prop · G503102 · 1981-12-31 00:00:00 — Försöken all finna inhemskaersältningsråvaror m.m., ändrat anlal ijänslgöringsdagar för vapenfria Ijänsleplikligaoch förändringar i beredskapslagrens sammansättning och volym kan också geanledning lill justeringar. Oljelagringsfonden börfinansiera anskaffning av petroleumbaserade varor, åtgärder som utgörkomplement liU eller ersättning för -oljelagring samt alla kostnader som hörsamman med drift (exkl. räntor) av lager som anskaffats överoljelagringsfonden. Vidare kan vissa medel ur oljelagringsfonden tUlfälliglbehöva las i anspråk för viss fredskrislagring av metaller. Det av riksdagenbeslutade oljelagringsprogrammet bör med dessa fömt-2 I98II82. 1981/82:102 Bilaga3 18 sättningarfulfföljas så snabbi som disponibla medel i oljelagringsfonden medger. Deninriktning som kommittén har bedöms komma all belasta oljelagringsfondenmed ca 4650 milj. kr. /83-1986/87. Denna ram bör dockjusteras när resultatet föreligger av den översyn av oljelagringsprogrammet somavses genomföras . TiUangivna kostnader för ekonomiskt försvar kommer beräknade räntekostnader om ca4200 milj. kr. Dämtöverbekostas viss verksamhet inom det ekonomiska försvaret av de affärsdrivandeverken och näringslivet. I programplanen uppskattas dessa kostnader tiU ca 1200 milj. kr. Försvarskommitlénuppskattar den tolala planeringsramen för ekonomiskt försvar under perioden1982/83-1986/87 fill ca 12250 milj. kr. Del ankommer på regeringen att årligenföreslå de justeringar i planeringsramen som föranleds av ändringar i defömtsältningar som kommittén enligt ovan har lagt till grund för sinaberäkningar. LedamöternaBrännström, , , , och lämnaren reservation fill försvarskommilléns slutbetänkande. I avseende påbeklädnadsprogrammel framhålls alt målet för samhällets insatser frånförsöijningsberedskapssynpunkl enligl reservanternas mening inle kan begränsaspå del säll kommUléns majoritet föreslagU. Stödet tUl bekädnadsprogrammel börligga 30 milj.kr. högre än vad kommittén förordar. För ekonomiska försvaret bördärför anslås 240 milj. kr. för investeringar, produktionsslöd m.m. 7.1 Det ekonomiska försvarets fortsatta inriktning Chefenför försvarsdepartementet har tidigare denna dag redogjort för de mål som börgälla för totalförsvaret. Försvarskommitténhar i sitt delbetänkande i febmari 1981 lämnat förslag tUl mål och inriktningi stort för det ekonomiska försvaret. Efter förnyade överväganden, mol bakgmndav de förslag som lämnats i programplanen för ekonomiskt försvar, harkommittén inle funntf anledning alt frångå sina tidigare ställningstaganden. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 19 Kommitténlar dock upp formuleringen av det övergripande mål för försörjning.sberedskapensom angavs i 1977 ärs försvarsbeslut. Kommittén anger att uttrycket "delekonomiska försvaret" där används på ell säll som inle överensstämmer medden definition som kommittén i annat sammanhang har lämnat, nämligen att delekonomiska försvaret utgör ell samlingsbegrepp för alla de beredskapsålgärdersom behövs för att komplettera det fredslida samhällets resurser och förberedadess omställning till situationer av kriskaraklär i syfte all skapa entillfredsstäUande försörjningsberedskap. Kommittén anser vidare att man genomen ändring i måfformuleringen starkare bör markera all åtgärderna inom delekonomiska försvaret skall syfta till att säkerställa individens överlevnadoch samhällets funktion. Nuvarande ullryck i målformuleringen kan leda lilltolkningar om en väsentligen oförändrad standard i kriser och krig. Kommitténföreslår all målet får följande utformning. "Verksamheteninom del ekonomiska försvaret skall, genom komplettering av det fredslidasamhällets resurser och förberedelser för dess omställning, skapa en sådanförsörjningsberedskap all individens överlevnad och samhällets funktion kantryggas om vi helt eller delvis blir hänvisade lill egna försörjningsresurser. TUlgångenpå oundgängligen nödvändiga förnödenheter och Ijänster skall säkerställas genomen väl avvägd beredskap inom och mellan de olika försörjningsområdena. Samhälletsresurser skall kunna sältas in på del säll som i varje enskiU läge bedöms geden bästa effekten, när del gäller all mildra påfrestningarnas konsekvenserför landet. Resurserna skall härvid fördelas med beaktande av allbefolkningens och de olika samhällsfunktionernas behov av resurser kanförändras efter hand som ell kris- eller krigsläge utvecklas." Jagkan för egen del helt ställa mig bakom försvarskommilléns målformulering. Försvarskommitléngör en prioritering av de åtgärder som syftar fill all säkerställa den förindividens överlevnad och samhällets funktion viktigaste försöijningen. Enutgångspunkt för planeringen skall vara all samhällets minimibehov skall kunnatillgodoses med hög säkerhet i kriser och krig. Det innebär attförsörjningsförmågan i första hand skall säkerställas för livsmedel, beklädnad,värme, hälso- och sjukvård saml härför erforderliga stödfunktioner i form avinsatsvaror, arbetskraft, energi och transporter. Övriga varor och tjänster ärinle oviktiga, men för dessa måste en lägre grad av säkerhet i planeringen accepteras. Kommitténbedömer också att den säkerhetspolitiska och mililärtekniska UtveckUngenställer högre krav än tidigare på en god handlingsberedskap. Ledningen av ochsamordningen mellan olika funktioner 1981/82:102 Bilaga3 20 ochverksamhetsgrenar i samhäUet måste vara säkersläUd. Genom att så långt möjligtutnyttja näringslivels förmåga all lösa förekommande uppgifter i kriser ochkrig bör enligl försvarskommilléns mening genomgripande förändringar i denfredslida stmkluren kunna undvikas i samband med övergången tUl kris- ochkrigsorganisation. Detta innebär att med ansvaret i fred för enförsörjningsviktig verksamhet bör följa motsvarande ansvar för verksamheten ikriser och krig. De samlade resurserna måste kunna utnyttjas alU efter lägelskrav. Kommitténframhåller vidare att det är viktigt att förbereda en omställning avnäringslivet fill krisproduklion och alt möjligheterna alt utnyttja inhemskaråvaror därvid bör las tillvara. Vidare betonas betydelsen av alt finnaalternativ till den allt dyrbarare beredskapslagringen. Olikakriser och krig kan ge upphov till långvariga störningar av del internationellasamarbetet och berörda länders ekonomier. Kommittén påpekar att stora delar avdel inlernalionella samarbetet kan komma all mer eller mindre upphöra i sädanasituationer. Även om de ufiösande konflikterna i sig får ell relativt kortförlopp och även om vi inle direkt berörs av krigshandlingar kan vår ekonomioch försörjning drabbas av långvariga störningar. Vi kan då i stor utsträckningbli hänvisade lill alt under läng lid klara individens och samhälletsöverlevnad med i huvudsak inhemska tiUgångar. Detta förhållande anser kommitténbör särskill beaktas i del ekonomiska försvarels planering. Ansvarsfördelningenmellan staten och näringslivet för beredskapslagringen och fredskrislagringenbör enligt vad ÖEF föreslär i programplanen studeras ytterligare. ÖEF harfunnit all frågan har en sådan spännvidd all den bör behandlas av en allsidigtsammansatt kommUlé. Försvarskommitlén biträder detta förslag och förordar allutredningen genomförs skyndsamt. Försvarskommitlénföreslår att olika vägar prövas för all finna alternativ till denberedskapslagring som tenderar all bli alltmer kostnadskrävande. Som exempelanges dels alt möjligheterna tUl handelsutbyte under kriser och krig främst medvåra nordiska grannländer bör prövas, dels att hänsyn tillförsörjningsberedskapen i högre grad bör beaktas i samband med olika bilateraladiskussioner. Eftersom osäkerheten är stor om ell sådant vamutbyte verkligenkan komma lill stånd i elt krisläge anser kommittén att enbart ell sådantaUernativ inle bör tillämpas för alt tillgodose de prioriterade behoven.Kommittén behandlar särskill frågan om krishandelsavtal inom jordbruksområdet.Åven inom andra områden bör enligl kommittén möjligheterna all tecknakrishandelsavtal m. m. studeras. ÖEFhar i programplanen redovisat förslag lill försörjningsmål och sin syn på detekonomiska försvarels planeringsfömlsätlningar och därvid bl.a. framhålUtviklen av att så långt möjligt frigöra planeringen från antaganden om framlidakriser och krigs karaktär. Inle desto mindre har det i vissa fall varitnödvändigt att göra vissa anlaganden om bl. 1981/82:102 Bilaga3 21 längdoch möjlig import för aU kunna bedöma behovel av beredskapslagring. Kommitténanser all dessa anlaganden och redovisade förslag lill försörjningsmål i alltväsentligt är lämpliga. Frågorna behandlas närmare i samband med förslagen lUlinriktning av vissa program. mening är samhällets mål i fredskriser all undvika störningar ivikliga samhällsfunktioner saml alt så långt möjligt upprätthålla fredstidaprodukfion, sysselsättning, export och konsumfion. De åtgärder som kan behövavidtas för alt begränsa konsekvenserna av framtida störningar avfredskriskaraktär innebär ett nära samspel mellan utrikes-, handels-, försvars-och näringspolifiken. Det är enligt kommitténs mening mol denna bakgmndsjälvklart att det ekonomiska försvarels uppgifter är begränsade när detgäller förberedelserna för all kunna möta fredskriser. Uppgifterna skall enligtförsvarskommitténs uppfattning bestå - alt bedöma riskerna för importstörningar inom olikavamområden, - att hålla en administrativ och organisatoriskberedskap för all reglering och ransonering skall kunna vidtas och - att genomföra fredskrislagring i den omfattning somanges av statsmakterna. Försvarskommitlénfinner att de åtgärder som ÖEF i programplanen föreslår i den av regeringenanvisade ekonomiska nivån även ingår i den av ÖEF förordade ekonomiska nivån.Kommittén anser att dessa åtgärder bör genomföras. De ger emellertid inletillräcklig försörjningsberedskap enligl kommitténs mening. Kommittén angerdärför i slutbelänkandel i vilka avseenden som kompletterande åtgärder bedömserforderliga utöver dem som inryms i den av regeringen anvisade ekonomiskanivån. Föregen del ansluter jag mig i aUl väsentligt liU den inriktning i stort av detekonomiska försvaret som försvarskommittén har förordat. Jag vill särskillframhåUa viklen av all prioritera oundgängliga behov inom försörjningsområdenalivsmedel, beklädnad, värme, hälso- och sjukvård saml härför erforderiigastödfunktioner. Vidare vill jag framhålla betydelsen av att den administrafiva,organisatoriska och personella handlingsberedskapen hos berörda myndigheteroch i näringslivet förbättras saml att olika alternativ lill den alUmerkostnadskrävande lagringen prövas. Jag återkommer i del följande liU frågorrörande forskning och utveckling saml åtgärder för all förbättrahandlingsberedskapen. Vidare kommer jag alt särskill kommentera frågan omhandelsutbyte i kriser och krig saml frågan om ansvarsfördelningen mellanstaten och näringslivet för beredskaps- och fredskrislagringen. Uppsattaförsörjningsmål och antaganden om försöijningskrisers karaktär och längd utgörgmndläggande planeringsfömlsätlningar för del ekono- Prop.1981/82:102 Bilaga 3 22 Statsmakternas anvisningar lill myndighelerna i dessa hänseenden äri dag olika i fråga om skilda program. För beklädnadsprogrammet har såledesmeddelats tämligen precisa planeringsfömtsättningar medan målen för andraprogram har angetts i mer allmänna termer. Jag återkommer i det följande fillfrågorna om försörjningsmål i samband med förslagen till inriktning av vissaprogram. Närdet gäller eventuella krisers karaktär och förlopp är del omöjligt att merexakt fömtse dessa. I planeringen är del därför av vikt alt upprällhålla en vissflexibilitet så all inle låsning görs liU vissa bestämda krisfall. Förbedömning av behovet av beredskapslager kan del dock vara nödvändigt att byggapå antaganden om lidsförhållanden och möjlig krisimport. Jag anser attplaneringen av lagringen i sådana fall i princip bör utgå från ca ett årskrisförbmkning i den mån inte andra försörjningsvägar kan utnyttjas. Närdet gäller samhällets mål i fredskriser och de åtgärder som kan behöva vidtas idetta avseende ansluter jag mig lill alt detta innebär ell nära samspel mellanutrikes-, handels-, försvars- och näringspolitiken. Del är mol denna bakgrundsjälvklart all det ekonomiska försvarels uppgifter inom fredskrisberedskapenbegränsas på del säll försvarskommitlén har förordat. Beträffandede ekonomiska resurserna konstaterar jag all försvarskommitlén vid sinaöverväganden funnU all den av regeringen i anvisningarna för programplaneringenangivna ekonomiska nivån är ofillräcklig för en fillfredsställandeförsörjningsberedskap med föreslagen inriktning. I likhet med försvarskommitlénanser jag att de åtgärder som ÖEF föreslagit i programplanen på den avregeringen anvisade nivån bör genomföras. Dämlöver bör vissa kompletterandeåtgärder vidtas. Jag återkommer i den följande redovisningen med närmare förslagfill hur de ekonomiska resurserna bör fördelas på olika program, anslag ochåtgärder. Föratt samordna verksamheten inom totalförsvaret och la fram beslutsunderiaginför de femåriga försvarsbesluten tillämpas elt syslem för långsiktigplanering som i stora delar är uppbyggt på samma säll för totalförsvaretsolika delar. fastställde statsmakterna utformningen i stort av detplaneringssystem som fillämpas inom det ekonomiska försvaret (prop. 1977/78:100bU. 14, FöU 1977/78:20, rskr 1977/78:241). Planeringsprocessenbestår av tre olika skeden, perspeklivsludier fas 1 och fas 2 samlprogramplaneringen. I perspeklivsludiernas fas 1, som är planeringens förstaskede, studeras översiktligt inriktningen av verksamheten . Iperspeklivsludiernas fas 2 görs mer detaljerade studier av verksamhetensinriktning . I programplaneringen utarbetas förslag lillhandlingsprogram för den närmast föreslående femårsperioden.Programplaneringen rullas ärligen och är direkt kopplad fill Prop.1981/82:102 Bilaga 3 23 arbetetmed anslagsframställningar för del ekonomiska försvaret. Tyngdpunkten iplaneringen ligger på perspektivstudieraas fas 2 och programplaneringen. Elt20-lal centrala myndigheter deltar i planeringen. Regeringen utfärdarfortlöpande anvisningar för planeringens olika skeden. Enligt min uppfattning ärerfarenheterna av den bedrivna långsiktsplaneringen i huvudsak goda. Genomlångsiktsplaneringen har slalsmaklerna fått bättre underlag för avvägningar ochinriktning av verksamheten inom det ekonomiska försvaret och för samordning medtotalförsvaret i övrigi. Jag anser därför att en samordnad långsiktsplaneringäven fortsättningsvis bör bedrivas inom det ekonomiska försvaret. fortsatta planeringen bör enligt min mening eftersträvas förenklingar avplaneringsprocessen och begränsningar av resursinsatserna. Ambitionerna iperspeklivsludiernas fas 1 bör minskas till förmån för sludiein-satserna ifemårsperspeklivel. Likaså bör sambandet mellan den långsiktiga planeringenoch genomförandeverksamheten beaktas. En begränsning av ambitionerna ilångsiktsplaneringen torde också vara nödvändig för att kunna förbättra bl. a.den administrativa och organisatoriska beredskapen och planläggningen förundanförsel och förstöring. Enav de väsentligaste delarna i planeringen är enligl min uppfattningsamordningsuppgtften. Planeringen skall härvid inriktas på att klara ulberoenden meUan olika funktioner inom del ekonomiska försvaret och mellan dettaoch övriga delar av totalförsvaret i syfte all skapa balans i beredskapen. 7.1.4Handelsutbyte i kriser och krig Somjag tidigare nämnt har försvarskommitlén föreslagit att frågan om handelsutbytemed andra länder under kriser och krig är en beredskapsålgärd som bör prövassom alternativ till den beredskapslagring som tenderar att bli aUlmerkostnadskrävande. Jag delar kommitténs uppfattning i detta avseende. Jagvill i sammanhanget inledningsvis erinra om all del åligger myndighelerna allbl.a. utarbeta försörjningsplaner samt all förbereda regleringar och andrahandelspolitiska åtgärder vad gäller varuutbytet med utlandet vid kriser ochkrig. Syftet med dessa uppgifter är bl.a. alt skapa fömtsätlningar för enimport av från försörjningssynpunkt nödvändiga varor. Regeringen disponerarockså två rörliga krediter som vid krig, krigsfara eller annan omständighet avsynnerlig vikt för rikels försvarsberedskap skaU kunna användas för import avförsörjningsvikliga varor. Jag återkommer senare lill dessa krediter. För att ökafömtsättningarna för all för folkhushällel viktig import skall kunnaupprätthållas i en krissituation skulle man redan i icke kristid kunna vidtaytterligare förberedelser genom all ingå någon form av avtal med andra länderoch/eller med förelag i andra länder. Självfallet måste i så fall 1981/82:102 Bilaga3 24 Sverigei sin tur vara villigt att avtala om export av svenska varor och tjänster ikrislid. En utökad planering för utnyttjande av varuutbytet i krissituationersom försörjningsberedskapspoliliskl medel på angivet sätt kräver en vissnyorientering i beredskapsplaneringen. Enligtmin mening är förberedelser på ulrikeshandelsområdel betydelsefullaberedskapsålgärder. I den fortsatta planeringen bör sådana åtgärder i ökadomfattning övervägas. Myndigheterna bör studera möjligheterna att upprättakrishandelsavtal och i förekommande fall lämna förslag tiU regeringen.Avvägningar mot kostnader för alternativa beredskapsåtgärder bör göras.Riskbedömningar bör göras. 1 inlernalionella förhandlingar om handelspolitik,industripolitik, råvamavtal m. m. bör de försörjningspoliliska aspekterna iökad omfattning beaktas. Försvarskommitténhar - liksom ÖEF i programplanen - framhålUt all osäkerheten är stor om ettvaruutbyte verkligen kan komma lill slånd i elt krisläge och menar därför attenbart ell sådant alternativ inle bör fillämpas för all fillgodose deprioriterade behoven. Jag delar försvarskommitténs uppfattning i denna fråga,men vill framhålla all del vid varje enskilt fall som kan bliaktuellt får göras en avvägning mellan kostnader och risker för sådanaberedskapsålgärder som slår lill buds. Jag vill också framhålla all avtal medandra länder angående handelsutbyte i kriser och krig enligt min bedömningtorde få en tämligen begränsad omfattning och betydelse förförsöijningsberedskapen i stort. I fråga om enstaka varor och tjänster kan docksådana åtgärder vara betydelsefulla. Jag vill i delta sammanhang nämna den principöverenskommelseom krishandel med kvävegödselmedel och ammoniak som tecknats mellansvenska och norska intressenter i Unje med del svensk-norska jordbruksavtalet(prop. 1980/81:157). Jag återkommer fill delta i det följande. Medhänsyn fill bl.a. möjUgheterna all upprällhålla transporter i avspärrnings-och krigssituationer samt allmänna handels- och neutralilets-poliliskabedömningar torde avtal om krisimport med i första hand nordiska grannländerkomma i fråga. Denberedskaps- och fredskrislagring som staten ombesörjer är myckel omfattande ochbinder stort kapital.Vissa vikliga insalsvaror måste beredskapslagras för allöverbrygga en övergång lill inhemsk försörjning. För andra saknas inhemskasubsfilul varför de måste beredskapslagras. Slmkturomvandlingen inomnäringslivet medför också att alltther förädlade varor Uksom reservdelar ochkomponenter kan behöva lagras. Sådana varor är inle sällan känsliga fränlagringssynpunkl och behöver omsättas ofta för alt inle bli inkuranla. Även dentekniska utvecklingen i näringslivet kräver en fortlöpande anpassning avlagrens innehåll fill ändrade produktions- och marknadsmässiga fömlsällningar. Prop.1981/82:102 Bilaga 3 25 Somjag redogjort för bör del ekonomiska försvaretgenom satsning på bl.a. handlingsberedskap och omsläUningsförberedelser försökaall minska beroendet av den kostnadskrävande beredskapslagringen. Trots dettakommer viss lagringsverksamhel all vara nödvändig under överskådlig fid. kan ÖEF med slöd av lagen (1976:295) omskyldighet för näringsidkare att medverka vid lagring förförsörjningsberedskapen ålägga företag att mot ersättning delta i lagrings- ochomsällningsverksamhel. Lagen föreskriver all näringsidkare, som i ickeobetydlig omfattning för-bmkar sådan för folkförsöijningen viktig vara somstaten håller i lager för att utnyttjas när krig eller krigsfara råder ellerfillförsel av varor till riket minskar av annan anledning, kan åläggas all delslill staten upplåta befintligt lagemlrymme eller plats för uppförande avsådant utrymme, dels inköpa vara från sådant lager, om det behövs föromsättningen av varulaget. Den statliga lagringsverksamhelen har - med undanlag förstörre delen av oljelagringen - bekostats över statsbudgeten för sävälinvestering som drift. Den lagring av råolja, oljeprodukter och vissapetrokemiska råvaror som staten genomfört har finansieratsgenom särskilda beredskapsavgifler via den s. k. oljelagringsfonden. ÖEF lagrar elt stort anlal varor, såväl råvaror somhalvfabrikat och insalsvaror. Återanskaffningsvärdet beräknades vid ugången /81 lill , varav ca 4,5 miljarder avsåglager av råolja och oljeprodukter. Lagrets tolala inköpsvärde uppgick fillknappt . För /82 har drtften av beredskapslagrenberäknats kosta totalt drygl 400 milj. kr. varav för kapitalkostnader ca 365milj. Även jordbruksnämnden och svarar för enbetydande lagringsverksamhel, varvid ÖEF till viss del tjänstgör somuppdragsmyn-dighel. Särskild Ivångslagring hos näringslivet tidigare iförening med statliga finansieringsbidrag tUlämpas på oljeområdet enligtlagen (1957:343) om oljelagring m.m. Importörer och vissa större säljare ochförbmkare av oljeprodukter är skyldiga all hålla beredskapslager. Avstatsmakterna fastställda lagringsmål fördelas mellan de lagringsskyldiga iproportion lill deras försäljning respektive förbmkning . oljelagringskommitté (OLK) har i sillslutbetänkande Ds H 1981:2 föreslagit att tvångslagringen hos näringslivetutvidgas lill all också omfatta importörer, säljare och förbmkare av ångkol ochnaturgas. Beträffande kärnbränsle har OLK föreslagit all i första hand.kraftinduslrins planerade utbyggnad av reservlagret genomförs. Imina ställningstaganden till OLK:s förslag vid behandUngen av energiprogrammeli del följande ansluter jag mig i princip fill OLK:s förslag. försvarskommitlé anförde i delbelänkandet ifebmari 1981 alt 1981/82:102 Bilaga3 26 delnärmare borde övervägas om staten eller näringslivet bör ha ansvaret för denlagringsverksamhet som alltjämt är nödvändig. Kommittén ansåg att olikaalternafiv bör prövas. Elt sådant skuUe kunna vara att finna incUamenl förförbmkande förelag i näringslivet all helt eller delvis åla sig ansvaret förfredskrislagringen. annat skulle kunna vara aU, oberoende av lagringensavsedda syften, ålägga staten lagringsansvar för varor av allmänförbmkningskaraklär medan lagringen av varor av mer spectfik natur åläggs deenskilda företag som förbmkar varorna. Denförordade inriktningen av försöijningsberedskapen med förslag liU ett aktivareengagemang från näringslivels sida gör del enligl kommittén särskill angelägetalt finna lämpliga former för fördelningen av ansvaret för bl.a.lagringsverksamhelen mellan staten och näringslivet. Hithörande frågor bordedärför enligl kommittén ägnas ökad uppmärksamhet i det fortsattaplaneringsarbetet. Iprogramplanen pekar ÖEF pä all frågan om fördelningen av ansvaret förberedskapslagringen mellan staten och näringslivet borde bli föremål för en merinträngande analys saml all ÖEF avsåg inkomma med förslag lill direkfiv för enallsidigt sammansatt kommitté med uppgift att studera frågan närmare.Försvarskommitlén har i sill slutbetänkande bUräll ÖEF:s förslag och förordatatt utredningen genomförs skyndsamt. Riksrevisionsverkel(RRV) har i sin rapport över granskningen avanskaffningsverksamhelen vid ÖEF behandlat frågan om lagring i ÖEF:s egen regieller köp av tjänsterna inköp, lagerhållning och försäljning. RRV anser aU deli många fall kan föreligga möjligheter lill betydande kostnadsbesparingar omÖEF köpte effeklueringsfunkfionen som tjänster från externa leverantörer. Isill yttrande till RRV i anledning av granskningsrapporten framhåller ÖEF alldet är viktigt all frågan om lagring i egen regi eller hos näringslivet utredsytterligare. ÖEF säger emellertid också alt lagringen hos förelag har vissapåtagliga nackdelar och svagheter.