prop · G50363 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1981/82:63 Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. Ipropositionen föreslås att reglerna om publicus moderniseras. Reformenär huvudsakligen av författningsteknisk natur, men vissa sakliga ändringarföreslås också. Bl.a. befrias handelskamrarna från den tillsyn över publicussom de nu är ålagda. Denya reglerna, som förutsätter ytterligare föreskrifter som regeringen kanbesluta, föreslås träda i kraft . 1Riksdagen 1981/82. 1981/82:63 2 Härigenom föreskrivs följande. I § Regeringen eller den myndighet som regeringenbestämmer får uppdra åt enskild person att som publicus gå allmänhetentill hända med att 1. bestyrka namnunderskrifter,avskrifter, översättningar och andra uppgifter om innehållet i handlingar, 2. närvara som vittne då förvaringsrumtillsluts eller öppnas eller då förseglingar sätts på eller bryts, 3. kontrollera lotteridragningar ochlotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra värdehandlingar, 4. efter annan kontroll ellerundersökning lämna redogörelse för sina iakttagelser, 5. ta upp förklaringar om förhållandenav rättslig eller ekonomisk betydelse och överlämna sådana förklaringar tilltredje man, 6. bekräfta att en myndighet eller enperson är behörig att vidta vissa tjänsteåtgärder eller att någon har en visstjänsteställning eller kompetens eller är behörig att företräda någon annan. 2§ Innehåller en annan lag någon bestämrhelse om att notariuspublicus får eller skall uträtta något, gäller den bestämmelsen. Denna lag träder i kraft . Den tillämpas ocksåpå uppdrag som har lämnats före ikraftträdandet. Genom lagen upphävs stadgan (1964:679) om publicus. Lag om ändring i växellagen (1932:130) Härigenom föreskrivs att 88 § växellagen (1932:130) skallha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 88 §' Protest upptages av kronofogde- Protest tas upp av kronofogde- myndigheten i orten eller av särskild myndigheten iorten, av en särskild Senaste lydelse 1981:812. Protest må jämväl förrättningsman som upptagas i stad av publicus förordnar ellerav publi-och å landet av publicus från ciis. Särskdd förrättningsman förordnas av Konungens befallningshavan-de. Denna lag träder i kraft . Lag omändring i checklagen (1932:131) Härigenomföreskrivs att 66 angivna lydelse. checklagen (1932:131) skall ha nedan Protestupptages av kronofogdemyndigheten i orten eller av särskild förrättningsman.Protest må jämväl upptagas i stad av publicus och å landet av notariuspublicus från närmaste stad. Särskild förrättningsman förordnas av Konungens befallningshavan-de. Protestlas upp av kronofogdemyndigheten i orten, av en särskild förrättningsman somlänsstyrelsen förordnar eller av pubUcus. Denna lag träder i kraft . Senaste Ivdelse 1981:813. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, , ,, , , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Föredragande: statsrådet om publicus publicus är en offentlig institution varsverksamhet går ut på att man genom den skall kunna få ett officiellt bevis omvissa faktiska förhållanden. Verksamheten utövas av enskilda uppdragstagare somlänsstyrelsen utser. Den står under tillsyn av landets handelskamrar.Föreskrifter om publicus finns bl.a. i stadgan (1964:679, ändradsenast 1980:902) om publicus, i 88 § växellagen (1932:130. paragrafenändrad senast 1981:812) och i 66 § checklagen (1932:131, paragrafen ändradsenast 1981:813). Reglerna om publicus har setts över inomjustitiedepartementet. En anledning till översynen är att Svenska handelskammarförbundeti en skrivelse till departementet har begärt att handelskamrarna skall befriasfrån sin tillsyn. En annan anledning är att de nuvarande reglerna bygger på attnotarius pubhcus verksamhetsområde skall vara stad, en indelningsgrund som intelängre används. Översynen har också gjorts därför att de nuvarande reglerna om notariuspublicus står i mindre god överensstämmelse med den nya regeringsformen. Översynen har resulterat i ett förslag till ny reglering.Förslaget redovisas i promemorian (Ds Ju 1981:9) publicus. Promemorian- som också innehåller en redogörelse för gällande bestämmelser ochverksamhetens omfattning - bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga1. Promemorian har remissbehandlats. En förteckning överremissinstanserna och en sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet som bilaga 2. 1981/82:63 5 Det förslag till nya regler om publicus som harlagts fram i promemorian innebär enligt min mening en välbehövligmodernisering. Jag kan redan nu säga att jag för min del anser att promemoriansförslag om att ersätta den nuvarande publicusstadgan med en ny lag ochen till denna lag knuten förordning bör genomföras. Innan jag går närmare in på några av de frågor som harbehandlats i promemorian och av remissinstanserna vill jag understryka attreformen bara till en mindre del kräver medverkan. Om riksdagenantar de lagförslag som jag förordar, avser jag att vid ett senare tillfälleanmäla frågan om förordningen om publicus. Jag får då anledning att taupp alla de frågor som hör till den delen av ärendet. 2.2 publicus arbetsuppgifter m.m. När det gäller allmänhetens behov av publicus ochde grundläggande reglerna om verksamhetsformen och arbetsuppgifterna harpraktiskt taget alla remissinstanser godtagit eller lämnat utan erinran deöverväganden som har gjorts i promemorian (s. 40-43) och som innebär att notariuspublicusinstitutionen bör behållas i allt väsentligt oförändrad. 1 två frågorhar dock avvikande uppfattningar förts fram. Den ena frågan gäller vem somskall ta upp växel- och checkprotester. Den andra avser huruvida publicusäven i fortsättningen skall vara behörig att bestyrka översättningar. Visskritik har också framförts mot förslaget att principiellt förbjuda publicusatt medverka i reklamsammanhang. och en del notarii publici uttalarsig för att protestförrättaruppgiften helt eller i första hand läggs påkronofogdemyndigheterna. och företrädare förkronofogdemyndigheterna menar tvärtom att dessa myndigheter bör helt befriasfrån uppgiften. Jag har förståelse för att särskilt arbetet med de s.k.besöksväxlarna (dvs. det kringresande med växlar som fortfarande förekommeribland) uppfattas som föga meningsfullt eller onödigt omständligt. Med tanke påde frister som föreskrivs i växellagen måste emellertid växlar kunna ges in förprotest varje helgfri dag utom och helgdagsaftnar. Annars kanväxelinnehavaren i vissa fall förlora sin rätt. Enligt min mening bör publicus behålla uppgiftenatt vara protestförrättare. Därmed är inte sagt att varje publicusmåste vara skyldig att utföra uppgiften. Liksom bör en publicusi vissa fall kunna befrias från skyldigheten, om den i stället fullgörs av ensärskilt förordnad protestförrättare. Denna fråga kan också i fortsättningenregleras genom föreskrifter som beslutas av regeringen (jfr avsnitt 2.5). Jaggår därför inte närmare in på den frågan . 1981/82:63 6 Protestärendena synes nästan överallt vara betydligtovanligare hos kronofogdemyndigheten än hos publicus. Hos kronofogdemyndighetenär de fåtaliga ärendena av denna typ inte sällan koncentrerade tillsemestertider. Jag utgår därför från att kronofogdemyndigheterna anlitas som protestförrättareföreträdesvis när någon publicus eller särskilt förordnad protestförrättareinte finns tillgänglig. Också för framUden måste man räkna med attkronofogdemyndigheterna behöver utnyttjas på detta sätt. I många kommunerkommer det nämligen liksom inte att finnas någon publicus somtar emot växlar. En publicus kan också bli tillfälligt hindrad atttjänstgöra utan att kunna ordna någon ersättare. Särskilda protestförrättare finns visserligen förordnadepå de flesta håll i landet. De är dock till skillnad från konofogdemyndigheternaoch notarii publici inte skyldiga att ha någon särskild mottagningstid. Attinföra en skyldighet för de särskilda protestförrättarna att vara anträffbaraunder en mottagningstid skulle enligt min mening inte stå i rimlig proportiontill omfattningen av deras verksamhet. Jag är därför inte beredd att föreslå ensådan lösning. Kronofogdemyndigheterna måste alltså tills vidare behållauppgiften att vara protestförrättare vid sidan av notarii publici och desärskilda protest-förrattarna. Det föreligger annars risk för attväxelinnehavare lider rättsförlust. Även om risken för förlust är liten, skulleden vara tillräckligt stor för att skada växelns anseende i kreditlivet. En delav de olägenheter som den nuvarande ordningen i vissa fall innebär för bl.a.kronofogdemyndigheterna bör man enligt min mening kunna komma till rätta medpå ett annat sätt, nämligen genom att man förenklar protestförfarandet. Dennafråga behöver emellertid övervägas i ett vidare sammanhang. Jag hänvisar härtill promemorian (s. 43). Jag vill tillägga att det pågår ett internationelltarbete med att se över de konventioner som växel- och checklagarna grundar sigpå. Jag har i denna fråga samrått med kommunministern, sominom regeringen svarar för frågor som rör kronofogdemyndigheterna. Den andra frågan som har föranlett delade meningar underremissbehandlingen är, som nämnts, om publicus även i fortsättningenskall vara behörig att bestyrka översättningar. föreslår att notariuspublicus fråntas sin nuvarande behörighet i detta avseende. förinternationella adoptioner () anser däremot, trots vissa negativaerfarenheter, att det är värdefullt att publicus även i fortsättningenkan åta sig sådana bestyrkanden. Jag håller med om att uppgiften att rätt bestyrkaöversättningar - utom i enkla fall - kräver sådana specialkunskaper som maninte kan begära att en publicus skall besitta. Med tanke på just deenkla fallen vill jag emellertid för min del förorda att publicus fårbehålla möjligheten att bestyrka översättningar. Att publicusskall bestyrka vissa 1981/82:63 7 översättningar förutsätts f.ö. i 3 § lagen (1974:744) omverkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissa internationellajärnvägsfördrag m.m. De erfarenheter som har redovisat i sittremissyttrande ger mig dock anledning att understryka att mera kompliceradeöversättningar inte bör bestyrkas av andra än dem som har de nödvändigaspecialkunskaperna. Frågan huruvida publicus behörighet att bestyrkaöversättningar bör begränsas får övervägas när förordningen skall beslutas. Till frågan om hur publicus bör förhålla sig närman vill utnyttja honom i reklamsammanhang återkommer jag när det blir aktuelltatt besluta regeringsföreskrifter med anledning av den nya lagen om publicus. 1 övrigt kan jag ansluta mig till de överväganden som hargjorts i promemorian (s. 4043). Sammanfattningsvis anser jag alltså att publicusinstitutionenbör behållas i det väsentliga oförändrad. Det innebär att publicus-utöver vad som ankommer på honom enligt växellagen och checklagen m.fl.författningar - bör gå allmänheten till hända med att - bestyrkanamnunderskrifter, avskrifter, översättningar och andra uppgifter ominnehållet i handlingar, - närvara somvittne då förvaringsrum tillsluts eller öppnas eller då förseglingar sätts påeller bryts, - kontrollera lotteridragningaroch lotta ut eller makulera obligationer, aktier eller andra värdehandlingar, - efter annankontroll eller undersökning lämna redogörelse för sina iakttagelser, - ta uppförklaringar om förhållanden av rättslig eller ekonomisk betydelse ochöverlämna sådana förklaringar till tredje man, - bekräfta att enmyndighet eller en person är behörig att vidta vissa tjänsteåtgärder eller attnågon har en viss tjänsteställning eller kompetens eller är behörig att företrädanågon annan. 2.3 publicus geografiska verksamhetsområde m.m. De nuvarande bestämmelserna om var publicus skallfinnas, var han är behörig och skyldig att verkställa förrättningar m.m. byggerpå ett begrepp som inte längre används som officiell indelningsgrund, nämligenbegreppet stad. 1 promemorian föreslås att detta begrepp skall mönstras ut intebara ur publicusstadgan utan också ur 88 § växellagen och 66 §checklagen. 1 stället föreslås att skall i förordnandet för varjeny publicus ange det område (t.ex. en kommun) inom vilket han ärskyldig att verkställa förrättningar. Den förordnade skall dock vara behörigatt verkställa förrättningar också utanför det angivna området. föreslås en övergångsbestämmelse som innebär attäldre förordnanden som publicus fortsätter att gälla enligt de nya Prop.1981/82:63 8 Den eller de kommuner som det äldreförordnandet avser skall därvid anses som det område inom vilket den förordnadeär förrättningsskyldig. Förslaget har i allt väsentligt tillstyrkts eller lämnatsutan erinran av remissinstanserna. i och notariuspublicus i förespråkar dock en något annorlunda övergängsreglering. Jag ansluter mig till uppfattningen att begreppet stadinte längre bör användas i föreskrifterna om publicus. De nuvarande reglerna om publicusverksamhetsområde vid andra förrättningar än protestförrättningar har beslutatsav regeringen genom förordning (publicusstadgan). Reglerna omverksamhetsområdet vid protestförrättningar är däremot splittrade på lag ochförordning på ett sätt som gör regleringen svårtillgänglig. 1 88 § växellagenoch 66 § checklagen föreskrivs sålunda att protester tas upp av kronofogdemydighe-teni orten eller av en särskild förrättningsman, som förordnar, samtatt protester även "må" tas upp, i stad av publicus och pålandet av publicus från närmaste stad. Enligt 9 § publicusstadganär publicus emellertid skyldig att ta upp protester enligt växellagenoch checklagen. Det innebär att publicus geografiska kompetens delvisär lagreglerad. De nya regler om den geografiska kompetensen som behövsnär begreppet stad mönstras ut ur författningstexterna kan i sin helhetbeslutas av regeringen genom förordning med stöd av 8 kap. 13 §regeringsformen. Det är varken nödvändigt eller särskilt praktiskt att dessaregler till någon del står i lag. Till denna fråga och den övergångsregleringsom behövs återkommer jag alltså i annat sammanhang. Däremot måstegrundläggande regler om publicus sakliga kompetens, dvs. hansarbetsuppgifter, stå i lag. Den frågan behandlar jag i avsnitt 2.5. Av det jagnu har sagt följer att föreskrifterna i 88 § växellagen och 66 § checklagen börändras så att de bara reglerar protestbehörigheten som sådan. I huvudsaklig överensstämmelse med Svenska handelskammarförbundetsframställning till föreslås i promemorian att handelskamrarnaskall befrias från den tillsyn över notarii publici som åligger dem enligtstadgan om publicus. För en närmare redogörelse för tillsynsreglerna,deras bakgrund, handelskammarförbundets framställning och promemorieförslagetfår jag hänvisa till promemorian (s. 27f, 33 och 47-50). De allraflesta remissinstanserna stöder promemorieförslaget. Några är dock i viss måntveksamma eller kritiska, bl. och menar att formerna för länsstyrelsernas tillsyn behöverövervägas närmare. 1981/82:63 9 publici behöver ha en särskilt angiven tillsynsmyndighetoch pekar på möjligheten att flytta över tillsynsuppgiften på kommerskollegium. Under remissbehandlingen har också delade meningarframkommit i frågan om en publicus som är advokat kan ansesstå under tillsyn i sin verksamhet som publicus.Exportrådet hävdar att det kan finnas notarii publici som inte står undernågon annan tillsyn än den som följer av länsstyrelsernas uppgift att entlediganotarii publici. Flera remissinstanser har efterlyst vägledande ellerbindande taxor när det gäller den ersättning som publicus har rätt attta ut av den som anlitar honom. Själv vill jag till en början framhålla att den verksamhetsom notarii publici numera bedriver består främst i att de bestyrker olikauppgifter i handlingar med internationell anknytning. Verksamheten tillgodoservisserligen angelägna intressen. Den måste också i det väsentliga anses innebäramyndighetsutövning. Ändå kan jag för min del inte finna annat än att behovetav en särskild tillsyn över den är mindre framträdande. Till den del verksamheten innebär myndighetsutövning stården nämligen under såväl JO:s som JK:s tillsyn. Härtill kommer den allmännatillsyn över advokaterna som utövar för attupprätthålla en rättrådig och yrkesskicklig advokatkår. Handelskamrarnas tillsyn är i praktiken mycket summarisk.Den brukar inskränka sig till att de tar emot och utreder de klagomål somallmänheten kan rikta mot en publicus. Enligt min meningbör det också vara tillräckligt med tillsyn huvudsakligen i form avklagomålsprövning. Handelskamrarna är enskilda organisationer. Med tanke på dettaoch på att tillsynsuppgiften otvivelaktigt innebär myndighetsutövning kanstatsmakterna inte gärna motsätta sig deras samfällda begäran om att blibefriade från uppgiften. Jag förordar alltså att handelskamrarna ifortsättningen inte skall befatta sig med tillsynen över landets notarii publici. Det mest rationella är enligt min mening att tillsynen ifortsättningen utövas av främst de organ som har till uppgift attförordna och entlediga publicus, dvs. Skyldighetenatt entlediga den som blir olämplig eller oförmögen att fullgöra sitt uppdraginnebär f.ö. att länsstyrelserna i praktiken redan har en tillsynsfunktion iförhållande till landets notarii publici. Eftersom klagomålen mot dessauppdragstagare dess bättre synes vara få, bör länsstyrelserna utan några ökadestatsutgifter eller andra olägenheter kunna ta på sig också handelskamrarnas tillsynsfunk-Uon. Det ankommer på regeringen att överväga och besluta de nyaföreskrifter om länsstyrelsernas tillsyn som kan behövas. Jag har på dennapunkt samrått med kommunministern. Också frågan om vilken betalning publicusskall få ta ut av allmänheten kan liksom regleras genom regeringsföreskrifter. 1981/82:63 10 2.5 En ny reglering Stadgan om publicus har beslutats av regeringen.Reglerna i regeringsformen innebär emellertid att myndighetsutövning numera fårlämnas över till enskilda uppdragstagare endast med stöd av lag, dvs. med stödav föreskrifter som beslutas av . Det betyder att ett medgivande tillöverlämnandet måste finnas i lag. Själva överlämnandet behöver däremot inte skei lagform (jfr prop. 1975/76:209 s. 167 f). Somnärmare framgår av promemorian (s. 51) saknas det f.n. lagstöd för en väsentligdel av publicus myndighetsutövning. Denna brist botas visserligentills vidare av övergångsbestämmelserna till regeringsformen (p. Dessaövergångsbestämmelser innebär nämligen att föreskrifter i äldreregeringsförfattningar om myndighetsutövning genom enskilda uppdragstagareäger fortsatt giltighet trots bristen på lagstöd. Att i längden låta dessaföreskrifter stå kvar i regeringsförfattningar utan det lagstöd som i principbehövs är dock knappast godtagbart (jfr prop. 1975:8 s. 41). Ett bemyndigandeför regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer att uppdra vissaspecificerade uppgifter, som innebär myndighetsutövning, åt notarii publici bördärför nu ges i lag. Bemyndigandet bör lämpligen tas in i en särskild lag om notariuspublicus. De föreskrifter som behövs om kompetenskrav, tillsättningsförfarande,skyldighet att utföra förrättningar osv. kan beslutas av regeringen genom en nyförordning. Dennuvarande stadgan om publicus som delvis är föråldrad (jfr avsnitt 2.3i det föregående) bör upphävas. Upphävandet måste beslutas avriksdagen genom lag, eftersom en av bestämmelserna i stadgan harändrats genom lag (SFS 1980:199). Ett riksdagsbeslut behövs ocksä för attupphäva stadgans bestämmelser om handelskamrarnas tillsynsskyldighet (jfravsnitt 2.4). Regeringen kan nämligen - med vissa undantag som inte ärtillämpliga i detta fall - inte ändra eller upphäva sådana föreskrifter om förhållandetmellan enskilda och det allmänna som gäller åligganden för enskilda. Mittförslag innebär att praktiskt taget alla de föreskrifter om publicussom allmänheten, uppdragstagarna själva och de berörda myndigheterna behöverkänna till liksom kan samlas i en förordning. har isitt remissyttrande uttalat sig för att vissa föreskrifter om kompetenskrav m.m.skall föras över till den nya lagen i stället. Detta skulle dock enligt minmening vara olägligt, bl. a. därför att regleringen då blir alltför splittradoch svåröveskådlig. De flesta remissinstanserna godtar också den lösning somjag förordar. Författningsändringarna bör träda i kraft . 1 enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1981/82:63 11 1. lag om notariuspublicus. 2. lag om ändringi växellagen (1932:130). 3. lag om ändringi checklagen (1932:131). De under 2 och 3 angivna förslagen hör till lagrådetsområde. Förslagen är dock av den karaktären att lagrådets granskning enligt minmening skulle sakna betydelse. 4.1 Förslaget fill lag om publicus Paragrafen botar den brist på lagstöd som har konstateratsi den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5). Den innebär ett medgivande till attde förvalt-ningsuppgifte. "-, som f.n. regleras i 10 § publicusstadganoch 6 § kungörelsen (1947:847) med vissa bestämmelser rörande tillämpningen avlagen (nr 817) om bevisupptagning vid utländsk domstol,får lämnas till enskilda uppdragstagare. En remissinstans har satt i fråga om intepromemorieförslaget behöver justeras så att det framgår inte bara av motivenutan också av själva lagtexten att någon juridisk person inte skall förordnastill publicus. 1 departementsförslaget har denna synpunkttillgodosetts genom att ordet "enskilda" har bytts ut mot"enskild person". Vidare har smärre redaktionella justeringar gjortsi punkterna 2 och 4. Uppräkningen av arbetsuppgifterna i lagtexten stämmer ihuvudsak överens med den nuvarande texten i stadgan. 1 punkt 3 har tillagts makuleringav värdehandlingar. Utredningen visar nämligen att notarii publici numerabrukar äta sig också uppgifter av detta slag. Dennaparagraf innehåller en hänvisning till de särskildabestämmelserom publicus som finns i andra lagar och som bör gällaockså i fortsättningen. Här åsyftas i första hand 88 § växellagen och 66 §checklagen men också 10 § lagsökningslagen (1946:808, paragrafen ändrad senast1981:848), 29 § stämpelskattelagen (1964:308, omtryckt 1979:1060), 3 § lagen(1974:744) om verkställighet av utländsk dom som meddelats enligt vissainternationella järnvägsfördrag m.m. och 17 kap. 7 § aktiebolagslagen(1975:1385). I den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5) har redovisatsbl. a. varför publicusstadgan bör upphävas genom lag. I lagen föreskrivsföljaktligen att stadgan om publicus upphävs genom lagen. 1981/82:63 12 De förordnanden för publicus och ersättare för notariuspublicus, som gäller vid ikraftträdandet och som har meddelats med stöd av denupphävda stadgan eller ännu äldre bestämmelser, bör fortsätta att gälla enligtde nya bestämmelserna. En övergångsbestämmelse av denna innebörd behöver integes i lag utan kan beslutas av regeringen i en ny förordning om publicus.För att det då inte skall råda någon tvekan om att de äldre förordnandena ståri överensstämmelse med regeringsformen (11 kap. 6 §), har i lagensövergångsbestämmelser tagits upp en föreskrift om att lagen skall tillämpas ocksåpå uppdrag som har lämnats före ikraftträdandet. 4.2 Förslagen till lag om ändring i växellagen och lag om ändring i checklagen Ändringarna som har motiverats i avsnitt 2.3 innebär attregleringen av publicus geografiska verksamhetsområde vidprotestförrättningar mönstras ut ur lagarna. Tanken är att den geografiskakompetensen i fortsättningen skall framgå av föreskrifter som beslutas avregeringen. Genom den nya lydelsen av lagtexterna regleras endast den sakligakompetensen. Ändringarna berör inte den internationella regleringen ilagarna. 1 fråga om kronofogdemyndigheternas befattning med växel-och checkprotester hänvisar jag till den allmänna motiveringen (avsnitt 2.2). Jag hemställer att regeringen föreslår att antaförslagen till 1. lag om notariuspublicus, 2. lag om ändringi växellagen (1932:130), 3. lag om ändringi checklagen (1932:131). Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch beslutar att genom proposition föreslå att anta de förslag somföredraganden har lagt fram. Prop.1981/82:63 13 1981/82:63 14 1 Förslag till lag om publicus 2 Förslag till lag om ändring i växellagen (1932:130)