prop · G50394 · 1981-12-31 00:00:00 — Måste inte detta fungera ändå - och i så fall vid sidanom den tillsynsorganisation som ansvarar för transport av farligt gods? Enligt LO:suppfattning måste detta belysas mer inträngande. Samverkansfrågorna med de för produktkontrollen ansvarigamyndigheterna kräver bättre specificering än vad utredningen redovisat. LO vill också understryka att tillsynsmyndigheterna måsteges ökade resurser för att klara av sina arbetsuppgifter. Det bör vidareifrågasättas om inte också sjötransporterna bör integreras i denorganisationen. SAS: SAS är av den meningen att även tullmyndigheterna böringå som tillsynsmyndighet vid lufttransporter. Stor risk föreligger attförsändelser innehållande fariigt gods antingen av misstag på grund avbristfällig kännedom om gällande bestämmelser eller avsiktligt deklareras somvanligt gods med de eventuella problem detta kan medföra. : Kommittén föreslår eneffektivare tillsyn från tillsynsmyndigheternas sida vad beträffar transporterav fariigt gods samt att FGE får ansvaret för att tillsynen samordnas mellantillsynsmyndigheterna och att föreskrifter utfärdas pm inriktning ochomfattning. Förbundet finner det vara betydelsefullt att denna tillsyn utförsså att den kommer att verka förebyggande genom att den i första hand sätts invid gränskontroller, i hamnar, terminaler och dylika platser innan transporternapåbörjas, men att den även sker ute på vägarna. kemiska industrikontor, Kemikonloret:Kemikontoret tillstyrker att tillsynsfunktionerna ändras på sätt somutredningen föreslagit. Härigenom skapas förutsättningar för en effektiv ochkvalificerad tillsyn. , TCO: Utredningsmannenslår fast att tillsynen bör verka förebyggande och att den bl. a. därför börske pä ett så tidigt stadium av transporten som möjligt. TCO instämmer i dettaoch drar därmed slutsatsen att de största tillsynsinsatserna måste göras avtullverket och yrkesinspektionen (vid gränserna och i hamnar och andraterminaler). TCO ställer sig däremot frågande til! att tullmyndigheten skulleha tillsynsansvaret även för det järnvägsburna godset. Enligt tullagstiftningenhar SJ ansvaret för tullkontrollen för det järnvägsburna godset intilldess alla inkommande varor antingen tullklarerats för införsel till riket ellerlämnar landet. Med hänsyn till detta och att har egnadetaljerade säkerhetsföreskrifter bör det därför vara naturligare att statensjärnvägar ansvarar för den tillsynen. Eftersom tillsynen enligt förslaget kommer att vara deladpå tre myndigheter vill TCO understryka vikten av att en samordning skermellan dessa. Det samarbete som finns mellan polis och vägtrafikinspektörer bört. ex. kunna utvecklas och förstärkas. 1981/82:94 229 Utredningsmannenutgår ifrån att den nya föreslagna organisationen samt den tillsyn somerfordras skall inom ramen för myndigheternas nuvarande anslagsramar.Samtidigt ges i betänkandet en redovisning av resultat från en kontroll iMalmöhus län som visar att laglydnaden är otillfredsställande vad gällertransport av farligt gods. TCO anser att en viss resursförstärkning torde blinödvändig, i vaije fall , för att åstadkomma rimligeffekt av den nya lagen och organisationen. Kammarrätteni har förklarat sig i väsentliga delar biträda förslaget om ettsamordnat regelsystem. Rikspolisstyrelsen:Förslagen tillgodoser i stort de krav som från polisens sida sedan flera årtillbaka ställts beträffande bl. a. en bättre samordning av bestämmelser ochmyndighetsansvar för transport av farligt gods samt en utjämning avskillnaderna mellan den inhemska regleringen av farligtgodstransporter och deinternationella reglementena. Förslagettill ramlag med kompletterande förordning tillstyrks i princip liksom vad avserförslaget till lag om tillsyn över vissa internationella vägtransporter avfarligt gods m. m. : Inom försvarsmakten sker mycket omfattande transporter avfarligt gods främst explosiva och brandfarliga varor. För dessa transporterfinns ett väl utbyggt och fungerande föreskriftssystem. Genomförandetav i betänkandet föreslagen lag, förordning och ny organisation kommer ävenmed beaktande av undantagsmöjligheterna - att framtvinga ett helt förändratregelsystem inom försvarsmakten. Arbetet härmed samt nödvändiga förändringar iövrigt kommer att medföra omfattande och kostnadskrävande insatser. I lagenföreskriven rätt för de tre transportmyndigheterna att var för sig indelaklassificeringen i undergrupper kan komma att medföra allvarliga störningar avförsvarsmaktens integrerade transporter till lands, sjöss och i luften främstvid utnyttjande av civila transportresurser. Påsikt torde dock förslaget innebära avsevärd förenkling och därmed störresäkerhet vid transport av farligt gods jämfört med nuläget. Motdenna bakgrund är försvaret berett att anpassa sig till föreslagnaändrade förutsättningar för transport av farligt gods. Genomförandeav remitterat förslag kommer att för försvarsmakten innebära stora kostnaderoch taga mycket i anspråk. Föratt begränsa olägenheterna bör särbestämmelser för försvarsmakten 1981/82:94 230 gällande alla transportområden intagas i förslaget tilllag och förordning. Härvid måste försvarsmaktens behov av att utnyttja civilatransportresurser till lands, sjöss och i luften beaktas. : I likhet med utredningen finnersocialstyrelsen att en förenkling är nödvändig både vad gäller tillsynsansvaroch lagstiftning inom området. anser det emellertid olämpligtatt lagen om hälso- och miljöfariiga varor sätts ur spel för varor undertransport. Styrelsen kan inte dela utredningens ställningstagande därvidlagoch finner att sådana argument som framförs bl. a. på s. 84 "faran försammanblandning mellan produktkontrollens långsiktiga ochtransportregleringarnas mer omedelbara riskvärderingar" vittnar om enfelsyn vad gäller behovet av säkerhet under transport. Det är angeläget attframhålla att produktkontrollen i riket avser såväl produkter som ger akutaskador som sådana som innebär risk pä . Ett urkraftträdande av lagenom hälso- och miljöfarliga varor under transport medför också tveksamhet om närlagstiftningen åter skall gälla, dvs. när transporten är avslutad. Under normalaomständigheter torde det vara relativt lätt att definiera den tidpunkt varvidden särskilda transportlagstiftningen upphör att gälla och lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor börjar gälla. I de fall olyckor inträffar torde betydandeosäkerheter komma att uppträda beträffande varor som kommer ut i miljön, somlagras på olycksplatsen eller på tillfällig upplagsplats. Det förhållandet att lagen om transport av farligt godstar över övriga lagstiftningar under transport medför även att hälsovårdsnämndoch länsstyrelse inte har något tillsynsansvar för transporter. Detta är urmänga synpunkter olyckligt. Kravet på säkerhet vid transport måste anses omfattaalla parters behov av skydd. avstyrker på skäl som ovan redovisats detförslag till reglering av transport av fariigt gods som lagts fram i detremitterade betänkandet. Sjöfartsverket:Genom lagförslaget avser man skapa en enhetlig och sammanhängande lagstiftning omtransport av farligt gods. Självfallet kommer detta att underlättalagstiftningens presentation för berörda intressenter. En förutsättning föratt detta skall få praktisk betydelse är emellertid att man även samordnarutarbetandet och presentationen av myndigheternas olikatillämpningsföreskrifter. För dem som önskar skaffa sig en enhetlig bildrörande t. ex. samtliga säkerhetsfrågor på ett fartyg som transporterarfarligt gods skapar den föreslagna ordningen inga mer påtagliga fördelar. Dennya lagen ersätter ingalunda alla de regler som berör dessa frågor i nuvarandesjösäkerhetsbestämmelser. En fördel förtjänar dock framhållas, nämligen att denföreslagna lagstiftningen genom sin fyllighet skapar bättre grund förutgivningen av detaljföreskrifter än vad som finns i sjösäkerhetslagstiftningen. finner att de framlagda förslagen är transportinriktade och välanpassade till de internationella överenskom- Prop.1981/82:94 231 melser som verket har att beakta. Verket noterar särskiltatt utredaren strävat efter största möjliga samordning av regler ochmyndighetsansvar samt ökad harmonisering av nationella och internationellaregler pä transportområdet. , TPR: Som utredaren har framhållit medförden nuvarande ordningen inte att myndigheter och enskilda på ett säkert ochrationellt sätt kan handha frågor som rör transporter av farligt gods. Mot bakgrund av vad nu har sagts tillstyrker TPRutredarens förslag om en gemensam lagstiftning för transporter av farligt gods. Statskontoret: Kommittén har enligt statskontorets meningövertygande visat att det inte går att tillgodose kraven på enhetligatransportsäkerhetsbestämmelser och anpassning till internationellaförhållanden med nuvarande splittring av säkerhetsbestämmelserna förtransporter. Statskontoret ansluter sig därför till kommitténs förslagbeträffande principerna för utformningen av författningssystemet. , RRV: I fråga om sjö-, luft- ochjärnvägstransporter har i svensk lagstiftning en transportorienterad regleringvalts, men i fråga om vägtransporter en produktorienterad reglering.Utredningen pekar på nackdelarna med detta och föreslär att en transportorienteradreglering införs även för vägtransporter. RRV anser att det finns betydande skillnader mellanförstnämnda typer av transporter och vägtransporter, som kan motiveraskillnader i regleringen. Sjö- och lufttranspprter är således merinternationellt inriktade än vägtransporter, dvs. det finns ofta endast enterminalpunkt inom landet. Vägtransporter kan också vara internationella, menhuvuddelen av transporterna går mellan tillverknings-, förädlings- och förvaringsställen.En produktorienterad lagstiftning där en myndighet har överblicken över varan ialla hanteringssteg är då av stort värde. Många brister i samordning mellan olika författningar, somuppmärksammats då man försökt överföra de internationella reglerna om transporterav farligt gods till svenska föreskrifter, är sådana brister som även förekommerinom övriga hanteringsled. Lösningen bör då vara att bättre samordna de olika produktkontrollföifattningarna. Utredningen har inte studerat i vilken omfattningnuvarande föreskrifter om transport av farligt gods kan och bör nyttjas i dennya lagstiftningen. Det föreslås att organisationskommittén också ser överdenna fråga och i förekommande fall också utarbetar förslag till nyaföreskrifter. Avsaknaden av detaljerade föreskrifter gör det svårt att taställning till om fördelarna med en transportorienterad lagstiftning förvägtransporter överväger nackdelarna. RRV anser att beslut om en sådanramförfattning inte bör tas förrän möjligheterna undersökts att bättre samordnatransportbestämmelserna för farligt gods inom ramen för en produktkontrollorienteradlagstiftning. En sådan översyn bör dock inte läggas på den föreslagna organisationskommittén. Prop.1981/82:94 232 : har svårt attacceptera utredningens starka betoning av transporter snarare än säkerhet.Vissa praktiska skäl talar dock för att transportmyndigheterna får överta helaansvaret för regleringen av transport av farligt gods i vid mening. : Dagens situation beträffandetransport av farligt gods kännetecknas bl. a. av att lagstiftningen ärsplittrad på olika delkomplex. För vissa slag av farligt gods gäller dessutomvid nationell och internationell transport helt olika regler. För andra slag avgods som internationellt klassas som fariigt gods saknas helt nationellaregler. Det anförda innebär goda argument för att sammanföra alla frågorrörande transport av farligt gods under en gemensam lag. Det förslag till nyparaplylag som utredningsmannen framför är därför välkommet. Arbetarskyddsstyrelsen: Kommitténs syfte har varit attsöka nå säkrare transporter genom att samordna regler och myndighetsansvar samtutjämna skillnaderna mellan nationell och internationell reglering. Dettasyfte bör understödjas. Kommitténs förslag synes väl ägnat att åstadkomma enmer tillfredsställande ordning på detta område. Arbetarskyddsstyrelsentillstyrker därför i huvudsak författningsförslagen. , SIND: Författningsförslagen iutredningen utgör en konsekvens av statsmakternas beslut är 1973 att Sverigeskulle ansluta sig till ADR. Erfarenheten har visat att det av praktiska skälär nödvändigt att med en ramlag och tillhörande förordning styra upp denationella bestämmelserna. SIND vill i detta sammanhang framhålla vikten av attkommande tillämpningsföreskrifter m.m. verkligen meddelas i så nära anslutningsom möjligt till redan gällande internatipnella regler. Varje fprm av avstegfrån dessa av godtagna standards för transportsäkerhet ökar osäkerhetenhos dem som berörs av transporterna och inbjuder till försök att mer ellermindre medvetet kringgå bestämmelserna. Ytterligare ett skäl för attutfärda bestämmelser som är så lika de internationella som möjligt är att deti längden är dyrbart och utvecklingshämmande att arbeta med dubbla krav på säkerhet,ett för nationella transporter och ett för internationella. SIND tillstyrkerförfattningsförslagen i dess helhet. SÄI: Principiellt anser SÄI detvara fel att bryta ut transportdelen ur förordningarna för explosiva och brandfariigavaror eftersom dessa produkter är mycket speciella och då särskilt vad avsersäkerhetstänkande. Vid ett utbrytande av transportdelen mister man en enhetlig,kontinueriig, riskbedömning av dessa produkter vilket kan medföra attskillnader, glidningar, i skyddstänkande och i skyddsnivå kan uppstå mellantransportföreskrifterna och produktföreskrifterna jämfört med om allt, liksomnu, är samlat i produktföreskrifterna. SÄI vill dock ej motsätta sig en utveckling enligtbetänkandet men SÄI anser det i sä fall som nödvändigt att denproduktföreskrivande myndigheten, som har en samlad kunskap och erfarenhet omexplosiva och brandfariiga varor, får deltaga vid utfärdande eller revideringav föreskrifterna för transport av explosiva och brandfarliga varor. Prop.1981/82:94 233 : Kommittén har visat att mångafördelar kan vinnas dels med en ramlag av den typ som föresläs, varigenom vissagrundläggande säkerhetskrav fastsläs, och dels med en åtföljande förordningvarigenom myndighetsuppgifterna kanaliseras till tre angivna "transportmyndigheter"såsom ansvariga för att specifika transportföreskrifter utfärdas. Fördelarnaför dem som skall ta reda på reglerna och följa dem, dvs. befraktare ochfraktförare, är uppenbara. Trots att kärnkraftinspektionen i princip är positivtinställd till grundtankarna bakom kommitténs förslag måste inspektionenemellertid anmäla tveksamhet och i några fall invändningar motförfattningsförslagen. Tveksamheten beror på att inspektionen ser problem iförhållandet mellan atomlagstiftningen och den föreslagnatransportlagstiftningen i det att flera regler i de båda lagstiftningarnakonkurrerar. Dessa problem är måhända rent lagtekniska och kan lösas medkollisionsregler och undantagsregler. Invändningarna bottnar i att vissa regleri den föreslagna transportlagstift ningen står i direkt strid medatomlagstiftningen. i : Förslaget till lag omtransport av farligt gods med tillhörande förordning samt följdändringar iandra lagar tillstyrks av . i : I utredningen harframhållits angelägen heten av ett regelsystem för transport av fariigt godssom är enhetligt och så långt möjligt överensstämmer med internationellaregler. vill starkt understryka vikten av detta och åberopardärvid bl. a. erfarenheter från en på initiativ utförd kontrollav vägtransporter i , varvid kunde konstaterasmänga av de brister och komplikationer som berörts i betänkandet. i : En begränsning avantalet författningar som berör transporterna hade också varit önskvärd. Istället har ytterligare en lag med förordning föreslagits som direkt berörtransport av farligt gods. Med hänsyn till den nuvarande splittringen ilagstiftningen är det kanske nödvändigt med en samlad lag av denna typ. , FOA: En övergång tillenhetligare och till internationellt bruk anpassade bestämmelser för Sverigefår anses välkommen. Kommitténs förslag om tre regelsystem, ett för land-, ettför sjö- och ett för flygtransport, är ett godtagbart första steg i dettaavseende. : Den föreslagna ramlagen är ettuttryck för ett samlat synsätt pä alla transporter av farligt gods, och dentillstyrks. : Även om det med utgångspunkt frånmiljöskyddet kan te sig tveksamt att skilja ut ett visst och frän risksynpunktviktigt hanteringsmoment från annan produktkontrollagstiftning har kommitténklart identifierat vissa andra fördelar som skulle kunna uppnås om i ställettransportreglerna för alla slag av farligt gods samlas i en särskild lag. : De bestämmelser kommitténföreslår följer internationella överenskommelser. 1981/82:94 234 sina förslag kunna ta vederbörlig hänsyn till vadkommittén nu anser böra genomföras. Det remitterade betänkandet kan därför ihuvudsak lämnas utan erinran. : harej någon erinran mot betänkandets förslag om att radioaktiva ämnenklassificeras som farligt gods i den föreslagna lagen om transport av farligtgods. , AB och : Denföreslagna lagstiftningen avseende alla kategorier farligt gods med allatransportslag (exklusive bulktransporter till sjöss) och den inriktningförslaget har i fråga om enhetliga transportföreskrifter är också positivt ochbiträds, dock efter vissa kompletteringar och ändringar. Denföreslagna lagen, som bl. a. skall bilda ramen för normgivning ochsäkerhetsnivå, samt den föreslagna förordningen med vissa materiellaföreskrifter och bemyndiganden förväntas utgöra en god bas för bl.a.förbättrade, enhetliga transportregler och minimera den mängd oklarheter ochbrister som rätt, främst i fräga om inrikes vägtransporter av farligtgods. i , LO: LO ser det som positivtmed ett förslag om en enhetlig lag för transport av farligt gods utformad somen ramlag, från vilken alla föreskrifter i fortsättningen kan utgå och en endaansvarig myndighet som specifikt har att ansvara för alla frågor som begränsastill transport av farligt gods. : Föreningen ser med tillfredsställelseatt denna författning kommer till stånd. : Betänkandet inrymmer vissa förslag, som kan ge säkraretransporter med farligt gods. om man ser dessa transporter isolerade från allannan hantering av farligt gods. När man granskar det med hänsyn till allhantering av hälso- och miljöfarliga varor, varav farligt gods är en del,förefaller dock förslagen som tveksamma. Styrelsen ifrågasätter därförförslagen. Även om det föreligger ett uttalat behov - inte minst fråninternationella synpunkter - för en samordning av svenska bestämmelser ochmyndighetsfunktioner inom området "transport av farligt gods" finnerstyrelsen att utredningen ej lyckats påvisa några starka motiv för att dennasamordning skulle kunna åstadkommas genom ytteriigare bestämmelser ochmyndigheter. Även om sådana bestämmelser skulle avgränsas i ett specielltregelverk, kommer all annan hantering av farligt gods och andra ämnen, som nufaller under den gemensamma beteckningen "hälso- och miljöfariiga",att även i fortsättningen styras av de olika regelsystem ochmyndighetsfunktioner, som tillskapats för skyddet avtotalmiljön. : Det är med stortillfredsställelse förbundet konstaterar att kommittén lägger fram förslag lag om transport av fariigt gods. Utjämningen av skillnaderna mellan deninhemska regleringen av transport av farligt gods och de internationellabestämmelserna är inte minst värdefull. Prop.1981/82:94 235 och har på ett klarsynt och förtjänstfullt sätt redovisat behoven avoch skälen för de förslag, som avser samordnade bestämmelser för transport avfarligt gods. Kemikontoret: Kemikontoret tillstyrker att föreslagnaförfattningsförslag genomförs. På så sätt skulle en god grund kunna läggas förett fortsatt effektivt arbete på ett svenskt regelsystem för transport avfarligt gods i harmoni med gällande och framtida internationella regler pådetta område. : I sjötransportsammanhang finnshittills ingen större möjlighet - utöver den som finns i sjölagen - att ålägga avlastaren,speditören eller landtransportören ett sådant ansvar som gör det lättare för enfartygsbefälhavare att kontrollera det farliga godset före inlastningen ombord.Det finns således knappast möjlighet för en befälhavare att ifrågasättalastdokumentens riktighet då det normalt hör synnerligen många konossement tilllasten i ett styckegodsfartyg. Genom den nya lagen om transport av farligt gods samttillhörande förordning tror föreningen att en bättre ordning nu uppnås om farligtgodsenhetenFGE får den kvalitet i kunskapshänseende och auktoritet i tillsynshänseendesom behövs. , TCO tillstyrkerlagförslaget. , TTF: Styrelsen för TTF hargranskat de av kommittén föreslagna lagarna och förordningarna och har iprincip intet att erinra mot dessa. 4.2 Förslagen till lag och förordning om transport avfarligt gods 4.2.1 Farligt gods hälso- och miljöfarliga varor Kammarrätten i : Granskningen av betänkandet harföranlett några marginalanteckningar. Sålunda uttalas (s. 54) att någonsärskild värdering av följderna av längtidsinverkan på arbetstagare eller imiljön i regel inte skett. Skälen härtill anges vara dels att entransport är en tillfällig företeelse, vilken inte utsätter arbetstagarna förnågon permanent inverkan, dels att transporter innebär en förflyttning av godsoch att skyddsobjektets miljö på grund av förflyttningen förändras på ettsådant sätt att det är svårt att klart urskilja miljörisker som intesammanfaller med transportriskerna för människor, transportmedel och annatgods. Det sagda föranleder kammarrätten att uttala att exempelvis en chaufförsom utför ständigt återkommande transporter av visst slag uppenbarligen kanvara utsatt för risker på grund av godsets beskaffenhet även om varje enskildtransport sedd för sig kan bedömas som ofarlig. Likaledes kan riskerna för enviss miljö vara betydande om den utsätts för ett stort antal transporter avvisst slag även om den enskilda transporten i sig ej utgör någon miljöfara.Kammarrätten, som är medveten om att det före- Prop.1981/82:94 236 tagna utredningsarbetet ej avsett problem av angivna slag,vill likväl understryka angelägenheten av att sådana frågor beaktas ochbringas till en lösning under det fortsatta utrednings-, normgivnings- ochtillsynsarbetet. : Av lagförslagets 2§ och betänkandet s.4l och 128f framgårganska klart att fariigt gods i huvudsak omfattar gods som är farligt vidsjälva transporten (brandfara, explosionsfara etc). Som framhållits ibetänkandet har därför inte heller miljöriskerna placerats särskilt högt pålistan över de faktorer som måste beaktas. Denna snäva syn på begreppet farligtgods. vilken torde sammanhänga med den historiska anknytningen tilltransportnäringen och dess behov, såväl internationellt som nationellt, ochbristen på sakkunskap i fråga om hälso- och miljörisker har lett till att ettantal hälso- och miljöfarliga varor såsom svårnedbryt-bara. cancerogena ochlångsiktigt giftiga substanser som i händelse av transportolycka kan medföraallvarliga miljöeffekter inte täcks av lagen och således kan transporteras utannågon av de säkerhetsåtgärder som gäller för transport av fariigt gods. Någraexempel på sådana ämnen är PCB, vissa vätmedel, oljor med flampunkt ,värmeöverföringsoljor, transformatoroljor m. m. och råasbest. För transport av sådant gods som inte täcks av den nyalagen om transport av farligt gods kommer lagen om hälso- och miljöfarligavaror och förordningen om miljöfarligt avfall även fortsättningsvis att gälla. Med den föreslagna avgränsningen av fariigt gods kan såvälproduktkontrollnämnden som tvingas ge ut kompletterande föreskrifterför transpprter med stöd av LHMV respektive förordningen om miljöfarligtavfall. Mot denna bakgrund vill starkt understrykabehovet av att farligtgodsbegreppet vidgas. : Antalet stora olyckor med farligtgods har varit förhållandevis få. Genom att större mängder toxiskaämnen koncentreras i en och samma transport innebär emellertid transport avsådant gods potentiellt stora risker för bl. a. miljöskador vid passage avkänsliga områden som tättbebyggda samhällen, grundvattenförande grusåsar ochkänsliga vattendrag.