prop · G50344 · 1981-12-31 00:00:00 — Tallen enkelställdes påbåda ytorna I956 (en tallplanta ivarje såddruta lämnades kvar). Ar 196I punktröjdes runt av björkenhotade tallar på den tidigare ej björkröjda ytan så att varje tall fick ett visst ökat växtutrymme. (Punktröjning är en metod som ibland prövas för att åstadkomma röjningseffekttill lägre kostnad.) Trots att denursprungligen oröjda ytan varit föremål för viss behandling är avgången hos tallen större på denna yta. Vid uppskattning 1977 visade det sig att tallens volym var2,5 gånger större på den lö-vröjda ytan jämfört med denoröjda. I norra ärförekomsten av lövsly pååterväxtytor av tall särskilt ödesdiger. Lövslyetmedför nämligen att snön inte packar sig utan blirliggande mycket porös. Kylan kan därför inte tränga ned i snötäcket. Temperaturen i snön blir dågynnsam för snöskyttesvampen, som angriper och dödartallplantorna. För att undvika detta måste tallföryngringarnahållas fria från lövsly så längetallplantorna inte når upp över snön. Det förekommer ibland uppgifter om attbiandbestånd med löv- och barrträdger högre produktion än rena barrträdsbestånd. De undersökningarman därvid stöder sig påkan ofta inte generaliseras såsom brukarske. Det är odiskutabelt att granen på "granmark" har högre volymprod-uktion än tallen och våra vanliga lö-vträd. Vårtbjörken harvanligen lägre volymproduktion men kan nå upp till samma torrsubstansproduktion som granen,eller något högre. Utfallet av jämförelsen äri hög grad beroende av på vilka ståndorterjämförelsen sker. Glasbjörken kaninte i något avseende tävla med gran, tall eller vårtbjörk. Beträffande volymproduktionen ligger den enligt svenskaundersökningar på ungefärhälften av tallen. utgörstill större delen av glasbjörk, varförvårtbjörken ur produktionssynpimkt ärav underordnad betydelse. Det torde vara svårtatt ändra proportionerna mellan de två björkarterna. För ö-vre föreligger vissa undersökningar, som belyser frekvensen vårt- och glasbjörk.Sammanlagt hade i ett försök 4 903 pro-vytor utlagts i 125 röjdaungskogsbestånd med en bonitet varierande mellan2,5 - Figur Å.6 Jämförelse mellan lövröjd och ej lövröjd del av en tallsådd anlagd 4r 1947 i trakten avAnge. (2/1979.) a) VOLYM (M%./HA) 1977 PÄ DEN 1951 L! ?/RDJDA DELEr.' RESP PA DEr EJ LöVRöJDA DELEN b) STAi"1ANTAL, , VID OLIKA TIDPHMKTER DEL.S FÖR DEN % LWRDJDADELEN DELS FUR DEN EJ LÖVRÖJDA DELEN Prop.1981/82:44 68 5,0 m sk per ha och år.Antalet undersökta björkar uppgick till 12 l8l st. Enligt resultaten utgör vårtbjörkens andel av det totala antalet under-söja björkar inte mer änca 5 7». Vid en jämförelse mellankusten och inlandet var vårtbjörksandelen något lägre i inlandet. Ovanståenderesultat kan jämföras med undersökningar i återväxter belägnainom en skogsförvaltning i respektive län.Enligt dessa -undersökningar uppgick vårtbjörkens andeltill 5 resp. 12 ?C av totala antalet undersöktabjörkar. Dessa undersökningar visar att glasbjörken är dendominerande björkarten i de två undersöktanorrlandslänen. För att komplettera de tidigarerelaterade undersökningarna har riksskogstaxeringenspro-vträd använts för att beräkna volymandelen vårtbjörk i olika delar av landet. På grundval av totalt 15 400 pro-vträd från riksskogstaxeringen1973-I977 har vårtbjörkens volymandel beräknats enligtnedanstående sammanställning. Vjrtbjörk,volymandel på skogsmark. 1) AC BD län 2) X, Y och 2 Det framgår avredovisningen att vårtbjörksandelen är betydligt större i Götalandoch än i . Förekomsten av vårtbjörk ger dock ej ensamt en klar uppfattning om dess värde. I sydvästraSverige finns det t.ex. områden där vårtbjörken är av så dålig kvalitetatt ut- bj-tet av industrived ärmycket lågt. Mo och Domsjöhar gjort vissa undersökningar av björkens produktion. Vid en sådan undersökninghar man bl.a. använt riksskogstaxeringenspro-vyte-material och gjort parvisa jämförelser mellan tall och björk inom samma provyta. Resultatet visar att björken endast nårupp till ungeför hälften så stor volym som tallen. Liknanderesultat har erhållits från Mo och Dom- Prop.1981/82:44 69 sjös egna a-werkningar i gallringsbestånd. Undersökningen omfattar 1 129 huggarskiften om totalt 10350 ha. Den a-werkade .tallens höjd, diameteroch stamvolym befanns vara större än björkens på den övervägande delen av gallringsareälen. I medeltal var den utgallrade tallens stamvolymdubbelt så stor som björkens. Det förefallerföljaktligen mindre sannolikt atttallen får så mycket bättre tillväxt i ett biandbestånd att den kan kompensera björkensdåliga tillväxt i såhög grad att totalproduktionen blirhögre än i ett rent tallbestånd. En jämförelse mellan de olika trädslagenblir för det ekonomiska skogsbruket avbetydelse först när man jämför trädens värdeproduktion. I följande exempel (tabell 4-6) har beräknatstäckningsbidraget för gran och vårtbjörk på bonitet G24 med 1971/priser och kostnader. Materialetutgörs av ett avkomme- och proveniensförsök iBorinstorp (Y län) där gran och björk planteras på samma lokal i 1,5 m förband. Björken har röjts och gallrats vid 15 resp. ochgranen röjts . Ialternativ 1 för björken förutsätts en maximal utveckling förden aktuella boniteten och i alternativ 2 ett snabbare a-vtagande med åldem beträffandehöjd- och dimensioneringsutveckling. Tabell4.6 Täckningsbidrag för planterad gran och vårtbjörk på bonitet G 24. 1971/priser och kostnader (efter Erkén1972). Totalt täckningsbidragför hela omloppstiden, kr/ha Täckningsb-Idrag, kr/ha o är Som framgår avtabellen ger denna beräkning avsevärt högre värden förgranen än för de båda björkalternativen beroende pågranens uthålliga tillväxt. Som ger en högårlig medeltillväxt samt högproduktion av värdefullt sågtimmer. Olika skogsägarekategorier kan emellertid värderavirkesprod-uktion efter olika kriterier. Det torde därför varavanskligt att hävda att ett visst trädslag är"lönsammare" än ett annat utan att närmare precisera grunderna förvärderingen, samt ange beräkningsteknik. 1981/82:44 70 Vid fastighetstaxering värderas lö-wirkesförrådetbetydligt lägre än barrvirkesförrådet. Vid fastighetstaxering beräknas såledeslövskogens värde till I/3 av barrskogens. Prop.1981/82:44 71 5 AUVÄMDNING AVKEMISKA BEKÄMPNINGSMEDEL I SKOGSBRUKET För användning inom skogsbruket finns f.n. följande aktiva substanser registrerade som bekämpningsmedel: MCPA, 2,4-D, glyfosat, pikloram,permetrin, lindan, maneb, atrazin, simazin, 1,3-diklorpropen, 1,2-diklorpropan(DD) och metylisotiocyanat. För lövbekämpning används MCPA, 2, 4-D, glyfosat och pikloram. Det sistnämnda användsför fickning av träd eller sprutning på hyggen före plantering, de ö-vriga tre i förstahand för spridning från luften på lövslyvegetation. Permetrin användsför snytbaggebekämpning och lindan för behandling av obarkat timmer mot barkborre m.fl. insekter. Som svampmedel i plantskolor används maneb och som ogränsmedel atrazin och simazin. DD och metylisotiocyanat används för jorddesinficering. Fenitrotion har - utan att vara registrerat för ändamålet - vid någratillfällen och efter särskilda dispens använts över skogsmark för insekt sbekämpning. Den totala användningenav olika typer av bekämpningsmedel i skogsbruket 1979 harsammanställts i tabell 5-1 För jämförelse harmedtagits även förbrukningen av bekämpningsmedelinom andra samhällssektorer. Av tabell 5-2 framgår förbrukningenav bekämpningsmedel inom skogsbruket fördelat påolika användningsområden (1977)- För att följa upp utfördspridning av bekämpningsmedel från luften överskogsmark har utförten enkätundersökning riktad till dem, som till produktkontrollnämnden inkommit med anmälan/ansökan om spridning av bekämpningsmedel enligt produktkontrollnämndens kungörelse(PKFS 1976:1) med föreskrifter om spridning av bekämpningsmedel m.m. över område där allmänheten får fritt färdas.Syftet var att kontrollera hur besprutningen genomförts jämfört med de förhållanden, som angavs i anmälan/ansökan. 1981/82:44 72 Av enkätsvarenframgår att någon form av a-wikelse från anmälan förekommit i av fallen. Eventuell a-wikelse utgörs nästanuteslutande av en minskning av den besprutade arealen i förhållande tillden ursprungligen beräknade. En utökning av den besprutade arealen har skett endast iett fall. I sex fall utfördes ingen besprutning. Deviktigaste orsakerna till slopande av besprutning har angetts vara folkopinionoch direktiv från på grund av valet av objekt, närhet till vatten, för lite sly samt val av röjningeller motorröjning. Endast fem felbesprutningarhar rapporterats. Fjra av dessa orsakade skade-eller polisanmälan. Av tabell 5.3 framgårhur den besprutade arealen fördelar sigmellan olika skogsägaregrupper och län. I tabell 5.4 återfinnsen sammanställning av den totala skogsarealensom behandlats med bekämpningsmedel genom flygspridning . Förjämförelse har även motsvarande åkerareal medtagits. 1 »0} D blX> 10 CT K\ On rsi Tabell q,2 Kemiska bekämpningsmedel försAlda till skogsbruket kr 1977 Pnxluktslag Anvandningsomrtdc Mängd verksam substans Ton_ Procentavall _ försäljning PlantskolorPlantskolor och ptantering pä tidigare åker Buskbekämpnmg(uven i plantskolor) Obyrkat virke Jurdbchandhng t plantskolor' 'Innehåller både fungicider och insekticider och räknas ibland till de fbrra Spridningav bekiinipninpsnu-dL-i frän lufU-ii ömtskvssmark !y7V. Ar».aluppj;iiler i hektar Källa: *., -t Uppgifterna msarnlas av SNV genom cn enkät. Den besprutadearealen år oftast mindre än den till besprutnmg anmälda arealen. De viktigMSteorsakerna till detta är: folkopmion. närhet till vatten, for iiie sly. annanröjning:;meiod, olämpliga vindförhSIIandcn. Ocn loiala produktiva skofrsmarlcen uppgår lill 3 217 000ba. Del innebär all av denna areal nygb'i:3j>njiades medbekämpningsmedel . Prop.1981/82:44 75 T'abe31 3.4 Areal behandlad med bekämpningsmedel genom flygspridning 1976-78 Ar Skogsmark, Herbicider Åkerareal, ha Insekticider Uppgifterna insamlade genom en enkät till samtliga flygföretag som bedriver jordbruksflyg i samband med utredningen omutvidgade tillständskrav för flygförarevid flygspridning av bekämpningsmedel. Inom skogsbruket användsför närvarande följande herbicider för bekämpning av lövträd och lövsly påföryngringsytor: MCPA, 2,4-1),picloram och glyfosat. Det som gjort herbiciderna användbara äratt de är selektiva dvs. endast vissa växtarter dödasmedan andra är mer eller mindre ikänsliga. Det gårsåledes att bekämpa löwegetationutan att nämnvärt skada barrträden, Man slipper ifrån det tidsödandearbetet att välja ut vilka enskilda träd som ska behandlas. Det gör det möjligtatt mekanisera behandlingen. Detta i föreningmed att behandlingen som regel inte behöverupprepas, medför att kostnaderna blir låga. Herbicidbehandling sker endast när beståndenskall förnyas, dvs. Kemisk lövbekämpning betyder inte att bestånden blir helt utan lövträd. Dels blir effekten nästan aldrig total utan en del mindre lövträdsplantor överlever, dels uppkommer vanligen viss självsådd av björk i bestånden.Dessa växer i kapp barrträden och kan då iviss utsträckning irigå i beståndenutan att skada barrträden. Det är då också möjligt att på vägreglera trädslagsblandningen efter ståndortsförhållandena. Prop.1981/82:44 76 De behandlingsmetoder som förekommer inom skogsbiniket ärföljande: Fickning, vilket innebär att oblandat preparat tillföres trädet1 skåror som man hugger i en ring runtträdet. Behandlingen kan utföras från savningsperiodens slut till ettpar veckor före lövfällningen. Pensling på stubbar kan utförasunder hela barmarkstiden. Preparatet användesoutspätt eller blandat med vissamineraloljefraktioner, som huvudsakligen innehåller alifatiska komponenter t.ex. kristallolja. Metoden är effektiv mot arter som skjuter stubbskott, men ejmot arter som skjuter rotskott. Den tidigare metoden att spruta stubbar ochstammar med preparat i oljebladning ärnumera förbjuden. Bladbesprutning.Bladen besprutas med preparat blandat i vatten. Blandning med mineraloljor är ej tillåten.Behandlingen kan utföras från det att bladen ärfullt utvuxna förebladfällningen. Barrträden är känsliga . I barrbestånd kan man därför inte spruta förrän skottsträckningenär avslutad. Det betyder attsprutningen i sädana fall inte kan börja förrän tidigast vid månadsskiftetjuli - augusti i norra och i . Bladbesprutning kan ske antingen från marken med ryggsprutor och traktorsprutor eller från luften med fastvingeflyg eller helikopter. Preparatåtgången.per ha ärvanligen något mindre vid flygspridning än vid övrigametoder. År1970 behandlades ca 90 000 ha genom flygbesprutning och ca 10 000 ha med övriga metoder. Av olika anledningar flygbesprutas nuendast ca 50 000 ha/år. Övriga metoder används i obetydlig omfattning. Kapaciteten förolika lövröjningsmetoder redovisas i tabell 5.5» CJ3 Ll_ q; tD Ll_ S Prop.1981/82:44 78 Metoder och -preparat Bekämpningsmedel baserade på fenoxiättiksyroranvänds i svenskt skogsbruk för bekämpning av lövsly påytor för eller med barrträdsföryngringarsamt för bekämpning av fullvuxna träd i bestånd därslutawerkning är planerad. De preparat som kommertill användning för slybekämpningär esterfor7i;uleringar av fenoxiättiksyroma MCPA och 2,4-D. För punktbekämpningav lövträd genom fickning användsaminsalter av 2,4-D i kombination med pikloram. Esterformer av fenoxisyror används även för stam-och stubbpensling. Slybekämpnlngspreparatensprids areelt med flyg, helikopter, traktor eller ryggspruta. För punktbekämpning(fickning) används i regel en för ändamålet specialgjord yxa sa'Jit en oljekanna för dosering av bekämpningsmedlet. En ytterligare förbättring utgörden s.k. ficknings-pistolen som möjliggör att man gårifrån den från arbetsmiljösynpunktolämpliga hanteringen av oljekannan.En specialkonstruerad röjnings-såg med möjlighettill applicering av preparatlösningär under utveckling. Produktkontrollnämndenför statistik över den skogsareal som flygbe-spjTutas samt mängd försålda preparat. Arealen som besprutas med traktor ochryggspruta kan uppskattas med utgångspunktfrån dessa uppgifter. Ar 1978 inkom anmälanom spridning över 34 800 ha barrträdsföryngringar.Detta utgör oa a-v totalaskogsarealen. Vid en enkät till anmälarna har dessa uppgivit att av anmäld areal ej besprutades, det vill säga 29 850 ha besprutades. Samma säsong såldes.76ton fenoxisyror. Av denna mängd torde ca1 ton ha använts för fickning, resten för areellbesprutning. Vid en jämförelse av försåld kvantitet fenoxisyror och flyg-besprutad areal framgår att den försålda kvantiteten i det närmaste motsvarar den mängd som åtgår för den uppgivna besprutade airealen.Följaktligen förekommer traktorspridning och spridning imycket begränsad omfattning. 1981/82:44 79 Glyfosat registrerades i år 1975- Medlet blev godkänt för lövslybekämpning1977 och för spridning från luften 1979. Användningsområdet är fastställt till "icke önskvärdvegetation på , i fruktodlingar, i barrträdsföryngringar, påindustriområden o.d. samt för stubbehandling" . Det i förekommande preparatet är registrerat i faroklass 3. Medlet får även appliceras medspecialkonstruerad röjningssåg. Lämplig dosering vid luftspridning är 0,7 - aktiv substans per ha (2-3 1 preparatuppblandat med 40 - 60 1 vatten). Av den totala mängdenherbicider som användes 1978 () åtgickdrygt för lövslybekämpning och för annan bekämpningav ogräs i plantskolor ochskogsplanteringar. är endast de aktiva substansernaatrazin och simazin registrerade fördetta senare ändamål. Varje användning avkemikalier i bekämpningssyfte kan betraktas som kemiskbekämpning och lyder i princip underregistreringsbestämmelsema för kemiska bekämpningsmedel.De kemiska substanserna kan ha olika egenskaper och användningsområden: - attraherande och repellerande ämnen (feromoner) ' gnagavskräckande ämnen Till attraherande ämnenhör de granbarkborre-feromoner, somutprovas i stor skala i och andra länder.I övrigt har de båda första gruppernaännu ingen större betydelse i praktiskt skogsskydd, eftersom effektivamedel saknas. Det pågår dock en intensiv forskning rörandeferomoner och även gnagavskräckande ämnenstuderas. Insekticider däremot är i en del fall viktiga medel i insektsbekämpningen. Insekticider har dock i svenskt skogsbrukmycket begränsad användning. 1981/82:44 80 Med feromon avses varje av ett djur producerat och avgivetämne med effekt på beteendet hos en annan individ av samma djurart. Ibekämpningssammanhang brukar medferomon avses sådana doftämnen som vissa insektsarter producerar och använder föratt locka till sig andra individer av samma art och som därför kan användas i bekämpningssyfte.Feromoneima utgörs av väl definierade kemiska föreningar och kan i bekämpningssajmnanhang klassificeras som biokemiska eller biotekniska bekämpningsmedel. Förnärvarande provas i stor skala iolika delar av landet möjligheten att locka granbarkborrartill fällor med hjälp av feromoner. Granbarkborrens feromoner innehåller åtminstone följande föreningar:ipsenol, ipsdienol, cis-verbenol, trans-verbenol och metylbutenol. I bekämpningssyfte användss.k. feromonenheter bestående av plastark innehållande en viss mängdav ipsdienol eller metylbutenol. användes 45O 000 enheter och 198O beräknas5OO 000 enheter komma att användas. Enferomonenhet kan fånga upp till 10 000 insekter . Det viktigaste användningsområdet förinsekticider i svenskt skogsbruk ärskyddet av barrträdsplantor. användes DDT fördetta ändamål och man har i praktisk användningkunnat konstatera, att DDT-behandling reducerade risken för plantdödtill följd av insektsangrepp med igenomsnitt . Plantomas störstafiende är snytbaggen, men även svarta bastborrar, ögonvivlar och andra arter skadar plantorna. Efter förbudet motDDT () introducerades tvåsyntetiska pyretroider, permetrin och fenvalerat för behandling av barrträdsplantor. Fenvalerat-formuleringen gav utmärkt skyddseffekt, men hade i vissa fall irriterandeverken främst hos plantörema och drogs därför tillbaka . ärtvå permetrinpreparat registrerade för behandling av plantor. Försök vid har dokumenterat en god effekt avpermetrin mot snytbagge av minst 2 äx. Rekommenderad koncentration av permetrin ibehandlingsvätskan är 0,5 - 1 och på varjeplanta kan beräknas . Användningsområdetär central behandling i plantskoloro.d. genom doppning eller i specialkonstruerade aggregat i form av s.k.spruttunnlar, i vilka plantorna utsatt för 1981/82:44 81 sprutvätska genomep sluten proce;,s. Konventionell besprutning av plantor i plantsängar eller påhyggen är inte tillåten. användes oa pyretroider inom skogsbruket. Ett annat användningsområde förinsekticider i skogsbruket är behandlingav obarkat virke mot angrepp och förökning av barkborrar och aindra virkesinsekter. Dettaförekommer i mycket begränsadomfattning och är ingen rutinåtgärd, utan etthjälpmedel i nödsituationer. Ett antal registrerade prepara-t harsom enda eller viktigaste aktiva substans lindan. Enligt talrika försök både i och andra länder är linda-netseffekt klart överlägsen andra provade substansers skyddsverkan. Sedan lång tidtillbaka har man sökt skydda obarkat, vältlagt virke mot insektsangrepp genom besprutningmed insekticider. Syftet är dels att minska Insekternas möjligheter till förökning, dels att minska lagringsskadorna i form av blånad. Förnärvarande är endast lindan godkänt för denna behandling. Användningsvillkoren är:"För besprutning av obarkat timmer.Behandlat virke får ej flottas eller förvaras i vattendrag, sjö eller annat vattenområde. Vid bevattning av behandlat virke bör lakvattnet recirkulera och fårej släppas ut i vattenområde". Registrerade medel har faroklass. 2 och förekommer som sprutpulver eller emulgerbara lösningar. Föreanvändning späds medlet med vatten till en suspension elleremulsion som innehåller lindan. Sprutvätskanappliceras på timret i en dosering av oa 1 literper m i stora klosslagda vältor. Mindre vältor kräverhögre dosering. Som ett genomsnitttorde man icke kunna räkna med högre effekt änen 70 - 80 procentig minskning av angreppen i jämförelse med en icke behandlad välta. I praktiken har ofta inte ens denna effekt uppnåtts. Enligt föreskrifternatill den nya skogsvårdslagen angående virkeslagring får insekticidbehandling i skogsskyddande syfte endast ske om övriga skogsskyddsåtgärder ej kunnat vidtas, t.ex. på grund av transport-hinder. Ännu mindre och endast sporadiskt förekommande är användningen av kemiska medel mot andraskogsinsekter såsom för skydd av barrträd mot barrätande insektslarver. Under detsenaste decenniet har i enstaka fall och på begränsadearealer kemisk bekämpning förekommit för att hindra att bara?-trädsbestånd dödades av t.ex. barrskogsnunnaneller lilla tallstekeln. För dylika nödsituationer kommer troligen även behov av kemiskbekämpning att finnas. Andra områden med bekämpningsbehov kan vara plantskoloroch fröplantager. Som bekämpningsmedel kommer i fråga orga-6 1981/82. Prop.1981/82:44 82 niska fosforinsekticider, carbamater, ev. pyretroider ochdet på dispens provade kitinbildningshämmande diflubenzuron. Användningen av insekticider iskogsbruket inskränker sig således i princip till följande: - lindan motinsektsangrepp på obarkat virke - permetrin för skyddsbehandling av barrträdsplantor - i obetydligomfattning andra medel mot eventuell massförekomstav barrätande insekter eller i plantskolor. Det förefaller osannolikt att förbrukningen av insekticider inom skogsbruket skulleöka. Allt efter insektemas uppträdande torde dock förbrukningen variera , men knappast förändras nämnvärt i det flerårigagenomsnittet. Skyddsbehandling av barrträdsplantormed pyretroider är f.n. den-enda rutinmetoden som förekommer. användes DDT fördetta ändamål med en genomsnittlig förbrukningav ca . Flygbesprutning med insekticider förekommer mycket sällan.Totalt har i under alla år ca 15 000ha besprutats med insekticider frånluften, varav ca I4 800 ha besprutades på1940- och 50-talen. Under senare århar flygspridning förekommit endast på relativt småarealer i samband med massförekomst avbarrätamde insekter (främst barrskogsnunnan) som hotat skogens existens. År1979 användes för virkesskydd insekticider (lindan, benomyl,1-klornaftalin, 1,4-diKlorbensen). Samma åranvändes inom skogsbruket övriga insekticider (metylisocyanat,1,3-diklorpropan, tetra-klorvinfos, dimetoat, fenitrotion). 1981/82:44 83 6 DE KEMISKA BEfCÄMPNINGSMEDLENSVERKAH PÅ MÄNNISKOR ELLER I MILJÖN Skogsbrukets arbetsskadeförhållanden beror av de arbetsmetodersom till-lämpas. Förändringama imetoder har ofta påverkats av krav på ekonomisk lönsamhet. startade användningen av kemiska medel för begränsningav oenskat lövinslag i skogen, såväl ihyggesfasen som senare under ungskogens behandling. Vid sådan lövbekämpning användesi början ryggburna hand- ellermotordrivna spjrutor. Dessa metoder var ofta olämpliga från arbetarskyddssynpunkt bl.a. därför att demedförde tunga lyft och stora risker för skador vid halkning och snavning. Exponering för de kemiska medlen var också uppenbar. I takt med traktoriseringen utfördes besprutningen även med aggregat kopplat till den dragande maskinen. Man uppmärksammade därvidsärskilt de risker som föraren utsatte sig för vid köming i terräng. För att uppnå jämn ocheffektiv spridning av de kemiska medlen var man ofta tvingad att köra i obanad terrängoch i geometriskt bundna stråk, vilketvisat sig medföra väsentliga risker för ogynnsamma belastningar på föraren.Senare tids undersökningar har bekräftat att maskinförarenäven utsätts för hälsorisker pågrund av de vibrationer och stötar somfordon i terräng framkallar. Dessutom innebär körning iskogsterräng avsevärt störreexponering för kemiska bekämpningsmedel änmotsvarande arbete i öppen terräng. Nästa stegblev därför att utföra besprutning från luften med fastvingeflyg eller helikopter. Flygförarnas exposition är därvid praktiskt taget obefintlig,men givetvis får man räkna med en för,dessa arbeten normal flyghaveririsk med åtföljande personskador. I detta sammanhang har man från yrkesinspektionen särskilt uppmärksammat markpersonalenseventuella riskexposition, utan att finna någrastöire olägenheter, förutsattatt man arbetar efter de instruktioner som utfärdats.