prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — Sägs det t, ex, att samtycketinte längre skall gälla om äktenskapet upplöses, kan det inte godtas somsamtycke. erhåller kvinnan i samband med hindersprövningenskriftliga upplysningar om vad som gäller beträffande hennes efternamn när hongifter sig. Denna informafion bör i fortsättningen lämnas även till mannen.Föreskrifter härom kan utfärdas i administrativ ordning. Som nämnts i denallmänna motiveringen (avsnitt 2,2,1) bör det vidare åvila vigselförrättarenatt i samband med vigseln ta reda på makarnas inställning i namnfrågan. Lika litet som när det är fråga om barn kanen make, som under äktenskapet har förvärvat ett efternamn efter ansökan hospatent- och registreringsverket, byta detta namn annat än genom en ny sådanansökan (varvid det krävs särskilda skäl för det nya namnbytet, se 10 § andrameningen och 13 § andra stycket). Däremot finns det inget hinder mot att enmake, som inte själv har bytt efternamn enligt 10-13 §§, efter en anmälanenligt första stycket byter sitt efternamn till ett namn som den andra makenhar förvärvat i en sådan ordning. Ett hinder för byte till den andra makens efternamn enligtförsta stycket är vidare, som förut har nämnts, att denne har förvärvat dettanamn genom ett tidigare äktenskap. Genom denna bestämmelse får en make, som harförvärvat den andra makens namn, möjlighet att ta tillbaka det efternamn haneller hon senast har burit som ogift. Ändringen kan göras även sedanäktenskapet har upplösts till följd av en skilsmässa eller ett dödsfall.Beträffande vad som menas med att bära ett namn som ogift kan hänvisas tillspecialmotiveringen till 1 § tredje stycket. Genom regeln får makar, somexempelvis har mannens efternamn som gemensamt namn, möjlighet att börja bärahustruns tidigare efternamn som gemensamt efternamn. Hustrun kan då ta tillbakadetta fidigare efternamn genom anmälan till pastorsämbetet, varefter mannengenom anmälan enligt första stycket kan byta till detta namn. Bestämmelsen medger dock inte att en make tar tillbaka ettnamn som han eller hon har burit före det senaste namnbytet men som harförvärvats på grund av ett tidigare äktenskap. Byte till andra efternamn I detta avsnitt behandlas de förvärv som inte kan skeenligt de föregående reglerna. För dessa förvärv krävs - till skillnad från deföregående familjerättsliga namnförvärven - en ansökan hos patent- ochregistreringsverket. Dessa namnförvärv betecknas ibland som administrativaförvärv. De föreslagna bestämmelserna innebär en uppmjukning av och vissadetaljändringar i de nuvarande bestämmelserna. Med hänsyn till de störrevalmöjligheter beträffande familjerättsliga förvärv som erbjuds jämfört medvad som 1981/82:156 58 gäller f, n, minskar tillämpningsområdet för deadministrativa namnförvär- Efternamn ven, 10 och 11 § 10 §' Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildatefternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas enligt 1-9 §§ kanansöka om detta hos patent- och registreringsverket. Den som en gång har byttefternamn efter en sådan ansökan får på nytt byta efternamn på detta sättendast om det finns särskilda skäl. Till skillnad från vad som gäller 1 n, krävs inte att detefternamn som sökanden bär är ett vanligt eller mindre tjänligt namn. Även densom bär ett särskiljande eller annars lämpligt efternamn kan genom ansökan enligtdenna paragraf byta detta namn till ett nybildat namn eller till ett efternamnsom inte kan förvärvas enligt 1-9 §§, I förhållande till utredningens förslaghar dock den begränsningen gjorts att den som en gång har bytt namn enligtdenna paragraf inte kan göra det ytterligare gånger, om det inte finnssärskilda skäl. Sådana särskilda skäl kan vara att det nybildade namnet avallmänheten har kommit att förknippas med något klandervärt, exempelvis grovbrottslighet. Sålunda bör släktingar till en känd brottsling vilka bär sammanamn som denne kunna byta detta namn enligt denna paragraf, även om namnet harförvärvats genom ett tidigare byte i administrativ ordning. Med ett nybildat namn avses ett namn som inte haranvänts i egenskap av efternamn. Som ett nybildat namn kan komma i fråga bådeett nykonstruerat efternamn av den typ som finns i 1964 (se SOU1964:14) och ett ord som i och för sig redan finns men som är nybildat i denmeningen att det inte har använts som efternamn. Paragrafen är även tillämplig när någon som en gäng harförvärvat ett efternamn enligt bestämmelsen i första meningen vill ta tillbakaett efternamn som han eller hon har burit tidigare. Särskilda skäl för dettanamnbyte krävs då (se också 13 § andra stycket). Liksom f. n. finns det möjlighet att efter ansökan hospatent- och registreringsverket förvärva namn som slutar på -son, underförutsättning att inte någon annan enligt lag bär eller har rätt att bäranamnet. Detta gäller oavsett om namnet är ett patronymikon eller metronymikon(dvs, étt mansnamn resp. kvinnonamn med tillägget -son). Det bör också varamöjligt att förvärva nybildade namn med slutleden -dotter. 11 § Som nybildat efternamn får inte godkännas 1. namn som till bildning, uttal eller stavning har ensådan språklig form att det inte är lämpligt som efternamn här i landet. 2. namn som är ibruk som förnamn, om det inte finns särskilda skäl att namnet ända skall fabäras som ett nybildat efternamn. 3. dubbelnamh. 4. namn som kanuppfattas som en benämning på järnvägsstationer. 1 Paragrafen har ändrats i propositionsförslaget. 1981/82:156 59 postkontor eller liknande och därför kan medföra olägenheteller i övrigt kan Efternamn vilseleda allmänheten, 12 § 5, namn som kanväcka anstöt, eller 6, namn som kanantas leda till obehag för den som bär det, I denna paragraf anges de krav som från språkliga ochdärmed järnförliga synpunkter skall ställas på ett namn för att detta skallgodkännas som ett nybildat efternamn. Paragrafen motsvarar i stort sett 9 § lag, Ipunkt 1 har dock en viss lättnad gjorts i förhållande till det krav som f. n.uppställs 19 § förstastycket. Vidare har i punkt 3 tagits in ett uttryckligtförbud mot dubbelnamn. Övriga ändringar är enbart av redaktionell art. F, n, krävs att ett nybildat efternamn tillbildning, uttal och stavning överensstämmer med inhemskt språkbruk. Om sökandenhar ett utländskt efternamn kan patent- och registreringsverket dock godkännaett namn som innebär en anpassning av namnet till svenskt språk. Den nya regelninnebär en viss uppmjukning i de nuvarande bestämmelserna. Detta motiveras avhänsyn till dels svenska medborgare som arbetar utomlands i internationelltjänst och som vill ha ett internationellt mera gångbart namn, dels invandrarei som vill göra sitt namn lättare att uttala utan att för den skullhelt anpassa namnet till svenskt språkbruk. Det måste anses vara av värde attlagtexten ger utrymme för en utveckling mot större internationalisering avnamnskicket inom ramen för vad som kan vara godtagbart för svenskaförhållanden. För att inte denna uppmjukning skall ge upphov till sådanatillämpningsproblem som har befarats av en del remissinstanser har lagtextengetts en något annan utformning än i utredningens förslag. Denna bestämmelse är ny. Av namnlagframgår endast indirekt att dubbelnamn inte är tillåtna i och med att någraregler om sådana namn inte finns. Som har nämnts i den allmänna motiveringen(avsnitt 2.1) bör ett uttryckligt förbud mot dubbelnamn tas in i den nya lagen, I lagen definieras inte vad som menas med dubbelnamn, 1allmänhet avses ett efternamn som består av två namn, som var för sig ärefternamn och som är förenade med varandra med bindestreck. I praktiken tordedet ge sig självt vilka namn som faller under förbudet mot dubbelnamn, 12 §' Som efternamn, vare sig det är nybildat eller ej.får inte godkännas namn som lätt kan förväxlas med 1, ett efternamnsom någon annan enligt lag bär eller har rätt att bära, 2, ett allmäntkänt efternamn som har burits av en utdöd släkt, 3, ett allmäntkänt utländskt efternamn, 4, någon annanskonstnärsnamn eller ett likartat namn som är allmänt känt, 5, en beteckningför en stiftelse, en ideell förening eller någon liknande sammanslutning, 6, någon annanshär i riket skyddade firma eller varumärke eller ett annat kännetecken som harinarbetats för någon annan i en näringsverksamhet här i riket, eller I 1 första stycket har punkt 7 fått en något annan lydelsei proposilionslörslaget. 1981/82:156 60 7, ett namn som är ägnat att uppfattas som en titel pånågon annans Efternamn skyddade litterära eller konstnärliga verk, om titelnär egenartad, eller ett 13 § namn som kränker någon annans upphovsrätt tillett sådant verk. Har någon efter ansökan förvärvat ett nybildat efternamn,utgör vad som sägs i första stycket 1 inte hinder för föräldrar, syskon ellersyskonbarn att med förvärvarens samtycke erhålla det namnet efter ansökan hospatent- och registreringsverket. Har det förra förvärvet gjorts av flera, fordrassamtycke av dem alla. Bestämmelserna i första stycket innebär ett skydd för namnoch andra kännetecken som tillkommer någon annan. Som efternamn får sålundainte godkännas ett namn som lätt kan förväxlas med dessa skyddade kännetecken.Kännetecknen räknas upp i första stycket i den s. k, hinderkatalogen, I andrastycket finns bestämmelser om s, k, anslutningsförvärv. Dessa bestämmelser har förts över i sakoförändrade från 10 § första stycket lag. Dessutom har i hinderkatalogentillkommit ytterligare en bestämmelse i en ny punkt 7, Syftet med dennabestämmelse är att nå överensstämmelse med vad som f. n. gäller påimmaterialrättens område. Det finns nämligen ett motsvarande skydd i 14 §varumärkeslagen (1960:644), 4§ mönsterskyddslagen (1970:485) och 10 §firmalagen (1974:156). Skyddet för titlar enligt punkt 7 förutsätter att titelnär egenartad. Den skall ha en sådan särprägel att den uppfattas som benämningpå ett visst verk. Det räcker alltså inte att det är fråga om en titel som baraanger det ämne som verket behandlar. Bestämmelsen i punkt 7 ger även ett visstskydd för bl, a, särskilt skapade namn på personer, orter m. m, i litteräraverk, under förutsättning att namnet har en sådan originalitet att det i sig ärupphovsrättsligt skyddat (jfr prop, 1974:4 s, 214), Bestämmelserna, som har förts över i sakoförändrade från 10 § andra stycket lag, avser vad som brukar kallasanslutningsförvärv. Bestämmelser om anslutningsförvärv för barn finns f, n,även i 13 § andra stycket lag, medan första stycket i den paragrafeninnehåller bestämmelser om liknande förvärv, s, k, konsekvensförvärv, för barnoch deras avkomlingar. Dessa bestämmelser i den nuvarande 13 § har inte förtsöver till den nya lagen (se speciaimotiveringen till 4 §), 13 S' Utan hinder av 11 eller 12 § kan byte till ettefternamn ske, om det finns synnerliga skäl. För att byte skall kunna ske till ett efternamn, somsökanden har burit tidigare utan att ha förlorat det enligt 15-18 §§, är detdock tillräckligt om det finns särskilda skäl. Har den som vill byta efternamn inte fyllt , kanpatent- och registreringsverket uppställa som villkor för namnbytet att domstolhar funnit detta vara förenligt med barnets bästa. Bestämmelsen överensstämmer med vad somgäller f, n, enligt 12 S lag. Såsom framhållits av patent- ochregistreringsverket I Tredje stvcket har utgått i propositionsförslaget. 1981/82:156 61 (se betänkandet s, 66) har denna undantagsbestämmelse ipraktiken fått ett Efternamn vidare tillämpningsområde än som förutsattes vidlagens tillkomst. De flesta 14 S av de fall som har prövats enligt dennabestämmelse kommer emellertid i fortsättningen att lösas genom de föreslagnareglerna om familjerättsliga namnförvärv. Och när det gäller ansökningar omefternamn som har funnits i sökandens släkt kan skälen för namnbytesägas bli starkare än tidigare mot bakgrunden av den inriktning som de nyafamiljerättsliga bestämmelserna har gett. Synnerliga skäl torde därför intesällan kunna anses föreligga i hithörande fall, på samma sätt som gäller enligtpatent- och registreringsverkets nuvarande praxis. Till ledning för bedömningen av om synnerliga skäl kananses föreligga kan i övrigt tjäna de uttalanden med vissa exempel somföredragande departementschefen gjorde i prop. 1963:37 med förslag till dennuvarande namnlagen (s. 99). Det rör sig om ett sådant fall där en person underen faktiskt har burit ett visst namn. Det kan också vara fråga om ettkonstnärsnamn eller ett likartat namn som sökanden har blivit känd under. Att det bara krävs särskilda och intesynnerliga skäl för byte till ett namn som sökanden har burit tidigareöverensstämmer med vad som f, n, gäller enligt 11 § lag, I de flestafall kan ett sådant namnbyte enligt de nya reglerna om familjerättsliganamnförvärv i 1-9 §§ ske redan genom en anmälan hos pastorsämbetet. I någrafall är detta dock inte möjligt, t, ex, då en make har bytt bort ett s, k,giftasnamn (dvs, ett efternamn som han eller hon har förvärvat genom etttidigare äktenskap) och därefter vill ta tillbaka detta namn. Ett annat exempelär att någon som ogift förvärvar ett nytt efternamn och därefter gifter sig ochförvärvar den andra makens efternamn men senare vill ta fillbaka sitt förstaefternamn. Om det tidigare namnet bärs av någon annan får namnet inte godkännasenligt 12 § första stycket 1, utansärskilda skäl måste finnas för namnbytetenligt förevarande bestämmelse. Utredningen har ansett att dennabestämmelse kan utgå (betänkandet s, 129), Emellertid behållsdomstolsprövningen i vissa fall när det gäller ett barns namnbyte enligt defamiljerättsliga reglerna (se avsnitt 2.3.2 i den allmänna motiveringen). Sammaskäl som har föranlett detta gör att även lämpligheten av en namnändring somsker genom en ansökan bör kunna prövas av domstol. Patent- ochregistreringsverket bör därför fortfarande ha en möjlighet att som villkor förett namnbyte uppställa att en domstolsprövning har skett. Ändring av efternamns genusform 14 § Ändring av ett utländskt efternamns genusformanses inte som byte till annat efternamn. Sådan ändring sker genom anmälan tillpastorsämbetet. 1981/82:156 62 I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.6.2) har nämnts attexempelvis Efternamn grekiska efternamn får olika ändelser beroende på om densom bär namnet är 15§ en man eller en kvinna. Kvinnliga motsvarigheten till detmanliga efternamnet Bahuridis är sålunda Bahuridou, Bahuridu eller Bahuridi.Det polska namnet Rosinski för män blir på motsvarande sätt Rosinska förkvinnor. Sådana ändringar får enligt denna paragraf göras genom en anmälan hospastorsämbetet. Även ändringar på det motsatta sättet kan göras enligtförevarande paragraf. På så sätt kan olika medlemmar av en familj anpassa sittnamnskick till det svenska. Detta avsnitt innehåller regler om förlust av efternamn.Härmed avses förlust av rätten att bära ett efternamn, däremot inte den förlustav ett efternamn som uppstår när någon byter efternamn, I 15 § behandlas namnförlust till följd av att detfastställs att en man inte längre skall anses som far fill ett barn, medan 16och 17 §§ behandlar de fall då en person på talan av någon annan vid domstol kanförlora ett efternamn, I 18 § slutligen meddelas bestämmelser omföljdverkningar för dem som har förvärvat sina efternamn genom s. k.konsekvensförvärv eller anslutningsförvärv (se om dessa begreppspecialmotiveringen till 4 §). Paragraferna överensstämmer till stora delar med 15-18 §§i lag. 15 § Fastställs det att en man inte är far till ett barnsom på grund av faderskapet har förvärvat mannens efternamn eller ett efternamnsom mannen har burit, förlorar barnet det efternamnet, 1 stället förvärvarbarnet moderns efternamn vid tiden för barnets födelse. Barnet anses då haförvärvat det namnet enligt 1 §, Finns det synnerliga skäl, får domstol tillåta att barnetbehåller sitt efternamn. Sådant tillstånd meddelas, om frågan angåendefaderskapet prövas av domstol, i samband med domen, I annat fall prövasnamnfrågan efter särskild ansökan, som skall ha kommit in till domstolen inomen månad efter fastställelsen. F, n, avser 15 § lag endastförlust av efternamn för ett barn vars föräldrar är eller har varit gifta medvarandra. Däremot innebär upphävandet av ett faderskap till ett barn, varsföräldrar ej är eller har varit gifta med varandra, inte att en naningemenskapsom grundar sig på en anmälan hos pastorsämbetet automatiskt upphör. För attbarnet skall förlora sitt namn i ett sådant fall krävs f. n. en särskild talanenligt 16 §. Som har sagts bör namnlagen präglas av att såliten skillnad som möjligt görs mellan barn vars föräldrar är gifta medvarandra och barn vars föräldrar inte är det. Den nuvarande regeln i 15 § är ennaturlig regel för båda dessa fall. Den ligger också väl i linje med principenför efternamnsförvärv Prop.1981/82:156 63 genom en anmälan, nämligen att ett sådant förvärv iprincip bör grundas på Efternamn släktskap eller äktenskap. Regeln har därförnu gjorts tillämplig även när det 15 § gäller barn vars föräldrar inte är giftamed varandra. Eftersom regeln för att bli tillämplig förutsätter attföräldrarna har olika efternamn, kan det namn som förloras inte ha förvärvatsautomatiskt vid barnets födelse utan först genom en anmälan tillpastorsämbetet. Av de tidigare förordade reglerna om familjerättsliganamnförvärv framgår att barnet - utöver det namn som fadern bar vid barnetsfödelse - kan ha förvärvat det efternamn sorn fadern senast hade som ogift.Även i ett sådant fall går efternamnet förlorat när faderskapet hävs. Att barnet efter förlusten av faderns efternamn förvärvardet namn som modern bar vid barnets födelse och inte det namn som hon bär vidtidpunkten förupphävandet av faderskapet aren skillnad iförhållande till vadsom gäller f. n. Ändringen innebär en anpassning till de allmänna principernaför ett barns rätt till ett efternamn. Ett barn har alltid rätt till sin morsefternamn vid barnets födelse. Däremot skulle ett automafiskt förvärv av detnamn modern bär vid hävandet av faderskapet kunna komma i konflikt medexempelvis kravet på samtycke från en styvfar när modern bär dennes namn vidföriusttillfället. Barnets förvärv av moderns efternamn vid förlusten avfaderns namn likställs med ett namnförvärv vid födelsen, varför barnet därefterenligt reglerna i 4 § kan byta till exempelvis det efternamn som bärs av densom har fastställts vara barnets far. Reglerna i första stycket om förlust av efternamn är iövrigt oförändrade. De är tillämpliga både i det fallet att domstolen enligt 1kap. 2 § förklarar att mannen i äktenskapet ej är far tillbarnet och i det fallet att domstolen enligt 1 kap. 4 § tredje stycket samma balkförklarar att ett faderskapserkännande saknar verkan eller - efter resningeller i anledning av besvär över domvilla - ändrar eller undanröjer en dom påfaderskap. Till dessa fall kommer också det som föreligger då faderskapet tillett barn, vars föräldrar är eller varit gifta med varandra, erkänns av en annanän mannen i äktenskapet med verkan att presumtionen för dennes faderskap hävsenligt 1 kap. 2 § andra stycket . Några remissinstanser har ansett att maninte bör kräva synnerliga skäl för att barnet skall få fortsätta att bära sittefternamn. Utgångspunkten bör enligt dessa instanser i stället vara vad som ärmest förenligt med barnets bästa, varvid de bl. a. har pekat på risken för enidentitetskris hos barnet vid en narnnförlust. Även med det nuvarande kravet påsynnerliga skäl synes emellertid möjligheter finnas att vid prövningen tahänsyn till vad som är förenligt med barnets bästa just med beaktande av sådanasynpunkter som remissinstanserna har framhållit. Kravet har därför-behållits. 1981/82:156 64 16 § Har någon genom anmälan till pastorsämbetetförvärvat ett efternamn Efternamn som han eller hon inte har rätt till ochär det inte fråga om fall som avses i 15 §, 15 17 och 18 §§ skall domstolpå talan av den vars namn sålunda har förvärvats besluta att namnet förloras,om inte synnerliga skäl talar för att namnet får behållas. Den som på dettasätt förlorar sitt namn återfår det efternamn han eller hon hade föreanmälningen. Innehållet i denna paragraf har förts över från 16 § i1963 års lag utan att ändras i sak. Genom att 15 § i fortsättningen skalltillämpas även på fall där faderskapet har upphävts för barn vars föräldrarinte är eller har varit gifta med varandra, blir det dock inte längre aktuelltatt i dessa fall föra talan om namnförlust enligt förevarande paragraf. Av ordet "återfår" i sista meningen framgår attdet namn som träder i stället för det förlorade namnet skall vid tillämpningenav exempelvis reglerna om byte av namn anses ha förvärvats på sitt ursprungligasätt. 17 § Har någon efter ansökan hos patent- ochregistreringsverket bytt till ett efternamn som han eller hon inte har burittidigare och uppstår olägenhet för någon annan till följd av sådan risk förförväxling som anges i 12 § första stycket, skall domstol på talan av den andrebesluta att den som har erhållit namnet förlorar detta, om inte synnerliga skältalar för att han eller hon får behålla det. Den som på detta sätt förlorarsitt namn återfår det efternamn han eller hon hade före ansökningen. De förväxlingsrisker som kan utgöra grund för talan angesi 12 § första stycket. Där upptas i punkt 2 risken för förväxling med ettallmänt känt efternamn som tillkommer en utdöd släkt. Det ligger i sakens naturatt någon talan på denna grund inte kan föras enligt förevarande paragraf.Något uttryckligt undantag för detta fall, såsom har gjorts lag, harinte ansetts nödvändigt. Hänvisningen till 12 § första stycket avser även dennya punkt 7 som har tagits in där. I övrigt har bestämmelserna förts över i sakoförändrade från 17 § lag. Bestämmelserna innebär att den vars namn lätt kanförväxlas med ett namn som har godkänts av patent- och registreringsverket kanföra talan vid domstol om att det sistnämnda namnet skall förloras, trots atthan eller hon också har haft möjlighet att överklaga patent- ochregistreringsverkets beslut i administrativ ordning (se 38 och 39 §§). Det bördock påpekas att vad domstolen skall pröva är den olägenhet som har uppstått tillföljd av namnförvärvet och inte riktigheten i och för sig av patent- ochregistreringsverkets beslut (jfr prop. 1963:.37 s. 113 ff). 18 § Förlorar någon sitt efternamn enligt 15-17 §§ skalldomstolen, om talan förs om detta, besluta att också den som genom denne harförvärvat eller i övrigt har rätt att bära namnet förlorar namnet eller rättenatt bära det, om inte synnerliga skäl talar mot detta. Detsamma gäller om någonsom borde ha förlorat sitt efternamn enligt 15-17 §§ har avlidit. Prop.1981/82:156 65 Förlorar någon sitt efternamn enligt första stycket, skalldomstolen med Efternamn tillämpning av 1-9 §§ fastställa det namn som förvärvasi stället för det som 19 och 20 § förloras, namnlag finns i 13 § särskilda regler om s, k.konsekvensförvärv och anslutningsförvärv. Någon motsvarighet till dessa reglerföreslås inte nu (se specialmotiveringen till 4 §). Detta ger emellertid inteanledning att ta bort de särskilda regler som finns i 18 § lag omnamnförlust för den som genom en person, som själv har förlorat sitt namn, harförvärvat eller i övrigt har rätt att bära dennes efternamn. Innehållet i 18 §i lag har därför förts över i sak oförändrat till förevarandeparagraf. I och med att valmöjligheterna att förvärva olika namn harökat enligt de nya reglerna kan domstolen inte på samma sätt som tidigareautomatiskt fastställa det namn som förvärvas i stället för det som förloras. Istället får domstolen ta reda på vilket namn som skulle ha anmälts i ställetför detta namn, om frågan hade varit aktuell när det senare namnet förvärvades. Särskilt skydd för egenartade efternamn Bestämmelserna har i sak oförändrade förts över från 19-22§§ lag. Bortsett från ett förtydligande som har gjorts i 19 § förstastycket fordrar de därför inte några särskilda kommentarer. 19 § Har någon förvärvat ett egenartat efternamn, får ettnamn som lätt kan förväxlas med detta användas av någon annan endast om haneller hon enligt denna lag kan åberopa rätt till namnet eller om han eller honeller släkten av ålder eller annars enligt ortens sed har burit det somtillnamn.