prop · G503136 · 1981-12-31 00:00:00 — har i konventionenbemyndigats att på begäran av en stat minska det antal växtsläkten ellerväxtarter som staten måste tillämpa konventionen på eller förlänga detidsfrister som har nämnts eller ge dispens i båda dessa avseenden. Hänsynskall därvid tas till de särskilda ekonomiska eller ekologiska förhållandena iifrågavarande stat (art. 4.4 och 4.5). Eftersomkonvenfionen lydelse lämnar unionsstaterna frihet att avgöra förvilka växtsläkten eller växtarter skydd kan erhållas i vederbörande stat antogden diplomatiska konferensen en rekommendation av innebörd att varje unionsstatskall sträva efter att ge möjlighet till skydd för alla de växtsläkten ochväxtarter som är av väsentlig ekonomisk betydelse i den egna staten. Unionsstaternafår i ett avseende göra undantag från principen om nationell behandling. Enunionsstat som tillämpar konventionen på ett visst växtsläkte eller en vissväxtart får enligt konventionstext begränsa rätten att få skydd tillmedborgare i de unionsstater som tillämpar konventionen på detta växtsläkteeller denna växtart och till fysiska och juridiska personer som har hemvisteller säte i någon av dessa stater (art. 3.3). Enligt konventionen i dessursprungliga lydelse får en unionsstat göra sådan avvikelse från principen omnationell behandling endast såvitt gäller växtsläkte eller växtart som intefinns pä den till konventionen fogade listan (art. 4.4). Omfattningenav det skydd som växtförädlarrätten ger regleras i art. 5. Den rätt somtillerkänns förädlaren innebär att hans tillstånd i förväg måste Prop.1981/82:136 15 inhämtas om någon vill framställa i och för yrkesmässigavsättning, utbjuda eller yrkesmässigt försälja förökningsmaterial såsomsådant av sorten. Vegetativt förökningsmaterial innefattar även hela plantor.Förädla-rens rätt omfattar också plantor av prydnadsväxter eller delar avsådana plantor, vilka normalt utnyttjas yrkesmässigt för andra ändamål än förökning,i fall då de yrkesmässigt utnyttjas såsom förökningsmaterial för framställningav prydnadsväxter eller snittblommor (art. 5.1). En unionsstat får genomlagsfiftning i fråga om vissa växtsläkten eller växtarter tillerkännaförädlaren en mera omfattande rätt än den som anges i art. 5.1. Särskiltpåpekas att ensamrätten får utsträckas ända till den yrkesmässigt försåldaprodukten (art. 5.4). I art. 5.1 gjordes inte någon ändring i sak genom 1978 årsrevision. Den diplomatiska konferensen uttalade emellertid den begränsning av skyddet som föreskrivs i art. 5.1 kan skapa särskildaproblem såvitt gäller vissa växtsläkten eller växtarter. Konferensen ansåg detvara av stor betydelse att växtförädlarna hade möjlighet att skydda sinaintressen på ett effektivt sätt men framhöll att det måste göras enrättvis avvägning mellan förädlarnas och brukarnas intressen. Konferensenrekommenderade konventionsstaterna att vidta lämpliga åtgärder för attbeträffande vissa växtsläkten eller växtarter ge en mera omfattande ensamrättän som anges i art. 5.1, i den mån detta var önskvärt för att skyddaförädlarnas berättigade intressen. De allmänna förutsättningarna för att skydd skall kunnaerhållas anges i art. 6. Sålunda krävs att växtsorten är ny, dvs. att den genomett eller flera viktiga kännetecken tydligt kan skiljas från tidigare kändaväxtsorter.' Vidare måste sorten vara likformig (homogen) och beständig(stabil). Slutligen skall den erhålla en särskild benämning. En ändring har också gjorts i art. 6.1 .b.i som innehållervissa bestämmelser om nyhetskravet. Enligt den nu gällande lydelsen avkonventionen får skydd inte medges för en sort om den, då ansökan om skydd gesin i en unionsstat, med samtycke av förädlaren eller dennes rättsinnehavare harutbjudits eller yrkesmässigt försålts i den staten. I denna bestämmelse har gjortsden ändringen att en unionsstat i sin nationella lagstiftning får medge attskydd erhålls, trots att sorten har före ansökningsdagen utbjudits elleryrkesmässigt försålts i denna stat sedan högst före ansökningsdagen.Denna ändring gjordes för att tillgodose önskemål från främst , varslagstiftning innehåller en sådan reglering (s. k. period of grace). Enligt konvenfionen i dess ursprungliga lydelse gällervidare att registrering av en växtsort inte fär ske, om sorten med samtycke avförädlaren ' Enligt konventionen i dess nuvarande lydelse gäller atten unionsstat kan begränsa nyhetskravet i art. 6 beträffande nyligenframställda sorter som fmns när konventionen träder i kraft för den staten(art. 35). konventionstext har denna bestämmelse ändrats till attavse framställda sorter som fmns den dag då vederbörande stat förförsta gången tillämpar konventionen på det växtsläkte eller den växtart tillvilken en viss sort hör (art. 38). Propu 1981/82:136 16 ellerdennes rättsinnehavare har utbjudits eller yrkesmässigt försålts i annan statän den där registrering söks före dagen för ansökningen. I1978 års konventionstext görs skillnad mellan å ena sidan vin, skogsträd,fruktträd och prydnadsträd, däri inbegripet deras grundstammar, och å andrasidan andra växtarter (art. 6.1.b.ii). Beträffande förstnämnda grupp harfyraårsfristen förlängts medan fristen är oförändrad för övrigaväxtarter, /inledningen till denna ändring är att de nu nämnda växtarterna (vinoch vissa träd) i regel växer långsamt och att det därför går ganska lång tidinnan förädlaren kan bedöma om den nya sorten är så värdefull att det finnsskäl att söka skydd i flera stater. Densom har gett in en ansökan om skydd för viss växtsort i en unionsstat har s.k.prioritetsrätt, om han därefter ger in en ansökan om skydd församma sort i en annan unionsstat. Prioritetsrätten innebär att den senare skallanses ingiven den dag då den första ansökningen gavs in (art. 12.1). På dennapunkt har inte gjorts någon ändring. Sökanden har en frist efterutgången av prioritetstiden för att tillställa en unionsstat för vilken han harbegärt prioritet de kompletterande handlingar och det material som krävs enligtden statens lagstiftning (art. 12.3). Även denna bestämmelse är oförändrad. I1978 års konventionstext har emellertid gjorts det tillägget att denna stat fårkräva att de kompletterande handlingarna och materialet skall tillhandahållasinom en skälig frist, om den ansökan som utgör grund för prioritetsyrkandet haravslagits eller återkallats. När en ansökan har avslagits eller återkallats,har vederbörande myndighet nämligen inte längre någon anledning att behålla dehandlingar och det material som sökanden har gett in. Om dessa handlingar ochdetta material inte bevaras, har myndigheterna i andra unionsstater och tredjeman inte möjlighet att kontrollera om den ansökan för vilken prioritet begärsfaktiskt avser samma växtsort som den prioritetsgrundande ansökningen. Detansågs därför väsentligt att myndigheterna i de andra . stater i vilka skyddsöks har rätt att kräva att sökanden omgående ger in kompletterande handlingaroch material. Ifråga om sortbenämningen finns detaljerade bestämmelser i art. 13. Sortbenämningen,som är avsedd att vara sortens generiska beteckning, skall göra det möjligt attidentifiera den nya sorten. Enligt den ursprungliga konventionstexten fårsortbenämningen inte bestå av enbart siffror. Enligt konventionstextär detta däremot tillåtet, om det är allmänt tillämpad praxis för att betecknasorter. Särskilda föreskrifter ges för att säkerställa enhetligasortbenämningar i alla unionsstaterna. De nationella myndigheterna iunionsstaterna iir skyldiga att registrera den benämning som sökanden harföreslagit, om inte en stats myndighet finner att den föreslagna benämningen ärolämplig i vederbörande stat. Art.13 innehåller i sin ursprungliga lydelse ett antal bestämmelser rörandeförhållandet mellan sortbenämningar och varumärken. Dessa bestämmelser harvållat svårigheter för vissa stater. Prop.1981/82:136 17 text finns inte någon reglering av förhållandet mellansortbenämningar och varumärken, utan denna fråga får regleras i nationell lag.Unionsstaterna är emellertid skyldiga att se till att inga rättigheter i denbeteckning som har registrerats som sortbenämning hindrar den fria användningenav denna benämning, och detta även efter det att skyddet har upphört (art.13.1). Tredje mans äldre rättigheter påverkas inte (art. 13.4). Det är tillåtetatt, när en sort utbjuds ull försäljning eller säljs, till den registreradesortbenämningen foga ett varumärke eller en liknande beteckning. Om en sådanbeteckning tillfogas, skall sortbeteckningen likväl vara lätt att urskilja(art. 13.8). De traktaträttsliga och administrativa bestämmelserna i1978 års konventionstext skiljer sig pä många punkter från motsvarandebestämmelser i den ursprungliga lydelsen. Ändringarna har i allmänhet lett tillatt växtför-ädlarrättskonvenfionen har bringats i överensstämmelse med andrakonventioner inom immaterialrätten som har utarbetats . konventionstext träder i kraft efter detatt minst fem stater har deponerat tillträdesinstrument under förutsättning attminst tre av de stater som har tillträtt denna text redan tidigare varmedlemmar i unionen genom att ha tillträtt konventionen i dess ursprungligalydelse (art. 33.1) Den reviderade konventionstexten innehåller också enreglering av förhållandet mellan stater som är bundna av olika texter (art.34.2). En unionsstat som inte är bunden av text får sålunda genommeddelande till UPOV:s generalsekreterare förklara att den kommer att tillämpa1961 års text i förhållande till även de stater som är bundna av endast 1978års text. En stat som är bunden av endast text skall tillämpa dentexten gentemot en unionsstat som har avgivit sådan förklaring (art. 34.1). Enunionsstat som inte tillträder text och inte avger en sådan förklaringhar inte något traktaträttsligt förhållande till de stater som blir medlemmar iunionen genom att tillträda text. Mellan tvä stater som båda är bundnaav endast text men av vilka endast den ena tillträtt textgäller givetvis text. 3 Sammanfattning av departementspromemorian Det påpekas till en böljan i promemorian att den år 1978genomförda revisionen av konvention för skydd avväxtförädlingsprodukter hade till huvudsakligt syfte att underiätta för vissastater att tillträda konventionen. Det framhålls vidare att de sakligaändringarna är av begränsad omfattning. I promemorian föreslås att tillträder 1978 årskonventionstext. För att så skall kunna ske fordras att växtförädlarrättslagenändras på några punkter så att den kommer att överensstämma med den reviderade2 1981/82. 1981/82:136 18 konventionstexten.I promemorian läggs fram förslag till sädana ändringar. Promemorian innehållerockså en del andra förslag. Sålunda förordas att skyddstiden för växtsorterförlängs från nuvarande 15 eller, beträffande vissa växtsorter, till 20år. Vidare föreslås en mindre ändring av kraven på de benämningar som skallregistreras för skyddade växtsorter. I promemorian läggs också fram förslagtill lagändringar som syftar till att anpassa växtförädlarrättslagen till dennya regeringsformen. 4 Frågan om tillträde till konventionstext Departementspromemoriansförslag att tillträder konventionstext avväxtförädlarrättskonventionen har tillstyrkts eller lämnats utan erinran avremissinstanserna. Ingen remissinstans har uttalat sig mot ett svenskttillträde till konventionstexten. 1978års revision av växtförädlarrättskonvenUonen innebär inte några ändringar i degrundläggande principerna i konventionen och inte heller några ändringar avstörre saklig betydelse. Som har nämnts var syftet med revisionen avkonventionen att underlätta för vissa stater som inte hade ansett sig kunnatillträda konventionen i dess ursprungliga lydelse att göra detta. Av dennaanledning genomfördes vissa sakliga ändringar. Vidare gjordes vissa mindreändringar som erfarenheterna av konventionens tillämpning hade visat varaönskvärda. Slutligen genomfördes vissa ändringar i de traktaträttsliga ochadministrativa bestämmelserna för att bringa dem i överensstämmelse med andrakonventioner inom immaterialrätten som har utarbetats under senare är. Denreviderade konventionstexten trädde i kraft . Deändringar som gjordes för att underlätta för utomstående stater att tillträdakonventionen är i huvudsak följande. Enligtkonventionen i dess ursprungliga lydelse måste konventionsstaterna tillämpakonventionen på etL visst minsta antal växtsläkten som finns upptagna på enlista som är fogad till konventionen och som huvudsakligen tar upp arter som ärlämpade för odling i länder med tempererat klimat. För att undanröja desvårigheter som detta skapar för länder i andra världsdelar att tillträdakonventionen har listan slopats. Staterna är dock fortfarande skyldiga atttillämpa konventionen på ett visst minsta antal växtsläkten eller växtarter,men staterna får fritt välja dessa släkten eller arter. Enligtkonventionen i dess ursprungliga lydelse får en stat som medger skydd bådegenom en särskild skyddsform och genom patent tillämpa endast en avskyddsformerna på samma växtsläkte eller växtart. Vissa stater, framför alltUSA, medger dock att både patent och växtförädlarrätt i vissa fall meddelas församma växtsläkte eller växtart. För att göra det möjligt för stater med ettsådant system att tillträda konventionen ges 1981/82:136 19 dessastater rätt att även i fortsättningen tillämpa båda skyddsformerna på sammaväxtsläkte eller växtart. Genom1978 års konventionstext ges en unionsstat möjlighet att anse nyhetskravetuppfyllt trots att en sort har utbjudits eller yrkesmässigt försålts i denstaten under högst ett är före den dag dä ansökan om skydd görs (s.k. period ofgrace). Slutligenhar gjorts vissa uppmjukningar i regleringen rörande sortbenämningar. Deändringar som har behandlats innebär att staterna ges vissa valmöjligheter.Detta medför givetvis att rättslikheten mellan unionsstaterna kan komma attminska. Från svensk synpunkt måste detta anses vara en nackdel. Uppmjukningenav konventionen på dessa punkter har dock bedömts nödvändig för att kunna få enstörre krets stater att tillträda konvenfionen. I viss mån har detta syfteredan uppnåtts, eftersom och har tillträtt den revideradekonventionstexten. Även andra utomeuropeiska stater som är viktiga när detgäller utbyte av förökningsmaterial har uttalat starkt intresse för denreviderade konventionen, t. ex. och . Enligt min uppfattninguppväger den ökade anslutningen till konventionen väl den redovisadenackdelen. Det måste ocksä vara ett svenskt intresse attväxtförädlarrättskonventionen får största möjliga anslutning av stater i vilkaväxtförädling bedrivs. Jag föreslår alltså att tillträder 1978års konventionstext. 5 Allmän motivering till den föreslagna lagstiftningen 5.1Inverkan på den svenska lagstiftningen av konventionsändringar Deändringar som konventionstext innebär i förhållande tillväxtförädlarrättskonventionen i dess ursprungliga lydelse föranleder övervägandenom författningsändringar endast pä ett fåtal punkter. Det är fallet beträffandevissa frågor rörande reciprocitet och nyhetskravets innebörd, regleringen avväxtsortbenämningar samt frågan om växtsortnämndens möjlighet att infordraytterligare handlingar och material i det svenska ansökningsärendet närprioritet begärs från en tidigare ansökan i utlandet. Unionsstaternafår i ett avseende göra undantag från den enligt konventionen eljest gällandeprincipen om nationell behandling, dvs. att en unionsstat är skyldig att geskyddsberättigade (fysiska eller juridiska personer) hemmahörande i andraunionsstater samma rättigheter som den ger de egna medborgarna. En unionsstatsom tillämpar konventionen på ett visst växtsläkte eller en viss växtart fårnämligen enligt konventionstext begränsa rätten att få skydd tillmedborgare i de unionsstater som 1981/82:136 20 tillämparkonventionen på detta växtsläkte eller denna växtart och till fysiska ochjuridiska personer som har hemvist eller säte i någon av dessa stater (art.33). Enligt konventionen i dess ursprungliga lydelse får en unionsstat görasådan avvikelse frän principen om nationell behandling endast såvitt gäller ettväxtsläkte eller en växtart som inte finns upptagen på den till konventionenfogade listan (art. 4.4). NärSverige skall tillträda konventionstext uppkommer enligt promemorianfrågan om för skydd bör kräva reciprocitet, dvs. ge rättssubjekt iandra unionsstater möjlighet att få skydd i endast för växtsläkten ochväxtarter där skydd kan erhållas i vederbörande sökandes hemland. Motsvarandefråga uppkom redan när skulle tillträda växtförädlarrättskonventionen idess ursprungliga lydelse. Föredragande departementschefen ansåg då attreciprocitet inte borde krävas. Han anförde att, om en växtart som inte fannspå listan hade inordnats i det svenska systemet, det inte borde krävas attsvenska förädlare åtnjöt skydd för samma art i en främmande stat för attförädlare från denna stat skulle kunna få rättsskydd för sorter inom arten härilandet (prop. 1971:40 s. 91). Något allmänt krav på reciprocitet ställs därförinte upp i 2 § växtförädlarrättslagen, som behandlar möjligheten för förädlarei annan konventionsstat att få skydd i . Genom att listan över deväxtsläkten för vilka skydd obligatoriskt måste ges i unionsstaterna harslopats föreligger risk för att olika unionsstater kommer att skydda olikaväxtsläkten och växtarter. En sådan utveckling är sannolik särskilt med hänsyntill att stater från områden med olika klimat kommer att tillhöra unionen.Enligt promemorian synes det dock inte finnas någon anledning att gå ifrån detställningstagande som gjordes när växtförädlarrättslagen antogs. bördärför enligt promemorian inte utnyttja möjligheten att kräva reciprocitet idet avseende som behandlas. I promemorian uttalas emellertid att det finnsanledning att på nytt ta upp frågan, om det skulle visa sig att andra staterkommer att ställa krav på reciprocitet när det gäller svenska sökande. Reciprocitetsfräganhar inte berörts av någon remissinstans. För egen del instämmer jag i vad somhar anförts i promemorian i denna fråga. Jag anser sålunda att inte börutnyttja möjligheten att kräva reciprocitet när det gäller de växtsläkten ochväxtarter för vilka skydd kan erhållas. Genom1978 års revision har innebörden av nyhetskravet ändrats i två avseenden.Enligt konventionen i dess ursprungliga lydelse fär registrering av en växtsortinte ske, om sorten med samtycke av förädlaren eller dennes rättsinnehavare harutbjudits eller yrkesmässigt försålts i annan stat än den där registrering sökssedan mer än fyra år före dagen för ansökningen. Motsvarande bestämmelse finnsi 3 § tredje stycket växtförädlarrättslagen. konventionstext görskillnad mellan å ena sidan 1981/82:136 21 vin,skogsträd, fruktträd och prydnadsträd (däri inbegripet deras grundstammar) ochå andra sidan andra växtarter (art. 6.1.b.ii). Beträffande förstnämnda grupphar fyraårsfristen förlängts till , medan fristen är oförändrad förövriga växtarter. I promemorian föreslås att den svenska lagstiftningenanpassas till konventionen pä denna punkt. Promemoriansförslag till förlängning av fyraårsfristen har inte berörts av någonremissinstans. OmSverige skall tillträda konventionstext, måste fyraårsfristen i 3 §tredje stycket växtförädlarrättslagen förlängas för vin, skogsträd, fruktträdoch prydnadsträd (däri inbegripet deras grundstammar). Jag kan för egen delinte finna att en sådan förlängning skulle ge upphov till några svårigheter försvensk del. Enligtkonventionen i dess ursprungliga lydelse innebär nyhetskravet ocksä att enväxtsort för att få skydd i en unionsstat inte får med samtycke av förädlareneller dennes rättsinnehavare ha utbjudits eller yrkesmässigt försålts i dennastat före ansökningsdagen. Konventionens reglering har på denna punkt ändratsgenom konventionstext så att en unionsstat i sin nationellalagstiftning får medge att skydd erhålls, trots att sorten har föreansökningsdagen utbjudits eller sålts i denna stat sedan högst föreansökningsdagen (s.k. period of grace). Denna ändring gjordes som harnämnts för att tillgodose önskemål frän främst , vars lagstiftninginnehåller en sådan reglering. Det finns enligt promemorian inte någonanledning att i svensk rätt mjuka upp nyhetskravet på detta sätt. I promemorianuttalas att den nu behandlade ändringen i konvenUonen därför inte bör föranledanågon ändring i den svenska lagstiftningen. Inteheller denna fråga har behandlats av remissinstanserna. Jag ansluter mig tillpromemorians förslag även i detta avseende. Jag föreslår därför att någonändring av nyhetskravet inte görs i svensk rätt. 1978års revision innebär också att regleringen i art. 13 beträffandesortbenämningar har ändrats. Dessa ändringar skall här behandlas i endast ettavseende. Enligt den ursprungliga konventionstexten får sortbenämningen intebestå av enbart siffror. Enligt konventionstext är däremot ensortbenämning som består av enbart siffror tillåten, om detta är allmänttillämpad praxis för att beteckna sorter. I 8§ andra stycket växtförädlarrättslagen föreskrivs att en sortbenämning intefär godtas om den består av enbart siffror. I tredje stycket ges emellertidregeringen möjlighet att under förutsättning av ömsesidighet förordna attsortbenämningar, som har registrerats eller sökts registrerade i en främmandestat, skall utan hinder av vad har sagts registreras i , om detinte föreligger synnerliga skäl mot detta. En föreskrift av denna innebördfinns i 13 § växtförädlarrättskungörelsen. Detkan enligt promemorian inte anses vara fast praxis i att 1981/82:136 22 betecknaväxtsorter med en sortbenämning som består av enbart siffror. Däremotförekommer sådan praxis i en del andra konventionsstater när det gäller majsoch vissa grundstammiar till vin och fruktträd. Regleringen i 13 §växtförädlarrättskungörelsen ger visserligen statens växtsortnämnd tillräckligamöjligheter att godta en sortbenämning som består enbart av siffror, ombenämningen avser en sort beträffande vilken sådan praxis föreligger utomlands ochbenämningen har tidigare registrerats eller sökts registrerad i annankonventionsstat än . Skulle däremot en benämning inte ha fidigareregistrerats eller sökts registrerad för sorten utomlands, ger gällande rättinte statens växtsortnämnd någon möjlighet att registrera en sortbenämning sombestår av enbart siffror även om det utomlands är fast praxis att betecknasorten pä detta sätt. Det synes visserligen inte föreligga anledning attuppmuntra utnyttjandet av sortbenämningar som består av enbart siffror. Föratt svensk rätt skall överensstämma med den reviderade konventionstexten tordedet dock enligt promemorian vara nödvändigt att ändra 8 §växtförädlarrättslagen sä att växtsortnämnden fär godta en sortbenämning sombestår av enbart siffror, om det är fast praxis att beteckna sorten på dettasätt. Dennafråga berörs i ett av remissyttrandena. anför att detinte är praxis i att beteckna växtsorter med en sortbenämning sombestår av enbart siffror. Enligt nämnden är dylik praxis utomlands begränsadtill majs, sorghum och grundstammar av fruktträd, och införandet av denföreslagna regeln skulle därför i praktiken komma att avse endast sorter avdessa två arter samt vissa grundstammar. Nämnden framhåller vidare atttillämpningen av regeln blir än snävare, eftersom redan enligt gällande rätt ensådan sortbenämning skulle godtas om den förut har godkänts i ett annat land.Nämnden anför att den föreslagna regeln skulle bli tillämplig endast i sådanafall dä ansökan om växtförädlarrätt görs i som första land i fråga omen sort av dessa två mindre vanligt förekommande växtslag eller i fråga omvissa grundstammar. Nämnden tillstyrker dock förslaget, även om den föreslagnaregeln enligt nämnden kommer att få ingen eller ringa betydelse. Jaginstämmer i vad statens växtsortnämnd har anfört rörande de fall i vilka denföreslagna regeln skulle bli tillämplig. Som nämnden har påpekat skulle dennaregel få ringa praktisk betydelse. Den föreslagna ändringen torde dock varanödvändig för att få överensstämmelse mellan svensk rätt och den revideradekonventionstexten. Jag föreslår därför att 8 § växtförädlarrättslagen ändras ienlighet med vad som föreslås i promemorian. Handlingaroch material i ansökningsärenden