prop · G503148 · 1981-12-31 00:00:00 — I sådant fall kan förbud meddelas mot vidare marknadsföring av varan,om inle den vilseledande beteckningen avlägsnas eller förses med tillägg däribland ursprungsmärkning som undandröjer den vilseledande effekten. Den i 3 § intagna generalklausulen syftar lill att få tillstånd tillräcklig information i samband med marknadsföring. Om en näringsidkarevid marknadsföring av vara m. m. underlåter att lämna information, som harsärskild betydelse från konsumentsynpunkt, kan och undervissa förutsättningar KO ålägga honom att lämna sådan information. Åläggandetfår innehålla atl informationen skall (1) lämnas genom märkning på vara ellertillhandahållas i annan form på säljslälle, (2) lämnas i annonser eller andraframställningar som näringsidkaren använder vid marknadsföringen, (3) i vissform lämnas till konsument som begär det. Bestämmelsen om skyldighet atl lämnainformation infördes genom marknadsföringslag. 1 förarbetenauttalades bl. 1975/76:34 s. 126) atl de konsumentintressen som häravsågs var privatpersoners intressen i samband med förvärv och liknande avnyttigheter för enskilt bruk. Den verksamhel som bedrivs inom marknadsföringslagens ramutgörs till stor del av förhandlingar mellan och berördanäringslivs-organisationer och/eller branschföreträdare. Flertalet ärendenklaras av genom att förelagen eller organisationerna frivilligt utfäster sig atländra sin marknadsföring och produktutformning: utfärdar också s.k. riktlinjer som rör marknadsföring och information. Riktlinjerna, som i siginte är bindande för näringsidkarna, är ett uttryck för verkets uppfattning omhur företagen bör uppträda på marknaden. Konsumentverketutfärdade riktlinjer för marknadsföring av textilier ochbeklädnadsskinn m. m. (författningssamling (KOVFS 1979:8).Senast den 1 juli 1982 skall lexfilier, beklädnadsskinn m. m. vidmarknadsföring vara försedda med den information som anges i riktlinjerna. 1allmänhet omfattas således kläder av dessa riktlinjer. Enligt riktlinjernaskall information i viss angiven omfattning lämnas om varornas skötsel, storlekoch material. I vissa fall skall varorna vara märkta, i andra fall är deltillräckligt atl informationen ges på varans förpackning eller eljest ianslutning till varan så all den lätt kan uppmärkas vid köptillfället. 2.5.2.2 Huvuddragen i del föreslagna märkningssystemet Utredningen konstaterar inledningsvis att upplysning omvarors ursprung genom frivillig eller lagstadgad märkning i varierandeomfattning har förekommit inom flera branscher och i åtskilligaländer. Prop.1981/82:148 24 märkningen avsett varornas kommersiella ursprung, dvs' närmasivilket företag som har tillverkat eller såll varorna. Del har emellerlid ocksåvarit vanligt atl märkningen avsett varornas geografiska ursprung, oftast delland där varorna tillverkats. Vidare anförs att lagstiftning om geografiskursprungsmärkning har införts i flera länder. Enligt ulredningens mening kan en uppgift omursprungslandet vara till hjälp för konsumenterna vid bedömningen av plaggensegenskaper eftersom kvaliteten både på materialet och tillverkningen kanvariera beroende på vilket land plaggen kommer från. I detta sammanhang börockså enligt ulredningen observeras att plagg som säljs under elt varumärke kanvara tillverkade i skilda länder. Utredningen anser att del finnsprisjämförelser som konsumenterna kan göra om kläderna är märkta med uppgift omursprungsland; konsumenterna kan t. ex. bedöma prisrelationer mellan liknandekläder tillverkade i olika länder. Vidare anför ulredningen alt uppgift om ett visstursprungsland givetvis inte kan ge en garanti för kvalitet, slitstyrka etc. Ialla länder tillverkas bra och dåliga kläder. En ursprungsmärkning kan dockenligt utredningens uppfattning ge en viss merinformation som hänger samman medbl. a. stil, tradition, yrkesskicklighet och kostnadsläge i ursprungslandet ochsom får vägas ihop med alla andra upplysningar om klädernas kvalitet, passform,moderiktighet, pris och liknande. Utredningen konstaterar atl i företagens marknadsföringinte sällan förekommer uttryck av typen Swedish design, svensk kvalitet ochhelsvensk eller symboler m. m. i de blågula svenska färgerna. Sådana uttryckoch symboler ger intryck av att varan har geografiskt ursprung i . Utredningenanför att konsumenter har vilseletts om kläders ursprung i fall av det härslaget. En lagstiftning om ursprungsmärkning är enligt ulredningensmening väl ägnad att motverka att konsumenterna, genom uppgifter som kanmissförslås, får en felaktig uppfattning om tillverkningslandet. En märkningbara av svensktillverkade plagg är inte tillräcklig för att lösa problemet.Utredningen anför all en stor del av kläderna då skulle kunna ges sken av altvara tillverkade i trpts att de inte är del. Konsumenterna skullefortfarande riskera att få en felakfig uppfattning om tillverkningslandet. Utredningen har också tagit upp den svenska tekopolitikenoch dess målsättningar. Det är enligt ulredningen uppenbart att målsättningarnalättare uppnås om de får ett aktivt stöd från konsumenternas sida. Mot denbakgrunden synes det motiverat att genom en ursprungsmärkning underlätta förkonsumenterna att, om de så önskar, välja svensktillverkade kläder. Vidareanför utredningen att det också kan vara så att vissa konsumenter av olikapolitiska skäl vill avstå från att köpa kläder som är tillverkade i etl visstland. En ursprungsmärkning är givetvis av intresse även för dessa konsumenter. Utredningen har vidare beaktat internationellaförpliktelser. 1981/82:148 25 framför allt i , EFTA och frihandelsavtalet med ,när det t. ex. gäller utfästelser att avstå från att införa icke tariffärahandelshinder. Vidare har beaklats allmänna handelspolitiska intresseav att kunna påverka andra länders ursprungsbeslämmelser i syfte att underlättaden svenska exporten. Ulredningen är av den uppfattningen att en lämpligtutformad lagstiftning om ursprungsmärkning avseende kläder kan försvaras frånhandelspolitisk synpunkl. Enligt utredningens mening lorde en sådanlagstiftning inte medföra nämnvärda ölägenheter för del svenska varuutbytet medutlandet. Det förhållandet atl en obligatorisk eller frivillig ursprungsmärkningav kläder redan förekommer i etl flertal länder talar också för att någranämndvärda handelspolitiska invändningar inte kan befaras från andra länder.Enligt utredningens mening kan en lämpligt utformad lagstiftning knappastbetraktas som ett avsteg från den handelspolitik som traditionelltföljt och inte heller medföra att i fortsättningen blir förhindrat attkritisera andra länders ursprungsmärkningsbestämmelser som exempelvis utsträckstill omfattande varuområden eller utformas och tillämpas så att de får handelshindrandeeffekter. Vidareanför utredningen atl del är av stor betydelse vid bedömningen vilka kostnaderav olika slag som kan uppkomma till följd av ett krav på märkning. Med denutformning av märkningssystemet som utredningen föreslår anser utredningen att koslnadernaför en ursprungsmärkning torde bli marginella. Även kostnaderna för tillsynenöver efterlevnaden av systemet får enligt utredningens mening bedömas varabegränsade. Mot denna bakgrund föreslår utredningen en lagstiftning omursprungs-märkning av kläder. De problem för konsumenterna som kan hänga samman medmärkning av typ "Swedish design" torde enligt utredningens mening,under förutsättning att förslaget genomförs och kläderna förses med föreskrivenursprungsmärkning, i stor utsträckning komma att försvinna. Utredningen anseratt det saknas skäl att införa några särskilda,bestämmelser rörande denna typav märkning. Remissinstansernas uppfattningar är i hög grad delade ifråga om behovet av en lagstiftning om ursprungsmärkning. Åtskilligaremissinstanser har anslutit sig lill utredningens förslag och menar att detfinns ett uttalat behov av en sådan lagstiftning. Del finns även mångaremissinstanser som redovisar en motsatt uppfattning. Föregen del anser jag det rimligl att de enskildakonsumenterna genom en märkning får reda på i vilket land som kläderna ärtillverkade. Som utredningen anfört kan märkningen ge en viss merinformation omkläderna. Vissa konsumenter kan föredra att köpa svensktillverkade kläderframför kläder tillverkade utomlands med hänsyn till sitt intressse att viljastödja svensk tekoindustri. Det kan också vara så atl vissa konsumenter avpolitiska skäl vill avstå från att köpa kläder som är tillverkade i ett visstland. En ursprungsmärkning är självfallet av intresse även för dessakonsumenter. 1981/82:148 26 Vidare anser jag i likhet med utredningen att enursprungsmärkning skulle motverka risken för att konsumenterna blirvilseledda av den nu förekommande typen av märkning "Swedish design" m.m. Jag tror också att en ursprungsmärkning bör kunna ha en positiveffekt på svensk tekoindustri. Som utredningen har anfört torde kostnaderna för enmärkning bli marginella. Enligt min uppfattning bör man kunna utgå från attmärkningen som regel kommer till stånd som tillverkarna förserkläderna med uppgift om skötselråd m. m. enligt tidigareberörda riktlinjer. Jag har i det här sammanhanget noga beaktat internatipnellahandelspolitiska åtaganden. En lagstiftning om urspruhgsmärkning kan utformasså att den är förenlig med dessa åtaganden. Den kan enligt min mening inteheller betraktas som ett avsteg från den handelspolitik som Sverigetraditionellt har följt. Också i många andra länder har lagstiftning omursprungsmärkning av kläder införts, exempelvis i , , ,, , , , , och . Mot bakgrund av det anförda ansluter jag mig tillförslaget om att införa en lagstiftning om ursprungsmärkning av kläder. Utredningens förslag innebär bl. a. alt kläderna skallvara märkta när de saluhålls. Det väsentliga skälet för en ursprungsmärkninghar enligt utredningen varit att ge köparna upplysning om klädernas ursprung.Emellertid konstaterar utredningen att det i olika sammanhang har anförls altkläder som importeras bör vara märkta med uppgift om ursprung redan vidinförseltillfället. Enligt utredningen har del som skäl för en sådan ordningbl. a. gjorts gällande att kontrollen av att kläderna är märkta på föreskrivetsätt härigenom blir effektivare. I det här avseendet anför utredningen bl. a.att tullmyndigheterna ägnar särskild uppmärksamhet åt tekovarordärför att de är imporlreglerade. Den fysiska godskonlrollen begränsasemellertid i lill skillnad från i andra länder av atttullproceduren är uppbyggd på ett system (hemtagningssystemet) som innebär attvaror kan tas hem av importören efter en anmälan. Någon kontroll av attkläderna är märkta kan i praktiken inte göras förrän efter hemtagningen, varesig av importören eller tullmyndigheterna, annat än i undantagsfall. Om det dåvisar sig att varorna är omärkta uppkommer komplikationer. a. kommerbestämmelser om märkning redan vid införseltillfället att medföra en ökadadministration och arbetsbelastning för såväl näringslivet somtullmyndigheterna. Enligt utredningens mening talar starka skäl mot en märkningredan vid importtillfället. Flertalet remissinstanser har anslutit sig tillutredningens förslag om att kläderna skulle vara märkta först när de saluhållsoch atl någon märkning alltså inte skall krävas vid importtillfället. 1 likhet med majoriteten av remissinstanserna ansluterjag mig fill 1981/82:148 27 Förutom att elt system med kravpå märkning först vid saluhållandel är enklare och mindre resurskrävandegrundar sig min bedömning också på våra handelspolitiska åtaganden. Den kritiksom har förekommit i internationella sammanhang har ofta baserats på fall därursprungsmärkning har krävts redan vid införseltillfället. Vunna erfarenheterav systemet får visa om det av kontrolltekniska .skäl eller andra orsaker kanvara motiverat att senare övergå fill ett system med krav på märkning vidinförseltillfället. 2.5.2.3 Den närmare utformningen av märkningssystemet De erforderliga bemyndigandena för regeringen Åtskilliga av de bestämmelser som kan behövas förmärkningssystemets genomförande är enligt utredningens uppfattning avförhållandevis detaljar-tad karaktär. Del kan visa sig nödvändigt att efterhand vidta vissa justeringar, bl. a. med beaktande av produktutvecklingen inombeklädnads-området och ändrade ursprungsbestämmelser i andra länder. Mot denbakgrunden anser utredningen det ändamålsenligt att lagstiftningen i huvudsakutformas som en bemyndigandelag saml alt de närmare bestämmelserna rörandemärkningen tas upp i en särskild förordning. Utredningen har mot denna bakgrundutarbetat ett lagförslag till ursprungsmärkning av kläder och ett förslag tillförordning om ursprungsmärkning av kläder. Ulredningens lagförslag innehåller i första hand ettbemyndigande för regeringen att meddela föreskrifter om atl kläder, när dessasaluhålls, skall vara märkta med uppgift om i vilket land som kläderna hartillverkats. Vidare innehåller lagförslaget bemyndigande för regeringen ellerden myndighet som regeringen bestämmer att meddela närmare föreskrifter ommärkningen och om undantag från märkningsskyldigheten samt om uppgiftsskyldighet. Remissinstanserna har inle framställt några erinringar motden förfalt-ningstekniska uppläggningen av lagstiftningen. Även jag anser atten bemyndigandelagstiftning av det här slaget är den mest ändamålsenliga. Enligl min mening bör således regeringen i lag gesbemyndigande att meddela föreskrifter om att kläder, när dessa saluhållsyrkesmässigt, skall vara märkta med uppgift om i vilket land kläderna hartillverkats. Detaljutformningen av märkningssyslemet bör ankomma på regeringenoch alltså få förordningsform. Jag skall dock i detta sammanhang redogöraöversiktligt för hur jag anser att systemet bör kunna utformas även i sinadetaljer. En av utgångspunkterna vid utformningen av systemet börvara all köparna av kläder skall ges en klar upplysning om klädernas ursprung.Systemet bör vidare utformas så att det är enkelt atl tillämpa och inte medför 1981/82:148 28 onödigt betungande administrativa rutiner. Utformningenmåste också stå i överensstämmelse med internationella åtaganden påhandelns område. Utredningen konstaterar att de som är främst ärintresserade av en ursprungsmärkning givetvis är de köpare som köper klädernaför eget bruk. Det finns därför enligt utredningens mening mycket som talar föratt upplysning genom märkning i princip skall behöva lämnas endast till sådanakonsumenter som köper kläderna för enskilt bruk. Utredningen har emellertidkommit till den uppfattningen att alla köpare bör ges upplysning oavsett omdessa köpare är enskilda konsumenter, företag, offentliga institutioner ellerandra. Systemet torde enligt utredningens mening allmänt sett bli enklare atttillämpa om alla kläder skall vara märkta. Vidare kan enligt utredningensmening anföras att de personer som i praktiken använder sig av kläderna,exempelvis de som är anställda i företagen, sjukhuspatienter och värnpliktiga,av olika skäl kan ha intresse av att få veta varifrån kläderna kommer. Remissinstanserna har i allmänhet inle kommenteratutredningens förslag i denna del. LO och Beklädnadsarbetarförbundel anför dockatt märkningskravet bör gälla oavsett vem som är köpare. KK anför att det kansynas tillräckligt att upplysningen riktas till de konsumenter som köper kläderför enskilt bruk samt att det kan förefalla omotiverat atl kräva märkning närköparen är en större institution, exempelvis när försvaret köper uniformereller landstingen köper sjukhuskläder. För egen del anser jag att itiärkningssystemet bör lasikte på de konsumenter som köper kläderna för enskilt bruk. Företag,offentliga institutioner m. fl. kan i allmänhet förväntas få upplysning om klädernapå annat sätt än genom märkning av varje enskilt plagg. Därigenom uppnås ävenen anpassning lill vad som i allmänhet gäller inom konsumentlagstiftningen.Jag kan här erinra om att de tidigare berörda riktlinjerna om märkning med skölselradm. m. också tar sikte på de enskilda konsumenterna. Vidare blir systemetmindre betungande och kostnadskrävande. I den mån de anställda i företagen m.fl. är intresserade av att få veta varifrån kläderna kommer torde de kunna gesupplysning på andra sätt än genom att kläderna är märkta. Det av utredningen föreslagna systemet omfattar i huvudsaköver- och underkläder, strumpor, sockor, vantar, handskar, kragar, skjortbröst,manschetter, hängslen, själar, halsdukar och slipsar samt hattar och andrahuvudbonader. Enligt utredningens mening bör kravet på märkning begränsas tillatt omfatta kläder av textilmaterial, läder, pälsskinn och konstgjord päls. 1981/82:148 29 Remissinstanserna har i allmänhet inte kommenterat detföreslagna tillämpningsområdet. För egendel kan jag i stort sett ansluta mig till vad utredningen har föreslagit. Jaganser det dock lämpligt att vissa av de varor som utredningen nu tagit upp bör undantasfrån märkningskravel, exempelvis sådana varor som tillhandahålls till ettförhållandevis lågt pris eller som är mindre frekventa på marknaden ellersådana varor som inte utgör kläder i egentlig bemärkelse. Enligt utredningens mening bör klädernas geografiskaursprung bestämmas enligt de i redan nu tillämpades, k. allmännaursprungsreglerna. Dessa regler återspeglar i allt väsentligt internationellpraxis och innebär att som ursprungland skall anses det land där kläderna harundergått sådan bearbetning som har varit avgörande för klädernas form ochbeskaffenhet, t. ex. sylts ihop. Varifrån materialet till kläderna kommer skallalltså enligl utredningens mening sakna betydelse i sammanhanget. Så gottsom samtliga remissinstanser har anslutit sig till utredningens förslag i dennadel. Även jag ansluter mig till förslaget. Enligt utredningens mening bör märkningen vara tydlig ochotvetydig. Kravet på att märkningen skall vara tydlig innebär bl. a. attmärkningen lätt skall kunna uppmärksammas av köparna och utan en alltföringående granskning av kläderna. Märkningen får givelvis inte heller döljas avannan text. Kravet på atl märkningen skall vara otvetydig innebär enligtutredningen bl. a. att texten skall ge full klarhet om i vilket land somkläderna har tillverkats och att köparna inte skall behöva känna någontveksamhet om det rätta förhållandet. Uppgift om tillverkningsland bör kunnalämnas exempelvis genom texten "Tillverkad i ". Förutom påsvenska bör uppgift också kunna lämnas på engelska, exempelvis genom texten"Made in ". Uppgift bör kunna lämnas på annat nordiskt språkmed huvudsakligen samma stavning och innebörd som svenska. Internationelltallmänt vedertagna förkortningar på stalsnamn bör kunna godtas. Utredningenanför att det givetvis är angeläget alt i inte uppställs strängare kravpå textens innehåll än vad som i allmänhet gäller i andra länder. Vidareföreslår utredningen att uppgiften om ursprung skall vara fast anbringad påkläderna. I många fall kan det nämligen vara av intresse för köparna att hatillgång till upplysning om klädernas ursprung även efter köptillfället. Omuppgiften är fast anbringad försvåras också överträdelser av systemet.Utredningen anför vidare att den nuvarande frivilliga märkningen i allmänhet sker genom en på kläderna fast anbringad etikett. 1981/82:148 30 förhållandeåterspeglas också i de bestämmelser om ursprungsmärkning av kläder som gälleri flera andra länder. Utredningen konstalerar emellertid att vissa slag avkläder är av så ringa slorlek eller av sådant utförande alt det kan vara svårteller också olämpligt av estetiska skäl alt märka kläderna på delta sätt.Enligt riktlinjer får information om skötselråd avseende bl.a. halsdukar och strumpor lämnas exempelvis på en lös etikett eller påförpackningen i stället för atl anbringas på varan. Motsvarande lättnad börenligt utredningens mening i princip gälla beträffande ursprungsmärkning avkläder. Flertaletremissinstanser har inle närmare kommenterat förslaget i denna del. KK anfördock att del väsentliga från konsumentsynpunkt måste vara alt uppgiften omursprungsland klart framgår vid köptillfället samt att en uppgift påförpackningen i de flesta fall borde vara fullt tillräcklig. Jagansluter mig till förslaget om att märkningen givetvis bör vara tydlig ochotvetydig. Som utredningen har anfört bör internafionellt vedertagna förkortningargodtas. Föregen del anser jag all märkningen bör få ske på ett valfritt sätt, exempelvisgenom märkning av själva plagget eller genom att uppgiften om ursprunganges på förpackningen eller på en vidhängande etikett. väsentligabör enligt min mening vara att uppgiften om ursprung finns Jag har emellertid anledning att tro att en ursprungsmärkningav kläder i allmänhet kommer till stånd som tillverkarnaförser kläderna med uppgift om skötselråd. uppgiftenmestadels atl bli fasl anbringad på plagget. Med en utformning av dethär slaget bör systemet ocksä bli enklare att tillämpa, bl. a. genom att någrasärskilda undantagsregler som utredningen förordat inte behöver Erfarenheterna får visa om det senare finns skäl att ställa upp andrakrav på märkningen. Enligtulredningens mening saknas det anledning alt kräva annat än att kläderna skallvara märkta senast när de yrkesmässigt saluhålls till de slutliga köparna.Delta innebär bl. a. att märkningen inte behöver vara utförd i bakomliggandedistributionsled. Ulredningen föreslår att ansvaret för märkningen, såvittgäller kläder som har tillverkats inom landet, läggs på den som har tillverkatkläderna. Beträffande kläder som har tillverkats utom landet bör delta ansvarläggas på den som först yrkesmässigt saluhäller kläderna inom landet. För att märkningssyslemeteffektivt skall kunna upprätthållas bör enligt utredningen finnas etl ansvarför märkningen även för dem som slutligen saluhåller kläderna. Därför börinföras bestämmelser om att kläder som inte är försedda med föreskrivenursprungsmärkning eller som är försedda med en märkning som är uppenbartoriktig inte yrkesmässigt får saluhållas till de slutliga köparna. Den sombryter mot dessa bestämmelser skall enligt förslag kunna dömas lill böter. 1981/82:148 31 I likhet med flertalet remissinstanser anser jag attsystemet bör kunna utformas som utredningen nu föreslagit. Tillsyn m. m. Utredningen föreslår att tillsynen över efterlevnaden avsystemet bör ankomma på KK. Enligt utredningens mening finns det anledning att räkna med att både konsumenter och näringsidkare i viss mån bevakar atl kläderna är försedda med ursprungsmärkning. Erfarenheterna från tillämpningen av marknadsföringslagen stöder delta antagande. Det ler sig vidare enligt utredningen naturligt alt , i anslutning till sin granskning av efterlevnaden av riktlinjerna för textilier och beklädnadsskinn, även gör viss undersökning om kläderna är försedda med ursprungsmärkning. Ett visst samarbete av närmast informell natur bör kunna komma lill stånd mellan och KK. ' Vidare föreslår utredningen att det bör ankomma på KK atlmeddela de närmare föreskrifter rörande märkningens utförande som kan visa sigerforderliga. Innan sådana föreskrifter meddelas bör i den omfattning som ärnödvändig samråd ske med myndigheter och andra som kan bidra med synpunkter,exempelvis samt företrädare för tillverkare, importörer ochdetaljister. Utredningen anser alt ett märkningssystem bör kunna komma tillstånd utan en alltför omfattande detaljreglering. I likhet med flertalet remissinstanser delar jagutredningens uppfattning att det bör ankomma på kommerskollegium att svara förden närmare tillämpningen av systemet. 2.5.2.4 Ikraftträdande- och övergångsbestämmelser. Jag anser det önskvärt alt märkningssystemet träder ikraft . Hänsyn måste emellertid tas till den tid som behövsbl. a. för att utarbeta närmare föreskrifter rörande märkningen. Till dellakommer atl tillverkarna, importörerna och detaljisterna måsle ges lid att hinnainrätta sig efter de uppställda märkningskraven. Som utredningen har påpekatkan dessa synpunkter tillgodoses om lagstiftningen träder i kraft först sedanen inte alltför har förflutit från del att de närmare föreskrifternarörande märkningen har beslutats. Utredningen har föreslagit att lagstiftningen skall trädai kraft .