prop · G503100 · 1981-12-31 00:00:00 — Övriga internationella organisationer m. m. 1980/81 Utgift 583067 1981/82 Anslag 440000 1982/83 Förslag 480000 Under detta anslagberäknas bidrag till bl.a. Permanenta skiljedomstolens internationella byrå iHaag, det internationella mänskliga rättigheterna iStrasbourg (Fondation ), för internafionell rätt.Internationella juristkommissionen i och i Rom.Vidare utgår ersättning för vissa kostnader för COST-samarbetet inom deneuropeiska gemenskapen (tekniskt-veten-skapligt samarbete). /78har över detta anslag anvisats att användas för ekonomiskt stöd tillvissa internationella, icke-statliga organisationer samt forsknings- ochstudiegrupper m.m. (jfr prop. 1976/77:100, bil.6, sid 14). I besparingssyfteminskades denna anslagspost /82 med till . Under /81 beviljades följandebidrag; The Conference ofNGOs inConsultative Status with ECOSOC: . för samverkan mellan organisationeri och . för utgivning i samband med NPT konferensen i . 1981/82:100 Bilaga 6 16 ofNGOs onCrime Prevention and Criminat : . till ett seminarium i sambandmed om brottsförebyggande åtgärder i . Environment LiaisonCenter: . till ett regionalt seminarium angående miljö och utveckling iLatinamerika och . The Conference of : . som stöd för en konferens:"Agenda for the Eighties: People's Strate-gies for Development". The Conference of NGOs:14700 kr. för förberedelser för medverkan i om nya och förnybaraenergikällor. andRenewable Sources of Energy: . som bidrag till förberedelser förmedverkan under . som bidrag till ettdokumentationssystem angående förhållanden som rör mänskliga rättigheter. för utgivning av publikationer om nedrustningsfrågor. för seminarier års extra möte med FN:sgeneralförsamling om nedrustning. World CouncU ofChurches:60000 kr. för International Public Hearing on Nuclear Weapons and Disarmament. Women's InternationalLeague for Peace and Freedom: . för ett seminarium om nedrustning ochfred. Peace Service:25000 kr. för seminarier i samband med NPT-konferenser och förberedelser för1982 års extra möte med om nedrustning. Jag hemställer att regeringen föreslår att till Övrigainternationella organisationer m.m. för /83 anvisa ettförslagsanslag av . Prop.1981/82:100 Bilaga 6 17 Budgetpropositionensavsnitt om det internafionella utvecklingssamarbetet har fått en något annorlunda utformning. 1 huvudtexten (sid.17-75) redovisas de förslag, som jag föreslår att regeringenframlägger för samt de biståndspolitiska överväganden som dessa grundar sig på. I bilaga 2 (sid.91-210) redovisas fakta om det svenska biståndet. Häri ingär redogörelserför de svenska bisfåndsmyndigheterna och -organen, de internationellabiståndsprogram som får svenskt stöd samt för biståndet till programländernaoch för vissa andra anslagsposter inom det bilaterala utvecklingssamarbetet. I bilaga 2 finns även ett landregister samt ettförkortningslexikon. harfortsatt en pressad ekonomisk situation. De negativa tendenserna från slutet av1970-talet har förstärkts. Det föreligger dock betydande skillnader mellan olika . De oljeimporterandeu-länderna har drabbats hårdast. Deras exportmöjligheter har minskat som en följd avden ekonomiska krisen i industriländerna. Priserna på deras import ökar snabbare än prisernapå exporten. försämrades de oljeimporterande bytesförhållanden,enligt beräkningar som gjorts av FNs konferens för handel och utveckling(), och med . Inflationen iu-länderna är mycket hög. Enligt () var den igenomsnitt i de oljeimporterandeu-länderna. För att täcka sinaväxande underskott tvingas till en omfattande upplåning på deninternationella kapitalmarknaden. Enligt OECDs uppskattning har u-ländernassammanlagda skulder ökat från till . Allt flera länders skuldbörda närmar sig en kritisk gräns. Enligt IMFvar det 1975 sammanlagt 13 som inte betalt förfallna ufiandsskulder på totalt872 . Vid slutet av 1980 hade den siffran stigit till 26 ländermed förfallna men obetaldaskulder på sammanlagt . Den ekonomiskakrisen innebär säledes att klyftorna växer inom u-landsgruppen. Deländer som hunnit ett stycke på väg i sin indu-2 1981182. Prop.1981/82:100 Bilaga 6 18 strialiseringsprocess klarar sig relativt bra, medan defatfigaste länderna halkar alltmer efter. Det gäller i synnerhet deafrikanska länderna söder om . Enligt UNCTADs beräkningar var tillväxtennegativ både 1980 och 1981 itre Ijärdedelar av jordens fattigaste länder. harberäknat att u-landsgruppen som helhet kommer att svara för närmare 30procent av tillväxten i världshandeln . Detömsesidiga beroendet mellan i- och illustreras av att en stor del avindustriländernas export går till . Dessa länders andel är exempelvis 38procent av EGs export, av USAs och inte mindre än 46 procentav export. Av export går till mot ca 26procent i genomsnitt för . I medeltal går ungefär hälften av denna export tilloljeproducerande och andra hälften till de oljeimporterandeu-länderna. En positiv utveckling i kan således vara gynnsam ävenför industriländerna. Trots den storaupplåningen och en bottenskrapning av valutareserverna har deoljeimporterande tvingats att drastiskt dra ner ökningstakten för denlivsviktiga importen. Om inte ges de nödvändiga ekonomiska möjligheterna att upprätthållasin import kan resultatet bara bli att deras utveckling stagnerar och atti-ländernas export fill dem går ner. De fattigasteu-länderna är av naturliga skäl inte de mest intressanta marknaderna, men kankomma att spela en viktig roll när utvecklingsprocessen och den ekonomiskatillväxten kommer igång. Ekonomisk tillväxti är en nödvändig men inte tillräcklig förutsättning förutveckling. Fördelningsfrågorna måste också uppmärksammas, i synnerhetsom ekonomisk åtstramning tenderar att drabba de fattigaste grupperna hårdast. Det är ocksåuppenbart att tillväxten inte får ske till priset av att jordens ändliga tillgångarskövlas på ett sätt som sätter livsbetingelserna för kommande generationerpå spel. En ohämmad exploatering av naturresurser, ett oansvarigt bruk avkemiska medel och en befolkningstillväxt som i många fall äter upp de ekonomiskaframgångarna kan lått följa i tillväxtens spär. De rika länderna har ett ansvar för att biståndetinriktas så att det stoppar den snabba utarmning som är följden avökenutbredning, skogs-skövling, vattenförstöring och oplaneradbefolkningstillväxt. Givarländerna måste därför ta på sitt ansvar att dessafrågor behandlas i dialogen medmottagarländerna. arbetslösheten det kanske mest pressande problemet. Trots att u-ländernassysselsättningsproblem är mångdubbelt större får de endast marginelluppmärksamhet i u-landsdebatten. Andra problem,som hunger och sjukdomar, är så akuta att de tenderar att överskuggaarbetslösheten. Enallmän konjunkturförbättring skulle i första hand gynna de relativt Prop.1981/82:100 Bilaga 6 19 Deras behov finns iförsta hand på kapitalsidan. De internationella kapitalmarknaderna kanskeibland tvekar att öka sina fordringar på dessa medelinkomstländer, men i stortsett tycks de vara beredda att ställa det nödvändiga kapitalet till förfogande. Situationen är betydligtvärre för de fattigare , som ännu inte nått upp till enutvecklingsnivå som gör dem intressanta för utländskt kapital. För dem ärbistånd i form av gåvor och lån på förmänliga villkor en livsviktigfinansieringskälla. Det svenska biståndet är i huvudsak inriktat på dessaländer, och verkar för att andra länder och de internationellaorganisationerna skall göra detsamma. Majoriteten av u-ländernasbefolkning för en ständig kamp för sin överlevnad - att i konkurrens med ettständigt stigande antal människor skaffa mat för dagen, att finna bränsle föratt laga maten och att få värme för natten. Enligt lever 750miljoner människor i absolut fattigdom. De flesta prognoser tyder på att densiffran kommer att öka fram . Jordens fattigaste länderfinns framför allt i två områden: söder om samt i södra länder har små utsikter att förbättra sin situation utan ett kraffigtökat internationellt stöd. Konferensen om de minst utvecklade länderna För att behandla de minstutvecklade ländernas problem sammankallade FN en särskildkonferens i .' Konferensen antog ett handlingsprogram, vars huvudpunkterär: Måloch prioriteringar för de minst utvecklade ländernas egen utveck-Hngsplanering.Där ingår t ex åtgärder för att höja livsmedelsproduktionen och för atttillfredsställa basbehov som rent vatten, elementär hälsovård osv. Enförklaring från de flesta givarländer att de kommer attavsätta av bruttonationalinkomsten för bistånd till de minstutvecklade länderna. Andra givarländer kommer att fördubbla sitt bistånd tilldessa länder. Härmed skulle biståndet till de minst utvecklade ländernafördubblas jämfört med av 1970-ta-let. Vidare görgivarländerna ett förnyat åtagande att uppnå 0,7-procents-mälet under1980-talet. ' FNs lista över de minstutvecklade länderna omfattar följande 31 länder: , ,, , , , ,, , , , , , , ,, , , , , , , , ,, , , , , , . Prop.1981/82:100 Bilaga 6 20 - Konferensen skallföljas upp både på nationell och global nivå, bl a i särskildasamordningsgrupper med mottagarländer, givarländer och FN-organ. En förstautvärdering av handlingsprogrammet skall göras 1985 och eventuellt följas av enny konferens . Enligt min bedömning börkonferensen och dess handlingsprogram kunna bidra till att biståndet ökar tillde minst utvecklade länderna. Givarländerna bör dock vara beredda attverkligen höja sitt bistånd och inte bara omfördela sina insatser. I de minst utveckladeländerna är av befolkningen sysselsatt i jordbruket. Produktionenper ytenhet är låg och tenderar på många håll att sjunka. Orsaken är denfattigdomens onda cirkel, som bl. a. består av livsmedelsbrist, ökatbefolkningstryck, minskad bränsletillgång genom nedhuggning av skog, erosionoch ökenutbredning. Fattigdomen tvingar storabefolkningsgrupper att överutnyltja naturresurserna. Skogen avverkas för attge virke och ved, för nyodling eller i kommersiellt syfte. Nyplanteringenmotsvarar bara en bråkdel av avverkningen. Den befintliga åker- ochbetesmarken överutnyttjas. Denna utarmning avjordens bärkraft måste hejdas genom att de fatfigaste gruppernas levnadsnivåhöjs. Det krävs också riktade insatser för livsmedelsförsörjning, för atthindra ökenutbredning och annan markförstöring, för att främja utvecklingen avförnybara energislag och för en bättre anpassad teknologi. verkar sedanmånga är för att ge ökad uppmärksamhet ät sambanden mellan ekonomiska ochsociala förhållanden, befolkningsfrågan, livsmedelsbristen och den ekologiskautarmningen. Vi har också i ökande omfattning börjat medverka i insatser förskogsplantering, energiplanering och energiförsörjning. Världen står inteinför en livsmedelskris i den meningen att den totala livsmedelsproduktionen påjorden inte skulle räcka till försörjning av alla människor. Däremot är dennaproduktion och den odlingsbara jorden ojämnt fördelad. I de fattigaste ländernalider hundratals miljoner människor av undernäring. Särskilt allvarligt ärläget i , där genomsnittsinnevänaren fär klara sig på mindre matän . Den globalaförsörjningsbalansen är ytterst ömtålig. Begränsade produktionsbortfall kanleda till drastiska prisökningar och svält eller till en försämring avbetalningsbalansen för de som tvingas importera livsmedel. På riskerarobalansen att förvärras. Om den odlingsbara jorden i fortsätter attminska i samma takt som kommer en tredjedel att ha försvunnit fram till år2 000, som jordens befolkning ökar med 2 miljarder människor, varav9/10 i . Prop.1981/82:100 Bilaga 6 21 För att kommatillrätta med försörjningsproblemen är det vikfigt att alla enskilda ländersamarbetar och att insatser görs i nära samverkan med alla berördainternationella organ. Detta ställer betydande krav både på vår biståndsvilja och vår förmåga tillanpassning. Utan en ökadproduktion av mat i kan inga bestående förbättringar uppnås. Det är på deras egnaansträngningar det i första hand kommer an.De måste prioritera jordbruket, både vad gäller strukturella och specifika åtgärder, t ex jordreformer och enprispolitik som uppmuntrar till produktion. Även om störstamöjliga självförsörjning med livsmedel är ett viktigt mål, är det uppenbartatt obalanserna mellan och inom länderna aldrig kan helt undanröjas.Inom överskådlig tid kommer det därför att finnas behov av hjälpinsatser, bådeinvesteringar till stöd för produktion, distribution, lagring m m ochrent humanitärt bistånd vid katastrofer. Stora investeringar kommer att krävas, inte minst för attstärka infrastrukturen (vägar, hamnar,bevattningsanläggningar, lagerlokaler m m). Vi måste kräva större insatser avde länder som kan ge bidrag med kunnande, produkter eller pengar. Dessa insatser måste ta hänsyn både tillmiljön i vid bemärkelse och till riskerna med att införa en ny teknik som kanminska jordens långsiktiga avkastningsamtidigt som beroendet av kemiska bekämpningsmedel och handelsgödsel ökar.Den nya tekniken kan även leda till utslagning av fattigbönder och en fortsatt massflykt till städernasslumområden. Det krävs eninternafionell livsmedelsberedskap för att möta både omedelbarakatastrofbehov och mera långsiktiga obalanser. Det är därför beklagligt att målenför de - i och för sig otillräckliga - beredskapsarrangemang somöverenskommits internationellt inte kunnat uppfyllas. har i dettasammanhang spelat en aktiv roll och bl a sökt bidra till att bryta det dödläge som uppstått i deinternationella spannmälsförhandlingarna omen prisstabilisering och en bättre samordning av lagerhållningen. Dessutom har stött förslag om att förstärkadet internationella beredskapslagret av livsmedel förkatastrofinsatser. Den snabba befolkningsökningenförsvårar inte bara livsmedelsförsörjningen utan begränsar även människornas särskilt kvinnornas - möjligheter att fullt ut utveckla sina individuellamöjligheter. Mänga och täta födslar försvårar kvinnans frigörelse och minskar hennesmöjligheter att akfivt deltai samhällslivet. Behovet växerständigt av rådgivning och service vad gäller familjeplanering. Om detvittnar bl.a. de 35-60 miljoner aborter, ofta illegala, som utförs varje år.Vid en internationell konferens om familjeplanering, som hölls i iapril 1981, uppskattade man att det krävs ca för attmöta behovet av familjeplanering. De sammanlagda utgifterna för sådana insatser uppgåridag till ca . Prop.1981/82:100 Bilaga 6 22 det internationella biståndet har ca 2,2procent gått till befolkningsområdet. Konferensen uppmanade givarländerna att öka den andelen fill . Energiförsörjningenär av avgörande betydelse för utveckling och fillväxt i alla länder. De oljeimporterandeu-länderna har drabbats mycket hårt avprishöjningarna och deras kostnader för oljeimporten har tredubblats . energiproblemförvärras av att man står inför en snabbt växande brist på brännved,som i svarar för 80procent av hushållens energiförsörjning. beräknasskogsområdena i ha minskat med hälften. Den FN-konferenssom hölls i i augusfi 1981 har bidragit till att riktauppmärksamheten på betydelsen av nya och förnybara energikällor. Dethandlingsprogram som antogs redovisar också på ett balanserat sätt behovet av enövergäng fill ökad användning av sådana energikällor och katalogiserar deåtgärder som måste vidtas. Programmet identifierar också finansieringsbehovenpä energiområdet. Därigenom har en grund lagts för det fortsattaarbetet. Särskild uppmärksamhet riktades på brännvedskrisen bl a genom ensärskild resolution, i vars utarbetande deltog. Den största motgången var att man inte nåddenågon permanent lösning på frågan om vilketorgan som skulle ha ansvaret för det vidare arbetet inom FN. Skog och vatten är tvä konventionella,förnybara energikällor, som kräver ökadeinternationella biståndsinsatser och där ärengagerat. hardet ekologiska synsätt som beskrivits ovan fått sitt främsta uttryck i kraftigt utvidgadesatsningar på s k byskogsprogram. Med dettaförstås projekt där den lokala befolkningen engageras för att plantera och vårda skog, som är avsedd för atttäcka deras eget behov. Byskogsprogramfinns bl a i östra och i Sahel-området. Den största svenskainsatsen kommer att genomföras i , där enligt planerna totalt kommer attsatsas . Rätt utformadeuppfyller byskogsprogrammen en rad av våra biständs-politiska syften. De ärinriktade på de fattigaste grupperna på landsbygden och låter dessa ihög grad delta i utformningen och genomförandet. De främjarsysselsättningen genom sin arbetsintensiva karaktär. Genom en ökad tillgång tillbrännved i byarnas omedelbara närhet underlättas kvinnornastraditionella uppgift att samla ved. Tillgången på bränsle ökar somjordbruksproduktionen kan höjas, dels genom minskad erosion, dels genomatt kreatursgödsel kan användas på åkrarna i stället för som bränsle. Vattenkraften är en annan förnybar energikälla, som kange 1981/82:100 Bilaga 6 23 betydande energitillskott och där hargoda förutsättningar att medverka. Både det internationella och det svenskabiståndet bör fortsätta och utvidgas i takt med att efterfrågan ökar. Vissau-länder har goda förutsättningar för produktion av kol och även olja, vilkabör tillvaratas. kommer också attfortsätta sina ansträngningar för att förmå FNs miljövårdsorgan att ägnasig mera ät miljöproblem. Utöver markförstöring och ökenutbredninggäller det att uppmärksamma den snabba och okontrollerade fillväxten av tredjevärldens storstäder, med åtföljande miljöproblem, bostadsbrist, arbetslöshet,hälsorisker och undernäring. ökade detsammanlagda internafionella biståndet till i reala termertill totalt . Av detta belopp svarar devästländer som ingår i () för tre Qärdedelar eller26,. Det motsvarar 0,av sammanlagdabruttonationalinkomst (BNI)'. Biståndet från deoljeproducerande länderna inom OPEC uppgår till eller 1,35%av OPEC-ländernas BNI. Biståndet från och dess allierade iÖsteuropa är betydligt lägre: eller 0,av dessa länderssammanlagda BNI. Siffrorna i de olikaländernas bistånd är i flera fall något missvisande beroende på attöverenskommelsen om Internationella utvecklingsfondens (IDAs) sjätte påfyllnadinte trädde i kraft som planerat. För några länder, däribland , hardenna försening medfört att IDA-bidraget inte kunde betalas ut utan först . uppvisar den internationella biståndsstatistiken vissa positivadrag. har biståndet från DAC-länderna ökat med, i realatermer, . Av de 17 DAC-län-dema har åtta ökat sitt bistånd isnabbare takt än den egna BNI-tillväxten. Det är särskilt glädjande aft fleragivarländer, bl a , , , och , harfillkännagivit betydande ökningar av sitt bistånd. 'Bruttonationalprodukten,BNP, (engelska: ) avser värdet av den produktion somäger mm inom det egna landet. Bruttonationalinkomsten,BNI, (engelska: ) definieras som BNPplus nettot av löner, räntor och andra kapitalinkomster från utlandet. För är detta nettoför närvarande negativt. Prop.1981/82:100 Bilaga 6 Biståndet 1979 och 1980 från DAC-länderna, OPEC och , uttryckt somprocent av bruttonationalinkomsten (BNI). ]0,75 0,72 ]0,46 ),42 |0,08 ""10,21 |0,20 "|0,3E |0,3 Källa: DACCbairman's Report 1981 Prop.1981/82:100 Bilaga 6 25 Dessa positiva dragkan dock inte undanskymma det faktum att industriländerna - drygt tio är efterFNs beslut att alla industriländers bistånd skall uppgå till minst0,av BNI - bara nått halvvägs, dvs 0,. Den främsta orsaken är att destora industriländerna inte ökat sitt bistånd i den takt som varit erforderlig.Vissa av DAC-länderna har beslutat om nedskärningar, bl a Storbritannien.Det stora frågetecknet gäller dock USAs framfida biståndspolitik. svarar fören fjärdedel av DAC-ländernas totala bistånd och för en tredjedel av DAC-ländernas sammanlagdaBNI. För återstoden av räknar med en betydligtlägre real ökningstakt av DAC-ländernas bistånd, . Det vore djuptbeklagligt om och andra västländer lät en del av bördan av sin ekonomiska kris bäras av defattiga länderna genom ett minskat bistånd.Sverige kommer därför att fortsätta att insistera pä att alla länder - i västoch i öst - tar sitt ansvar och uppfyller FNs 0,7-procentsmål för biståndet. Ett ökat mått av långsiktighet ochförutsägbarhet i de nationella budgetprocesserna skulle leda många ländersnabbare mot 0,7-pro-centsmålet. Pålängre sikt kan lösningen ligga i aft man finner politiskt och praktisktlämpliga vägar för automatiska resursöverföringar till . Det grundläggandemotivet det moraliska. Men även industriländernas upplystasjälvintresse borde leda till samma slutsats, nämligen att ökade resursöverföringartill bidrar till att åter få fartpå hjulen i världsekonomin. För de fattigasteländerna finns inget verkligt alternativ till traditionellt gåvobistånd. Förmånga skulle ett ökat bistånd även kunna spela en strategisk roll isyfte att mobilisera privata kapitalströmmar till u-ländema. Genomtillskott av biståndsmedel skulle t ex villkoren för kommersiella krediterkunna mjukas upp. Det skulle även vara möjligt att i viss utsträckning styrakapitalflöden fill de fattigare och minst kreditvärdiga länderna och tillsektorer av särskild betydelse för utvecklingsansträngningarna, t ex livsmedelsproduktion ellerenergi. Förhandlingarnamellan rika och fattiga länder För förhandlingarnamellan rika och fattiga länder, den s k nord/syd-dia-logen, har detgångna året inte inneburit några väsentliga framsteg. De två FN-konferenserna omnya och förnybara energikällor och om de minst utvecklade länderna har dockgenomförts, inte utan framgång. Den nya amerikanskaadministrationen beslöt att se över sin politik på praktiskt taget allaområden, nord/syd-relationerna inkluderade. Detta bidrog till att detplanerade toppmötet i , , mellan stats- och regeringschefer i vissai- och kom att äga rum först i slutet av oktober 1981.Amerikanerna kunde under en stor del av året inte aktivt delta i substansdiskussionerna. Prop.1981/82:100 Bilaga 6 26 De nya signaler somsä småningom började komma från väckte farhågor för att detamerikanska biståndet kommer att minska. framhävs andra kanaler för överföring avresurser fill u-lånder. Det som betonas är det privata initiativets roll somfrämsta drivkraft för utveckling samt de privata överföringarnas särskildaföreträden. Det fortsatta besvärligaekonomiska läget i de industrialiserade länderna bidrog till att även andrai-länder intog en återhållsam atfityd till frågor om hjälp till . ä sinsida fullföljde diskussioner sinsemellan om ökat ekonomiskt ochfinansiellt samarbete, bl a vid en konferens på ministernivå i , Venezuela.Där överenskoms om ett omfattande utrednings- och planeringsarbete. gjordes detklart att samarbetet mellan inteskulle ses som en ersättning för nord/syd-samarbetet utan var avsett attkomplettera detta. Medan insikten omdet ömsesidiga ekonomiska beroendet har vuxit, och kommit till uttryckbl a i beslutet om toppmötet i , har dialogen mellan i- ochu-länder förlorat allt mer av sitt substansinnehäll. De fortsatta försöken attenas om former och dagordning för en global förhandlingsrond, i enUghet medtidigare beslut av , har inte lyckats. Syftet med förhandlingarna äratt uppnå beslut om konkreta åtgärder inomde fem områdena råvaror inklusive livsmedel, energi, handel, utveckling samt monetära och finansiellafrågor. Betydelsen av sådana förhandlingar och frågorna som kan förutses bliaktuella belystes i föregående årsbudgetproposition. Skälen som då angavs kvarstår. I vissa avseenden harsituationen för , och särskilt de fatfigaste bland dem, snarastförvärrats. Mot denna bakgrundav stagnation i relationerna mellan nord och syd fillmättes toppmötet i betydelse som ett tillfälle att återuppliva dialogen. Initiativet till mötet, som har sittursprung i förslag,togs av president och förbundskansler . De 22 deltagande länderna'- däribland -valdes ut föratt representera olika intresse- och utvecklingsinriktning samt geografiskfördelning. Toppmötet i som något av en sista chans att blåsa nytt liv inord/syd-förhandlingarna. Politiska impulser krävdes för att få igång dem. Som en politiskmanifestafion blev toppmötet en framgång. hade ettmulfilateralt möte på sä hög nivå ägnats åt nord/syd-frågorna. De informelladiskussionerna om de fyra överenskomna ämnesområdena - ' , Förenta Stater, ,, , , , , , , ,, , , , , , ,, ,och .