prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Malmen inom och Stekenjokksstatsgruvefält berörs inte närmare av samhäUsbebyggelse och är tUl stor delskyddade av utmål och inmutningar. Med hänsyn till detta behövs enligt verketinte längre rådrumstid för dessa fält än till utgången av . Nämndenför statens gruvegendom framhåller att statsgruvefälten hör till de områdeninom vUka en mycket aktiv statlig prospektering har bedrivits under främst desenaste femton åren. De flesta statsgruvefält har avsett områden medjärnmalmsfyndigheter. Dessa områden har blivit föremål för särskildaundersökningar under järnmalmsinventeringen i . Ävende statsgruvefält som inte innehåller järnmalm har enligt nämnden undersöktsingående i flera omgångar. Stekenjokk och Remdalen undersöktes i omgångar från1920-talet tills beslut om drift togs. Även harundersökningar bedrivits dels som en nödvändig och naturlig företeelse isamband med gruvdriften, dels som undersökningar främst med diamantborming frånmarkytan för att undersöka mineralise-ringarnas art utanför de utmålslagdaområdena. InomLiikavaara statsgruvefält har gruvdrift förekommit vidkopparfyndigheten Nautanen. Denna fyndighet har undersökts under senare hälftenav av nämnden, vilken även låtit utföra sonderande borrningar iandra delar av fältet, bl. a. för att utröna om något geologiskt samband med deguldförande skikten i det av ägda och inom statsgruvefähet belägnautmålet skuUe finnas. Något sådant samband som indikerar ytterligareguldförekomster kunde dock inte konstateras. Inom statsgruvefältet finnsytterligare en kopparmineralisering, Ferrum, vilken har undersökts av SGU, ochvilken även varit föremål för brytning i liten skala. Prop.1981/82:99 114 Beträffandedet gruvrättsliga skyddet av kända fyndigheter av intresse för nämnden menarnämnden att det generellt kan sägas att fyndigheterna antingen redan ärutmålslagda eller att underlag finns för att hos bergmästaren ansöka ominmutning och utmål med kort varsel. Enligtmin uppfattning saknas numera tUlräckliga motiv för att genom statsgruvefältbevara en statlig särställning i vissa områden. Institutet om dessa falt, somför övrigt inrättades innan förstatligades, bör ses i ett historisktperspektiv. Den omedelbara följden av ett avvecklande blir att även annan änstaten utan särskilt medgivande av regeringen kan inmuta eUer få fyndigheterutmålslagda inom de aktuella områdena. En avveckling bör därmed utgöra, förutomen förenkling, en stimulans för ytterligare prospektering efter nya fyndigheterinom fälten. Staten har bl. a. genom kronoandelsinstitutet tUlräckligamöjligheter till inflytande i de nya gruvrättigheter som uppkommer. Samtligastatsgruvefält bör därför avvecklas. Jag delar industriverkets bedömning vadgäller tidpunkterna för avvecklingen. För samtliga fält bör dock regeringen vidbehov kunna bestämma en senare tidpunkt för avvecklandet. Jag förordar såledesatt regeringen föreslår att GeUivare och statsgruvefältavvecklas vid utgången av och övriga vid utgången av om ejregeringen finner skäl bestämma en senare tidpunkt. Institutetsom sådant bör t. v. behållas. Jag föreslår således inga ändringar igruvlagen. Jagtar nu upp vissa lagstiftningsfrågor. Rättenatt utvinna i jorden förekommande mineraltillgångar regleras i enligttre olika system, nämligen inmutningssystemet, koncessionssystemet ochjordäganderättssystemet. Inmutningssystemetinnebär i princip att den som först anmäler att han viU utnyttja en fyndighetfår rätt till denna. Systemet ligger till grund för gruvlagen (1974:342).Enligt 1 kap. 2 § denna lag är en mineralfyndighet inmutningsbar om deninnehåUer: 1. malm till guld, silver, platina, kvicksUver, koppar,bly, zink, järn, mangan, krom, kobolt, nickel, titan, vanadin, molybden,, tenn, vismut, antimon och arsenik, dock inte sjö- eller myrmalm eller 2. svavelkis, magnetkis, grafit,apatit eller magnesit. Prop.1981/82:99 115 Enligtgruvlagen beviljas inmutningsrätt av bergmästaren. Den som fått sådan rätt(inmutaren) får inom ett angivet område utföra undersökningsarbete i fråga ominmutningsbart . Vill inmutaren bearbeta fyndigheten har han, undervissa omständigheter, rätt att få sig ett område anvisat för ändamålet, s. k.utmål. Principenför koncessionssystemet år att rätten att eftersöka och bearbeta en fyndighetupplåts efter fri prövning av staten. Det ger därmed ett starkaresamhällsinflytande än inmutningssystemet. Enligt 1 § lagen (1974:890) om vissamineralfyndigheter (minerallagen) krävs principiellt särskiU tillstånd(koncession) för undersökning och bearbetning av 1. olja, gas, stensalt eller annatsalt som förekommer på likartat sätt, 2. alunskiffer för att utvinnaolja eller gas, 3. stenkol, eldfast lera ellerklinkrande lera, 4. uranhaltigt eller toriumhaltigtmineral, eUer 5. torv för att utvinna energi. Kpncessionenligt mineraUagen meddelas som undersökningskoncession ellerbearbetningskoncession. Koncessionssystemet ligger också till grund för lagen(1966: 314) om kontinentalsockeln och lagen (1966: 319) om rätt till sand-,grus- och stentäkt inom vissa allmänna vattenområden. Sistnämnda lagar gällerfyndigheter som finns inom vissa vattenområden och som tiUkommer staten. Förmineral som faller utanför nu nämnda lagar gäller jordäganderättssystemet, sominnebär att nyttjanderätten tillkommer jordägaren. Det betyder attfyndigheterna utan dennes medgivande inte kan utvinnas annat än omförutsättningar finns för expropriation. Reglernai gruvlagen och minerallagen innebär att de som omfattas av dessalagar kan undandragas jordägaren. Det sker i särskild ordning genom beslut avstatlig myndighet. Både enligt gruvlagen och minerallagen gäller att den marksom behöver tas i anspråk för bearbetning skall anvisas vid en särskildförrättning som leds av en bergmästare. Markanvisningen betyder inte attjordägaren mister äganderätten tiU marken utan endast dispositionsrätten. Dennaåtergår till jordägaren då gruvrättigheten upphör. Jordägaren är ocksåberättigad till fuU ersäUning för skada och intrång. Däremot har han inte rätttill ersättning för själva fyndigheten. En motsvarande ersättningsrätt harockså andra som lider skada eller intrång, t. ex. servitutshavare. Enviktig princip är att utvinning av mineralfyndigheter, på samma sätt som annanindustriell verksamhet, är underkastad lagstiftning, som rör användning av markoch vauen. Här kan nämnas byggnads-, vaUen-, naturvårds-, miljöskydds- ochfornminneslagstiftningen. Gruvrätten utgör endast en förutsättning för attkunna utverka de tillstånd av olika slag som enligt sistnämnda lagstiftningkrävs för verksamheten. Störredelen av den nu gällande gruvlagstiftningen tillkom efter övervägandensom byggde på ett omfattande utredningsarbete av den år 1981/82:99 116 lagstiftning innebar i huvudsak enmodernisering av äldre lagstiftning med ökat samhällsinflytande i vissaavseenden men med bibehållande av de principer som legat till grund för denna.Fördelningen av de mineraUska ämnena på respektive gruvrättsligt system behöllsi huvudsak oförändrad. År1974 tillsattes mineralpolitiska utredningen (MPU) för att utreda denlångsiktiga hushållningen med mineralresurser. Utredningsarbetet inriktadesfrämst på strukturfrågor samt försörjningsfrågor i vid bemärkelse. I dessuppdrag ingick inte att ompröva principerna för den nuvarande lagstiftningen.Enligt direktiven skulle dock MPU överväga om det på lång sikt fanns anledningatt ändra gränsdragningen mellan inmutningsbara och koncessionspliktigamineral. Vidare var MPU oförhindrad att överväga om exploatering avindustrimineral kunde underlättas genom att de hänfördes till gruvlagen ellerkoncessionslagstiftningen. MPUhar med anledning därav föreslagit bl.a. att vissa industrimineral ochmetaller, som f. n. omfattas av jordäganderättssystemet, görs inmutningsbara.Jag återkommer till detta i det följande. IMPU:s uppdrag har således inte ingått att göra en förutsättningslös översyn av1974 års lagstiftning. MPU anför dock beträffande ställningstagandeom översyn av gruv- och minerallagstiftningen (NU 1978/79:41, rskr 1978/79:325)att man inte har något att erinra mot en sådan översyn. Deförslag pm ändringar i minerallagstiftningen jag nu tar upp har lagts fram,dels i MPU:s slutbetänkande (SOU 1980:12) Mineralpolitik, dels i promemorian(Ds 11981:17) Enklare regler om tprvutvinning för energiändamål. Promemorian och en sammanfattning av MPU:s förslag vad avserlagstiftning är fogad som bilaga 1 resp. 3 till protokollet i detta ärende ochremissyttranden över dem som bilaga 2 resp. 4. Förslagen till ändringar igruvlagen behandlas i det följande i avsnitt 7.2 och förslagen till ändringar iminerallagen i avsnitt 7.3. I dessa lagar föreslås också ändringar till följdav den ändrade myndighetsorganisationen på mineralområdet. Av sistnämnda skälbehövs också en ändring i lagen om kontinentalsockeln, se avsnitt 7.4. Deförslag jag i det följande förordar innebär begränsade förändringar ochförenkUngar i den nuvarande lagstiftningen men är av stor vikt för attunderlätta gruv- och mineralindustrins diversifiering och utveckUng. Förslagetatt införa ytterligare ett antal i gruvlagen avser att stimuleraenskUda och företag att eftersöka och utvinna även dessa. DärtiU förbättrasförutsättningarna för att genom forskning och utveckling av metoder ochprocesser för prospektering, mineraltekniska undersökningar och utvinningsprocesserytteriigare satsa på fullprospektering och fullutvinning av brutna mineral.Genom att de inordnas i gruvlagen tillgodoses även prospektörernas intresse avsäkerhet för nedlagda kostnader och regleras förhållandet mellan markägare ochprospektörer. Prop.1981/82:99 117 Lagrådetarbetar f. n. på fyra avdelningar, dvs. det högsta tillåtna antalet. Trotsdetta är lagrådets program t. o. m. utomordentligtansträngt. Alla de lagförslag som föreligger och som är av det slaget attlagrådet enligt 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen bör höras över demkan inte granskas i sådan tid att förslagen kan föreläggas inom den i3 kap. 3 § riksdagsordningen angivna tiden. Av den nämnda bestämmelsen iregeringsformen följer emellertid att lagrådets granskning kan underlåtas, omdet skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma. Detär angeläget att lagändringarna träder i kraft så snart som möjUgt bl.a.beroende på inrättandet av den nya organisationen på geo- och mineralområdet.Lagändringarnas beskaffenhet är inte sådana att lagrådets hörande motiverar ettuppskov. Därför bör en remiss till lagrådet kunna underlåtas i förevarandeärende. Utöverdet underlagsmaterial jag nu och i det föregående har nämnt har till regeringeninkommit skrivelser med synpunkter på olika delar av minerallagstiftningen ochdess tillämpning, särskUt vad avser torvutvinning och därmed sammanhängandefrågor. , och har inkommit med skrivelser angåenderegler för tillstånd till undersökning och utvinning av torv. Innan jag går närmare inpå lagstiftningsfrågorna vill jag erinra om att vissa ytterligare förslag tidigarelagts fram som berör det gruvrättsliga området men som kan genomföras utanriksdagens hörande. har således lämnat ett förslag (Dnr R1356/77) Förbättrat informationsutbyte vid handläggningen av gruvlagsärenden,som innebär att samordningen mellan gruvintressen och den fysiskasamhällsplaneringen förbättras genom på olika sätt utökad samrådsverksamhetmellan kommun, länsstyrelse, bergmästare och gruvintressenter. Även MPU stöderdetta förslag. På grundval av planverkets förslag avser jag att senare föreslåregeringen att föreskrifter om sådant vidgat samråd tas in i tillämpningsbestämmelsernatill gruvlagstiftningen. Jagvill vidare nämna den ändring i förordningen (1974:893) om vissamineralfyndigheter i fråga om handläggningen av koncessionsärenden vad avsertorv för energiändamål som tidigare denna dag beslutats av regeringen.Ändringen innebär att prövningen av sådana ärenden överförstill . Frågan om en sådan ändring anmäldes i den proposition om riktlinjerför energipolitiken som förelades (prop. 1980/81:90 bil. 187) och har också behandlats i den nämnda promemorian Enklare reglerom torvutvinning för energiändamål. 1981/82:99 118 IMPU:s slutbetänkande Mineralpolitik föreslås som framgått av det tidigare attden i gruvlagen angivna kretsen av inmutningsbara utvidgas med vissaindustrimineral och metaller. Det gäller litium, tantal, tungspat, flusspat ochvad som betecknas säUsynta jordartsmetaller. Förslagetatt utöka de inmutningsbara mineraliska ämnena har fått stöd avremissinstanserna. Under remissbehandlingen har också väckts förslag om attföra in ytterligare metaller och industrimineral i gruvlagen utöver de av MPUförordade bl.a. beryUium, nipb, andalusit, diamant, kyanit, siUi-manit pchwpllastpnit. Av dessa förprdar jag att niob tas in bland de inmutningsbaramineralen i gruvlagen. Skälet härför är att niob vanligen förekpmmer tiUsammansmed tantal och att en utvinning av dessa ofta förutsäUer tUlgpdpgörandet avbåda metallerna. Övriga förslag kpmmer, tillsammans med andra förslag, attytterligare övervägas inpm industridepartementet. Jag ansluter mig således ihuvudsak tiU vad som i detta hänseende föreslagits av MPU och återkpmmer ispecialmotiveringen till förslagets detaljer. Gemensamt för de mineraUska ämnensom nu föreslås bli inmutningsbara är att deras förekomstsätt är sådant att detför framletande och undersökning av dem krävs systematiskt arbete, att den påvisadeeller brutna råvaran skall ha ett sådant värde att det är möjligt atttransportera den någorlunda långa sträckor och att det flnns åtminstone någongrad av sannolikhet för att mineralet skall kunna utvinnas med lönsamhet iSverige. Anledningentill att utvinningen av de föreslagna mineralen av MPU föreslås regleras enligtgruvlagen och inte enligt minerallagen är att de normalt inte förekommer isådana ytutbredda låghaltiga fyndigheter som minerallagen främst avser. Jagvill i detta sammanhang också ta upp en av MPU aktualiserad fråga omsamordningen mellan gruvlag och minerallag i fråga om alunskifferföre-komster.Riksdagen har vid sin behandling av förslaget beträffande översyn av gruv- ochminerallagstiftningen särskiU angivit att denna fråga närmare bör analyseras(NU 1978/79:41, rskr 1978/79:325). Igruvlagen uppräknas grundämnen eller väldefinierade med bestämdsammansättning. Alunskiffer är en bergart med varierande innehåll; däri kanbl. a. förekomma vissa inmutningsbara metaller såsom vanadin. Enligtminerallagen fordras koncession för bearbetning av alunskiffer för att utvinnaolja eller gas. Den nuvarande regleringen kan göra det nödvändigt att vadgäller bearbetning av alunskiffer tillämpa gruvlagens bestämmelser ominmutning och utmål och minerallagens bestämmelser om undersöknings- ochbearbetningskoncession MPU har föreslagit att bearbetning av alunskiffergenerellt skall omfattas av minerallagen och att i konsekvens härmed igruvlagen görs undantag för utvinning av inmutningsbara i den mån deingår i alunskiffer. 1981/82:99 119 migtiU detta förslag, som jag återkommer till i nästföljande avsnitt om ändringari minerallagen. MPU har föreslagit också vissa andra smärre ändringar i gruvlagen: bergmästarenbör ges lagreglerad möjlighet att inhämta information om resultat avprospekteringsarbete också i de fall inmutning inte leder tUl utmål samtinformation om redan befintliga utmål, rättenatt bevilja förlängd undersökningstid enligt 3 kap. 5 § andra stycket gruvlagenbör delegeras från statens industriverk till bergmästaren, inmutarenbör bli skyldig att avstå från en inmutning på vilken han inte längre avser attbedriva undersökningsarbeten, gruvägarensskyldighet enligt 6 kap. 4 och 5 §§ att hushålla med malmtillgångarna böruttryckas så att han åläggs att iaktta en god hushållning med malm. Vadgäller dessa förslag kan jag ansluta mig till att delegera rätten att beviljaförlängd undersökningstid enligt 3 kap. 5 § andra stycket till bergmästaren,vilket vunnit stöd i remissbehandlingen. Förslagen i övrigt anserjag i vart faU inte bör genomföras . Frågan om lagreglerad möjlighet förbergmästaren till ytterligare information, som kan ha karaktär avaff'ärshemligheter, anser jag behöver belysas ytterligare innan ställning tasoch jag avser att ta initiativ till ett uppdrag åt SGU att ta fram ytterUgarebeslutsunderlag. Förslaget att inmutaren skall bli skyldig att avstå från eninmutning på vilken han inte längre avser att bedriva undersökningsarbete harfått ett blandat mottagande bland remissinstanserna. Jag delar den avbergmästaren i norra distriktet framförda uppfattningen att förslaget inte börgenomföras, eftersom lagändringen kan förorsaka ett betydande administrativtmerarbete utan motsvarande fördelar. De föreslagna ändringarna i 6 kap. 4 och 5§§ avser språkliga omskrivningar i förtydligande syfte. Däremot anser jag att enfråga som aktualiserats av bergmästaren i norra distriktet bör föranleda enviss ändring av de sistnämnda paragraferna. Denne har föreslagit attskyldigheten att hushålla med malm skall omfatta också sådana inmutningsbaramineral som ej kan betecknas som . Jag delar denna uppfattning ochförordar att i 6 kap. 4 och 5 §§ uttrycket "malm" ersätts med"som omfattas av denna lag" och att uttrycket"misshushållning med malm" ersätts med "misshushåUning med mineralsom omfattas av denna lag". I anslutning härtill förordar jag också att iförtydligande syfte uttrycket "malm tUl någon av följande metaUer" i1 kap. 2 § första stycket 1 tas bort. Begreppet "malm" anses inomgruvrätten ha den innebörden att däri ingående metall eller annat ämne skallvara ekonomiskt utvinningsbar. I detta ligger att frågan om en viss ansamlingav utgör "malm" kan bedömas oUka från tid tiU annan.Inmutningsansökningar görs ofta på svaga indikationer på malmförekpmster ochnågon prövning av om någon ekonomiskt utvinningsbar "malm" finns kan 1981/82:99 120 normaltinte göras förrän efter undersökningsarbete. Innebörden av 1 kap. 2 § blirdärför tydligare om punkten 1 innehåller endast en uppräkning av deinmutningsbara metallerna utan hänvisning till begreppet "malm".Ändringen påverkar givetvis inte innebörden av bestämmelsen i 1 kap. 5 § om s.k. malmbevisning som förutsättning för rätt till utmål. Underremissbehandlingen har också väckts vissa andra förslag till smärre ändringar igruvlagen. Jag förordar att ett av dem, som gäller ett förtydligande av 2 kap.2 § andra stycket, genomförs . Ändringen innebär att det i lagtextenklargörs att den ettårstid som där anges för det inmutningshinder som avses iparagrafen skall räknas för ingivandet av den nya ansökningen. Genomdenna ändring får lagtexten en lydelse som bättre överensstämmer med motivetför bestämmelsen. Ansökan som inkommer inmutningshinderföreligger skall således kunna avslås på denna grund om ej dispens har givits. Iövrigt bör gruvlagen anpassas till den nya myndighetsorganisation påmineralområdet som träder i kraft den . Det innebär bl.a. att"statens industriverk" bör utmönstras ur lagtexten. I enlighet mednyare lagstiftningsteknik bör i fortsättningen inte myndighetsorganisationenbindas i lagtexten. I lagen bör därför - utom i besvärsbestämmelser och vissaandra faU där det är nödvändigt att peka ut myndigheten i fråga - hänvisning istället göras till "myndighet som regeringen bestämmer" och utpekandetav myndigheten ske i verkställighetsbestämmelserna tiU lagen. Industriverketsuppgifter på mineralområdet skall som framgår av vad jag har anfört iallt väsentligt överföras tiU det ombildade SGU. 7.3Ändringar i lagen om vissa mineralfyndigheter Intressetför att utnyttja torv för energiändamål har ökat starkt i under desenaste åren. energipolitiska beslut (prop. 1980/81:90,NU 1980/81:60, rskr 1980/81:381) förutsätter också en väsentligt ökadtorvanvändning. Som mål gäller att fram 3 milj. ton olja skaUersättas med inhemska bränslen, främst skogsenergi och torv. Visserligenåterstår mycket forsknings- och utvecklingsarbete innan en torvanvändning istor skala kan etableras i . Det är dock mycket angeläget att stimuleratillväxten av företag som kan producera fasta bränslen baserade på torv ochflis. Det gäller härvid att även främja mindre och medelstor produktion. I detsammanhanget har, bl.a. i , riktats kritik mot att detkoncessionsförfarande som f. n. gäller för torvutvinning är ett hinder förtiUkomsten av småskalig torvproduktion. 1980/81:90 anmäldes att enöversyn av gällande lagregler om torvutvinning skulle ske med inriktning påförslag till det närmaste året. Denaviserade översynen har redovisats i promemorian (Ds I 1981:17) Enklare reglerom torvutvinning för energiändamål. Promemorian och en sammanställning avremissyttrandena har fogats till protokollet i detta 1981/82:99 121 ärendesom bilaga 1 resp. bilaga 2. Promemorian innehåller en utförlig redovisning förde rättsregler som gäUer för torvutvinning och beskrivning av torvförekomster,torvanvändning, teknik för utvinning m. m. De viktigasterättsreglerna för takt av bränntorv finns i minerallagen och i naturvårdslagen(1964:822). För att få påbörja torvtäkt för energiändamål krävs enligtminerallagen ett särskilt tillstånd, bearbetningskoncession, som fram till juli1982 beviljas av regeringen och därefter av . Fastighetsägaren hardock rätt att utan sådan koncession bedriva takt för eget husbehov så länge intenågon annan har fått bearbetningskoncession för den fyndighet det gäller. Enbearbetningskoncession ger en principiell rätt att inpm ett bestämt områdetutnyttja de torvfyndigheter som där finns. I koncessionen kan anges villkor iolika hänseenden om hur arbetet skaU bedrivas och i övrigt finns allmännabestämmelser om detta i minerallagen. Det finns också möjlighet att genomkoncessionsvillkor om t. ex. royalty eUer liknande avgift tillförsäkra statenett visst ekonomiskt utbyte av verksamheten. För annan torvtäkt änhusbehovstäkt krävs vidare ett av beviljat täkUiUstånd enligtnaturvårdslagen. Det gäller även för annan takt än för energiändamål.Prövningen är principieUt fristående från koncessionsprövningen. Itäkttillståndet preciseras mera i detalj hur takten skaU ske. Syftet är attgarantera att denna bedrivs enligt en plan och i former som i möjligaste månbegränsar företagets inverkan på naturmiljön. Även frågan om återställning ochefterbehandling av marken tas upp i ärendet. Föratt få bearbetningskoncession krävs att sökanden visar att en brytvärdtorvfyndighet finns inom området. Det betyder att takten måste föregås av visstundersökningsarbete. Också för sådant arbete kan beviljas tiUstånd enligtminerallagen, undersökningskoncession. Fram tUl beslutar statensindustriverk i flertalet sådana ärenden; därefter övertas alla ärenden omtorvkoncessioner av länsstyrelserna. Undersökningskoncession är inteobligatorisk, utan undersökningsarbete kan bedrivas fritt om fastighetsägarenoch andra berörda rättighetshavare ger sitt tillstånd. Denuvarande rättsreglerna har som nämnts fått viss kritik för att de verkarhindrande på tillkomsten av torvproduktion i mindre skala. Kritiken innebär ihuvudsak att intressenter med stor utredningskapacitet snabbt kan få koncessionpå välbelägna torvmarker fastän förutsättningar finns för utvinning i lokalregi, att det omfaUande och i tiden utdragna koncessionsförfarandet i sigverkar avskräckande och förhindrar lokala initiativ samt att koncessionsförfarandetmedför kostnader och avgifter som kan verka avskräckande för mindre projekt.Kritiken har utmynnat i krav på lättnader i koncessionstvånget förtorvproduktion i mindre skala. I den nämnda promemoriankonstateras att de motiv som föranledde att torv intogs bland dekoncessionspliktiga mineraUska ämnena alltjämt är bärkraftiga. Däremot finnsenligt promemorian skäl att anpassa 1981/82:99 122 lagstiftningentill undvikande av de hinder för torvtäkt i mindre skala som omnämnts ikritiken mot det gällande regelsystemet. Detta bör ske på så sätt atttorvproduktion i mindre skala tillåts utan koncession. I promemorian föreslåsen ändring av minerallagen av innebörd att torvfyndigheter understigande 50hektar fritt skall få bearbetas av fastighetsägaren själv eller någon som hardennes tUlåtelse.