prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är oundgängligen nödvändigt att en nykonkurrensbegränsningslag beaktar kooperationens särskUda aspekter. Utredningenhar som ovan berörts i enlighet med direktiven pekat på nödvändigheten av attkonkurrenspoUtiken samordnas med övrig närings-och konsumentpolitik. Ianslutning tiU vad ovan anförts vill LRF understryka vad som framhåUes idirektiven till kooperationsutredningen: "Kooperationenspelar en viktig roll i det svenska samhället. En stor del av landetsbefolkning är som medlemmar, kunder eller anställda engagerade i denkooperativa verksamheten. Genom sin folkrörelsekaraktär bidrar kooperationenverksamt tiU samhällets ekonomiska, sociala och demokratiska utveckling." Idirektiven konstateras vidare, efter en kort redovisning av bl. a.lant-brakskooperationens omfattning, att kooperationens näringspolitiska rollinte varit föremål för någon närmare kartläggning och analys. Det påpekas dockatt speciella frågor rörande kooperationen är under utredning i olikasammanhang, bl. a. nämns konkurrensutredningen. "Detsvenska näringslivet är i huvudsak grundat på privat förelagsam-het. Även om destatliga och kooperativa företagen inom vissa sektorer Prop.1981/82:165 344 spelaren betydande roU utgör dessa företagsgrapper totalt sett endast en mindre delav näringslivet. Näringslivet präglas av snabb slrakturomvandhng samt krav pådemokratisering och decentralisering. Under dessa förhållanden är det frånsamhäUets synpunkt angeläget att den kooperativa företagsformen utvecklas somett livskraftigt altemativ och komplement till både den privata och denstatliga företagsformen. De traditionella kooperativa grandsatserna synes iflera avseenden kunna tjäna som riktlinjer för handläggningen och lösningen avväsentliga näringspolitiska problem." Idirektiven sägs vidare att en betydelsefuU fråga, som bör belysas närmare, ärkooperationens möjligheter att medverka i omvandlingen av svenskt näringsliv.Del framhålles alt utredningen bl. a. bör söka ange vad de nära kontakter medråvaraproduktionen eller avsättningsmarknaden som utmärker kooperationeninnebär för dess industriella föratsättningar och i anslutning härtill studerapå vad sätt dessa kan komma aUmänna näringspolitiska syften till godo. Vidarebör tillkomsten av nya företag på kooperativ grand som ett betydelsefulltalternativ vid nyetablering av företag uppmärksammas. Utredningen bör ocksåsöka jämföra de villkor som olika företagsformer arbetar under och analyserafrågan om ekonomisk verksamhet i kooperativa förelagsformer på någraväsentliga punkter bedrivs under andra vUlkor än dem som gäller för företagen iallmänhet. Iförarbetena tiU KBL konstateras aUmänt att lagen är tiUämplig på allaföretagsformer. Med företagare förstås enligt 26 § KBL envar som yrkesmässigtutövar rörelse av de slag som anges i paragrafen. Enligt förarbetena innebärdetta, att någon åtskillnad inte göres mellaii, företag i statlig ellerkommunal drift, kooperativa företag eller enskilda förelag. Förslaget innebärhär endast att termen näringsidkare ersatt termen företagare. Detkooperativa företagels förhåUande till konkurrenslagstiftningen har inteberörts vare sig i KBL:s förarbeten eller i förslaget. Kooperations-utredningensdirektiv visar på nödvändigheten av att denna fråga får sin belysning.Planmässig samverkan mellan lanlbrakskooperalionens föreningar är ett utflödeav de kooperativa grandsalserna. LRF hävdar med övertygelse och bestämdhet altdenna samverkan, beprövad , lett och leder tiU ett bättretotalt resultat för samhället och konsumenterna än en tiUämpning avkonkurrensideologin mellan föreningarna. En ny konkurrensbegränsningslag måstedärför ge utrymme för och möjliggöra kooperationens etablerade samarbetsformer.Genomförandel i praktiken av de förslag som kooperationsutredningen kanframlägga får inte omintetgöras genom en stelbent, onyanseradkonkurrensbegränsningslag. De föreslagna nya förbuden innebär härvidlagsvårigheter. LRFhemställer att kooperationsutredningen under det fortsatta lagstiftningsarbetetbereds tillfälle att belysa de kooperativa aspekterna i sammanhanget utifrånsina speciella utgångspunkter. () tar upp principiella frågor rörandekonkurrenspolitiken och den kooperativa verksamheten samt lämnar en 1981/82:165 345 redogörelseför den svenska konsumentkooperationens organisation och verksamhetsformer ochde föratsättningar som dessa bygger på. Vid utgången av 1977 fannsi 170 ekonomiska föreningar (konsumentföreningar), vilka är medlemmaroch därigenom ägare av KF som likaså är en ekonomisk förening. Medlemmar ochägare av konsumentför-eningama var vid samma lidpunkt 1885614 fysiska personer,var och en med en rösts rätt vid föreningsstämma. Föreningarna skall enligtsina stadgar främja medlemmamas hushållning och för detta ändamål påeffektivaste sätt anskaffa och tillhandahålla varor och tjänster tiUmedlemmarna. Det mest synbara medlet för nyssnämnda ändamål är dendetaljhandelsverksamhet, som föreningarna driver (, Domus, Obs).Föreningarnas verksamhet skall bedrivas så all en sådan kapitalbildning ägerram att deras utveckling och oberoende säkras. Varje förening har sittgeografiska verksamhetsområde bestämt på del sättet alt föreningen utgör enkooperativ sammanslutning av konsumenter i t. ex. , VästraSverige eller, vanligtvis, mer lokalt preciserat. KF skall enligt sinastadgar bl. a. samordna den konsumentkooperativa rörelsens resurser, inköpa ochproducera samt i parti tillhandahåUa varor, bedriva utvecklings- ochkonsuhverksamhet i syfte att inom förbundet och anslutna föreningareffektivisera produktion, distribution och annan verksamhet samt verka för ensamordning av rörelsens kapitalanskaffning och investeringar. KF skall likasåenligt sina stadgar bedriva sin verksamhet så att en sådan kapitalbildning ägerram att förbundets och rörelsens utveckling och oberoende säkras. KF äger isin tur samtliga aktier i drygt 40 rörelsedrivande aktiebolag, aktieposter iomkring 50 andra aktiebolag saml har det dominerande ägarinflytandel i mindreän tio producerande eller fastighetsförvaltande ekonomiska föreningar. Mellan föreningarna, KFoch de producerande industrierna förekommer ett mycket omfattande samarbete iskilda former rörande produktion, inköp och distribution. Genom samarbeteteftersträvas självfaUet stordriftsfördelar och en så effektiv distribution sommöjligt, allt i syfte att åstadkomma en rationell och kostnadsbesparandevariihantering. Dessa medel och metoderhar till ändamål det som gång på gång framhål-Uts men likväl måste upprepas,tillgodoseendet av konsumenternas behov. Verksamheten drivs sålunda inte ivinstsyfte och det kan mot den bakgranden tiU och med ifrågasättas om dettraditionella marknadsekonomiska och konkurrenspolitiska tänkandet ärtillämpligt på den konsumentkooperaliva verksamheten, som inte har höglönsamhet som bevis för att konsumenternas behov på bästa sätt tillgodoses.Överväganden med sistnämnda ändamål styrs i stäUet genom olikasamverkansorgan, råd och laboratorier inom konsumentkooperationen och sammasorts bedömningar tas hänsyn tiU när del gäller butiksstraklur,öppethåUandetider m. m. Konkurrensutredningenhar på sid. 84 något berört hur kooperationen 1981/82:165 346 gåttin i branscher med otillfredsställande konkurrens och avsevärt förbättratkonkurrensen. Utredningen anför också, att vid bedömningen av enkonkurrenssituation bör särskUd hänsyn tas till om konsumentkooperationen harmarknadsandelar eller kan tänkas etablera sig på marknaden eftersomkonsumentkooperationen utgör en viktig potentieU konkurrensfaktor. Vidareuttalas att konsumentkooperationen av ideologiska skäl i regel inte harintresse av konkurrensbegränsande samarbete med det övriga näringslivet.Utredningen nämner här också den utredning om kooperationens roll inäringslivet som tillsattes av statsmaktema (kooperationsutredningen). KFpekar på att det i direktiven för kooperationsutredningen uttalas bl. a. altdet är från samhällets synpunkt angelägel, att den kooperativa företagsformenutvecklas som ett livskraftigt altemativ och komplement till både den privataoch den statliga företagsformen, att de traditionella kooperativa grandsatsernai flera avseenden synes kunna tjäna som riktlinjer för handläggningen avlösningen av väsentliga näringspolitiska problem samt att det mot dennabakgrand finns anledning att pröva föratsätt-ningama och vUlkoren förkooperationens medverkan i näringslivets omvandling. Vidare hänvisar KF fillatt det i direktiven sägs alt tillkomsten av nya företag på kooperativ grandbör uppmärksammas som ett betydelsefuUt alternativ vid nyetablering, att devUlkor som olika företagsformer arbetar under bör jämföras samt att frågananalyseras huravida ekonomisk verksamhet i kooperativa företagsformer på någraväsentliga punkter bedrivs under andra villkor än dem som gäller för företag iallmänhet. KFanser det mot den nu skisserade bakgranden - vara ändamålsenligt att detfortsatta arbetet med en ny konkurrensbegränsningslag på lämpligt sättsamordnas med kooperalionsulredningens arbete. Det före-faUer eljest enligtKF:s mening vara risk för att den lagstiftning som styr företagens medel ochmetoder, konkurrensbegränsningslagstiftningen, utformas ulan analyserathänsynstagande tiU vilka mål som styr medlen. KF anför vidare, att utredningensförslag har utformats med huvudsakligt hänsynslagande till traditionelltaktiebolagstänkande och tiU koncemreg-lema i aktiebolagslagen. De mål ochverksamhetsformer, som kännetecknar konsumentkooperationen, kan härigenomkomma att påverkas på ett olyckligt sätt. KFbehandlar också allmänna frågor om konkurrenspolitUcen m. m. KF hänvisar därvidtill vad förbundet uttalade redan i sitt remissyttrande 1952 övernyetableringssakkunnigas betänkande med förslag till lag om skydd motsamhäUsskadlig konkurrensbegränsning inom näringslivet som sin instäUning tUlkonkurrensfrihet och konkurrensbegränsning. 1 det sammanhanget redovisade KFockså konsumentkooperationens roll i tUlska-pandet av den konkurrenspolitik somligger tiU grand även för nu föreliggande förslag. Förbundet erinrade då bl.a. att konsumentkooperationen från första början i alla sina framställningartUl statsmakterna om lagstift- Prop.1981/82:165 347 ningmot karteller och andra privata monopolorganisalioner framhållit, attlagstiftningen och den statliga politiken mot privatmonopolen inte borde varaav organisatoriskt reglerande art utan inriktas mot att betrygga fullthandlingsutrymme för konsumentkooperationen och de företag i övrigt, somuppriktigt strävar efter att återställa konkurrens. Lagstiftningen borde,menade KF, vara sådan att den undanröjer hinder för den fria konkurrensen, somhar åstadkommits av privata sammanslutningar Utan att pålägga nya sådana avstatlig art. Förbundets önskemål var därför genomgående inriktade på sådanlagstiftning som skapade offentlighet kring alla konkurrensbegränsningar ochvid behov stadgade förbud mot sådana särskilda konkurrensinskränkandeavtalstyper, förfaringssätt och försäljningsmetoder, som innebär skadligaföljder för konsumentintresset. KF erinrade också om att det allmännakonsumentintressets betryggande genomgående varit riktmärket förkonsumentkooperationens egna ingripanden mot karteller och monopolföretag. Tilldetta vill KF nu foga den synpunkten att det traditionellakonkur-rensleoretiska synsättet där marknaden och konkurrensen samt statiigaoch kommunala konsumentpolitiska åtgärder betraktas som de mest framgångsrikamedlen att tillgodose konsumentintresset gentemot det vinst-styrdaproducentintresset faktiskt kan ifrågasättas. Mycket talar i stället för,enligt KF:s mening, att konsumenterna, organiserade i kooperativ form, självabör utgöra det bästa medlet alt främja konsumentintresset. 1 denna form kankonsumenterna själva medverka i beslut om vad som skall produceras, köpas inoch tillhandahållas. - Mot bakgrand av det anförda uttrycker KF tveksamhet till- men vill inle heh avvisa - den huvudinriktning som ligger till grand förutredningens förslag. ansluter sig till de grandläggande värderingar somkonkurrensutredningen utgår ifrån vid sina överväganden. Den i stort sett friamarknadsekonomi som utmärker svenskt näringsliv och vars väsentligabeståndsdelar ulgöres av fri konkurrens och fri näringsutövning har visat sigmöjliggöra ett successivt ökal välstånd. Den lagstiftning som tillkommit föratt upprätthålla och förstärka marknadsekonomin och i samband härmed tillgodoseväsentliga konsumentintressen har på del hela taget väl fyllt sin uppgift ochhar från fall till fall fått slöd från förbundets sida. Vi syftar bl. a. påmarknadsföringslagen, konsumentköplagen, lagen om otillbörliga avtalsvillkoroch den nu gällande konkurrensbegränsningslagen. Förbundet är ocksårepresenterat i flera av de statliga organ som tillsatts för att handläggahithörande ärenden. sig positivt till den princip om frikonkurrens som marknadsekonomin bygger på, anser förbundet emellertid det varanödvändigt att erinra om att förbundet alltid har framhåUit, attdenna konkurrens skall ske på lika villkor och alt tillämpade priser skall ståi riktig relation tUl utförda prestationer. Förbundet säger sig därför ha medtUlfredsställelse konstaterat att den publicerade Prop.1981/82:165 348 utredningenom leveranser till staten, den s. k. , fått den för enskilddetaljhandel stimulerande titeln . Detstörsta hotet mot marknadsekonomin härrör inte från ofta rätt tillfälligakonkurrensbegränsningar inom det enskilda näringslivet utan från statligaingripanden som på ett effektivt sätt försvagar och inte sällan helt eliminerarkonkurrensen betonar . Behandlingen avkonkurrensbegränsningsproblemen får därigenom understundom karaktär av att"sUa mygg och svälja kameler". 1953års konkurrenslag har inom dagligvarasektorn kanske haft sin största betydelsegenom det s. k. braltoprisförbudet framhåller Dagligvaruleverantörers förbund.Dess medlemsföretag (ca 120 Uvsmeddsleve-rantörer och ca 90 leverantörer avkemisk-tekniska varor) arbetar på en marknad som har stor betydelse förkonsumenternas välfärd, eftersom effektivitetseffekter påverkar av genomsnitts-konsumenternas privata konsumtion. Omsättningen inomdagligvarasektorn uppgick till ca . Det är därförangeläget, påpekar förbundet, alt dagligvaraföretagens speciella förhållandensärskilt observeras. betänkande bygger till stor del på"en teoretisk konkurrensansats". Förbundet anser att detta harmedfört att mer djupgående analyser av hur konkurrensen de facto fungerar i ettsamhälle av svensk typ med stor offentlig sektor, en omfattande regleringsapparat,stor utrikeshandel ej har intagits i utredningen. Den teoretiska utgångspunktenhar fått en övervägande juridisk ansats och företagsekonomiska analyser avfåtalskonkurrens har behandlats myckel kortfattat. Detsamma gäller frågan omvertikal integration och betydelsen av köpardo-minans. En hel del av dessafrågeställningar har särskild betydelse för förhållandena inomdagligvarasektorn framhåller förbundet. delar utredningens åsikt att det också i framliden måste vara en avuppgifterna för konkurrenspolitiken alt söka ta till vara de positiva följdersom konkurrens kan medföra. Därför måste negativa följder av långtgående ellertotal koncentration till följd av konkurrensbegränsning motverkas, sägerförbundet. Ingreppi den fria marknadsekonomin innebär alltid risker för negativa effekter, anförSvenska företagares riksförbund. Varje form av regleringar och förbud från detaUmännas sida måste därför noga avvägas och prövas mot bakgrund av konstaterademissförhållanden av aUvarlig natur. Självfallet kan s.k. konkurrensbegränsandeåtgärder från företagens sida innebära svårigheter av allmän politisk naturmen i vårt land med en i huvudsak fri utrikeshandel är sådana svårigheternästan undantagslöst temporära och måste vägas mot de uppenbara nackdelar förvår framtida levnadsstandard som ingrepp av den art konkurrensutredningenföreslår medför, anser förbundet. har i sittremissyttrande utförligt behandlat utredningens olika avsnitt och anser sig kunna tUl alla delar ställa sig bakPm desynpunkter och yrkanden som där framförts. Prop.1981/82:165 349 Studenternavid i har inom ramen för kursen "Samordnadföretagspolitik", avsnittet "Omgivningsanalys", i form avgrapparbeten studerat och bedömt utredningsförslagens inverkan på företagetsstrategiska möjligheter att agera i och på exportmarknaderna.Grapperaas arbetsrapporter har redovisats i en sammanställning som haröverlämnats som ett remissyttrande. Fördelaroch nackdelar med koncentration. En grappuppgift, som stu-, denterna skullelösa, var att granska och analysera utredningens diskussion om fördelar ochnackdelar med konkurrens och koncentration i en marknadsekonomi (avsnitt 3.4).Studenterna anser att avsnittet har fått ett mycket begränsat utrymme iutredningen i förhållande tiU dess betydelse. Framställningen karaktäriseras avatt för- och nackdelar betraktas som något som kan summeras aritmetiskt utannågot djupare resonemang om deras inbördes betydelse och att många kategoriskauttalanden från klassisk teori återges. Studenlema anser vidare att en viktigföratsättning har utelämnats i detta avsnitt, nämligen att teori för enmarknadsekonomi ej utan reservationer och diskussioner kan tiUämpas på Sverigesbiandekonomiska syslem. Överhuvudtaget saknas en ingående värdering och analysav för- och nackdelar och då en starkare anknytning till vilken effekt dessafår för de mål som samhällel har för sin ekonomiska politik. Studenlemaframhåller som en ytterligare brist i betänkandet att utredningen diskuterarför- och nackdelar för samhäUet vid konkurrens och koncentration utan attskilja på olika typer av branscher och företag. Detta måste anses vara alltförgeneraliserat. Då är ett mycket utrikeshandelsberoende land hadeavsnitt 3.4 troligen blivit mer givande om man delat upp analysen påkonkurrensutsatt och icke konkurrensutsatt industri. Därigenom hade man kunnatulföra en mer ingående analys av hur de ekonomiskt-politiska målsättningarnapåverkas för respektive näringstyp. Vidare hade detta medfört en ökad betoningav den intemationdla aspekten och därmed satt in utveckling i ettstörre världsekonomiskl sammanhang. Även en diskussion med mer empiri, då gämamed utgångspunkt i olika branscher och dess siraklur, torde ha höjt värdet avdetta avsnitt, menar studenterna. Närings-och kosumentpolitikens utformning från konkurrenssynpunkt. En annangrappuppgift var alt analysera och belägga/vederlägga med praktiska exempelutredningens överväganden i 6 kap. rörande utformningen av samhällets närings-och konsumentpolitik frän konkurrenssynpunkt. Studenlemakonstaterar till en början att en betydande samordning måste ske mellan den"egentliga konkurrenspolitiken" och annan närings-ochkonsumentpolitik. Detta bör ske genom utökat samråd myndigheter emellan och ejgenom hårdare styrning och därmed bundenhet till ett visst handlande. Härpåpekas vilken förändring detta innebär gentemot konsumentutredningen (SOU1971:37 s. 49) där del sägs alt konsumentpolitiken i större utsträckning bordefrikopplas från samhällets konkurrenspolitik. 1981/82:165 350 Attsom utredningen påstå all arbetsmarknads- och regionalpolitiken kan ha positivaeffekter på konkurrenssituationen måste enligt studenterna betraktas som enöverdrift. Först och främst är insatsema ofta av temporär natur och ej primärtutformade för att befrämja konkurrensen. Stödåtgärder kan leda tUl att företagsom fortsätter sin verksamhet endast på grand av dessa stöd slår ut andrareellt mer konkurrenskraftiga företag. Som exempel på ovanstående nämnerstudenlema nyetableringen av skidfabrik i . Det stöd som dennafabrik åtnjöt gjorde att många andra skidfabrikanter slogs ut och den totalaförändringen av sysselsättningen blev negativ. Liknande effekter har uppståttinom leko-induslrin där arbetsmarknadspolitiska och regionala stödåtgärder hargjort att tidigare lönsamma mindre företag har slagits ut. Studenterna anserbeträffande industripolitiken att branschprogrammen är nödvändiga för att lösaslrakturproblem och därmed upprätthåUa konkurrenskraften gentemot utlandet.Vidare måste dessa stöd betraktas som acceptabla för att förhindra en alltförsnabb slrakturomvandhng med medföljande sociala problem och stora samhällehgaomställningskostnader. Emellertid anser studenlema alt utredningen intetUlräckligt omfattande analyserar vikten av en övergripande industripolitik medlång tidshorisont. Man måste ta ställning tiU vad framtida styrka äroch vilka sektorer av näringshvel vi skaU inrikta oss på, menar studenterna.Dagens industripolitik kännetecknas i alltför hög grad av kortsiktstänkande ochhar mer karaktären av arbetsmarknads- och ekonomisk-politiska överväganden.Risken finns också att gjorda utfästelser inom industripolitiken skapar ettpsykologiskt klimat där det förväntas att staten skaU träda in i allakrissituationer. De stödåtgärder som sätts in tycks enligt studenterna ialltför hög grad tUlfalla krisdrabbade branscher vilket på kan varamyckel olyckligt. Enligtflera studentgrapper måste man även vända sig mot utredningens uttalande om denstadiga företagspolitiken (s. 188). Uttalandet kan ej betraktas som genereUtgiltigt. Stora olägenheter drabbar vissa orter genom de stora företag som harskapats av staten (, Svenska varv) och konkurrensen stärks ej påhemmamarknaden. Problem uppstår även för de företag som hamnar utanför en dylikuppgörelse. Den internationeUa konkurrenskraften bedöms dock av studenlemakunna stärkas. Detuttalade stödet till mindre och medelstora företag anses i huvudsak bra. Vissaav studenterna anser dock att man måste precisera föratsätlningarna undervilka del kan vara. motiverat med statligt kreditslöd på ungefär följande sätt: a) Statligt kreditstöd bör ejkonkurrera med befintligt kreditutbud. Skall vara ett komplement. b) Kreditstödet bör inriktas påföretag som bedöms lönsamma eller utvecklingsbara. Prop.1981/82:165 351 c)En marknadsmässig räntenivå bör tillämpas för att snedvridandekonkurrenseffekter ej skall uppstå. Beträffande utredningensavsnitt rörande handelspolitik pekar studenlema på att möjligheteratt införa handelspoUtiska restriktioner inte är så stora till följd av vårtberoende av exporten. Ur konsumentens synvinkel är det viktigt att konkurrensenmed utländska producenter fortgår då detta leder till ett brett produktutbudmed prispress, framhåller studenlema. Beträffande prispolitikenpåpekar studenterna att problemet med prisstopp kan vara att t. ex.detaljhandeln drabbas av prisstopp och trots detta höjs priserna i tidigareled, vilket innebär stora påfrestningar för en bransch. Detta kan leda tillsubstituering till billigare utländska varor och kanske sämre kvalité vUketmåste betraktas som negativt för konsumenten. Företag som för övrigt arbetarunder lika villkor men som vid pris-stoppstillfäUet tiUämpar olika pris drabbashögst olika. Införandet av högstpris kan innebära att priserna höjs till dennanivå vilket snedvrider konkurrensen mellan företag med olika kostnader. Genomatt införa lagar inom konsumentpolitiken torde konkurrensen håUas tUlbaka ochman minskar framför allt användningen av vissa konkurrensmedel, konstaterarstudenterna. Risken är att man uppmuntrar en icke önskvärd likriktning avproduktsortimenten och i extremfall ställer så höga krav att konkurrensenminskar. Vid alltför ofta förekommande förbud avtrabbas den enskUde individensförmåga tiU kritisk bedömning. Studenlema anser att konsumentpolitiken i ökadutsträckning bör syfta till att stärka individerna och deras förmåga att taställning till produkter, försäljare och marknadsföring. - Frivilligaöverenskommelser mellan konsumentorganisationer och olika branscher bör varamöjliga vad gäUer utformande av riktlinjer för information. Studenternasåsikter sammanfaUer beträffande offentlig upphandling i huvudsak medutredningens, dock ifrågasätts en del statsägda förelags eller myndighetersmonopol vad gäller affärsförbindelser med staten (t. ex. ).