prop · G503154 · 1981-12-31 00:00:00 — Förslaget att slopa den särskilda övertidsformenför förberedelse- och avslutningsarbeten godtas av samtliga remissinstanser utomSFO, LRF och SAF. För produktionens effektivitet synes det enligt LRFfortfarande finnas vissa behov av förberedelse och avslutningsarbeten bl.a.inom lantbruket. LRF ansluter sig därför inte till utredningens bedömning attdet numera inte föreligger behov av särskilda bestämmelser i arbetstidslagen omöverfid för förberedelse- och avslutningsarbeten. SAF framhåller att de undersökningar som har gjortsav har visat att övertid för förberedelse ochavslutningsarbete förekommer vid ett stort antal företag, ehuru detta slag avövertid vanligen är begränsat till ett mindre antal personer inom respekfiveföretag. Särskilt framhålls att övertid för förberedelse och avslutningsarbetenär av mycket stor betydelse inom byggnadsbranschen och stora delar aytransportsektorn. SAF instämmer därför inte i utredningens bedömning att detnumera inte föreligger behov av särskilda bestämmelser i arbetstidslagen omövertid för förberedelse- och avslutningsarbeten. Som även anges av utredningenfinns verksamheter där hinder föreligger att lägga regelbundet återkom mandeförberedelse- och avslutningsarbeten inom den ordinarie arbetstiden.Utredningen anför också att begränsningen vad gäller regelbundna övertidsuttaginte bör gälla ifråga om vissa nödvändiga förberedelse- och avslutningsarbeten.Föreningen viU i detta sammanhang betona vikten av att möjligheterna atttillgripa övertid för förberedelse- och avslutningsar bete inte inskränks. 1981/82:154 113 Utredningens förslag att gränsen för allmän övertidskall höjas per kalenderår har i och för sig godtagits av detstora flertalet remissinstanser. Sålunda kan LO - dock endast under förutsättningatt utredningens förslag om övertidsberäkning, mertid och slopandet av ensärskild övertidsform för förberedelse- och avslutningsarbeten genomgörs -acceptera en höjning av den allmänna övertiden per kalenderår.Även TCO kan efter en samlad bedömning, om än med tvekan, godta förslaget. TCOanser att det främst av sociala skäl är starkt motiverat med enbegränsning av övertidsarbetet och understryker att höjningen av gränsen föruttag av allmän övertid inte får innebära någon ändring av synen på övertid iarbetstidslagstiftningen. TCO avvisar bestämt den föreslagna ändringen attallmän övertid skall kunna tas ut vid "särskilt behov" i stället försom gäller f.n. vid "särskilda skäl". Däremot motsätter sig /SR en höjning avtidsgränsen för allmän övertid och åberopar dels att övertid inte får bli ettalternativ till nyanställningar i besparingssyfte, dels attjämställdhetsaspekter kräver att övertidsuttagen minskar och att möjlighetenatt bättre planera ledighet säkerställs. Inte heller SALF anser den föreslagnahöjningen acceptabel. Arbetsgivarorganisationerna instämmer i huvudsak iförslaget att höja gränsen för uttag av allmän övertid. SAF tillägger atthöjningen bör genomföras också utan den ändring som ligger i att ledighet vidövertidsberäkning Hkställs med arbete. Enligt SAF borde även de gällandebegränsningarna i fråga om övertidsuttag per fyraveckorsperiod eller månad ochför extra överfid justeras i motsvarande mån. SHIO-Familjeföretagen framhåller att antaletlagstadgade ledighetsformer har ökat väsentligt . Sverigesekonomiska situation är f.n. allvarlig och för att vi skall kunna arbeta oss urbalansproblemen är det nödvändigt att företagens flexibilitet förbättras ochinte försämras. Enligt SHIO-Familjeföretagens uppfattning innebär utredningensförslag beträffande beräkning av övertid en minskning av företagens möjlighetertill anpassning. Genom att komplettera den föreslagna höjningen av det tillåtnaårliga övertidsuttaget med en höjning även av fillåten övertid tordeman kunna förhindra en sådan minskning av företagens flexibilitet.SHIO-Familjeföretagen föreslår därför att företag, när det finns särskilt behovav ökat arbetstidsuttag, får ta ut övertid med högst eller under en kalendermånad. konstaterar att det föreslagnasystemet för övertidsberäkning medför en minskning av det nu tillgängligaövertidsutrymmet. Om utredningens förslag genomförs i den delen attkompensafionsledighet likställes med fullgjord arbetstid anser förbundet att 50timmars ökning är 8 1981/82. 1981/82:154 114 En ökning av övertidsutrymmet till 250 fimmar per kalenderår ärerforderligt, om förbundet skall kunna tillstyrHa utredningens förslag i dennadel. anser att det är nödvändigt atthöja övertidsgränserna avsevärt både när det gäller periodövertid ochårsövertid, om kompensationsledighet skall betraktas som ordinarie arbetstidvid beräkning av övertid. Om utredningens förslag genomförs utan ändringarskulle avsevärda kostnadsökningar uppstå, eftersom ett tillskott då skiiHebehövas av svärrekryterade och kostnadskrävande personalgrupper. Någon erinran föreligger, med ett undantag, intemot utredningsförslaget aU arbetsgivaren skall underrätta befintlig lokalarbetstagarorganisation om nödfallsövertid i stället för att göra anmälan tillarbetarskyddsstyrelsen. anser detonödigt att ha en uttrycklig bestämmelse om underrättelseskyldighet. ÖB framhåller i sammanhanget att det skulleinnebära en påtaglig fördel om definitionen av begreppet nödfall gjordestillräckligt vid och dessutom kunde ses ur ett övergripande perspektiv, så attvissa fall av försvarsmaktens behov av ökat arbetstidsuttag kunde rubricerassom nödfallsövertid. Den nuvarande innebörden av begreppet ger knappastmöjlighet att utnytt ja nödfallsövertiden annat än i samband med vissaoförutsedda nödfallssi tuationer. Nödfallsövertid för att slutföra en insatsinom incidentberedskapen har endast åberopats , mendet bör enligt ÖB:s mening vara fullt möjligt att vid avvärjande av incidenteroch gränskränkningar vid behov utnyttja sig av nödfallsövertid. Detta gällersärskilt vid mera omfattande insatser . ÖB anser det mycketangeläget att principerna för vad som kan hänföras till nödfallsövertid inomförsvarsmaktens område utvecklas och preciseras. Remissutfallet är något splittrat när det gällerutredningens förslag att genom lagregler begränsa mertidsuttaget. Det storaflertalet remissinstanser sluter dock upp kring att mertiden regleras. TCO uttalar sin glädje över utredningsförslaget.Organisationen har sett det som mycket negativt ur social- och familjepolitisksynpunkt att allmänna arbetstidslagen i fråga om de deltidsarbetande medgerett uttag av arbetstid utöver överenskommen arbetsfid som kan betydligt överstigaden högsta tillåtna övertiden enligt lagen. Den kortare arbetstid som dedelfidsarbetande har avtalat med sin arbetsgivare är i många fall enförutsättning 1981/82:154 115 föratt kunna klara de dubbla rollerna som yrkesarbetande och förälder. kandeltidsarbetet ha valts för att kunna bedriva studier jämsides medförvärvsarbete. Avvikelser från den avtalade arbetsfiden innebär ofta storaproblem för den deltidsarbetande. Barnomsorg kan ha ordnats för vissa tider.Studier är i stor utsträckning tidsmässigt bundna. Vidare har TCO understrukitatt det endast under speciella omständigheter kan bli fråga om dispens från denföreslagna bestämmelsen om begränsning av mertid. LO framhåller att en reglering av mertidsuttagetkan motverka att den ordinarie arbetstiden för deltidsanställda sätts lägre änvad tjänstgöringsförhållandena motiverar. Enligt LO bör det tydligt anges iförarbetena att mertidsbestämmelserna inte utesluter tillämpning av övertidsreglerna,vilket även innefattar begränsning per fyraveckorsperiod eller månad. SALF delar också utredningens syn på frågan omlagreglering av uttag av mertid. /SR tillstyrker förslaget i princip menanser att tidsgränsen för mertidsuttag bör sättas vid perkalenderår. SAV, som i allt väsenthgt ansluter sig tillförslaget till ny arbetsfidslag, konstaterar att från verkets synpunkt ärmerfidsbestämmelserna den viktigaste nyheten i förslaget. Mertid kallas sådanarbetstid som enligt det allmänna arbetstidsavtalet (ARB) normalt ärfyllnadsfid. En deltidsanställd kan f.n. fä tjänstgöra på fyllnadstid under detantal timmar som motsvarar skillnaden mellan den ordinarie arbetstiden vidheltidsanställning och arbetstiden i deltidsanställningen. Utöver fyllnadstidkan den som är deltidsanställd även tjänstgöra pä övertid lika många timmarsom gäller för heltidsanställda. Enligt det s.k. skyldighetsavtalet (SKA)gäller för uttag av övertid begränsningarna per fyraveckorsperiodeller per kalendermånad, dock högst 200 fimmar per kalenderår. Genomlagförslaget begränsas i princip arbetsgivarens möjligheter att anlita endeltidsanställd för extra arbete fill sammanlagt högst 200 fimnmar perkalenderår. Även om man självfallet inte använder de deltidsanställda för extraarbete i den utsträckning, som gällande bestämmelser rent formellt medger, såkommer likväl begränsningen av mertiden till totalt attmedföra vissa negativa konsekvenser. Det är framför allt vid postverket och vidKarolinska sjukhuset, som det kan förväntas bli en del problem. Dessamyndigheter har många deltidsanställda och deras verksamhet baseras i storutsträckning på den arbetskraftsreserv som de deltidsanställda i realitetenutgör, t.ex. vid sådana tillfällen dä det blir förfall för annan arbetstagareeller vid särskilda arbetstoppar. De problem som kan väntas uppkomma på grundav de nya mertidsbestämmelserna kan enligt SAV lösas på olika sätt.Huvudinriktningen bör härvid vara att undvika ökat övertidsarbete för denheltidsanställda personalen. Närmast fill hands ligger därför att så långt detär möjligt anpassa de deltidsanställdas arbetstid till det arbetskraftsbehovsom i verkligheten finns. Detta kan t.ex. ske genom ökning av de deltidsanställdasanställningsgrad så att man 1981/82:154 116 pådetta sätt får mer ordinarie arbetstid till förfogande. Alternativet är attrekrytera mer deltidspersonal. Man får alltså räkna med att begränsningen avmertiden kommer att medföra vissa merkostnader, särskilt för postverket ochKarolinska sjukhuset. anser det riktigt att dedeltidsanställda får samma skydd mot arbetstidsuttag utöver avtalad ordinariearbetstid och jourtid som lagen ger de heltidsanställda. Förbundet är välmedvetet om svårigheterna att göra mera preciserade kostnadsberäkningar överutredningens förslag men ser det som en brist att inte reformkostnadernanärmare kan anges. Det finns dock skäl anta att kostnaderna totalt sett inte ärav någon betydande storleksordning, bl.a. på grund av att vissa av förslagetsdelar har effekter som kostnadsmässigt delvis tar ut varandra. En arbetstidslagstiftningi enlighet med förslaget får också ett innehåll som i viss utsträckning svararmot allmänna normer som redan finns på arbetstidsomrädet och som t.ex. pä detkommunala området delvis redan kommit till avtals-mässigt uttryck. anser att det är angelägetatt det införs begränsningar i arbetsgivarens rätt att ta ut mertid för attden deltidsanställde skall kunna få så god överblick som möjligt över sinarbetstid. Att vid den regleringen utgå från det enskilda anställningsavtaletoch sedan begränsa mertidsuttaget på motsvarande sätt som i fråga om övertidframstår som den lämpligaste lösningen. Även statskontoret finner det i och för sig rimligtatt en viss gräns sätts för vad som får tas ut i mertid av dendeltidsanställde. Enligt förslaget skulle gränsen för allmän mertid sättas vid200 timmar per kalenderår. Som utredningen påpekat innebär den förordadebegränsningen av mertiden en kraftig beskärning av möjligheterna förarbetsgivarna att ta ut extra övertid. Särskilt delar av den offentligasektorn, exempelvis de affärsdrivande verken, torde komma att beröras härav iform av ökat behov av övertid eller ny personal och därmed ökade kostnader.Under 1970-talet har tillkommit en omfattande ledighetslagsfiftning. Då någotutrymme inte torde finnas tillgängligt för en fortsatt höjning av de offentligautgifterna hade det enligt statskontoret varit önskvärt om utredningen hadekunnat redovisa en beräkning av den kostnadsökning som föranleds avdeltidsbegränsningen. Även betonar de ekonomiskaaspekterna. Förbundet konstaterar att förslaget om mertid leder till enkraftig begränsning av arbetstidsuttaget. Med hänsyn till mångfaldendeltidsanställningar inom framför allt sjukvården med mycket varierandearbetstids- och anställningsförhållanden medför lagförslaget enligt förbundetsuppfattning avsevärda praktiska svårigheter. Många deltidsanställningaranpassas helt till önskemål frän arbetstagarna. Förbundet ifrågasätter ocksåkravet att behöva föra anteckningar om mertid för alla deltidsanställningar,även för arbetstagare med mycket låg sysselsättningsgrad. 1981/82:154 117 nasättas vid deltidsanställning med arbetstid överstigande avhelfidsanställning. För arbetstagare med så låg sysselsättningsgrad är detnämligen helt osannolikt att det skulle behövas en skyddsregel mot övertidsuttagsom ligger i linje med det allmänna skyddsintresse som bär upp arbetsfidslagen.Förslaget i sin nuvarande utforrnning för med sig avsevärda administrativakostnader för landstingen. Sammanfattningsvis konstaterar förbundet medför både ökade kostnader och praktiska svårigheter förlandstingen. I första hand avses då inte bara förslaget att räknakompensationsledighet som fullgjord ordinarie arbetstid utan även de föreslagnamertidsbestämmelserna för deltidsanställda. Med hänsyn till det alltmerbesvärande ekonomiska läget för landstingen kan förbundet i dessa delar intetillstyrka utredningsförslaget. SHIO-Familjeföretagen konstaterar att ettgenomförande av förslaget innebär minskad flexibilitet för företagen.Emellertid kan arbetsgivaren och den anställde genom en särskildöverenskommelse komplettera anställningsavtalet, så att ytterligare ordinariearbetstid kan tas ut, även om detta jämfört med nuläget innebär ökad byråkratioch därmed svårigheter framför allt för de mindre företagen. Det är docknödvändigt med ett klarläggande som visar att anställningsskyddslagen inteförhindrar dylika överenskommelser och att exempelvis individuellaöverenskommelser om förlängning av arbetstiden under en månad verkligen ärtillåtna. SHIO-Familjeföretagen kan acceptera förslaget under dennaförutsättning. Någraremissinstanser är klart negafiva till förslaget. SAF avvisar sålunda förslaget att i stort settlikställa mertid för deltidsanställda med övertid. Arbetstidslagen är attbetrakta som en skyddslag och bör enbart ange det maximalt tillåtnaarbetstidsmåttet. Det är med denna utgångspunkt ej rimligt att all arbetstidutöver den ordinarie för deltidsanställda skall betraktas som övertid enligtlag. De deltidsanställdas behov av att i förväg kunna beräkna arbetetsomfattning är en intressefråga som enligt SAF:s mening bör lösas ikollektivavtal och inte lagstiftningsvägen. Inom de branscher på föreningensområde, där en stor del av arbetstagarna arbetar deltid, föranledsmertidsarbete mycket ofta av ett önskemål från den enskilde anställdes sida attdå och då utöka sin arbetsfid. En deltidsanställd kan heller inte utanöverenskommelse beordras utföra mertidsarbete och har därför redan ettspeciellt skydd i det berörda avseendet. SAF har fillagt att ett eventuelltjämställande av mertid med lagenlig övertid även skulle medföra betydandetekniska svårigheter vid valet av begränsningsperiod, i synnerhet när det rörsig om s.k. intermittent deltidsarbete. Antag exempelvis att två personerdelar en tjänst och att arbetstiden är jämnt fördelad mellanarbetstagarna (2,var). Den ena arbetstagaren blir sjuk under vecka 1.Den andra arbetstagaren arbetar full tid och blir heltarbetsfri , dä den förstnämnda arbetstagaren tillfrisknat och dåarbetar full tid. I sådant fall bör övertid enligt lag för dessa bådaarbetstagare ej uppkomma. 1981/82:154 118 SAF har dessutom hänvisat till ett yttrande frånHandelns arbetsgivareorganisation (HAO). I yttrandet erinrar HAO om innehålleti en dom av arbetsdomstolen (AD 1961 nr 21). Inom handeln, somsysselsätter mer än 150 000 deltidsanställda, har denna dom infört en fastlagdpraxis innebärande att en deltidsanställd inte kan beordras till mertidsarbeteutöver åtaget arbetstidsmått. För tillfällig eller permanent utökning avarbetstiden fordras alltså överenskommelse mellan arbetsgivaren och denanställde. Denna för såväl arbetsgivarsidan som arbetstagarparterna gemensammauppfattning utgör en av grunderna till den kollektivavtalsreglering, somdärefter successivt har skett av de deltidsanställdas arbetsvillkor. Gällandearbetstidsbestämmelser i deltidsöverenskommelsen SAF/LO anger bl.a. "Företagen skall tillse, att den deltidsanställdes arbetstid ocharbetsförtjänst bhr sä jämn som möjligt. För stadigvarande deltidsarbete skallarbetsfidsschema upprättas, såvida icke arbetsuppgifternas särskildabeskaffenhet omöjliggör detta. På sådant arbetstidsschema skall allregelbundet återkommande arbetstid angivas." Den citerade bestämmelsen (ivilken sista meningen tillkommit genom centraluppgörelse SAF/LO) gerenligt HAO klart uttryck för att arbetsmarknadsparterna med tillämpning avgällande praxis avtalsvägen har åstadkommit en reglering av dedeltidsanställdas arbetstidsförhållanden som överensstämmer med detföreliggande förslagets syfte utan att man har tillgripit konstruktionen attjämställa mertid med övertid. I deltidsöverenskommelsen SAF/LO har ytteriigareintagits följande bestämmelse rörande deltidsarbete. "Vid utökatarbetskraftsbehov skall i första hand deltidsanställda erbjudas ett högre antaltimmar." En begränsning av möjligheten att överenskomma om mertid skulleenligt HAO alldeles uppenbart starkt motverka syftet med denna bestämmelse.Den har för övrigt tillkommit på förslag av arbetstagarsidan. SFOanför liknande synpunkter. Även KFO motsätter sig bestämt förslaget omlagreglering av mertidsuttag. Den viktigaste invändningen är enligt KFO attutredningen torde ha bortsett från gällande rätt. Arbetsdomstolens dom AD 1961nr 21 har lett till att deltidsanställd personal inom KFO:s medlemsföretagbehöver arbeta mertid endast under förutsättning att överenskommelse häromträffas i varje enskilt fall. Den deltidsanställde har således själv möjlighetatt begränsa sin mertid och att i förväg beräkna arbetstidens omfattning.Några klagomål från de deltidsanställda eller deras fackliga organisafioner harinte förekommit på denna punkt. KFO anser det förvånande att rättsfallet intehar belysts av utredningen, eftersom det rimligen borde ha lett till att någonreglering av mertiden inte hade föreslagits. Även andra skäl talar enligt KFOemot en sådan reglering. Således är det ett fackligt önskemål att i första handredan anställd deltidsarbetande personal skall anlitas om behov av arbetskrafttillfälligtvis uppkommer, t.ex, genom frånvaro på grund av sjukdom,föräldraledighet e.d. En regel av denna innebörd ingår 1981/82:154 119 därföri gällande kollektivavtal. Den föreslagna begränsningen av mertids-, arbetetskulle alltså motverka att delfidsanställda efter egen bedömning kunde rycka inför frånvarande arbetskamrater. En effekt härav kunde tänkas bli att antaletdeltidsanställda ökar ytterligare, vilket är en utveckling motsatt den somarbetsmarknadens parter eftersträvar. Vidare framhåller KFO att regleringen ilag av arbetstiden har ett klart socialt syfte. Detta syfte finns inte när detgäller mertidsarbete. Förutom det förhållandet att lagreglering rörande mertidtorde stå i strid med önskemål frän såväl arbetsgivare som de deltidsanställdaoch deras fackliga organisationer skulle reglerna orsaka en byråkratiskhandläggning av en fråga som fidigare har skötts på ett enkelt och praktisktsätt. Lika kritiskt är LRF till förslaget att mertid fördeltidsanställda skall likställas med övertid. Frågan är aktuell inte bara förmånga lantbrukare, eftersom hälften av lantbruk bedrivs somdeltidsjordbruk, utan också för avbytarverksamheten inom lantbruketsdjurproduktion. LRF påpekar att en deltidsanställd ej mot sin vilja kanbeordras utföra mertidsarbete utan särskild överenskommelse. Redan härigenomhar de deltidsanställda ett speciellt skydd. Till detta kommer att utökningarav arbetstiden ofta sker på de anställdas egna önskemål. Det kan vidare ansesnästan orimligt att merarbetsfid, som ligger inom den maximalt tillåtna lagligaarbetstiden, skulle betraktas som övertid. Deltidssysselsättningarna ärdessutom ofta flexibla till sin omfattning. Att alltför mycket lagreglera sådanverksamhet skulle enligt LRF:s mening kunna verka hämmande på såvälproduktionen som sysselsättningen. Utredningens uttalande att det finnsanledning att motverka att de deltidsanställda används som en reservarbetskraftfinner LRF märkligt och ej i överensstämmelse med produktionens ochsysselsättningens reella behov. LRF konstaterar att det sagda i hög grad gällerbeträffande lantbrukets avbytare i djurproduk-fionen, vilka till en betydandedel är delfidsanställda. Deras funktion är bl.a. att utgöra enreservarbetskraft vid lantbrukares sjukdom, militärinkallelse o.d. Liknandeoregelbundna arbetsbehov föreligger när det gäller skörd av frukt, grönsaker,jordgubbar, champinjoner m.m. och exempelvis inom äggproduktionen. Att tvingasådana verksamheter att delvis utföras på merbetald övertid skulle enligt LRFvara ekonomiskt orimligt och medföra mycket svåra konsekvenser förmöjligheterna att bedriva sädana driftsgrenar. Vissa yttranden innehåller synpunkter pä denlagtekniska konstruktionen av mertidsregler. AD anmärker att de föreslagnareglerna synes kunna kringgås pä enkelt sätt genom att den deltidsanställdesarbetstid hålls obestämd. För exempelvis s.k. behovsanställda förefaller, medutredningens synsätt, den föreslagna regleringen av mertidsuttaget knappastkomma att få någon reell betydelse. Ett sätt att åstadkomma en vissuppstramning av regleringen för sådana arbetstagare är enligt domstolens meningatt lägga bevisbördan på arbetsgivaren för att arbetstiden verkligen 1981/82:154 120 ärså oregelbunden att mertidsreglerna inte går att tillämpa.5i'efl hovrätt kaninte tillstyrka den lösning av hithörande problem som utredningen harföreslagit. Enligt hovrättens mening kan det sättas i fråga om den föreslagnaregleringen skulle fä avsedd verkan. Uttag av arbetstid utöver det ordinariearbetstidsmättet kan under alla förhållanden inte göras utan arbetstagarensmedgivande, med stöd av kollektivavtal eller i enskilt anställningsavtal. Detkan då vara svårt att dra gränsen mellan å ena sidan samtycke frånarbetstagaren att tillfälligt arbeta mertid och å andra sidan en särskildöverenskommelse som innebär en förändring av anställningsavtalet. Som exempeltas det fallet att en halvtidsanställd arbetstagare enligt överenskommelse ipraktiken arbetar på heltid i samband med en arbetstopp.Sättet att rubricera överenskommelsen förefaller dä bli avgörande för om denfaller under den föreslagna straffsanktionerade bestämmelsen. Härtill kommeratt regeln inte skulle få någon verkan alls beträffande sädanaanställningsförhållanden där den ordinarie arbetstiden inte är fixerad påförhand. Beträffande utformningen av den föreslagnalagtexten har SAV följande synpunkter. I 10§ anges att mertid får tas ut medhögst per kalenderår. Av 7§ följer emellertid att viss mertiddessutom kan vara övertid. För sådan mertid, söm tillika är övertid, måste manäven iaktta begränsningsreglerna i 8 § för uttag av allmän övertid perfyraveckorsperiod eller kalendermånad (48 respektive ), Iutredningens specialmotivering till 10 § fästs uppmärksamheten på dettaförhållande. Enligt SAV:s mening bör man av lagtexten i 10 § direkt kunnautläsa allt som skall iakttas i fråga om mertid vid deltidsanställning. Dettaär särskilt önskvärt med tanke på de nya sanktionsregler, som föreslås gällavid överträdelse av övertidsreglerna. Med hänsyn härtill föreslår SAV att detsist i paragrafen tillförs ett nytt stycke av exempelvis följande lydelse. I fråga om sådan mertid, som enligt 7§ tillika ärövertid, iakttas dessutom de begränsningar för uttag av övertid perfyraveckorsperiod eller kalendermånad, som anges i 8§. 6 Besked om arbetstidens förläggning