prop · G50394 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1981/82:94 om transport av farligtgods; Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Myndighetsansvaretför vägtransporter av fariigt gods åvilar f.n. de myndigheter som enligtproduktkontrollagstiftningen har ansvaret för olika varukategorier. För sjö-,luft- och järnvägstransporter av farligt gods ansvarar respektivesjöfartsverket, luftfartsverket och . För vägtransporternafinns föreskrifter i olika författningar för skilda varuslag, medan det förövriga transportslag finns regelsamlingar som avser samtliga varuslag. Iproposifionen föreslås en ny organisation av myndighetsansvaret för väg- ochjärnvägstransporterna. Den innebär att myndighetsfunktionerna sammanförs ochplaceras hos . Förslaget är i huvudsak av principiell natur. Detaljutformningenav den nya organisationen i enlighet med i propositionen angivna riktlinjer ochresursramar kommer att upp-dras ät en särskild kommitté. 1 propositionenredovisas vidare vissa förenklingar i fråga om organisafionen för tillsyn överlandtransporterna. Polisen, tullen och yrkesinspektionen föreslås utöva denallmänna tillsynen över transporterna. Slutligenföresläs ati den författningsmässiga regleringen av säkerheten vid transport avfarligt gods i fortsättningen skall grundas på en ny lag om transport avfarligt gods. Lagen föreslås gälla samtliga transport- och varuslag, dock medundantag för bulktransporter till sjöss. DenI anges som en riktpunkt för förslagens genomförande. 1 1981/82. Lagom transport av farligt gods 1 §Med transport förstås i denna lag förflyttning av farligt gods med transportmedel samt sådan lastning, lossning, förvaring och annan hante ring av det farliga godset som utgör ett led i förflyttningen. Somtransport anses dock inte förflyttning som sker endast inom ett område därtillverkning, lagring eller förbrukning av farligt gods äger rum. 2 §Med farligt gods förstås i denna lag gods som består av eller innehål ler komprimerade,kondenserade eller under tryck lösta gaser, varorsom utvecklar brandfarlig gas vid kontakt med vatten, varormed benägenhet att orsaka infektioner, magnetisktmaterial och som på grund därav vid transport kan medföra skador pä människor,djur, egendom eller i miljön eller påverka transportmedlets säkra framförande. 3 § Med transportmedel förstås i denna lag 1. varjeslag av fordon som används för transport pä väg eller i terräng, 2. järnvägsvagnar och andra spårbundna fordon, 3. luftfartyg samt 4. fartyg i den utsträckning som det i demtransporteras gods i förpackad form, i containrar, flyttbara tankar ellertransportmedel enligt punkt I och 2. 4 §1 fråga om transporter med svenska fartyg eller svenska luftfartyg gäller denna lag även utom riket om inte detta strider mot främmande lag som är tillämplig. Ifråga om örlogsfartyg och militära luftfartyg gäller denna lag endast såvittregeringen förordnar därom. 1 fråga om radioaktivavaror gäller denna lag endast i den mån den är förenlig med atomenergilagen(1956:306) respektive strålskyddslagen (1958:110) och med stöd av dessa lagarmeddelade föreskrifter eller villkor. Prop.1981/82:94 3 5 § Regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter om vilka varor somskall anses utgöra farligt gods enligt 2 § med hänsyn till transportmedel,godsmängd eller andra transportförhållanden. 6 § Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter omeller för särskilt fall besluta om undantag frän lagens tillämpning på 1. transporter med utländska fartyg och luftfartyg, 2. försvarsmaktens transporter, 3. vissa transporter eller vissa slag av transporter iövrigt. Regeringen får överlåta åt myndighet att meddela föreskrifter om eller försärskilt fall besluta om undantag enligt första stycket 2 och 3. 7 § Transport får ske endast på devillkor och under de förutsättningar som anges i denna lag eller med stöd avlagen meddelade föreskrifter. 8 § Vid transport skall de åtgärder vidtas och denförsiktighet iakttas som fordras för att hindra eller motverka, att det farligagodset orsakar skador pä människor, djur, egendom och i miljön. Transportmedeloch andra transportanordningar skall vara av sådan beskaffenhet att de ståremot påkänningarna vid transport. 9 § Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerbemyndigas att meddela föreskrifter om klassificering av farligt gods, omtransportmedel och andra transportanordningar, märkning, uppgiftsplikt,säkerhetsutrustning, lastning, lossning, förvaring och annan hantering avfarligt gods samt om försiktighetsmått och åtgärder i övrigt, allt i denutsträckning som krävs från transportsäkerhetssynpunkt. Regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att föreskriva atttransportmedel och andra transportanordningar får användas vid transportendast om de är provade och godkända. 10 §Om det är av särskild betydelse från transportsäkerhetssynpunkt får regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer förbjuda vissa slag av transporter eller föreskriva att vissa slag av transporter får ske endast efter tillstånd eller förhandsanmälan. 11 §Tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall utövas av myndighet som regeringen bestämmer. 12 §För tillsynen enligt denna lag äger tillsynsmyndighet tillträde till områden, lokaler och andra utrymmen, som används i samband med transport, eller till transportmedel och transportanordningar. Myndigheten har rätt att få de upplysningar, handlingar och prov som behövs för tillsynen. För uttagna prov utgår inte någon ersättning. Detåligger polismyndigheterna att lämna den handräckning som behövs för tillsynen. Prop.1981/82:94 4 13 § får meddela de förelägganden ellerförbud som uppenbart behövs för att denna lag eller de föreskrifter som meddelats med stöd av lagen skall efterievas. 1 beslut om föreläggande eller förbud kantillsynsmyndigheten utsätta vite. Underlåter någon att vidta en förelagd åtgärd, fårtillsynsmyndigheten förordna om rättelse på den försumliges bekostnad. 14 § Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter omskyldighet för polismän att hindra fortsatt transport om transporten strider mot denna lag eller med stöd av lagen meddelade föreskrifter och fortsatt transport inte kan ske utan påtaglig risk för skada. 15 § Regeringen bemyndigas att föreskriva om avgifter förmyndighets verksamhet enligt denna lag. 16 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1. föreskriftersom meddelats med stöd av 9 eller 10 §, 2. förelägganden eller förbud sommeddelats med stöd av 13 §, dock inte om föreläggandet eller förbudet omfattasav ett vitesföreläggande döms tillböter eller fängelse i högst . Ansvar enligt första stycket inträder inte om ansvar förgärningen kan ådömas enligt . 17 § Den som har tagit befattning med ett ärende som avsesi denna lag får inte obehörigen röja eller utnyttja vad han därvid har erfarit om någons affärs- eller driftförhällanden. 1 det allmännas verksamhet tillämpas i ställetbestämmelserna i sekretesslagen (1980:100). Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer.Regeringen får meddela de övergångsbestämmelser som behövs. Prop.1981/82:94 5 Lag om ändring i lagen (1973:329) om hälso- ochmiljöfarliga varor Härigenom föreskrivs att 3 § lagen (1973:329) om hälso-och miljöfarliga varor skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3§ Lagen gäller ej vara som är att anse som 1. livsmedelenligt livsmedelslagen (1971:511), 2. läkemedelenligt läkemedelsförordningen (1962:701), 3. fodermedelenligt/ö/-ort/«//?- 3. fodermedel enligt/age/; (1961:en (1961:381) om tillverkning av 381) om tillverkning av och handel och handelmed fodermedel m. m. med fodermedel m. m. Ej heller gäller lagen i fråga om radioaktiva ämnen ochandra källor fill joniserande strålning. I fråga om brandfarlig eller explosiv vara äger lagentillämpning endast i den mån varan är hälso- eller miljöfarlig av annat skäl änsom föranlett att den hänförts till nämnda varukategorier. / fråga om transport av sådana hälso- och miljöfarligavaror som är farligt gods enligt lagen (0000:000) om transport av farligt godsgäller denna lag endast i den utsträckning som regeringen förordnar. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lag om ändring i lagen (1975:69) om explosiva ochbrandfarliga varor Härigenom föreskrivs att 1 § lagen (1975:69) om explosivaoch brandfarliga varor skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse l§' Regeringen bemyndigas att i fråga om varor som bestårav eller innehåller explosivt eller pyrotekniskt ämne (explosiva varor) samt ifråga om brandfarliga varor meddela föreskrifter som gäller tillverkning,handel, hantering, förvärv, överlåtelse, transport eller införsel eller som iövrigt är påkallade från säkerhetssynpunkt. ' Senaste lydelse 1977:424. 1981/82:94 6 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Regeringen bemyndigas att meddela föreskrifter om avgifterför provning, kontroll eller besiktning eller annan verksamhet enligtbestämmelse som avses i första stycket. Regeringen får överlåta ät förvaltningsmyndighet attmeddela sädana föreskrifter som avses i första och andra styckena och åt kommunatt meddela sädana föreskrifter som avses i andra stycket. Lagen gäller inte i fråga om sådan transport av explosivaoch brandfarliga varor som omfattas av lagen (0000:000) om transport av farligtgods. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Lag om ändring i strålskyddslagen (1958:110) Härigenom föreskrivs att 22 § och rubriken närmast före 22§ sträl-skyddslagen (1958:110) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Transport och transitering m. m. Förtullning Om transport och förtullning av Om förtullning av radioaktivt radioaktivt ämne förordnar rege- ämneförordnar regeringen eller ringen eller myndighet som rege- myndighetsom regeringen bestäm ringen bestämmer. Denna lag träder i kraft den dag regeringen bestämmer. Senaste lydelse 1975:709. 1981/82:94 7 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,Åsling, Söder, , , , , , , ,Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Lagrådsremissom transport av farligt gods Ijanuari 1979 tillkallades en särskild utredare med uppdrag att utreda vissafrågor om transport av fariigt gods. Utredaren,som arbetar under namnet kommittén för transport av farligt gods, avlämnade iseptember 1980 delbetänkandet (Ds K 1980: 10) Säkrare transporter av farligtgods, del 1.' Betänkandet bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga1. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetts av kammarrätten i ,, , ,, postverket, (), trafiksäkerhetsverket,, luftfartsverket, transportrådet, statskontoret,, , produktkontrollnämnden, statenssträlskyddsinstitut, kommerskollegium, generaltullstyrelsen,arbetarskyddsstyrelsen, statens industriverk, ,statens provningsanstalt, statens brandnämnd, länsstyrelserna i ,, , , och samt ,miljödatanämnden, fartygsmiljöutredningen (K 1973:04),atomlagsfiftningskommittén (11979:05), AB Svenska Godscentraler (ASG),, Centralorganisationen /SR, ,i , Plast- och kemikalieleverantörers förening, SAS,. , SHIO-familjeföretagen,kemiska 'Betänkandet avgavs av ledamoten av , Prop.1981/82:94 8 industrikontor, , . har förklarat sig avstå frän attavge yttrande. Transportfackens yrkes- och arbetsmiljönämnd har hänvisat tillde yttranden som avgetts av och har anslutit sig till vad kemiskaindustrikontor anfört. i har förklarat siginte ha något att anföra beträffande förslagen. Länsstyrelserna i och och länhar bifogat yttranden från bl. a. ett antal kommuner. harbifogat yttrande från sprängämnesinspektionen och arbetarskyddsstyrelsen frånett antal yrkesinspektionsdistrikt. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Jag anhåller nu att få ta upp de frågor som behandlas ibetänkandet. Det finns ett omfattande system av säkerhetsföreskrifterför transport av fariigt gods. Dessa föreskrifter återfinns i internationellaöverenskommelser samt i nationella lagar, regeringsförordningar ochmyndighetsföreskrifter. De olika regelverken innehåller föreskrifter om bl. a.klassificering, dvs. indelning av farligt gods i olika farlighetsklasser,förpackning, märkning, dokumentering, transportmedlets beskaffenhet ochlastsäkring. I har regleringen på grund av sin detaljrikedomoch tekniska karaktär till helt övervägande delen karaktären av myndighetsföreskrifter. Med stöd av lagen (1965:719) om säkerheten på fartyg -sjösäkerhetslagen - (omtryckt 1978:109, ändrad senast 1981:318) harsjöfartsverket meddelat föreskrifter för sjötransport av fariigt gods. Påmotsvarande sätt har luftfartsverket med stöd av luftfartslagen (1957:297,omtryckt 1979:643, ändrad 1981:811) meddelatföreskrifter för lufttransporter. För järnvägstransporter av farligt godsgäller de normal villkor en järnväg enligt järnvägstrafikstadgan (1966:202,ändrad senast 1981:64) är skyldig att fastställa. ,luftfartsverket och har vart och ett inom sitt område detövergripande ansvaret för bl. a. säkerheten vid transporterna. Ansvaret för vägtransporter av farligt gods åvilar demyndigheter, som har ansvaret för olika varukategorier, de s. k.produktkontrollmyndigheterna. Föreskrifter för vägtransporter har meddelatsfrämst av industriverket med stöd av lagen (1975:69) om explosiva ochbrandfarliga varor (ändrad senast 1977:424) och av produktkontrollnämnden medstöd av lagen (1973:329) om hälso- och miljöfariiga varor (ändrad senast1980:217). Vidare ansvarar enligt atomenergi- 1981/82:94 9 lagen(1956:306, ändrad : 179) för transport av klyvbart radioaktivtmaterial, enligt strålskyddslagen (1958: 110,ändrad senast 1981:291) för transport av icke klyvbart radioaktivt material,enligt läkemedelsförordningen (1962:701, ändrad senast1981:467) för transport av läkemedel samt enligtförordningen (1975:346) om miljöfarligt avfall (ändrad senast 1981:312) förtransport av sådant avfall. tillämpar deinternationella överenskommelser om transport av farligt gods som har betydelseför landet. Det är främst ADR (den europeiska överenskommelsen ominternationell vägtransport av farligt gods), RID (det internationellareglementet om befordran av farligt gods på järnväg), RAR (bestämmelser förflygtransport av farligt gods) och IMDG-koden (internationell kod för transportav farligt gods till sjöss) samt de s. k. kemikalie- och gasbulkkoderna försjötransporter. Nuvarande organisatoriskaordning för vägtransporter fick sin utformning . I samband med attSveriges anslutning till ADR då behandlades, diskuterades också frågan om ensärskild lagstiftning för nationella transporter av farligt gods skulle införasoch ett särskilt transportsäker-hetsorgan inrättas (prop. 1973:143).Övervägandena ledde fram till att frågan borde lösas inom ramen för gällandeproduktlagstiftning. I propositionen påpekades att den organisatoriska lösningsom föreslogs fick anses vara av provisorisk karaktär i avvaktan på att manfick ytteriigare underlag för en bedömning bl. a. genom arbetsmiljöutredningens(S 1970:35) arbete och de erfarenheter som kunde vinnas sedan det föreslagnasystemet hade varit i kraft . Riksdagendelade den uppfattning som kommit till uttryck i proposifionen (TU 1973:24,rskr 1973:334). Frågan om transport avfarligt gods berördes härefter bl. a. i prop. 1976/ 77:49 om arbetsmiljölag m.m. Föredragande departementschefen framhöll där bl. a. angelägenheten avsamordnade insatser på området. Iett par motioner (1976/77:52 och 1976/77:813) hemställdes bl. a. au riksdagenskulle ge regeringen i uppdrag att tillsätta en utredning med uppgiften attsamordna bestämmelser och myndighetsansvar för transport av farligt gods. (/78: 1) yttrade i anledning av motionerna att det torde få ankomma päregeringen att ta de initiativ som behövdes för en allsidig prövning avfrågorna om koncentration av det samlade ansvaret och samordnade bestämmelserför transport av fariigt gods. Utskottet hemställde att som sinmening skulle ge regeringen det anförda till känna. biföll vadutskoUet hemställt (rskr 1977/78: 8). Fören mer utförlig beskrivning av nuvarande förhållanden hänvisas tillbetänkandet. 1981/82:94 10 Itransportsammanhang är farligt gods en samlingsbenämning på en mängd olikaämnen, som på ett eller annat sätt kan välla skador på människor, miljö elleregendom. Några exempel på allmänt kända och ofta förekommande ämnen är klor,bensin och sprängämnen. Entransport innebär i allmänhet varierande påfrestningar på grund avtemperaturväxlingar, skakningar m. m. Detta betyder att risken för skador pågrund av det farliga godset ökar i förhållande till risken vid stationärhantering. Att vi trots detta tillåter transporterna beror pä att det modernaindustrisamhället inte kan avvara det farliga godset och därmed inte helleravstå frän att transportera det. Transporter av farligt gods är därför nödvändiga. Huvudsyftet med denoffentliga regleringen av verksamheten transport av farligt gods bör enligt minmening vara att skydda människor, miljö och egendom. Vi måste därför ha etteffektivt säkerhetssystem som neutraliserar riskerna vid transporterna. Etthundraprocentigt skydd åstadkommer vi emellertid först genom att helt förbjudatransporterna. Detta är som jag sade inte möjligt i värt samhälle. Även omskyddet för människor, miljö och egendom är det primära måste därför en ständigavvägning göras mellan säkerhetsintresset och intresset av att kunnatransportera till en rimlig kostnad. Måletför den offentliga regleringen av verksamheten transport av farligt gods anserjag därför kunna uttryckas så att regleringen skall ge rimlig säkerhet åtmänniskor, miljö och egendom och möjliggöra en rationell och effektivtransportverksamhet, både för näringslivet och myndigheter. Avbetänkandets redogörelse för nuvarande förhållanden framgår att detta mål f. n.inte är uppfyllt i . Utredaren har belyst en rad brister och somhuvudsakliga orsaker dessa pekat på produktkontrollanknyt-ningen avvägtransportföreskrifterna, antalet författningar och inblandade myndigheter,skillnaderna i regleringen mellan nationella och internationellavägtransporter och skillnaderna i regleringen mellan de nationellavägtransporterna och andra transporter över huvud taget. Betänkandetinnehåller förslag en ny myndighetsorganisation och lagstiftning som syftartill att undanröja dessa orsaker och därmed ge säkrare transporter. Grundtankenbakom förslagen är, att förfaUningar och myndighetsansvar skall samordnas, attvägtransportregleringen i likhet med övriga transportgrenar skall blitransportorienterad samt att skillnaderna mellan inhemsk och internationellreglering skall utjämnas. Enenig remissopinion delar utredarens uppfattning att det behövs såvälorganisatoriska som författningsmässiga förändringar. Prop.1981/82:94 11 huvuddragen i utredarens förslag har i huvudsakbemötts positivt. Några remissinstanser, främst ochproduktkontrollnämnden, ser dock en viss fara i att alltför starkt betonatransportinriktningen. De menar att detta bl. a. kan leda till en för snäv synpä vilka risker som skall beaktas och även till vissa organisatoriskanackdelar. För egendel anser jag att utredarens analys av brister i nuvarande organisation ochförfattningsreglering och av orsakerna till bristerna i allt väsentligt ärriktig. Som en konsekvens av detta synsätt ansluter jag mig också till dehuvudprinciper på vilka utredarens förslag bygger: samordning, transportorienteringoch internationell anpassning, principer vilka jag menar alla är ägnade att ökasäkerheten i transportverksamheten. har godkänt en rad internationellaöverenskommelser om transport av farligt gods. Vi har alltså förinternationella transporter accepterat den säkerhetsnivå dessa överenskommelseranger och den riskvärdering som de bygger på. Rimligen bör vi då också somhuvudprincip acceptera dem för inhemska transporter, även om undantag ellertillägg ibland kan vara motiverade. Genom att acceptera de internationella normerna skapar manenligt min uppfattning goda förutsättningar för en säker och rationelltransporthantering: vi slipper i stor utsträckning dubbla regelsystem,handelsutbytet underlättas, ett tekniskt komplicerat och volymmässigtomfattande författningsarbete kan reduceras. Självfallet måste i detinternationella samarbetet bevaka att säkerheten bibehålls på en hög nivå ochverka för att de ambitioner i fråga om bl. a. arbetsmiljö och miljöskydd somkommit till uttryck i svensk lagstiftning gör sig gällande ocksåinternationellt. De svenska myndigheterna har härvid ett initiativansvar. Utredarens förslag omfattar inte sjöbulktransporter. Somskäl för att utelämna dessa transporter har utredaren anfört, att de säkerhetsproblemsom är förenade med dem är särpräglade och sjöfartsspecifika. Vidare pekas påatt de, till skillnad från andra transporter, inte ingår som delar ikombinerade transporter, varför det inte finns något större samordningsbehov.Ingen remissinstans har framfört någon erinran mot denna av-gränsning. Jagdelar också uppfattningen att sjöbulktransporterna inte bör behandlas i dettasammanhang. I det följande avser jag att behandla de förslag till nylagstiftning och myndighetsorganisation för transport av farligt gods som börföreläggas . Förslagens genomförande kräver därutöver en raddetaljerade överväganden vilka det ankommer pä regeringen att göra. Dessafrågor kommer jag att beröra endast översiktligt. 1981/82:94 12 Ettmycket stort antal myndigheter är direkt eller indirekt inblandade iverksamheten transport av farligt gods. De direkt berörda är ,luftfartsverket, SJ, industriverket, produktkontrollnämnden, ,, kärnkraftinspektionen, strålskyddsinstitutet,arbetarskyddsstyrelsen, sprängämnesinspektionen, länsstyrelser, hälsovårdsnämnderoch yrkesinspektionen. Utredarenkonstaterar att den splittrade bild, som denna mångfald av myndighetererbjuder, hindrar enskilda och myndigheter att handla säkert och rationellt ifrågor rörande transport av farligt gods. 1 betänkandet läggs därför framorganisatoriska förslag som avses medföra att såväl den föreskrivande som denkontrollerande myndighetsverksamheten koncentreras samt att dubbelkompetenserrespektive brist pä kompetens undanröjs. Intenågon remissinstans har ifrågasatt behovet av att förenkla myndighetsorganisationen.Majoriteten anser också att förenklingen bör ske genom koncentration avmyndighetsansvaret. förordar dock att en lösning söks inomgällande myndighetsfunktioner. Föregen del anser jag att det från säkerhets- och effektivitetssynpunkter ochdärmed också frän kostnadssynpunkt är nödvändigt att - i kombination med ensamlad lagstiftning - koncentrera myndighetsansvaret. Det är enligt min meninginte möjligt att åstadkomma en tillräckligt effektiv insats utanorganisatoriska förändringar. Efteratt ha prövat lösningar som omfattat alla transportslag, har utredaren stannatför ett samordningsalternativ som endast omfattar landtransporter, dvs. Utredaren har redovisat starka skäl för att samlaland- och sjötransporterna inom en myndighet. Han har emellertid bedömt att ensådan lösning, med hänsyn till den allmänna sjösäkerhetens krav, skulle medföraökade kostnader för det allmänna och bl. a. därför ansett sig förhindrad attföreslå en sjö- och landtransportmyndighet. Åtskilligaremissinstanser har kritiserat att förslaget begränsats till landtransporterna.Bl. a. , , , tran-sporträdet,industriverket, ASG, , speditörförbundet, äkeriförbundet,kemikontoret och industriförbundet har anfört att i vart fall sjö- och landtransporterbör samordnas. Jagdelar uppfattningen att det skulle vara till fördel för säkerheten ocheffektiviteten vid transport av farligt gods att samordna alla transportslageni en myndighet. Av betänkandet framgår emellertid att en utbrytning av transportfunktionenur och luftfartsverket skulle medföra ökade utgifter förstaten som inte motsvaras av omedelbara besparingar på annat häll. Det ärenligt min mening inte tänkbart att finansiera nya utgifter med svårberäknadeframtida positiva effekter för samhällsekonomin. De stora problemen i pä landtransportsidan. Prop.1981/82:94 13