prop · G503217 · 1981-12-31 00:00:00 — Närsjöfartsutredningenhar för sin del uppskattat personalmerkostnaderna för svenska fartyg jämförtmed t. ex. finska, norska och brittiska fartyg till i storleksordningen 40 %.Faktiska exempel visar att personalkostnaderna för helt lika fartyg undersvensk och utländsk flagg (Hong-Kong, Saudi , , ,etc.) skiljer sig åt ännu mer () medan övriga driftskostnaderi princip är lika stora. Kostnadsskillnader kan uppgå till 1-5 milj. kr. perår och fartyg. Parterna på den svenska sjöarbetsmarknaden har under enföljd av år försökt motverka de höga svenska bemanningskostnaderna genom attminska besättningarnas storlek och i allt högre grad automatisera fartygsdriften.Även om antalet befattningar ombord på svenska fartyg är förhållandevis lågt,kompenserar detta långt ifrån de höga svenska kostnaderna för löner,socialavgifter och avlösningssystem. Man kan också iaktta en tendens till i konkurrentländerna söker anpassa besättningsstorlekarna ner mot desvenska. I sammanhanget förtjänar påpekas att trots att anställdaombord i svenska fartyg har jämförelsevis höga löner så är nettolönerna inteanmärkningsvärt stora vid en internationell jämförelse. Detta berornaturligtvis på att inkomstskatten i är relativt hög. Höginkomstbeskattning och höga arbetsgivaravgifter, dvs. sådana kostnadspostersom staten direkt kan påverka, förklarar således en stor del avkostnadsskillnaderna mellan att driva sjöfart under svensk resp. utländskflagg. Man kan emellertid inte bortse från att en stor del av de högabemanningskostnaderna har sin utgångspunkt i sådana kostnader som Prop.1981/82:217 12 sjöarbetsmarknadens parter själva direkt påverkar inomramen för avtalsuppgörelser och tillämpad praxis. När det gäller att anpassa kostnadsläget inom svensk sjöfarttill en konkurrenskraftig nivå måste intresset riktas mot såväl det område somstaten direkt kan påverka och de kostnadsposter som ryms inom parternasavtalsområde och praxis. Jag vill emellertid understryka att trots de problemnäringen möter, bör staten även fortsättningsvis avhålla sig från att ingripamed åtgärder inom sådana sektorer som det ankommer på parterna själva attbesluta om. En av orsakerna till de höga svenska bemanningskostnadernaär som jag har nämnt den praxis i fråga om avlösningssystem som kommit atttillämpas ombord i svenska fartyg. Även om det föreligger betydande variationermellan olika personalkategorier, fartygstyper och fartområden kan man som enallmän tumregel säga att ett s. k. l:l-system tillämpas ombord i svenska fartyg.Detta innebär att den ombordanställde vistas sammanlagt ungefärhalva tiden ombord och är ledig den andra halvan. Motsvarande ombordtjänstgöringstidär i regel längre i andra länders fartyg. I västeuropeiska flottor är detsåledes ganska vanligt att den anställde arbetar ombord sammanlagt ca 2/3 avåret och är ledig ca 1/3. Jag vill inte lägga nägra värderande aspekter pädetta förhållande annat än att jag kan konstatera att detta medförkostnadsnackdelar för svenska fartyg. Jag kan också konstatera att den sammanlagda effekten avde regler som gäUerför ombordanställdas beskattning utgör en stimulans för denenskilde att söka begränsa ombordvistelsen. 1 själva verket torde det vara såatt en stor del av förklaringen till de förhållandevis kostnadskrävandeavlösningssystem som tillämpas i svenska fartyg kan sökas i skattereglerna. Idetta sammanhang vill jag då peka på följande förhållanden. Från den lön somsjömannen uppbär som anställd vid ett rederi dras sjömansskatt. Om den anställdeunder sin lediga tid har annan inkomst så beskattas denna för sig ochsammanläggs således inte med sjömansinkomsten. Detsamma gäller om en och sammaperson har sjömansinkomster från olika rederier . En ombordanställdperson kan alltså under ett och ha inkomster från flera olika hållvilka sammanlagda kan uppgå till ett aktningsvärt belopp, utan att drabbas avden skatteprogression som andra inkomsttagare i samma inkomstläge har. Sjömän har i regel fri kost de vistas ombordi fartygen.. Värdet av denna förmån är inräknad till ett månatligt belopp på f.n. . de är lediga och intevistas ombord i rederiets fartyg erhåller de ens. k. kostersättning om ca 55kr. per dag som till största delen är skattefri. Reglerna om kostersättning,torde utgöra incitament för den enskilde att söka begränsa tjänstgöringstidenombord. Ett annat förhållande som, tillsammans med de villkor somjag nu har beskrivit, utgör ett incitament till att begränsa vistelsetidenombord är att s. k. engångsbelopp beskattas förhållandevis hårt i förhållandetill om 1981/82:217 13 sjömannen får motsvarande inkomst från arbete i land.Följden har blivit att ombordanställda i mycket hög utsträckning väljer att taut ersättning för t. ex. arbetad övertid i form av ledighet i stället för som kontantersätt-ning. Med hänsyntill de fastlåsta positioner som synes råda mellan parterna är det, menar jagefter samråd med chefen för budgetdepartementet, rimligt att staten genom att förändravissa av villkoren för beskattningen av ombordanställd personal sökerunderlätta för sjöarbetsmarknadens parter att utifrån nya förutsättningar enasom kost-nadsavlastande åtgärder. De förändringar av skattereglerna som jagnärmast tänker på är att den ombordanställdes samtliga inkomster bör läggassamman vid landbeskattningen, att den kostersättning som de ombordanställdaerhåller under ledighet beskattas som uppräkningen i sjömansskattetabellenför den fria kosten slopas och att skatten på engångsbelopp sänks. Somutgångspunkt för förändringar av beskattningsvillkoren bör gälla att lön ochersättningar som är hänförliga till tjänstgöringstid ombord skall ge en störrenettoförtjänst än motsvarande förtjänst som är hänföriig till vistelse i land.Jag utgår ifrån att sådana förändringar av beskattningsvillkoren skall göra detmöjligt för parterna att träffa avtal och utforma praxis som innebär enlångsiktig kostnadsanpassning för svensk sjöfartsnäring. Jag återkommer straxtill dessa frågor. Jag är emellertid medveten om att en sådan anpassning kanta att genomföra och att näringen under en övergångstid är i behov av direktastatliga ekonomiska insatser. Jag kommer därför i det följande också attföreslå övergångsvisa åtgärder som direkt syftar till att reducerakostnadsnivån för den svenska sjöfartsnäringen. Jag kommerockså att lägga fram förslag som syftar till att dessa statliga ekonomiskainsatser används för avsett ändamål, dvs. för framtidssatsningar i svensksjöfart. 4 Vissa planerade anpassningar av sjömansbeskattningen 4.1Allmänt Sjömansskatten enligt lagen (1958:295) om sjömansskatt, ,är en definitiv källskatt och utgår i stället för statlig och kommunalinkomstskatt. Härvid är inkomsttagaren inte skyldig att deklarera för inkomstenombord och taxeras således inte för denna. Sjömän, som är anställda i redarestjänst ombord på svenskt handelsfartyg med en bruttodräktighet av minst 100registerton, betalar sjömansskatt för inkomsten ombord, om fartygethuvudsakligast utnyttjas i vad som betecknas som närfart eller fjärrfart. Skatten uttages efter olika tabeller för närfart(linjefart mellan svenska hamnar utanför öppen kust eller utomskärs vidkusterna samt linjefart mellan svensk och utländsk hamn, dock ej linjefartbortom linjen Hanst- 1981/82:217 14 holm-Lindesnäs eller bortom ) respektive fjärrfart(annan fart än närfart och inre fart). Samma skatt som tas ut av i Sverigebosatt tas också ut för sjömän bosatta i , , ellerNorge. bosatt utom är skyldig betala sjömansskatt, om han ej pågodtagbart sätt visar att han är skattskyldig i annat land för ombordinkomsten. Utländskt fartyg som förhyrs av svensk redare på s. k. bareboat-basislikställs med svenskt handelsfartyg, om anställningen sker hos denne ellernågon av honom anlitad arbetsgivare. Sjömansskatten, som beräknas särskilt på månadsinkomst ochsärskilt på engångsbelopp, är lägre än skatten i land på samma inkomst. Sjömansom är bosatt i kan få sjömansskatten jämkad, om han t. ex. harunderskott i förvärvskälla. Sjömansskatten, som har utformats i anslutning tillde särskilda förhållanden under vilka sjömän arbetar, tillfaller staten, menstaten utbetalar till primär- och landstingskommun ersättning av statsmedel förminskade skatteintäkter. Skatten på engångsbelopp beräknas i princip efter dengenomsnittliga skattesats, som gäller för den ombordanställdes månadsinkomstden månad engångsbeloppet avräknas. Vidare beräknas skatten på eventuellinkomst i land vid landtaxeringen utan hänsyn till erhållen sjöinkomst, dvs.någon sammanläggning görs inte av sjöinkomst och landinkomst. I det föregående har jag konstaterat att de jämförelsevishöga kostnaderna som gäller vid drift av svenska fartyg har sin orsak bl. a. isådana kostnader som sjöarbetsmarknadens parter själva råder över i sinaavtalsförhandlingar. Vid de överläggningar som jag har haft med parterna harjag inte kunnat finna någon samstämmig vilja hos parterna att vidtaga sådanaförändringar i kollektivavtalen som innebär att sjöfartsnäringens kostnadsnivålångsiktigt kan sänkas. Då jag för egen del betraktar sådana förändringar somen nödvändig förutsättning för den svenska sjöfartsnäringens möjligheter atthävda sig i den internationella konkurrensen, har jag närmare övervägt i vadmån staten, utan att ingripa i parternas frihet att själva sluta avtal, kanunderlätta för parterna att inom ramen för gällande säkerhetsbestämmelser enasom kostnadsavlastande åtgärder. Jag har då funnit att den principiella utformningen av deskatteregler som omgärdar ombordanställda till vissa delar försvårar ettnärmande mellan parterna. I det följande kommer jag därför att översiktligtredovisa förslag -om vilka jag har samrått med chefen för budgetdepartementet -fill vissa ändringar av sjömansbeskattningen. Jag vill här nämna att ändringarnyligen föreslagits i fråga om sjömansbeskattning. 1981/82:197, som f. n.behandlas av , föreslås nämligen att sjömansbeskattningen anpassastill de ändringar som innefattas i inkomstskattereformen. De ombordanställdaskall alltså få del av marginalskattelättnaderna men få vidkännas denya begränsningarna av underskottsavdragens skattemässiga värde. Vidareföreslås i nämnda proposition att de komponenter som ingår i 1981/82:217 15 Hit hör bl. a. värdet av fri kostsom föreslås höjt från . fr. o. m. den 1 januari1983. De ändringar som jag nu avser är av sådan art att ytterligareöverväganden behövs. Chefen för budgetdepartementet avser också att låtaskyndsamt utreda bl. a. tekniska frågor i samband med de avsedda förändringarnaav beskattningsvillku-ren. 4.2 Sammanläggning av olika inkomster vid beskattning Som jag har påpekat är en ombordanställd inteskyldig att deklarera den inkomst han haft från tjänstgöring ombord. Dettainnebär att den ombordanställde under sin lediga tid kan ha inkomst från annatarbete på land eller till sjöss utan att dessa extra inkomster blir föremål förden skatteprogression som drabbar andra inkomsttagare. a. närsjöfartsutredningenpekar på detta och menar att det. med hänsyn till kraven om rättvisa ochkontinuitet i beskattningen, är önskvärt att öka beskattningen av berördainkomsttagares landinkomster. Utredningen anser att man tills vidare bör kunnaacceptera en schablonmässig inpassning i marginalskattetabell ovanpåsjöinkomsten. Frågan var också föremål för diskussion i de samtal somgeneraldirektören hade med parterna . Endast ett fåtal remissinstanser har kommenterat närsjöfartsutredningensförslag i denna del. anser det viktigt attlandinkomster beläggs med ökat skatteuttag för den som åtnjuter sjömansskatt. Eftersamråd med chefen för budgetdepartementet vill jag anföra följande. Det finnsenligt min mening flera skäl till varför sjömansskatten bör vara lägre änlandskatten. I det sammanhanget vill jag då bl. a. peka på att ombordanställdainte på samma sätt som landanställda kan tillgodogöra sig olika samhälleligaförmåner och faciliteter. Det finns alltså, menar jag, goda skäl att även iframtiden bibehålla en särskild sjömansskatt. Däremot anser jag det bl. a. frånrättvisesynpunkt inte riktigt att en betalar en lägre skatt på deneventuella inkomst han har på sin lediga tid. Så länge sjömän vistadeshuvuddelen av året ombord i fartyg var inte detta något större problem,eftersom möjligheterna att ha annan inkomst då var begränsade.1 takt med att arbetsförhållandena till sjöss har ändrats dithän att sjömänanställda på svenska fartyg numera vistas ombord sammanlagt endast under cahalva året har möjligheterna till andra inkomster ökat, somrättviseaspekterna på beskattningen har accentuerats. De nuvarande förmånligaförhållandena framstår vid en jämförelse med de grundprinciper för beskattningsom gäller för andra inkomsttagare enligt min mening som omotiverade. Förutom denna principiella synpunkt menar jag att ett par praktiskt-ekonomiskaskäl kan anföras för att vidta en ändring i detta hänseende. I den nuvarandeordningen finns otvivelaktigt ett incitament för den enskilde att Prop.1981/82:217 16 söka dela upp sitt arbete på både tjänstgöring ombord ochpå land för att därigenom dra nytta av den lägre skatt som följer med detta.Detta är naturiigtvis till förfång bäde för sjöfartsnäringen och samhället somhelhet, eftersom konsekvensen blir att de anställdas specialistkunskaper inteblir tagna i anspråk i den utsträckning som vore önskvärt. Systemet har i sigen tendens att öka bemanningsfaktorn vilket medför ökade kostnader förnäringen. Såväl principiella som praktiskt-ekonomiska skäl talarenligt min mening för att inkomsterna bör läggas samman vid beräkning avinkomstskatt. Ett sådant förfarande tillämpas efter vad jag har erfarit iövriga nordiska länder. är å andra sidan en sådan sammanläggning inte helt utantekniska problem. Frågan måste därför utredas ytterligare. Det är emellertidangeläget att frågan löses . Chefen för budgetdepartementetavser också att låta utreda denna fråga och då i sådan tid att en proposition iämnet helst kan föreläggas . De nya reglerna skulledå kunna tillämpas inkomster. Samma principiella motiv som jag har anfört för att läggasamman sjö- och landinkomster äger giltighet också i fråga om beskattning avolika sjölöner som under en och erhållits från olika arbetsgivare.Jag har emellertid av chefen för budgetdepartementet erfarit att en sammanläggningav olika sjölöner för beskattning är mera tekniskt komplicerad att genomföraoch att de närmare förutsättningarna även för en sådan förändring kommer attutredas särskilt. Om en sådan omläggning är tekniskt genomförbar, räknar chefenför budgetdepartementet med att nya regler bör kunna börja tillämpas . 4.3 Beskattning av kostersättning, fri kost ochengångsbelopp Som jag har framhållit i det föregående leder deskatteregler som f. n. gäller för sjömän till att extraarbete under ledig tidger gynnsammare utfall för den beskattade, om arbetet utförs hos annanarbetsgivare än vad motsvarande arbetsinsats skulle ge hos den ordinariearbetsgivaren. De diskuterade förslagen om sammanläggning av olikainkomster skulle motverka denna effekt. För att så långt som möjligt neutralisera de negativaverkningarna av det nuvarande skattesystemet, kommer jag i det följande attbehandla ytterligare ett par ändringar av de villkor som gäller för beskattningav sjömän. Allmänt gäller att sjömän när de vistas ombord har frikost. Under ledigheter kan den i de normala ombordanställningsförhållandenafria kosten i regel ej erbjudas. Enligt avtal utgår därför kompensation fördetta i form av en kostersätlning som f. n. uppgår till ca . per dag.Kostersättningen är till största delen skattefri eftersom värdet av fri kost 1981/82:217 17 ingår i sjömansskattetabellerna. Effekten av detta bliratt den kontanta nettobehållningen blir större vid ledighet än vid ombordarbete.Det kan inte uteslutas att kostersättningen i allt större utsträckning harkommit att ersätta kontant lön. Med hänsyn härtill framstår det som motiveratatt kostersättningen som helhet betraktas som skattepliktig. För att uppnå enbättre neutralitet från nettolönesynpunkt mellan ledig tid och tid ombord börkostersättningen därför i sin helhet bli föremål för beskattning under denanställdes lediga tid. Detsamma bör gälla sådan sedvanlig kontant ersättningför bostad som omnämns i andra stycket i anvisningarna till 2 § SjL. Jag villemellertid nämna att fri logi ombord även i fortsättningen bör vara skattefri.Vidare bör av redaren utbetald kontant ersättning som har åtgått förbestridande av särskilda med anställningen ombord förenade kostnader liksom f. n.vara skattefria. Detta innebär att traktamenten som utbetalas i anslutning tillsjömans resor vid avlösning eller traktamenten som utbetalas i samband medtjänsteförrättningar även i fortsättningen kommer att vara skattefria. Medhänsyn till de särskilda förhållanden som gäller vid ombordtjänstgöring börkostuppräkningen i sjömansskattetabellerna i stället kunna slopas. De av mig förordade förändringarna av beskattningen av frikost och kostersättning skulle i och för sig kunna genomföras utan ytterligareutredningsarbete. Då jag emellertid är angelägen om dels att ändradebeskattningsregler i dessa avseenden i princip inte skall leda till ekonomiskaförsämringar för de ombordanställda, dels att lön och ersättning som är hänföriigtill arbete ombord skall ge en större nettoförtjänst än motsvarande förtjänstsom är hänföriig till vistelse i land, är det lämpligt att även denna frågaytterligare belyses. Detta bör ske i sådan tid att nya regler helst bör kunnatillämpas fr. o. m. . EnUgt avtal kan i vissa fall upplupen ledighet ersättaskontant, med s. k. vederlagsersättning. Härvid gäller särskilda regler förbeskattningen som innebär att skatt i princip utgår efter den genomsnittligaskattesats som gäller för den ombordanställdes månadsinkomst den månadengångsbeloppet betalas ut. Regeln har tillkommit för att den som exempelvisavslutar sin anställning med ett betydande ledighetssaldo inte skall behövadrabbas av en inte avsedd progressivitet. F. n. gäller enligtsjömansskattenämndens anvisningar regeln att vissa engångsbelopp - semester -och vederlagsersättning - inte får betalas ut mer än en gång underlöpande anställning. De nuvarande reglerna för beskattning av engångsbeloppvållar särskilda bekymmer. Å ena sidan har det hävdats att reglerna inbjudertill missbruk i vissa fall, något som bl. a. sammanhänger med att man kanfå en hel del olika ersättningar behandlade enligt reglerna för engångsbelopp. Åandra sidan har det gjorts gällande att reglerna inte i tillräcklig omfattningtar hänsyn till de speciella förhållanden som gäller för ombordanställda. Detsistnämnda gäller bl. a. i fråga om semester- och vederlagsersättning liksom 2 1981/82. 1 saml Nr 217 1981/82:217 18 Även dessa problem bör lösas. I detsammanhanget anser jag det vara väsentligt att beskattningen av vissaengångsbelopp - semester- och vederlagsersättning och retroaktiv lön - utformaspå ett sådant sätt att det överensstämmer med de allmänna utgångspunkter somjag har angivit för en reformering av sjömansbeskattningen. Ett sättatt åstadkomma detta är att angivna engångsbelopp beskattas efter en särskild -förmånlig -skattetabell. Dessa frågor måste emellertid utredas ytterligare medsikte på att nya regler skall kunna fillämpas fr. o. m. . 5 Ekonomiskt stöd till sjöfarten 5.1 Allmänt När de förändringar av villkoren för beskattning av ombordanställdpersonal som är planerade har blivit genomförda skapas förutsättningar försjöarbetsmarknadens parter att åstadkomma kostnadssänkande åtgärder. Jagförutsätter att parterna kommer att vidta sådana åtgärder. är jagmedveten om att en sådan anpassning kan ta . Med tanke på den svårasituation som näringen just nu befinner sig i, har jag därför övervägtövergångsvisa direkta statliga ekonomiska insatser, dels för att omedelbartförhindra en fortsatt decimering av den svenska handelsflottan, dels för attlångsiktigt understödja framtidsinriktade investeringar i branschen. Som jag har framhållit är bemanningskostnadernaden enda kostnadspost där det föreligger systematiska variationer mellan olikaländers handelsflottor. I de skrivelser som avgivits dels av , dels av de ombordanställdas organisafioner finns stöd för dennauppfattning. föreslår att ombordanställda i fjärrfartmed minst åtta månaders årlig ombordfid skall befrias från inkomstskatt påsamma sätt som enligt den s. k. ettårsregeln som gäller för svenskar anställdai utlandet. Ombordanställda i närfart bör enligt redareföreningen ges redukfionpå sjömansskatten enligt de principiella riktlinjer som lagts fram av den s. k.närsjöfartsutredningen. anser också att arbetsgivaravgifternabör slopas för samtliga ombordanställda. De ombordanställdas organisafioner anser för sin del attett marginellt sysselsättningsstöd skall införas till de fartyg som arbetar iinternationell konkurrens. Organisationerna redovisar två alternativa förslag.Det ena alternativet har formulerats så att staten skall betala avlönekostnaderna för de sysselsatta inom den översta tredjedelen av den internafionelltkonkurrensutsatta sjöfarten. Det andra alternativet innebär att staten skallbetala av lönekostnaderna till rederier med 1 000 eller fler ombordanställdasysselsatta i fjärrfart, av lönekostnaderna till rederier med 500-1 000 ombordanställdasysselsatta i fjärrfart och av lönekostna- 1981/82:217 19 derna till rederier med färre ombordanställda sysselsattai fjärrfart samt till rederier med ombordanställda sysselsatta i närfart. Med hänsyn till att bemanningskostnaderna är jämförelsevishöga inom den svenska sjöfarten och till att beskattningen är ett av de elementi bemanningskostnaderna som staten har möjlighet att direkt påverka, har jagfunnit det logiskt att diskutera stafiiga stödåtgärder till sjöfartsnäringenmed utgångspunkt från sjömansskatten. 5.2 förslag till ändradsjömansbeskattning m. m. har i sitt betänkande föreslagit enförändring av sjömansskatten. Utredaren menar att långvarig tjänstgöring ombordi skattehänseende i princip bör jämställas med de villkor som gäller förutlandstjänstgöring. I konsekvens härmed föreslår utredaren att frånskattskyldighet undantages avlöning eller annan därmed jämförlig förmån pågrund av anställning ombord på svenskt fartyg i fjärrfart eller närfart underförutsättning att anställningen varar per tolvmånadersperiod. För ombordtjänstgöring börenligt utredaren av nuvarande skatter uttagas, mellan åtta och nio månader50 %, och för kortare ombordtjänstgöring 100 %.Utredaren anser att den prakfiska utformningen av den föreslagna ordningen börske i nära kontakt med såväl skattemyndigheter som arbetsmarknadens parter. Även har i en skrivelse tillkommunikationsdepartementet (se bilaga 1) redovisat ett förslag tillsjömansskattereduktion i huvudsaklig överensstämmelse med närsjöfartsutredningensförslag. För ombordanställda i fjärrfart föreslår redareföreningen att gränsenför befrielse från inkomstskatt skall sättas vid minst åtta månaders ombordfidoch utan någon möjlighet till särskild avtrappning. Den s. k. ettårsregeln - som utredaren haft somutgångspunkt för sitt skatteförslag - innebär att en person enligtkommunalskattelagen (1928:370), KL, trots att han anses bosatt i är frikalladfrån skattskyldighet i för avlöning som han fått under anställning ochvistelse i utlandet som varat eller som på grund av anställningsavtalkan antas komma att vara . Lönen kan ha utbetalats från eller från utlandet.Bestämmelsen skall emellertid inte fillämpas på lön från anställning hos svenskastaten, hos svensk kommun eller ombord på svenskt fartyg. Utredaren redovisaratt ett av motiven för ettårsregeln är att i vissa fall undvika processer ombosättnings- och hemvistbegreppet. Ett annat motiv är att anställningsinkomstenligt dubbelbeskattningsavtal skall beskattas i det land där arbetet utförs.Undantagsregeln för lön från anställning ombord på svenskt fartyg beror på attSverige i regel i dubbelbeskattningsavtal bibehåller beskattnings- Prop.1981/82:217 20