prop · G50377 · 1981-12-31 00:00:00 — ifrågasätter emellertid det lämpliga i att i såstor omfattning som föreslås ingripa med lagstiftningsåtgärder i nu beståendeförhållanden, innan man har tagit slutlig ställning i principfrågan stat-kyrka.Domkapitlet i anser att det framlagda förslaget har såväl positivainslag som sådana som kräver fortsatta överväganden. Enligt är detsynnerligen värdefullt att denna övergripande utredning har kommit till ståndoch att härigenom en viktig bas har getts för reformer, som länge har varitaktuella och som har komrnit att upplevas som alltmer angelägna. 1981/82:77 13 i fran-rhåller att förslagen är enkonsekvens av kyrkomötes beslut om bevarat samband mellan kyrka ochstat. Enligt har det framlagda förslaget många förtjänster,särskilt när det gäller att få fram ett väl fungerande kyrkomöte med dessverkställande organ. församlings-och pastoratsförbund anser attförslaget kan utgöra underlag för en partiell kyrkoreform. Denegativa remissinstanserna kritiserar förslaget från olika utgångspunkter.Sålunda anser t. ex. regeringsrätten att förslaget är behäftat medkonstitutionella och lagtekniska brister. Med hänsyn härtill avstyrkerregeringsrätten att föi'slaget, utan en genomgripande omarbetning, läggs tillgrund för lagstiftning. Justitiekanslern () anser att förslaget i väsentligadelar är otjänligt att läggas till grund för de lagstiftningsåtgärder somåsyftas. Enligt JK kan förslaget, på grund av de bristfälligheter ochoklarheter som det är behäftat med främst när det gäller kyrkans rättsligakaraktär , inte heller tjäna som principskiss och bedömas medutgångspunkt från detta. Någraremissinstanser motiverar sina kritiska ställningstaganden med att man enligtderas mening bör avvakta en lösning av stat-kyrka-frågan. En sådan inställningredovisas av , juridiska fakultetsnämnden vid iStockholm, i . rnissionssty-relse, stiftsrådeti och kristna ungdomsråd. En delremissinstanser kritiserar förslaget rned utgångspunkt från att de anser attdet i strid med direktiven föregriper ett ställningstagande istat-kyrka-frågan. Kritik av detta slag förs fram av regeringsrätten,teologiska fakultetsnämnden vid i . i ochsvenska kyrkans diakoninämnd. Ytterligare några kritiska instanser, bl. a. iSträngnäs, och Biskopsmötet, anser attförslaget innebär att statskyrkosystemet förstärks, varför det enligt derasmening inte kan accepteras. har det pågått ett mycket omfattandeutredningsarbete beträffandeförhållandet inellan staten och . expertutredningkyrka-stat avlöstes av den parlamentariskt san-rman-satta beredningenom stat och kyrka. En tredje utredningsetapp påbörjades genom deöverläggningar som då inleddes mellan företrädare för staten och . Det förslag som deltagarna i stat-kyrkaöverläggningarna lade framavvisades av allmänna kyrkomöte. Detlångvariga utredningsarbetet om förhållandet mellan staten och kyrkan harinneburit att angelägna reformer på det kyrkliga området inte har kunnatgenomföras. Rådande förhållanden i fråga om har i avvaktan påett slutligt ställningstagande i stat-kyrka-frågan fått bestå. 1981/82:77 14 är enligt min mening inte tillfredsställande. Det kan intei längden vara i samhällets eller i kyrkans intresse att den rikskyrkligaverksamheten bedrivs i former som inte uppfattas som fullt ändamålsenliga ellerfullt ut tillgodoser demokratiska principer. Utredningsarbetet i stat-kyrka-frågan har varit inriktatpå att nå en samlande lösning av hela komplexet stat-kyrka. Det har emellertidvisat sig att en sådan lösning inte har varit möjlig att uppnå. Det är därförenligt min mening nödvändigt att man utan att föregripa den principiella fråganom förhållandet mellan staten och inriktar sig på att ta uppsådana frågor rörande vilka ett reformbehov gör sig särskilt starkt gällande. har i olika sammanhang aktualiseratsfrågan om kyrkomötets medverkan vid stiftande av kyrkolag. Från kyrkligt hållhar också framförts önskemål om reformer i fråga om kyrkomötets befogenheteroch sammansättning. Det är angelägna frågor som enligt nnn mening bör få enlösning. Jag anser att det är önskvärt att såväl den kyrkliga lagstiftningen sor'nkyrkomötets sammansättning anpassas till de förändringar som har skett inomsamhället i övrigt. Det är således enligt min mening angeläget att få tillstånd en ordning som möjliggör att den nya regeringsformens principer om normgivningkan genomföras även på det kyrkliga området. Denna fråga hör nära samman medkyrkomötets befogenheter och demokratiska förankring. Det är därför naturligtatt i det sammanhanget ta upp också frågan om kyrkomötets sammansättning ocharbetsformer. Kommittén har lagt fram förslag i båda dessa frågor.Enligt kommitténs förslag skall hela reformen träda i kraft . Beslutenmåste emellertid fattas på olika sätt och . Sålunda kräverförslag om kyrkomötens sammansättning och arbetsformer beslut i den förkyrkolag stadgade ordningen, medan beslut om nya former för kyrkolagstiftningkräver beslut i den för grundlag stadgade ordningen. Ett allmänt kyrkomöte är inkallat till den 15 april 1982.Jag avser att i annat sammanhang återkomma till regeringen med förslag som börföreläggas detta kyrkomöte. En viktig del kommer att bli ett förslag till lagom . Som kommer att framgå av vad jag anför i del följande är ettsådant lagförslag en självklar komplettering till de ändringar iregeringsformen som jag nu kommer att föreslå. Förslaget till lag som liksom andra lagförslag med anledning av reformen avser jag att läggafram i så god tid att de även kan beaktas vid behandling avgrundlagsärendet. En reform beträffande kyrkolagstiftningen kräver, som jagnyss har sagt, grundlagsändringar. För att dessa skall kunna träda i kraftunder nästkom-manae valperiod krävs bl. a. att fattar ett förstabeslut under innevarande . Enligt 8 kap. 15 § regeringsformen skallminst tio niånader förflyta mellan den tidpunkt då ett grundlagsärende förstagången anmäls i kammare och valet, såvida intekonstitutionsutskottet genom beslut, som fattas senast vid ärendets beredningoch varom minst fem 1981/82:77 15 sjättedelar av ledamöterna förenar sig, medger undantaghärifrån. Den angivna tiomånadersgränsen är för detta ärende passerad omman ser till det ordinarie riksdagsvalet . En förutsättning föratt skall kunna fatta ett andra beslut i detta grundlagsärende under1982/är därför alt konsfitutionsutskollet fattar beslut omundantag från den fidsfrist som föreskrivs i 8 kap. 15 § regeringsformen. Jag vill , efter samråd med chefen förjustitiedepartementet, som inom regeringen svarar för lagsfiftningsärenden somrör grundlagarna, ta upp frågan om formerna för den kyrkliga lagstiftningen ochövriga till detta ärende hörande spörsmål som kräver ändrade regler i grundlagen. 2.2 Normgivningen på det kyrkliga området Den nya regeringsformen antogs slutligt ochbörjade tillämpas . Regeringsformen, som ersatte 1809 årsregeringsform, innehöll betydelsefulla nyheter bl. a. i fråga om förhållandetmellan och regeringen och om normgivningsmaktens fördelning. I 1 kap.regeringsformen anges de bärande principer på vilka vårt statsskick vilar. a. fast att sfiftar lag. och regeringen fullgör i betydande utsträckningsina uppgifter genom att besluta föreskrifter som blir bestämmande för rnyndighetersoch enskildas handlande (normgivning). Normgivningsmakten regleras huvudsakligeni 8 kap. regeringsformen. Lag stiftas, som har nämnts, av ensam.I princip kan lagstifta i vilket ämne som helst. Efter riksdagensbemyndigande kan regeringen genom förordning meddela föreskrifter i vissasärskilt angivna ämnen. Utan särskilt bemyndigande kan regeringen ocksä - med vissabegränsningar - i förordning besluta dels föreskrifter om verkställighet avlag. dels föreskrifter som inte i grundlag har förbehållits . Ett undantag från principen om att ensam stiftarlag finns i fråga om kyrkolagstiftning. Som jag har sagt gäller enligtpunkt 9 övergångsbestämmelserna till regeringsformen att kyrkolag stiftas,ändras eller upphävs av regeringen gemensamt med . Dessutom fordrassamtycke av allmänt kyrkomöte. Kyrkomöteskommitténanser att övervägande skäl talar för att ensam övertar alllagstiftningsmakt och sålunda ensam stiftar kyrkolag. Kommitténframhåller att ett direkt överförande av lagstiftningsmakten i fråga om detkyrkliga området utan att andra åtgärder vidtas emellertid kan rubbadet nuvarande förhållandet mellan staten och kyrkan. Om lagsfiftningsmaktenutan inskränkning förs över till ulan alt några andra åtgärdervidtas, kommer kyrkan enligt kommitténs mening utan tvivel att inta en mindresjälvständig ställning än och sålunda knytas fastare till staten. Ettsätt att uppnå den rådande 1981/82:77 16 balansen mellan staten och kyrkan är enligt kommittén atttillämpningsområdet för begreppet kyrkolag begränsas och att i stället vissaav de områden som karaktäriseras som kyrkolag överförs till kyrkomötetssjälvständiga bestämmanderätt. Som en naturlig följd härav bör enligt kommitténäven delar av det område som faller under regeringens normgivningskompetenskunna överföras till kyrkans självbestämmanderätt. När det gäller att bestämma området för kyrkomötetssjälvbestämmanderätt finner kommittén det naturligt att dit föra sådanaområden, beträffande vilka något statligt intresse inte alls eller endast iringa mån föreligger men beträffande vilka det finns ett starkt kyrkligtintresse av självbestämmanderätt. Vad angår andra frågor anser kommittén attdet är naturligt att bestämmanderätten tillkommer staten genom i första handriksdagen. Hit hör t. ex. uppdragandet av gränserna för kyrkomötets kompetens,angivandet av grunderna för den kyrkliga organisationen, församlingsstyrelselag-stiftningen,de viktigaste delarna av den kyrkligt-ekonomiska lagstiftningen och denlagstiftning som rör kyrkans befattning med offentliga funktioner. Mot bakgrund av det nu sagda föreslår kommittén attregeringsformens övergångsbestämmelser rörande kyrkolagstiftning upphävs ochatt sålunda ensam stiftar all lag. Kommittén föreslårinte några regler om lagstiftningskompetens på det kyrkliga området. I en särskild lag om föreslår kommitténvidare bestämmelser om kyrkomötets självbestämmanderätt. Bestämmelserna finnsintagna i 5 S. Enligt paragrafen får kyrkomötet besluta i svenska kyrkansangelägenheter vad gäller lärofrågor, kyrkliga ritualer och böcker, upptagandeav rikskollekter, central verksamhet för evangelisation, mission och övrigtutlandsarbete samt diakoni. Lagförslaget innehåller också en bestämmelse omatt kyrkomötet fastställer närmare föreskrifter för kyrkomötets arbetssätt m. m. Vid remissbehandlingen har kommitténs förslag i denna delfått ett blandat mottagande. Av de remissinstanser som har yttrat sig i denna del ärett mindre antal i huvudsak positiva till förslaget. Till dem hör fleralänsstyrelser samt några instanser med anknytning till , blanddem . Av de i huvudsakpositiva instanserna knyter flera förbehåll till sina ställningstaganden. Närdet gäller förslaget om att ensam skall stifta all lag anser sålundaflera remissinstanser att kyrkomötet skall ges en lagfäst eller en grundlagsfästyttranderätt. Flertalet remissinstanser är övervägande negativa tillförslaget. Bland dessa märks justitiekanslern. vissa domstolar, de juridiskafakultetsnämnderna, en teologisk fakultetsnämnd samt flertalet remissinstansermed anknytning till . Kritiken kan sägas följa i huvudsak trelinjer. Flera instanser anser att man bör avstå från reformer på detta områdetill dess slutlig ställning har tagits till stat-kyrka-frågan. 1981/82:77 17 anser att förslaget innebär att stat-kyrka-relationenändras så att kyrkan blir mera bunden till staten än f. n. Ytterligare någraremissinstanser kritiserar förslaget med utgångspunkt från att det enligt derasmening inte går att förena med regeringsformen. För egen del vill jag anföra följande. Kyrkomötets medbestämmanderätt vid kyrkolagstiftning utgörett undantag från principen om att ensam stiftar lag. Vid tiden förtillkomsten av den nya regeringsformen hade en andra etapp av det omfattandeutredningsarbetet om förhållandet mellan staten och justavslutats. Beslutet att låta de tidigare bestämmelserna om kyrkolagstiftningalltjämt gälla motiverades med att man ville avvakta ett slutligtställningstagande med anledning av detta utredningsarbete. Någon slutligställning från statsmakternas sida i frågan om förhållandet mellan staten ochsvenska kyrkan har emellertid inte tagits. De förutsättningar som vid tillkomsten av regeringsformenlåg till grund för beslutet att låta de års regeringsform hämtadebestämmelserna om kyrkolagstiftning alltjämt gälla kan inte längre sägasföreligga. Jag anser att det därför inte finns anledning att vänta med att taupp frågan om formerna för kyrkolagstiftning. Mot bakgrund av vad jag harsagt anser jag att de synpunkter som under remissbehandlingen har förts fram omatt man bör avstå från reforrner på detta område till dess slutlig ställninghar tagits i stat-kyrka-frågan inte väger så tungt. En reform på området fåremellertid inte utformas på ett sådant sätt att förhållandet mellan staten ochkyrkan i något väsentligt avseende rubbas. I likhet med kyrkomöteskomrnittén anser jag alltså attövervägande skäl talar för att i princip bör överta alllagstiftningsmakt och att sålunda ensam skall stifta vadsom nu är kyrkolag. Som kommittén framhåller kan emellertid ett direktöverförande av lagstiftningsmakten utan att andra åtgärder vidtas rubba detnuvarande förhållandet mellan staten och kyrkan. Om så skulle ske, när detgäller de genom lagstiftning reglerade förhållandena, skulle kyrkan knytasnärmare till staten. Enligt min mening kan emellertid det förhållandet attriksdagen övertar lagstiftningsmakten uppvägas av andra förändringar inom detnuvarande lagstiftningsområdet, så att kyrkan allmänt sett kan sägas stå i en r'elationtill staten som motsvarar det nuvarande förhållandet. Kommittén har anvisat ettsätt att göra en sådan avvägning. Kommittén föreslår att området för dennuvarande kyrkolagstiftningen begränsas oeh att en del av de förhållanden somnu anses hänförliga till kyrkolag förs över till kyrkomötets självständigabestämmanderätt. Kommittén föreslår vidare sorn en naturlig konsekvens häravatt även delar av det område som faller under regeringens normgivningskompetensförs över till kyrkomötets självbestämmanderätt. Bestämningen av de områden somskall höra till och regeringens resp. kyrkomötets bestämmanderättblir enligt min mening av stor betydelse för att upprätthålla balansen mellanstaten och 2Riksdagen 1981/82. 1981/82:77 18 Av betydelse för denna balans blir också i vilkenutsträckning kyrkomötet får ett inflytande i fråga om den framtidalagstiftningen på det kyrkliga området. Jag återkommer till frågan om kyrkansmedverkan vid viss lagstiftning liksom till frågan om fördelningen av normgivningenmellan staten och kyrkan. föreslår inte några nyagrundlagsregler om lagstiftningskompetens på det kyrkliga området.Kommittén tycks utgå från att lagstiftningskompetensen automatiskt får sinlösning genom reglerna i 8 kap. regeringsformen så snart man upphäver de nuvarandeövergångsbestämmelserna. Några remissinstanser påpekar med anledning härav attkommitténs förslag inte går att genomföra utan att bestämmelserna i punkt 9övergångsbestämmelserna orn kyrkolagstiftning ersätts med nya grundlagsreglerom och kyrkomötets normgivningskompetens. Jag delar dennauppfattning. Som de juridiska fakultetsnämndema vid universiteten i anför kan nämligen de olikartade föreskrifter sorn ryms underbegreppet kyrkolag svårligen hänföras till någon av de existerande reglerna i 8kap. Visserligen bör lagstiftningsmakt i fråga omdet kyrkliga området i stor utsträckning säkras genom den formella lagkraftensprincip, vilken innebär att lag inte får ändras eller upphävas annat än genomlag. Utan särskilda grundlagsregler i fråga om omfattningen av riksdagenslagstiftningskompetens på det kyrkliga området kommer emellertid en stor del avnormgivningen i övrigt att falla under regeringens restkompetens enligt 8 kap.13 § regeringsformen. I likhet med de juridiska fakultetsnämnderna anser jagdärför att det är nödvändigt att omfattningen av riksdagenslagstiftningskompetens på det kyrkliga området blir fastlagd i regeringsformen. Några remissinstanser har också uppmärksammat att detkrävs grundlagsstöd för sådan delegation av normgivningsmakt till kyrkomötetsom avses ske genom den av kommittén föreslagna lagen om . Somjag har sagt tillkommer normgivningsmakten enligt regeringsformen iförsta hand . Regeringsformen ger emellertid möjlighet att iviss omfattning överlämna normgivningsmakt åt andra organ. Bestämmelserna omdelegation av normgivningsmakt finns i 8 kap. 6-12 §§ och 13 kap. 6§ regeringsformen. Dessa bestämmelser är avsedda att vara uttömmande. Normgivningsmaktenfår alltså inte delegeras i andra fall än regeringsformen uttryckligen medger(se prop. 1973:90, s. 209). normgivningsmakt kan i första hand överlämnasåt regeringen. Genom 8 kap. 11 § regeringsformen möjliggörs delegation äventill vissa andra organ än regeringen. Ett bemyndigande till regeringen kannämligen innefatta medgivande för regeringen att överlåta åtförvaltningsmyndighet eller kommun att meddela närmare bestämmelser i ämnet.Delegation av normgivningsmakt kan med några få undantag inte sketill andra organ än de nu nämnda. Det kan således konstateras att delegation av normgivningskompetensinte 1981/82:77 19 är tillåten i andra fall än i dem som anges iregeringsformen samt att regeringsformen inte medger delegation till ett organsom kyrkomötet. Regeringsformens övergångsbestämmelser måste alltsåkompletteras med regler som gör det möjligt för att delegera normgivningskompetensfill kyrkomötet. Utövergrundlagsregler av nyssnämnda innehåll bör man också enligt min mening iregeringsformen ange gränsen mellan regeringens och kyrkomötets normgivningsområden.Dessutom kräver det nya normgivnrngsförfarandet vissa övergångsbestämmelserbeträffande äldre författningar på det kyrkliga området. En reformpå detta område förutsätter alltså att uttryckliga bestämmelser om normgivningsmakteni kyrkliga frågor förs in i regeringsformen. Reglerna bör enligt min mening tasin i övergångsbestämmelserna till denna. Dessutom föranleder de nya reglernavissa redaktionella ändringar i tryckfrihetsförordningen. 2.2.2 Förfarandet vid lagstiftning på del kyrkliga området Åtskilliga författningar av olikartad konstitutionellnatur reglerar kyrkans organisation, arbete och villkor i övrigt. En delbestämmelser är av grundlags natur och återfinns, som jag har berört,i övergångsbestämmelserna till regeringsformen. Vidare finns regler avkyrkolags natur. 1 regelsystemet för ingår också bestämmelser ivanlig lag, som beslutas av ensam. Som exempel pä en sådan lag kanjag nämna lagen (1961:436) om församlingsstyrelse (ändrad senast 1981:558). lagar är av blandad natur genom att endast vissa bestämmelser på grund avsitt innehåll har hänförts till kyrkolagsområdet, t. ex. religionsfrihetslagen(1951:680. ändrad senast 1979:929). Regeringen har vidare inom ramen för sin normgivningskor'npetensbeslutat åtskilliga föreskrifter för kyrkan. Allmänkyrkolag infördes genom regeringsform som ett nytt begrepp igrundlagen. Varken regeringsformen eller förarbetena till denna innehållernågon anvisning om den närmare innebörden av begreppet. Frågan har varitföremål för debatt, varvid olika uppfattningar har gjort sig gällande. Å enasidan har man gett kyrkolagsbegreppet en formell innebörd och därmed avsettendast kyrkolag med däri vidtagna ändringar. Å andra sidan har hävdatsatt innehållet i en lag avgör om den är kyrkolag eller inte. Förespråkare förden senare uppfattningen har alltså hävdat ett materiellt begrepp. 1951 ärskyrkomöteskommitté försökte i sitt betänkande (SOU 1955:47) dra uppgränslinjerna för kyrkolagsområdet och anslöt sig därvid till ett innehållsbestämt,materiellt lagbegrepp. Kommittén ansåg att kyrkolagsbegreppet innefattar,förutom kyrkolag, de bestämmelser som är av grundläggande betydelseför den kyrkliga organisationen och verksamheten. Enligt kommitténs meningreglerar kyrkolag endast kyrkliga angelägenheter 1981/82:77 20 av större vikt för kyrkan. Frågor, där det borgerligasamhällets intressen framträder med särskild styrka, borde enligt kommittén undantasfrån kyrkolagsornrådet, även om de är av stor betydelse för kyrkan. 1951 årskyrkomöteskommittés sätt att angripa problemet om bestämning av kyrkolagsbegreppethar godtagits i praxis. Ett formellt krav på kyrkolagsformen ställs enligtpunkt 9 övergångsbestämmelserna endast i tre fall. Det första gäller ändringeller upphävande av kyrkolag. Det andra gäller föreskrifter om den ordning somskall iakttas vid avgivande av förslag till regeringens utnämning av ärkebiskopeller biskop. Det tredje avser föreskrifter om tillsättning av prästerligatjänster i församlingarna och den rätt som därvid tillkommer regeringen ochförsamlingarna. Härutöver anges i punkt 9 att ändring eller upphävande av detforna prästeståndets privilegier, förmåner, rättigheter och friheter inte fårske på annat sätt än genom regeringens och sammanstämmande beslutoch med bifall av allmänt kyrkomöte. kyrkomöteskommitté föreslår att övertarall lagstiftningsmakt och sålunda ensam stiftar kyrkolag.Kommittén framhåller att detta inte innebär att kyrkan behöver vara förhindradatt få kyrkliga synpunkter beaktade vid en prövning av en lagsfiftningsfrågasom rör kyrkan. Oaktat kyrkan inte kommer att ha direkt beslutsrätt beträffandevissa frågor får det enligt kommittén hållas för visst att staten alltjämtkommer att ha ett starkt intresse av att före ett beslut inhämta kyrkanssynpunkter i det aktuella spörsmålet. Kommittén uttalar att det även får hållasutom tvivel att kyrkans remissvar kommer att tillmätas stor betydelse vid enfrågas handläggning i såväl regeringen som . Flertalet remissinstanser är kritiska mot förslaget attupphäva kyrkomötets medbestämmanderätt vid kyrkolagstiftning. Kritiken, somframför allt kommer från remissinstanser med anknytning till ,riktar sig mot att en reform genomförs innan slutlig ställning har tagits tillfrågan om det fortsatta förhållandet mellan staten och . Enligtvad åtskilliga remissinstanser framhåller innebär ett upphävande av kyrkomötetsmedbestämmanderätt att kyrkan blir fastare knuten till staten. För det fall detskulle anses att reformen ändå bör genomföras framför ett stort antalremissinstanser önskemål om jämkningar av förslaget. Sålunda anser fleraremissinstanser att det i grundlag bör fastläggas att kyrkolagsärenden förebeslut tillställs kyrkomötet för yttrande. Det stora flertalet remissinstansermed anknytning till anser vidare att bestämmelserna om medlemskapi inte kan undandras kyrkomötets medbestämmande. Av deremissinstanser som har förklarat sig i huvudsak positiva till förslaget knyterganska många förbehåll till sina ställningstaganden av angivet slag. Förbundet anserdessutom att enbart det förhållandet att ensam skall stifta lag intebör hindra att bestämmelser or'n kyrkan i vissa fall kan behöva få karaktärenav grundlag eller att bestämmelser om kyrka och 1981/82:77 21 samfund tillerkänns särskilt skydd. Enligt förbundet börden av kommittén föreslagna lagen om ges ett särskilt skydd.Förbundet erinrar i det sammanhanget om det särskilda skydd som bestämmelsernaom arbetssätt åtnjuter. I enlighetmed vad jag har sagt anser jag att den grundläggande principen börvara att stiftar all lag, även kyrkolag. Denna grundinställning reform på området kommer också till uttryck i ett inte obetydligt antalremissyttranden. Många remissinstanser med denna grundinställning till enreform, bl. såsomföreträdare för landets församlingar och kyrkliga samfälligheter. anser attkyrkans medinflytande i vissa frågor av särskild vikt för kyrkan kansäkerställas som man upprätthåller huvudprincipen att det ärriksdagen ensam som stiftar lag. Jag delar denna uppfattning. Den av kommittén föreslagna lagen om svenska kyrkaninnehåller grundläggande regler om som trossamfund och omkyrkomötet. Vidare innehåller den föreskrifter som närmare reglerar val fillkyrkomötet, kyrkomötets sammanträden m. m.