl som i förarbetena till aktiebolagslagenanförts mol alt genom lagstiftning tvinga företagen att avge prognoser är i ochför sig inte till fullo tillämpliga beträffande försäkringsbolagen. Som jagemellertid redan påpekat finns det för försäkringsbolagens del även andra skälsom talar emot att de i lagen åläggs avge prognoser. Jag anser därför att någonskyldighet att avge helårsprognoser inte bör föreskrivas i lagen. Detta innebärnaturUgtvis inte att de bolag som , i likhet med många akfiebolag,frivilligt lämnar en prognos i årsredovisning eller på annat sätt skall upphöramed det. Prognoserna utgör ett i och för sig viktigt led i bolagensinformationsverksamhet. De bör emellertid vara frivUliga. Prop.1981/82:180 92 En annan nyhet i utredarens förslag avserkoncernbegreppet. Enligt gällande lag (333 § 1 mom. FRL) kan ettkoncernförhållande bara föreligga meUan svenska försäkringsbolag. För att ettkoncernförhållande skall föreligga krävs att ett försäkringsbolag (moderbolag)äger mer än hälften av aktierna eller aktier motsvarande mer än hälften avröstvärdet i ett försäkringsaktiebolag (dotterbolag). Ett eller fieradotterbolag kan, eventuellt tUlsammans med moderbolaget, i motsvarandeomfattning äga aktier i ytterligare försäkringsbolag (dotlerdotterföretag).Koncernförhällande skall också anses råda mellan försäkringsbolag, där någothar bestämmande inflytande på gmnd av aktieinnehav, avtal eller annan orsakoch har ett väsentligt intresse i det eUer de övrigas ställning och verksamhet.Denna regel är i första hand avsedd för de förelagsgrupperingar där ömsesidigaförsäkringsbolag ingår som dotterbolag. Utredarenhar föreslagU att koncernbegreppet i FRL vidgas så att också allmännaaktiebolag, ekonomiska föreningar, utländska försäkringsbolag och andra svenskaeller utländska företag kan vara dotterföretag tUl ett försäkringsbolag.Beträffande de försäkringsbolag som i företagsgmpper bedriver ett långtgåendesamarbete - som bl. a. tar sig uttryck i gemensam organisation ochföretagsledning samt nästan identiska styrelser, utan att något av bolagen kansägas ha ett bestämmande inflytande över de andra eller någon del i derasresultat - har utredningen föreslagit att försäkringsinspekfionen skall fåförordna all försäkringsrörelselagens bestämmelser om koncerner helt ellerdelvis skall gälla. I övrigt innebär utredarens förslag en anpassning tillaktiebolagslagen. Föregen del får jag anföra följande. Genom det utvidgade koncernbegreppet uppnårman, att koncernredovisningen obligatoriskt kommer att täcka t. ex. idotterföretag driven fastighetsförvaltning, reparationsrörelse ochförsäkringsrörelse i utlandet. Härigenom uppnås enhetlighet i redovisningenoavsett i vUken form en verksamhet bedrivs och oavsett om den äger mm i Sverigeeller utomlands. Den särskilda regeln om möjlighet för försäkringsinspektionenatt förordna om tiUämpning av koncernregler på vissa företagsgrupper avser attmöjliggöra sådant förordnande beträffande vissa grupper av ömsesidigaförsäkringsbolag, som samarbetar i koncern-liknande former. I likhet med deremissinstanser som berör frågan har jag inget att invända mot ett utvidgatkoncernbegrepp och ansluter mig till utredarens förslag. Tvä nya finansieringsformer infördes för deallmänna aktiebolagens del genom lagen (1973:302) om konvertibla skuldebrevm.m. Aktiebolagen fick således möjlighet att ge ut konvertibla skuldebrev(skuldebrev som kan bytas ut mot aktier) och skuldebrev förenade medoptionsrätt tiU nyteckning vid emission av aktier. Dessa former förfinansiering regleras numera i 5 kap. aktiebolagslagen. Genom dessa former avskuldebrev får bolagen möjUghet att förstärka det egna kapitalet.Vinstandelsbevis - dvs. skuldebrev vars avkastning är helt eller delvisberoende av utdelningen lUI Prop.1981/82:180 93 aktieägarei bolaget eUer av bolagets vinst, s. k. lånedebentures - har ansetts tillåtnaför allmänna aktiebolag, trots att något uttryckligt stadgande inte funnitsinnan en regel togs in i 7 kap. 2 § aktiebolagslagen. Då infördesocksä ett förbud mot vinstandelslän i form av s.k. delägardebentures, med rätttill betalning ur bolagets tillgångar med belopp som motsvarar viss kvotdel avdessa eller som beräknas med utgångspunkt i marknadskursen på bolagets aktier. Förförsäkringsbolagen saknas lagregler om de nu berörda finansieringsformerna. Ifråga om konvertibla skuldebrev och skuldebrev förenade med optionsrätt tordegälla att sådana, i avsaknad av lagregler, inte kan utfärdas avförsäkringsbolag. Bolagens möjlighet att la upp vinstandelslån är meraomstridd. Klart är att bolagen i och för sig är oförhindrade att ta upp lån. Enannan sak är att de inte får ägna sig ål låneverksamhel i sådan omfattning attde måste anses driva rörelse i strid mot del principiella förbudei i 2 § FRLmot att driva annan rörelse än försäkringsrörelse. Utredaren har föreslagit attskadeförsäkringsbolag skall få ge ut konvertibla skuldebrev, skuldebrev medoptionsrätt samt vinstandelsbevis i form av s. k. lånedebentures. Samtidigtföreslås förbud mot vinstandelsbevis i form av delägardebentures. Utredarenmenar att de föreslagna låneformerna är attrak-fiva och underiättar upptagandeav lån pä gynnsamma villkor. Med tanke på att dessa låneformer är tillgängligaför allmänna aktiebolag skulle försäkringsbolagens konkurrenssituation pålånemarknaden förbättras om också de kunde utnytQa dem. För internationelltverksamma företag bedöms tillgång tiU dessa låneformer vara av värde vidupptagande av lån utomlands. Utredaren anför vidare att även omförsäkringsbolagen förser kapitalmarknaden med kapital de för att själva skaffaeget kapital är hänvisade liU kapitalmarknaden. Detta sker genomnyemission, men utredaren menar att det även bör kunna ske med hjälp avkonvertibla skuldebrev och skuldebrev med optionsrätt. Utredaren har vidareunder hand erfarit att banklagsutredningen avser alt införa motsvarande reglerbeträffande vinstandelslån, konvertibla skuldebrev och skuldebrev medoptionsrätt. Utredaren har föreslagit att endast skadeförsäkringsaktiebolagskall få använda de nu aktuella låneformerna. Han har ansett dem olämpUga förlivförsäkringsaktiebolag av följande skäl. De direkttecknande svenskalivförsäkringsaktiebolagens aktiekaphal är av marginell betydelse i förhållandefill omslutningen. Någon vinstutdelning till aktieägarna enligtbolagsordningarna förekommer inte . Ett förbud mot vinstutdelning iUvförsäkringsaktiebolag har tagits in i 12 kap. i utredarens förslag. Följdenhärav blir att ett livförsäkringsaktiebolag - vars vinst alltså endasttillfaller försäkringstagarkollektivet - inte kan räkna med att öka sitt aktiekapitalgenom de nu ifrågavarande låneformerna. och fullmäktige i Sverigesriksbank har motsatt sig utredarens förslag på dessa punkter och menar att delinte alls eller i varje fall inte f. n. bör leda till lagstiftning.Försäkringsinspektionen har Prop.1981/82:180 94 ifrågasattutredarens påstående att nu gällande lag inte hindrar utgivande avvinstandelsbevis och anser att emission av sådana bevis och av skuldebrevförenade med opfionsrätt kan leda tiU en kapitalförvaltning som inte är ettdirekt utflöde av försäkringsrörelsen och därmed strider mot förbudet i 2§FRL. Beträffande konvertibla skuldebrev anser inspektionen däremot att de kanutgöra ett fördelaktigt alternafiv till en traditionell nyemission. Attförsäkringsbolag med stor utländsk affärsrörelse enligt utredaren skulle fåstörte möjUghet att skaffa utländskt kapital kan emellertid enligtförsäkringsinspektionens uppfattning medföra ökat ufiändskt inflytande överförsäkringsbolagen i takt med att konverteringar sker. Varken iförsäkringsrörelselagen eller i annan lag finns något förbud mot attutlänningar förvärvar aktier i försäkringsaktiebolag. skaU utreda frågan om utländska medborgaresrätt att förvärva aktier i svenska försäkringsbolag, skulle införande nu avkonvertibla skuldebrev på ett olämpligt sätt föregripa kommitténsställningstagande i denna fråga. Ett slutligt ställningstagande till förslagetom konvertibla skuldebrev bör därför ske först då avstämning kan ske medkommitténs förslag i fråga om utlänningars rätt lill direkt aktieförvärv isvenska försäkringsbolag. Riksbanksfullmäktige menar att det inte finnsanledning att vidga upplåningsmöjligheterna för institutioner, som fill sinkaraktär bör vara inriktade på att förvalta medel som uppkommer i försäkringsrörelsen.FuUmäktige har emeUertid även bedömt de nu aktuella finansieringsformernasfömtsättningar att bidra tUl ökning av skadeförsäkringsbolagens eget kapital.Ur denna synpunkt avstyrker fullmäktige förslaget såvitt avser vinstandelslån,eftersom dessa inte bidrar till ökning av det egna kapitalet. Konvertiblaskuldebrev och skuldebrev med opfionsrätt innebär däremot att det egnakapitalet kan komma att ökas, varför fullmäktige anser att skadeförsäkringsbolagenbör få fillgång till dessa låneformer. Av samma orsak somförsäkringsinspekfionen angivit anser dock även fullmäktige att lagändringenbör anstå tills försäkringsverksam-hetskommittén har tagit ställning tillfrågan om utlännings rätt att förvärva aktier i ett svenskt försäkringsbolag. För egen del anser jag beträffande låneformernakonvertibla skuldebrev och skuldebrev med optionsrätt att det finns skäl somtalar för att försäkringsrörelselagen ger skadeförsäkringsaktiebolagenmöjlighet att utnytQa dessa låneformer som är ägnade att öka deras egetkapital. Emellertid finner jag - med hänsyn till attförsäkringsverksamhetskommittén har att ta StäUning fill frågan om ufiänningsrätt att förvärva aktier i svenskt försäkringsaktiebolag - att det vore olämpligtalt nu införa regler, som kan väsentligt vidga den personkrets bl. a. utanförlandets gränser, för vUken sådana aktier blir tillgängliga. Jag anser att manbör ta slutlig ställning fill dessa upplåningsformer först sedan resultatet avförsäkringsverksamhets-kommitténs arbete angående utlännings rätt att förvärvaaktier i svenskt försäkringsaktiebolag föreligger. Prop.1981/82:180 95 Vad gäller vinstandelslånen fär sådana inteutfärdas av försäkringsbolagen i den mån detta strider mot förbudet i 2 § FRLatt driva annan rörelse än försäkringsrörelse, se 1 kap. 2 § i utredarensförslag och 1 kap. 3 § i departementsförslaget. Sådana lån torde dock kunna tasupp av ett försäkringsbolag utan att detta behöver innebära utövande av annanrörelse än försäkringsrörelse. Något totalförbud mot låneformen bör därför inleinföras, utan denna låneform bör stå öppen för skadeförsäkringsakliebolag. Närdet gäller livförsäkringsakfiebolag delar jag utredarens uppfattning attvinstandelslån inte skaU vara fillgängliga för dessa. Den reglering utredarenföreslagU är ändå så till vida en inskränkning i förhällande till gällande rättsom den innehåller förbud mot delägardebentures och endast tillåterskadeförsäkringsbolag att ge ut lånedebentures. Mot en sådan reglering har jagför min del inget att invända. Även om skadeförsäkringsbolagen bör vara merainriktade på att förvalta medel som inflyter inom försäkringsrörelsen, bör deinte vara förhindrade att vid behov ta upp lån, t. ex. i nu förevarande form.Det ankommer pä försäkringsinspeklionen att bevaka att dennafinansieringsmöjlighet inte används på ett sätt som strider mot förbudet förförsäkringsbolag att driva annan rörelse än försäkringsrörelse. 3.2Konsumentskyddet på bank- och försäkringsområdena För att ge konsumenterna ett ökat rättsskydd har enomfatiande lagstiftning genomförts pä detkonsumentpolifiska området. Vissa av dessa lagar är näringsrättsliga och äravsedda alt skydda konsumenterna som koUekfiv. Hit hör främst lagen (1971:112)om förbud mot oskäliga avtalsviUkor (avtalsvillkorslagen), AVL, och marknadsföringslagen(1975:1418), MFL. Andra lagar är civilrättsUga och är inriktade på att stärkaden enskilde konsumentens ställning i förhåUande fill näringsidkaren. TiUdenna grupp av lagar hör lagen (1971:238) om hemförsäljning ochkonsumentköplagen (1973:877). Av både näringsrätlslig och civilrättsligkaraktär är konsumentkreditlagen (1977:981), KkrL, och konsumentförsäkringslagen(1980: 38), KFL. Statsmakterna har också inrättat olika myndigheterför att ta till vara konsumenternas intressen. Hit hör ()där verkschefen tillika är konsumentombudsman (KO) samt . Denämnda myndigheterna har i huvudsak anförtrotts fillämpningen av dennäringsrältsliga konsumentskyddslagstiftningen.