prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Ett sådant vatlenföretag, som alltså utförs idet allmännas regi, kan i många fall utgöra ett alternativ till sådanaomprövningar som jag har talat om. Gällande omkungsådra gör det möjligt för det allmänna alt utan risk för omfattandeersättningskrav utföra sådana företag. Molsvarande bestämmelser omersättningsfrihet för det allmänna bör därför införas i den nya lagen. Rörande frågorna om de intressen som börtillgodoses utan ersättning samt hur omfattande denna ersätlningsfrihet börvara gör sig samma synpunkter gällande som de som jag har redovisatvid mina överväganden beträffande ersällningsfriheten för det allmänna vidomprövning. En total överensstämmelse är dock, som jag skall redovisa i detföljande, inte lämplig. Till skillnad mot kungsådrebestämmelserna bör den nyalagens regler om ersättningsfrihet liksom vid omprövning i princip tillämpasvid intrång i alla slags vattenområden, oavsett dessas belägenhet ochbeskaffenhet. vattendrags egenskap av kungsådrevatlendrag enligt gällandeVL bör dock inverka på frågan i vad mån ersättning skall utgå. Iöverensstämmelse med utredningsförslaget och i likhet med vad jag harföreslagit i fråga om omprövning, bör en viss ersältningsfrihel för delallmänna komma i fråga när ett allmännyttigt vatlenföretag medför att envattenrättshavare måste avslå vatten eller fallhöjd eller underkasta sig enminskning i ett regleringsmagasin. För inskränkningar av annat slag bör fullersättning utgå. Del finns anledning att ta hänsyn tillvattenrättshavarens rättsliga situation, när man skall la ställning tillfrågan om ersättning i nu förevarande fall. Man bör därvid skilja mellanföljande situationer. En vattenrättshavare, som åläggs att avstå vatten m.m.till förmån för ett allmännyttigt vallenförelag, kan själv ha ellvattenrättsligt tillstånd som alltså inskränks på gmnd av det nya företagel.Ett sådant tillstånd kan i sin tur ha meddelats enligt den nya lagen ellerockså enligt VL eller äldre bestämmelser. En annan situation är den dåvattenrältshavaren inle har något vattenrättsligt tillstånd som inskränks. Vad först gäller inskränkningar i ett tillstånd somhar meddelats enligt den nya lagen finns det, som också utredningen anser, intenågon anledning alt göra någon skillnad mellan detta fall och omprövningartill förmån för allmänna intressen. I tillståndsdomen har fastställts vadtillståndshavaren skall avslå ulan ersättning vid omprövning till förmån förde kvalificerade allmänna intressena och motsvarande avstående utan ersättningbör ske i nu förevarande fall. Om avståendet sker innan den första omprövningstidpunktenär inne, bör den andel som inte kompenseras reduceras med hänsyn härtill. De kvalificerade allmänna intressen som bör fåtillgodoses utan att ersättning utgår är desamma som vid omprövning, nämligendet allmänna fiskeinlresset, allmänna farleder, hamnar och flottleder, den allmännamiljövården och hälsovården. Då inskränkningar görs i ett tillstånd som harmeddelats enligl VL eller äldre bestämmelser, skall enligt utredningsförslaget1/20 av fallhöjden eller av den utnyttjade vattenmängden eller magasinvolymenavstås utan ersättning. Detta innebär emellertid i vissa fallinskränkningar i givna rättigheter som inte har någon motsvarighet i gällandeVL och som enligl min mening inte kan godtas. I enlighet med mina övervägandenom ersättning från det allmänna vid omprövning av äldre fillstånd (avsnitt2.5.5) bör i stället inskränkningar utan ersättning få ske endast om dettaskulle följa av gällande VL. Eftersom det i nu förevarande fall inle är frågaom någon omprövning av det meddelade tillståndet, blir del endast VL:s beslämmelserom kungsådra som kan komma i fråga, däremot inte nyprövningsbeslämmelserna. Det anförda leder alltså till atl inskränkningar igivna tillstånd enligl VL eller motsvarande äldre bestämmelser till förmån förett nytillkommande allmännyttigt vattenföretag skall kunna ske utan ersättningendast om det befintliga företagel är underkastat ;s beslämmelser omkungsådra. Som jag har sagt tidigare är omkungsådra mycket komplicerade. Av den anledningen har jag förordat att denandel som inle kompenseras vid omprövning av äldre tillstånd, varpå VL:s kungsådre-och/eller nyprövningsbestämmelser är tillämpliga, schabloniseras till 1/20. Denersätlningsfria andelen i nu förevarande fall bör schabloniseras på molsvarandesätt. Pågrund av det anförda förordar jag atl den som har ett äldre tillstånd, varpå denuvarande kungsådrebestämmelserna är tillämpliga, skall vara tvungen att tillförmån för vissa företag som medges enligt den nya vattenlagen utan ersättningavstå från sammanlagt 1/20 av produktionsvärdet för kraflverksföretag och avfallhöjden, vattenmängden eller magasinsvolymen för övriga företag. De intressen som bör åtnjuta den nu förordadeersällningsfriheten när det är fråga om äldre tillstånd bör främst vara deallmänna intressen som 1981/82:130 124 enligtvad jag fidigare har förordat bör åtnjuta motsvarande förmån vid Lagrådsremiss omprövning och andrainskränkningar i tillstånd enligt den nya lagen. allmän motivering Emellertidkan man i delta sammanhang inte bortse från att dessa kvalificerade intresseninte är helt desamma som de nuvarande kungsådreinlres-sena. Till dessa räknasnämligen enligt 1 kap. 6§ VL torrläggnings- och bevattningsintressena. Varkenlorrläggningsinlresset, som jag i fortsättningen benämnermarkavvattningsinlresset, eller bevattningsintressel är emellertid sådanaintressen som vid omprövning enligt den nya lagen bör kunna tillgodoses utanatt ersättning utgår. Inte heller bör de, som jag har förordat, kunnatillgodoses utan ersättning vid inskränkningar på grund av nytillkommandevallenföretag i tillstånd som har meddelats enligt den nya lagen. När det däremot gäller rätten alt la i anspråkvatten m.m. från ett företag som är underkastat de ersättningsinskränkandebestämmelserna om kungsådra enligt gällande VL finns del skäl att inta en annanståndpunkt. har markavvatlnings- och bevatlningsintressenterna rätt attåberopa kungsådrebestämmelserna som grund för en viss ersättningsfrihet när deansöker om tillstånd till del ifrågavarande företagel. Den som har byggt i ettkungsådrevatlendrag har således haft att räkna med att han kan bli tvungen atlutan ersättning avstå från en viss vattenmängd eller fallhöjd till förmån föräven dessa intressen. För dessa intressen skulle bortfallet av den förmån somersättningsfrihelen innebär kunna få negativa ekonomiska verkningar, särskiltsom bevatlningsföretagen har ökat i antal. Det får enligt minmening anses rimligt att markavvatlnings- och bevatlningsföretagen i nuförevarande hänseende behåller sin gynnade ställning. Jag förordar därför attäven markavvatlnings- och bevattningsföretagen räknas till de kvalificeradeföretag som skall åtnjuta viss ersättningsfrihet då de medför inskränkningar iett vattenföretag, vartill tillstånd har meddelats enligt VL eller motsvarandeäldre bestämmelser och som omfattas av kungsådrebestämmelserna i . Vad slutligen beträffar avstående av vatten,fallhöjd eller regleringsmagasin som inte omfattas av något vattenrättsligttillstånd bör, i enlighet med vad utredningen har föreslagit,vattenrätlshavaren ulan ersättning avstå från sammanlagt 1/20 av fallhöjdeneller av den vattenmängd eller magasinsvolym som tillgodogörs av honom. Idetta fall bör till de kvalificerade intressen som skall få tillgodoses utanersättning inte hänföras markavvatlnings- eller bevattningsintressel. En nyhet för vattenrättens del utgör utredningensförslag att den vattenrättsliga lillslåndsmyndigheten skall kunna päframställning av kammarkollegiet i vissa fall förklara etl tillstånd förverkatoch förbjuda fortsall verksamhet. Så skall kunna ske dels när villkor i elltillstånds- eller omprövningsbeslut i betydande mån har åsidosatts och dels närell vallen- företaghar övergivits eller underhållet har allvarligt försummats eller när etlfillstånd alt inverka på vattenförhållandena inle har utnyttjats under längrelid. Förslaget har fått ett positivt mottagande vidremissbehandlingen. och har emellertid velat vidgaomprövningsmöjligheten. Hovrätten erinrar om att del står sökanden fritt attinle begagna sig av ett erhållet fillstånd. Detta kan medföra att en sökande,som uppenbarl inte tänker utnyttja sitt tillstånd, kan hindra någon annan atlfå fillstånd till etl vattenföretag . Problem av dettaslag har uppkommit i torrläggningsmål. Det synes enligt hovrätten lämpligt atlden som på detta säll hindras av elt gällande, inte utnyttjat tillstånd efterförslagsvis halva byggnadstidens föriopp kan utverka atl tillståndet förklarasförfallet. Hovrätten anför vidare alt frågan om övergivande av vatlenföretagkan bli aktuell oftare än genom en större utbyggnad av minikraflverk,som företrädesvis skall förläggas till gamla dammar. Enligt hovrätten torde deti många fall stöta på betydande svårigheter att avgöra om ett företag harövergivits, medan det förefaller betydligt lättare alt fastställa atl etl fillståndinte har utnyttjats under viss . En enklare reglering skulle såledesvara alt ställa upp endast den sistnämnda gmnden för förverkande avtillståndet, i synnerhet om man redan i lagtexten anger den lidsrymd-förslagsvis - under vilken anläggningen inte skall ha nyttjats för attetl förverkandeyrkande skall kunna bifallas. Del synes enligt hovrätten befogalatl vid sidan av kammarkollegiet bereda enskilda möjlighet atl väcka talan omförverkande. LRF framhåller alt det finns flera gamladämningsrätter för olika ändamål som inte har utnyttjats på lång lid.Befolkningen i området har anpassat sig till rådande förhållanden. När nuintresset för exempelvis minikraftverk har börjat ta fart, har också intressetför all utnyttja dessa äldre fillstånd ökat. Enligt gällande praxis medför ettåterupptagande av den gamla dämningen inte någon skyldighet förtillståndshavaren all ersätta därvid uppkommande skador. Förbundet anser alldet är mycket otillfredsställande att sådana allvarliga förändringar av sedanlång tid rådande vattenförhållanden får ske ulan hänsyn lill motståendeintressen. 1 lagen bör enligt förbundet införas en bestämmelse om attdämningsrätter som inle har utnyttjats är förverkade. anför däremot att den föreslagna förverkandebestämmelsenupp-enbariigen kan medföra rältsföriuster, som kan representera ett avsevärtvärde. Tillkomsten av ett minikraftverk kan t. ex. vara beroende av att etlgammalt tillstånd kan utnyttjas. Enligt bör därför gälla atl ett tillståndinle får förklaras förverkat, om rättighetens innehavare gör troligt atträttigheten inom rimlig tid kommer atl begagnas. Syftet med den av efterlystabestämmelsen uppnås redan inom ramen för den av utredningen föreslagnabestämmelsen, som ger utrymme för en sannolikhetsbedömning rörande ett framlidaianspråktagande av fillståndet.LRF synes vilja ha en bestämmelse som medför all dämningsrätter som inte harutnyttjats automatiskt skall vara förverkade. Som utredningenanför skulle en sådan bestämmelse vara olämplig av praktiska skäl och då främstfrån bevisningssynpunkt. Tvister om förnyad rätt till ersättning för exempelvisdämningsskador, som redan en gång blivit slutligt ersatta, kan komma attuppstå. Jag kan därför inte biträda LRF:s förslag. Jag anser mig inte hellerkunna biträda förslag om talerätt för enskilda sakägare. Ensådan ordning skulle kunna medföra onödiga processer. Det är enligl min meninglämpligast att talerälten anförtros endast åt kammarkollegiet som företrädareför allmänna intressen. Förverkandefrågorna är av den karaktären alt de börhandläggas som ansökningsmål. På grund av del anförda förordarjag alt utredningens förslag till förverkandebestämmelser genomförs. 2.5.9 Omprövning beträffande samfälligheter Mina redovisadeöverväganden när del gäller omprövning m.m. avser förhällandet mellantillståndshavaren samt motstående allmänna och enskilda intressen. Behov avsärskilda omprövningsbestämmelser föreligger emellertid i de fall när ettvattenföretag drivs i form av en valtenrättslig samfällighel och förhållandenahar ändrats beträffande deltagarkrelsen m.m. Utredningen har föreslagit sådanaregler i fråga om markavvatlnings-, valtenreglerings- ochvattenöverledningssamfälligheter. Förslagen har lämnats utan erinran avremissinstanserna och ävenjag förordar att de genomförs. Molsvarande regler börockså gälla i fråga om sådana bevattningssamfälligheter som enligt vad jagförordar (se avsnitt 2.12) skall kunna bildas enligt den nya lagen. Till dennärmare utformningen av dessa bestämmelser återkommer jag ispecialmotiveringen. 2.6 Underhåll och tillsyn m. m. 2.6.1 Underhåll och tillsyn Vatlenföretag kan medföraomfattande verkningar i olika hänseenden. Många intressen kan vara beroende avatl ett förelag sköts riktigt och att underhållet inte försummas. Kraven påskötseln och underhållet skiftar med hänsyn lill företagens art och storlek. Deär naturligtvis störst i fråga om dammar och andra dämmande anordningar.Utomlands har det inträffat att stora dammar har brustitmed omfattande skador som följd. Vårt land har däremot, med tanke på det storaantalet dammar i våra vattendrag, varit anmärkningsvärt förskonat frånöversvämningska-lastrofer på gmnd av dammbrott. En översvämningsolycka inträffadedock på grund av ell dammbrott vid i . Den orsakadeett dödsfall och omfattande materiella skador. Denna olycka berodde emellertidinte på bristande underhåll av dammen. Prop.1981/82:130 127 Ävenom hittillsvarande förhållanden i vårt land kan sägas ha varit goda i Lagrådsremiss frågaom dammars och andra vatlenförelags säkerhet, kan även relativt allmänmotivering små kraftverks- och regleringsdammar under ogynnsamma omständighetervålla svåra skador, om de brister. Det är alltså ett väsentligt trygghetsintresseatt underhållet och skötseln av sådana anläggningar inle efter-säfts. Detsammagäller andra typer av vattenbyggnader. Underhålls- och säkerhetsfrågorna beträffandevattenbyggnader diskuteras utföriigt av utredningen. I fråga om skyldighetenall underhålla och sköta ett vattenförelag med däri ingående anläggningarföreslår utredningen ingen ändring i förhållande till VL. Utredningen föreslåralltså att del skall åligga ägaren atl svara för anläggningarnas underhäll ochse fill att företaget fungerar tillfredsställande med hänsyn till motståendeintressen. Principen om ägarens ansvar har godtagits av samtligaremissinstanser och även jag anser att den bör vara en självklar grundsats iden nya vattenlagen. Den bör som utredningen har anfört vara tillämplig oavsettom tillstånd fill vattenföretaget har erhållits eller inle. I vissa fall kan del vara svårt att finna någonansvarig ägare till en anläggning, t.ex. i fall då den har övergivits. Jagåterkommer senare (avsnitt 2.6.3) till de problem som hänger samman härmed. Enligt VL gäller inte något straffansvar förförsummelse av underhållsplikten. Däremot kan sedan den 1januari 1977 antingen förordna om rättelse på den försumliges bekostnad ellervid vite tillhålla den försumlige att själv vidta rättelse (se 2 kap. 33 §andra stycket VL och prop. 1975/76; 215 s. 93). Enligt min mening bör i den nya lagen införasbestämmelser om straffansvar i fråga om försummelse av såväl skyldigheten attunderhålla en anläggning som skyldigheten all driva en verksamhet i vatten. Jagåterkommer till denna fråga i specialmotiveringen. Genom den nämnda ändringen i VL har slagitsfast att det allmänna har etl visst ansvar för kontrollen av vattenbyggnader.Utredningen har vidareutvecklat denna princip. Det är sålunda enligtutredningens mening inle tillräckligt med en allmän regel om ägarensunderhållsskyldighet. Regeln måste kompletteras med bestämmelser som ger delallmänna möjligheter att övervaka anläggningarnas konstruktion och ävenfortlöpande kontrollera deras underhåll och skötsel. Denna ståndpunkt harvunnit allmän anslutning under remissbehandlingen och även jag biträder förslaget. Kontrollbehovet är naturiigtvis skiftande. Del kansägas vara mindre i fråga om anläggningar som förvaltas av statensvatlenfallsverk, som har en egen kontrollorganisation, eller som tillhörmedlemmar av , som genom sin kommitté fördammsäkerhetsfrågor har sin uppmärksamhet riktad på frågan om kontroll avdammbyggnaders underhåll och säkerhet. De rutiner för kontroll som dessa organtillämpar torde utgöra goda garantier för alt t. ex. dammbrotl inte skallbehöva inträffa. 1981/82:130 128 har anfört förvaltas emellertid endast en mindre del av Lagrådsremiss landets dammbyggnader avstatens vattenfallsverk eller medlemsförelag i allmän motiveringkraftverksföreningen. Det största antalet dammar fillhör i stället mindrekraftverksföretag och belysningsföreningar, flollningsföreningar, kommuner,kvarnägare och sågverksägare samt enskilda i övrigt. I allt större utsträckninghar också dammarnas urspmngliga ändamål fallit bort. Kvarnar och sågverk harlagts ned och flottningen har upphört, medan dammarna finns kvar med oftaförsämrad tillsyn och eftersatt underhåll. Man måsle också beakta alla andratyper av anläggningar i vatten än dammbyggnader, där ägareförhållandena kan varaän mer skiftande och där kontrollbehovet i flera fall kan vara stort. Härtill kommer att det allmänna måsle hamöjligheter att övervaka att vattenföretagen handhas i överensstämmelse medgivna föreskrifter. Denna tillsyn bör givelvis utövas oberoende avägareförhållandena. På grund av det anförda biträder jag utredningensförslag att den offentliga tillsynen över vattenföretagen bör omfatta allatyper av företag och inte utesluta anläggningar som tillhör en vissägarkalegori. En annan sak, som jag skall återkomma fill senare, är attanläggningens art och ägarförhållandena bör inverka på frågan om tillsynensgenomförande och omfattning i praktiken. Frågan om den offentliga kontrollen kanaktualiseras , nämligen vid den vattenrätlsligatillståndsprövningen, , efter anläggningarnasfärdigställande samt därefter fortlöpande under företagets bestånd. Den granskning från speciella synpunkter enligt lagen (1942:335) om särskildaskyddsåtgärder för vissa kraftanläggningar m. m. (omtryckt 1978:163)verkställer före den vallenrättsliga tillståndsprövningen beträffande vissastörre kraftförsörj-ningsanläggningar bidrar till alt säkerhetsaspekterna kanfillgodoses vid sådana anläggningars tillkomst. Enligl min mening behövsemellertid också en sakkunnig vattenbyggnadsteknisk granskning inom ramen förden vattenrältsliga lagstiftningen. De anläggningar där kontrollen är särskiltangelägen, nämligen dammbyggnader och liknande dämmande anordningar, blirregelmässigt underkastade fillståndsplikt enligt den nya vattenlagen. Detställer sig därför naturligt att, som utredningen med instämmande avremissinstanserna har föreslagit, lillslåndsmyndigheten vidfillståndsprövningen granskar ritningar rörande anläggningens konstruktion ochhållfasthet, grundläggning, ut-skovens avbördningsförmåga, krönhöjd,släntlutning osv. Behövliga föreskrifter för företagaren i sådana hänseendenbör tas in i tillståndsbeslutet. Myndighetskontrollen i samband medtillståndsprövningen kan naturligtvis endast avse huvuddragen avkonstruktionen m.m. Detaljutformningsfrågor måste man liksom i vissutsträckning överlämna åt den byggande själv. Del får bl. a. ankomma på denneatt, inom ramen för de av tillståndsmyndighetenmeddelade förskrifteraa, se till att säkerhetsaspekterna tillgodoses viddetaljutformningen av anläggningen. Företagaren har naturligtvis också självintresse av anläggningens säkerhet och han kan under inga förhållanden befriasfrån sitt ansvar i detta avseende. I och för sig kan man länka sig att ha ettförfarande med besiktning av ett offentligt organ under byggnadstiden.Utredningen anser emellertid inle atl en sådan ordning bör införas. Jag delar ilikhet med remissinstanserna denna uppfattning. Den ifrågasatta ordningenskulle bli alltför resurskrä-vande och svår att genomföra i praktiken. I denmån behov av en sådan besiktning i visst fall skulle uppkomma, bör det kunnatillgodoses inom ramen för den tillsynsfunktion som har enliglbyggnadslagstiftningen. Däremot bör det, som utredningen har föreslagit,finnas möjligheter att i efterhand få konstaterat att en färdigställdanläggning i vatten har utförts i enlighet med tillståndsbeslutet och på ettfrån säkerhetssynpunkt betryggande sätt. Den vattenrättsligatillståndsmyndigheten bör därför, i likhet med vad som kan ske enligt VL, kunnaförordna om sådan besiktning i tillståndsbeslutet. Som jag fidigare har framhållit behövs också enfortlöpande offentlig tillsyn över underhållet och skötseln av vatlenföretagen.Tillsynen bör omfatta alla typer av vattenföretag oberoende av vem som ärföretagets ägare och oavsett om tillstånd enligt den nya vattenlagen elleräldre lag har lämnats till företagel eller inle. Utredningen konstaterar att ingen befintligmyndighet uppfyller alla de krav som bör ställas på en vallenrättsligtillsynsmyndighet i fråga om bl. a. teknisk och hydrologisk sakkunskap ochdärtill lokalkännedom. Utredningen avvisar för sin del tanken på atl tillskapaen ny, central myndighet för tillsynsuppgiften liksom att dela denna mellan encentral myndighet, t. ex. , och regionala organ. I ställetföreslår utredningen alt uppgiften som vattenrätlslig tillsynsmyndighetanförtros ål . I speciella fall bör dock enligl utredningensförslag en särskild sakkunnig kunna förordnas all utföra lillsynsuppgifter vidsidan av . De flesta remissinstanserna godtar förslaget omlänsstyrelsen som tillsynsmyndighet, dock liksom utredningen underförutsättning att länsstyrelsernas resurser, som anses varaotillräckliga, förstärks. Flera remissinstanser är dock kritiska till förslagetoch bland dessa lanseras främst tanken på ett centralt tillsynsorgan. Föregen del vill jag påpeka att tillsynsfrågan egentligen rör två former avtillsyn som delvis har olika karaktär, nämligen underhållstillsyn ochhandhavandekonlroll. Underhållslillsynen kan sägas främst avsevatlen-byggnadslekniska och geotekniska frågor, medan handhavandekontrollen kankomma att kräva kvalificerade hydrologiska bedömningar. Trots alt det alltsåegendigen är fråga om två olika former av tillsyn anser jag att det föreliggerett sådant samband mellan dem att fillsynen i båda hänseendena 9 Riksdagen1981/82. Prop.1981/82:130 130 börantförtros ål en myndighet. Det är emellertid av stor vikt all man inom Lagrådsremiss ramen för en sådanmyndighets tillsyn tar till vara de specialkunskaper allmän motivering inomolika områden som vissa myndigheter och även andra organ besitter. Jag tänkerdå särskilt på sådana sakkunniga organ som Meteorologiska ochHydrologiska Institut (), Geologiska Undersökning (SGU) och den centralaoch regionala statliga fiskeriadministralionen. Vad angår markavvatlnings- ochbevattningsföretag besitter lantbruksnämnderna en särskild sakkunskap. Jag delar utredningens uppfattning att densamordnade vattenrättsliga fillsynen bör anförtros åt länsstyrelserna. Jag hargmndat mina överväganden främst på följande omständigheter. Länsstyrelserna fullgör redan tillsynsuppgifterenligt ML och flottnings-lagstiftningen. Enligl 2 kap. 33 § VL harlänsstyrelsen visst ansvar för åtgärder i fall då underhållsansvaret hareftersatts. Inom finns på gmnd av dess uppgifter inom andraområden, främst inom den fysiska planeringen samt natur- och vattenvården, godkännedom om förhållandena i många av länets vattendrag och andra vattenområden.Länsstyrelsen fullgör vidare uppgifter inom katastrofberedskapen, som bl. a.innebär inventering av kalaslrofrisker, t. ex. översvämningsrisker, jfrrapporten (Ds Jo 1978:9) Inventering och registrering av dammar och lägen försmå vattenkraftverk. Med hänsyn till det anförda kommer del ansvar förtillsynen av vattenföretag som läggs på länsstyrelserna inte att medföra ensådan utvidgning av arbetsuppgifterna att ytterligare resurser behöver ställastill deras förfogande. Jag vill i sammanhanget peka på atl vissalillsynsuppgifter enligt ML kan komma all överföras från länsstyrelserna tillhälsovårdsnämnderna enligt vad som föreslagits i prop. 1980/81:92.