prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Omdet är fråga om en anläggning utan tillstånd, får en ansökan enligl förevarandeparagraf inte prövas om inte anläggningens laglighet prövas. Ansökanom lagligförklaring kan förutom av ägaren göras av den som vill utverkatvångsrätt att använda anläggningen (se 4 kap. 5 8). Iandra stycket slås fast dels att tvångsrätl även kan ges för atl utföranödvändiga ändringar på anläggningen, dels atl anläggningens ägare alltid harrätt atl själv utföra ändringarna. Som utredningen har utvecklat är rättslägeli dessa avseenden f n. oklart, bortsett från ell speciellt fall som regleras i2 kap. 19 8 VL. Oavsett vem som utför ändringsarbetena bör vattendomstolenmeddela behövliga föreskrifter om arbetenas utförande. Behovet avändringsarbeten bör beaktas redan vid prövningen enligl första stycket avfrågan om hinder föreligger för tvångsrätt med hänsyn till olägenheterna föranläggningens ägare. Tredjestycket innehåller en bestämmelse om ersättning för rätten atl använda enanläggning och bygger på samma princip som 3 kap. 10 8 andra stycket och 15kap. 15 § Qärde stycket. Ersättningen kan efter allmänna Prop, 1981/82:130 542 skälighelsgrunderbestämmas som elt engångsbelopp eller som en viss andel i kapital- ochdriftkostnaderna. Frågan om ersättning för skada regleras i 5 8 i förevarandekapitel. 38 Utförs rensningar eller andra åtgärder som avses i 2 kap. 8 8, fårrensningsmassorna läggas på närmaste strand, om det inle vållar påtagligaolägenheter från allmän eller enskild synpunkt. Massorna får annars föras tillett lämpligt ställe i närheten. Markens ägare skall underrättas innanrensningsmassorna läggs upp. Den som lägger upp massorna är skyldig att vidtaåtgärder som är ägnade att förebygga eller minska skada av uppläggningen, omhan inte därigenom åsamkas oskäliga koslnader. Paragrafen motsvarar 9 kap. 6 8 i utredningensförslag saml 2 kap. 36 och 37 88, 3 kap. 10 8, 5 kap. 9 8,6 kap. 26 8 och 7kap. 5 och 48 88 VL. Förevarande beslämmelser avser endast sådanarensningar och andra åtgärder som avses i 2 kap. 8 8. Som ulredningen haranfört innebär delta bl. a. att de kan tillämpas i fråga om jord ochrensningsmassor som härrör från dikesrensningar som inte omfattas av givnatillstånd. Förevarande tvångsrätt avser däremot inte massorsom härrör från rensningar för sådana företag som i allmänhet förutsättertillstånd enligt 4 kap. I dessa fall kan tvångsrätl medges enligt I 8 i förevarandékapitel. Tvångsrätlen enligt förevarande paragrafförutsätter inte något särskill beslut. Ett villkor för tvångsrätten är dockatt massuppläggningen inte vållar påtagliga olägenheter från allmän ellerenskild synpunkt. En sådan olägenhel kan vara att närliggande bosläder utsättsför stank. Som har framhållits av några remissinstanser kan också denomständigheten alt massorna innehåller ogräsfrö innebära hinder mot alt deplaceras på eller invid jordbruksmark. Även om rätten all ta mark i anspråk för rensningsmassorinte förulsätter något tillstånd enligl den nya vallenlagen, kan det i vissafall krävas tillstånd enligl någon annan lagstiftning. 7 8miljöskyddskungörelsen (1969:388) innebär exempelvis all tillstånd enligl MLfordras för uppläggande av fasta ämnen på elt sådant säll all elt vattenområdekan förorenas. Eftersom någon tillståndsprövning inte sker kanmarkägaren visserligen inte hindra alt massorna läggs upp på hans mark, men omhan anser att upplaget vållar avsevärda ölägenheter Kan han vid vattendomstolenväcKa lalan om att massorna sKall tas bcirl eller att sKadeförebyggandeåtgärder sKall vidtas (se 13 Kap. 14 8 punkt 6). Han kan också begäraersättning för skada enligl 5 8 i förevarande Kapitel. LantbruKsslyrelsen har i sill remissyttrande tagitupp frågan om ägande-rätlen lill rensningsmassorna och efterlyser enmolsvarighet lill 7 Kap. 5 8 VL, som ger marKägaren rätt atl tillgodogöra sigjord som las upp vid diKning. Enligt min mening bör det även utan en uttrycKliglagbestämmelse vara klart att ägaren lill den fastighet pä vilken rensningenutförs i första hand har rätl alt tillgodogöra sig massorna. Om han inte villdet och Prop, 1981/82:130 543 tvångsrätlenenligl förevarande paragraf utnytQas, bör del också vara klart atl massornatillkommer ägaren lill de fastigheter där massorna läggs upp. 4 8Förbud mot fiske inom ett visst område får meddelas i samband med beslul om anordningar för att främja fisket eller för atl förebygga skador på fisket. Paragrafen molsvarar 9 kap. 5 S i utredningensförslag och 2 kap. 14 8 andra styckel VL. Ett fiskeförbud kan vara motiverat i samband medförordnanden om fiskefrämjande åtgärder enligl 2 kap. 7 8 eller i samband medbeslul om skyddsanordningar enligl 3 kap. 11 8. Ett fiskeförbud kan liksom enligl VL avsevallenområden inom vilka fiskerätten tillkommer andra än företagaren. I motsatslill ulredningen anser jag inle all detta behöver särskilt anges i förevarandeparagraf. För skada på grund av ett fiskeförbud harfiskerällshavarna rätt till ersättning av företagaren enligt 5 8 förevarandekapitel. Bestämmelser om ansvar vid överträdelse av ellfiskeförbud som har meddelats enligt VL finns i 30 8 första stycket Iredjepunkten fiskerisladgan (1954:607). Liksom utredningen anser jag del lämpligtatt straff även i fortsättningen ådöms enligl fiskerisladgan. En erinran häromfinns i 21 kap. I 8 femte styckel. 5 §För skada på grund av åtgärder eller föreskrifter som avses i detta kapitel ulgår ersältning enligt 9 kap. Paragrafen motsvarar 9 kap. 7 8 i utredningensförslag. Ersältning kan ulgå såsom löseskilling, intrångsersättning eller annanersättning. Kapitlet motsvarar 4 och 10 kap. i ulredningensförslag och innehåller med särskilda underrubriker allmänna bestämmelser (1 10 88) samt beslämmelser om ersättning vid utrivning m.m. (11 8),begränsningar i vattenrättshavarnas ersättningsrätl (12 8), ersättning vidomprövning (13-15 88) och andelskraft (16-19 88). Motsvarigheter till av utredningen föreslagnabestämmelser om ersättning vid förordnande om vatlenskyddsområde ochersältning för oförulsedd skada m. m. (10 kap. 18 och 19 88 i utredningensförslag) har tagits in i 19 resp. 15 kap. Förevarande bestämmelser motsvarar 9 kap. 1-10 88VL och 10 kap. I-10 88 i ulredningens förslag. 1981/82:130 544 Gällande bestämmelser tillkom och jag kanhänvisa till vad som anfördes då (se prop. 1974:83 s. 142, 193, 302 och 309).En motsvarighet lill bestämmelsen i 9 kap. 1 8 Iredje styckel VL om tvångsrätlför skadeförebyggande åtgärder saknas i förevarande kapitel, eftersom en sådanIvångsrätt Kan utverkas enligl 8 kap. 1 8 andra slycket. De ändringar somutredningen har föreslagil i 6 8 har inte fåll någon molsvarighel i den nyalagen, eftersom de hänger samman med del av utredningen föreslagnaprövningssyslemel. I 7 8 andra slycket har gjorts elt förtydligande fillägg. I 16 kap. finns beslämmelser om betalning aversättning, tillträde m. m. som motsvarar 9 kap. 11 -29 88 VL. 1 8Den som har fått tillstånd enligt denna lag att genom inlösen eller på annat sätt ta i anspråk annans egendom eller att vidta en åtgärd som skadar annans egendom skall utge ersättning för vad som avstås eller skadas, om annal inle är särskilt föreskrivet. Om företag eller åtgärder varfill tillstånd harlämnats enligt denna lag medför att särskild rätt till en fastighet gårföriorad eller rubbas, gäller vad som föreskrivs om ersättning då fasfighelertas i anspråk eller skadas. Den ersätlningsskyldige skall, om det är lämpligt,åläggas all ulföra åtgärder som är ägnade atl förebygga eller minska skador.Ersättning utgår endast för de skador som kvarstår sedan åtgärderna harutförts. 2 8Fasfigheler eller delar av fastigheter, som lider synnerligt men av elt förelag eller en åtgärd vartill tillstånd har lämnats enligl denna lag, skall lösas in, om ägaren begär del. Den ersältningsskyldige har rätl till inlösen, omdetta skulle medföra endast en ringa höjning av fastighetsägarens ersättningoch denne inle har något beaktansvärt intresse av alt behålla fasfigheten ellerfaslighetsdelen. Kostnaderna för åtgärder som avses i I 8 tredje stycket skallhärvid räknas in i ersättningen. 3 § Ersättning skall utgå i form av engångsbelopp. Om del finns skäl lill del, får ersättning förskador till följd av förelag för allmän flottled fastställas atl utgå medårliga belppp, Om skadorna av ett sådant företag inle med säkerhet kanuppskattas på förhand eller om de sannolikt inte kommer atl uppstå ,får den skadelidande hänvisas alt framställa anspråk i den ordning somföreskrivs i lagen (1919:426) om flottning i allmän flotded. Gmnderna för hurersättningen skall beräknas skall dock anges om del är möjligt. 4 8För fasligheler som löses in i sin helhet skall, om inle annat följer av vad som sägs nedan, en löseskilling betalas som motsvarar fastighetens marknadsvärde. Om delar av fasligheter löses eller fastigheter eller delar av fastigheter på annal sätt tas i anspråk eller skadas, skall en intrångser sältning betalas som motsvarar den minskning av faslighelens marknads värde som uppkommer genom ingreppet. Ersättning skall betalas även för de skador som i övrigl uppkommer för fastighetsägaren. Dä ersättningen bestäms, skall hänsyn tas tillåtgärder som avses i I 8 tredje stycket. Prop, 1981/82:130 545 5 § Om det företag för vilket enfasfighet löses har medfört inverkan av någon betydelse på faslighelensmarknadsvärde, skall löseskillingen bestämmas på gmndval av del marknadsvärdesom fastigheten skulle ha haft om sådan inverkan inte hade förekommit, dockendasl i den mån del är skäligt med hänsyn till förhållandena i orten ellerfill den allmänna förekomsten av likartad inverkan under jämförligaförhållanden. Om ingreppet är sådant alt intrångsersättning skall belalas,skall vad som har sagts om beräkningen av marknadsvärdet tillämpas i fråga omvärdet före ingreppet. 6 § Då löseskillingen bestäms,skall en sådan ökning av faslighelens marknadsvärde av någon betydelse som harägt rum före det talan väcktes vid domstol ellerförrättningen påkallades räknas ägaren tillgodo endast i den mån det blirutrett att den beror på något annal än förväntningar om en ändring i markensfillåtna användningssätt. Om ingreppet är sådanl att intrångsersättning skallbetalas, skall vad som har sagts om beräkningen av marknadsvärdet tillämpas ifråga om värdet före ingreppet. Värderingen skall ske med hänsyn tillfastighetens skick när ersättningsfrågan avgörs eller, om fasfighetendessförinnan har filllrälts eller lagils i anspråk eller skadats, när dettaskedde. Om en stadsplan eller en byggnadsplan, enligtvilken marken har avselts för enskilt bebyggande, har fastställts innan lalanväcktes vid domstol eller förrättningen påkallades, skall första stycketfillämpas endasl på den värdestegring som har inträffat efter del att planenfastställdes. Om inlösen sker av en bebyggd fasfighet, sominnehas i huvudsakligt syfte att bereda bostad åt ägaren och honom närstående,gäller den begränsningen för fillämpningen av första stycket altlöseskillingen inte i något fall får bestämmas till lägre belopp än som behövsför att anskaffa en likvärdig bosladsfaslighet. I den mån del blir utrett att värdestegringen ulanall ha samband med förväntningar om någon ändring i markens tillåtnaanvändningssätt beror på inverkan av vatlenföretaget, gäller 5 8. 7 §Om fasligheten har tillträtts i sin helhet eller tagits i anspråk eller skadats, skall då ersättningen bestäms hänsyn inte tas till sådan ändring i faslighetens värde som uppkommer därefter. Detsamma gäller då fastighe ten har tillträtts endast delvis, om inte värdeändringen beror på atl den återstående delens skick ändras. Ersättningen skall jämkas med hänsyn lill denhöjning i det allmänna prisläget som kan ha skett sedan fastigheten tillträddeseller togs i anspråk eller skadades. Om det behövs, skall i beslutet om ersättning lasin beslämmelser som är ägnade att hindra atl ersättningstagaren gör en förlusltill följd av ändringar i penningvärdet från ersätlningsbeslutetlill dess betalning sker. 8§ Har en åtgärd vidtagits i uppenbar avsikt att höja ersättningen, skall, omskäl föreligger, ersättningen bestämmas som om åtgärden inte hade vidtagits. Om företag eller åtgärder vartill tillstånd harlämnats enligt denna lag medför att särskild rätt till en fastighet gårförlorad eller mbbas, skall, då en åtgärd som avses i första slycket harvidtagits av fastighetens ägare i avsikt som anges där, första slyckettillämpas så all den ersättningsskyldi-35 1981182. Prop.1981/82:130 546 geerhåller goltgörelse genom minskning av den ersättning som tillkommer ägaren. 9 8Ersättningen skall bestämmas särskill för varje sakägare. Löseskill ing, intrångsersättning och annan ersättning skall bestämmas var för sig. Om ersättningen avser samtliga delägares andel i ensamfällighet eller en del av denna och del för samfälligheten finns en kändstyrelse eller en förvaltare med rätt att uppbära medel som härrör frånsamfälligheten, kan domstolen eller förtättningsmannen utan hinder av förstastycket bestämma en gemensam ersättning för delägarna i den mån nedsättninginte skall ske enligl 16 kap. I 8. 10 § Om företag eller åtgärdervartill tillstånd har lämnats enligl denna lag medför skada på en fastighet somfillhör den som har fått tillståndet, skall ersättning för skadan bestämmas.Detta gäller dock inte, om medgivanden har lämnats av samtliga borgenärer somhar panträtt i fastigheten. Om fastigheten besväras av gemensamma inteckningar,fordras dessutom de medgivanden frän fastighetsäg:are och fordringshavare som i22 kap. 11 8 jordabalken föreskrivs förrelaxation. Medgivande fordras dock inte av den för vars rätt domstolens ellerförrättningsmannens avgörande är väsentligen utan betydelse. 11§ Den som har fått tillstånd enligt 14 kap. 1 8 eller har ålagts enligt 15 kap.6 8 första styckel att riva ut en vattenanläggning skall betala skäligersältning för skador på annans egendom som orsakas av bestående ändring ivattenförhållandena. Skyldighet att betala ersättning för föriust av förmån somorsakas av utrivningen föreligger endast om förmånen har samband medtillståndet till vallenanläggningen. Ersättning utgår i sådanl fall för dekostnader som förlusten av förmånen innebär. Om fillstånd att riva ut en vattenanläggning harmeddelats annan än den som är skyldig att underhålla anläggningen ochskyldighet att betala ersättning har ålagts i samband därmed, får ersättningensökas åter av den underhållsskyldige. Den som har fått tillstånd enligt 14 kap. 3 8första slycket alt bortskaffa flottledsanläggning är inle skyldig att betalaersättning för andra skador än sådana som uppkommer i samband medbortskaffandet. Om vallendomstolen enligl 14 kap. 5 § harföreskrivit villkor för hur >n anläggning för bortledande av gmndvatten fårtas ur bruk, är anläggning- ensägare skyldig alt betala ersättning för de skador på annans egendom som orsakasav bestående ändring i vattenförhållandena. Paragrafen, som delvis motsvarar 10 kap. 17 8 iulredningens förslag, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.6.2). Paragrafen saknar en motsvarighet i VL. I 14 kap. nya vattenlagen finnssärskilda beslämmelser om utrivning m. m. Första stycket innehåller bestämmelser omersättning vid utrivnig av vatlenanläggningar. Utrivning av en vattenanläggningi ytvatten är valtenförelag enligl definitionen i 1 kap. 3 8 första stycketpunkl I. Härav följer bl. a. att de allmänna bestämmelserna om ersättning iförevarande kapitel Prop.1981/82:130 547 På skäl som har anförts i den allmännamotiveringen (avsnitt 2.6.2) har emellertid ersättningsskyldigheten för den somriver ut en valtenanläggning begränsats någol i förhållande till vatlenföretagi allmänhet. Enligt första meningen iförevarande stycke gäller att den som river ut en anläggning skall betalaskälig ersättning för de skador på annans egendom som orsakas av den beståendeändring av vattenförhållandena som blir följden av utrivningen. Innebörden avbestämmelsen är atl i vissa fall kan jämka ersättningen. Somjag närmare har utvecklat i den allmänna motiveringen bör en sådan jämkningkunna ske i de fall skadorna av utrivningen blir betydande och den skadelidandegenom all överta ansvaret för anläggningen enligt 14 kap. 2 8 hade kunnatundvika skadan. Vid bedömande av jämkningsfrågan bör hänsyn tas till kostnadenför elt fortsall underhåll av vatlenanläggningen. En jämkning bör förekommaendast i de fall skadeersättningen avsevärt överstiger kostnaden för eltfortsatt underhåll. Även i andra fall bör det kunna anses skäligtatl jämka ersättningen, exempelvis då skadeersättningen framstår somoproporfioneriigt stor i förhållande lill arten och omfattningen av denvattenanläggning som skall rivas ut. Innebörden av andra meningen iförevarande stycke är att ersättning ulgår för en genom utrivningen orsakadförlust av en förmån endast i den mån förmånen har tillförsäkrats itillståndsdomen eller fillståndsbeslutet eller i avtal som har samband medvattenanläggningens tillkomst. Ett exempel på en ersättningsgill förmån är rätttill andelskraft. Vad som skall ersättas är härvidenligl tredje meningen i förevarande stycke förmånstagarens koslnader ianledning av förlusten av förmånen. Som framhåller utgår alltsåinte ersättning för utebliven framtida vinst. Ersätlningsgilla är bl. a.omställningskostnader som uppkommer exempelvis genom atl den som har rätt tillandelskraft måste tillgodose sitt elkraftbehov på någol annal sätt. Om denskadelidande har bidragit till kostnaderna för anläggningen bör han också harätt lill ersättning för att han inte har möjligheter att utnytQa anläggningenunder förutsatt tid. Ersättning bör slutligen kunna utgå för åtgärder som denskadelidande har bekostat för atl kunna utnytQa anläggningen och som blironödiga genom utrivningen. Vid prövningen av frågan om ersättningens skälighetbör bl. a. beaktas den skadelidandes möjligheter att överta underhållsansvaretenligt 14 kap. 2 8. Av förevarande beslämmelser framgårmotsatsvis atl ersältning inle utgår till den som utan särskild rättsgrund harhaft viss förmån av anläggningen, exempelvis i fråga om badmöjligheter ellerkommunikationer. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen med detta innehållbehövs därför inle. Andra stycket innebär att omexempelvis kammarkollegiet har utverkat ett tillstånd till utrivning med stödav 15 kap. 6 8 får den ersättning som kollegiet tvingas utge sökas åter av denansvarige. Prop, 1981/82:130 548 Tredje slycket, som saknar motsvarighet iutredningens förslag, innehåller en särskild ersättningsbestämmelse för detfallet att någon har fått tillstånd enligt 14 kap. 3 8 första styckel attbortskaffa en flottledsanläggning. Bestämmelsen innebär all den som har fåtttillstånd till bortskaffandet endast kan förpliktas att betala ersältning förskador som uppkommer i samband med arbetet med att föra bort anläggningen.Skador på annans egendom till följd av bestående ändringar ivattenförhållandena eller förlust av en förmån som någon har ålnjutil lillföljd av anläggningens existens ersätts alltså inte. Fjärde stycket, som saknar motsvarighet iulredningens förslag, innehåller en bestämmelse om ersättning för skador somuppkommer lill följd av att en anläggning för bortledande av grundvatten tas urbruk. Gällande VL innehåller ingen motsvarande beslämmelse. I samband medtillkomsten av den nu gällande bestämmelsen i 2 kap. 59 8 andra stycket VLuttalades all frågan om ersättning för skador som uppkom i samband med att engrundvatlentäkt logs ur bruk fick bedömas enligl allmänna grannelagsrätlsligagrundsatser (prop. 1939:9 s. 69). införs i enlighet med ulredningens förslagen bestämmelse om rätt till ersättning vid utrivning av vattenanläggningar iytvatten. Enligt min mening är det då följdriktigt all i den nya vattenlagenockså reglera frågan om ersältning i det närliggande fallet att engrundvatlenanläggning las ur bruk. En sådan ersättningsbestämmelse har därförtagits in i förevarande stycke. Enligt bestämmelsen kan isamband med prövningen av villkoren för att en anläggning för bortledande avgrundvatten skall få las ur bruK även bestämma ersättning för skador som orsakasav bestående ändring i grundvattenförhållandena. De beslämmelser som utredningen har föreslagit i 10kap. 11-16 86 under rubriken avser två helt olika ersättningssituationer. Med hänsyn härtill harjag ansett det vara lämpligt alt i den nya lagen ta in bestämmelserna i tvåavdelningar. Bestämmelserna har också arbetats om i flera avseenden. Den första avdelningen omfattar endast en paragraf,12 8, som delvis motsvarar 15 81 utredningsförslaget, och reglerar frågan ombegränsningar i vattenrättshavarens ersättningsräll, när han lider skada av eltföretag, vartill tillstånd meddelas enligt den nya lagen. I den andraavdelningen, som omfattar 13-15 68 och som motsvarar utredningsförslagets 11-1488, regleras frågan om ersättning lill tillståndshavaren och andra skadelidandetill följd av omprövningar enligt den nya lagen. 12§ Om tillstånd meddelas lill elt vattenföretag som skall tillgodose detallmänna fiskeinlresset, allmän farled, allmän hamn eller allmän flottled,hälsovården eller den allmänna miljövården och det för genomförande avföretaget krävs att vaiten tas i anspråk från eller fallhöjden eller regleringsmagasinetminskas för elt vattenföretag, vartill tillstånd har meddelats 1981/82:130 549 enligtdenna lag, skall den gamle tillståndshavaren vara underkastad de begränsningari sin rätl till ersättning som bestämts enligl 14 8 andra stycket. Vidbestämmandet av ersättning skall hänsyn tas lill vad den gamletillståndshavaren på gmnd av tillkommande vattenföretag som avses i förstameningen eller omprövningar som avses i 14 8 fidigare har fått avstå ulanersättning saml lill den lid som kan återstå till den enligt 13 kap. 47 6tredje stycket fastställda fidpunkten, efter vilkens inträde omprövning fårbegäras. Om det för genomförande av ett sådant medgivetvattenföretag, som avses i första stycket första meningen, krävs atl vaiten lasi anspråk från eller fallhöjden eller regleringsmagasinel minskas för den sominte har något vattenrättsligt tillstånd, är vattenrältshavaren skyldig atlulan ersättning avstå från en Qugondel av fallhöjden eller av den vattenmängdeller magasinsvolym som utnytQas av honom. Vad han sålunda är skyldig att avståutan ersältning sKall dock minskas med vad han tidigare kan ha fått avstå utanersältning på gmnd av denna bestämmelse. Paragrafen, som delvis motsvarar 10 kap. 15 6 iutredningsförslaget, har behandlats i den allmänna motiveringen (avsnitt2.5.7). Den ersätter gällande VL;s bestämmelser om kungsådra i I kap. 5-13 68men gäller också i andra vattenområden än de nuvarande kungsådrevattendragen. Paragrafen innehåller begränsningar i den rätt tillersättning för en vattenrättshavare som annars följer av 1-10 56 i förevarandekapitel. Förutsättningen för paragrafens tillämpning är alltså atl det ärfråga om en skada eller ell intrång som kan uppskattas i pengar och som normaltskulle ha ersatts helt enligt dessa bestämmelser. Fömtsättningen för begränsningarna iersättningsrätlen är att det meddelas fillstånd till ett nytt vattenföretag.Denna fömtsättning gäller också enligl gällande VL för att ersältningsfrihelför det allmänna på grund av kungsådrebestämmelserna skall kunna åberopas (se 1kap. 4 6 första stycket VL). Vad vattenrättshavaren skall avslå utan ersättningär beroende av om det han avstår omfattas av ett tillstånd enligt denna lageller om något sådanl tillstånd inle föreligger. I 11 6 i promulgationslagenregleras frågan om molsvarande inskränkning i ersältningsrätten, när det somavstås omfattas av etl tillstånd enligt gällande VL eller äldre beslämmelser. Begränsningarna gäller enligl det första stycketsådana fall då vattenrättshavaren tvingas avslå vatten eller fallhöjd ellerminska ell regleringsmagasin lill förmån för ett vattenföretag som skalltillgodose vissa kvalificerade intressen som sammanfaller med de kvalificeradeintressen som räknas upp i 14 6. I stadgandet regleras del fallet atl det somvattenrättshavaren avslår omfattas av etl tillstånd enligt förevarande lag.