prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — handelskammareanser att förslaget kan accepteras endast under fömtsättning att statsmakternatar ett direkt ansvar för löne- och inflationsutvecklingen ,eftersom i annat fall marginalskattesänkningen kommer att urholkas och dettotala skattetrycket att öka. Vidare finner handelskammaren det anmärkningsvärtatt ställning inte har tagits till hur inflationsskyddet bör utformas efter1985. SBCbeklagar att värdet av marginalskattesänkningarna och skattetaket kommer attsuccessivt urholkas genom det sämre inflationsskyddet. Delsinnebär förslaget att man för låst indexeringen avskatteskalan på en alltför låg nivå. Redan en normal inflation innebär därfören marginalskatteskärpning. Ingen tror väl att inflafionen för de nämnda årenkan hållas nere på nivå 5,. anser att det skulle underlätta löneförhandlingarnaom basenheten räknades upp med . i stället för . Lagteknisktsett har basenheten 198385 fastställts genom att man gör ett avsteg frångällande regler. Utan ytterligare ändringar kommer basenheten efter 1985 atträknas upp med föregående års inflation på samma sätt som . Detta är avmånga skäl en mycket olämplig teknik att väga in efi"ekterna avinflationen i skatteskalorna. I och med att marginalskatterna sänks för detstora flertalet får ändringarna av basenheten mindre betydelse än fidigare menMetall anser ändå att en annan teknik för basenhetens uppräkning måste väljas.Den tekniken måste mer ta sikte på den inflationsnivå som man kan accepteraunder än på den historiska inflationen. Underde då marginalskatterna sänks kraftigt föreslås ett undantag frånnuvarande indexreglering av skatteskalorna. För vart och ett av dessa tre årföreslås i stället en fest uppräkning av basenheten med . Härigenom kan mani förväg exakt beräkna vad reformen kommer att innebära inom olikainkomstskikt. Huvudfråganför oss har varit att uppnå största möjliga sänkning av marginalskatterna. Denföreslagna reformen tillgodoser väl denna målsättning. Med så kraftigamarginalskattesänkningar som föreslås är indexregleringen undergenomförandeperioden av mindre betydelse. SALF accepterar därför attbasenheten höjs med endast . Avregeringens och socialdemokraternas överenskommelse framgår attindexregleringen i sin nuvarande utformning bör ersättas av en 1981/82:197 140 annanform av skydd mot inflationen. SALF reagerar starkt mot att man inte ianslutning till beslutet om skattereformen också tar ställning till hurskatteskalorna skall indexregleras efter genomförandeperioden. SALFanser att en framtida indexreglering av skatteskalorna bör bygga på enkombination av nettoprisindex och löneindex. Nuvarande indexreglering, som ihuvudsak bygger på nettoprisindex, leder till en icke avsedd överkompensationunder år med reallönesänkningar. Om löneökningarna ligger under det prisindexetkommer nämligen nuvarande syslem för indexreglering att i särskilt hög gradöverkompensera höginkomsttagarna. Denna effekt elimineras om indexuppräkningen gmndaspå ett löneindex under de år då detta index understiger nettoprisindex. Med ettsådant kombinerat indexsystem skulle man uppnå de mål som vi ursprungligensyftade till när vi krävde en indexreglering av skatteskalorna. SHIO Familjeföretagen och vill med bestämdhet framföraatt skatteskalorna även bör vara infla-tionsjusterade fullt ut,eftersom inflationen inte bör medföra automafiska skatteskärpningar och riskdessutom finns för att allt fler kommer ovanför brytpunkten, trots att det ärmotsatsen som man bör sträva efter. Indexeringenav skatteskalorna föreslås bli modifierad , dvs.1983-1985 så att den motsvarar en årlig uppräkning på 5,. TCO betraktar dettasom ett uttryck för statsmaktens strävan att hålla inflationen nere på dennanivå. Om inte dessa ambitioner förverkligas skärps marginalskatterna ochreformen urholkas. TCOmenar att när skatteskalan fått en utformning som gör att årliga skatteomläggningarinte är nödvändiga är det vikfigt att skatteskalan infla-tionsskyddas. Erforderiigaförändringar av den reella skattebelastningen bör redovisas öppet såsomskärpningar eller lättnader. Man får därigenom möjlighet att diskutera denfaktiska målinriktningen av skattepolitiken. Någraremissinstanser tar upp reformens betydelse för löneförhandlingarna. Detär omöjligt att redan nu - och i detta sammanhang - göra några bestämdauttalanden om vilka konsekvenser förslaget kommer att få på kommandeavtalsrörelser. Det är ändå /SR:s förhoppning att det skall visa sigmöjligt att efter ett mer definitivt skattebeslut åstadkommalöneöverenskommelser som inte är inflationsdrivande. En förutsättning för dettaär emellertid att återhållsamhet visas över hela arbetsmarknaden. De kalkylersom gjorts över den kombinerade effekten av marginalskattesänkning ochavdragsbegränsning visar att det inte behövs någon större utjämning av bmttoinkomsternaför att en rimlig neutralitet mellan genomsnittspersoner inom olikainkomstgrupper skall uppnås. Framförallt är det uppenbart attskatteomläggningen inte kan motivera några hårda reglerande ingrepp frånstatsmakternas sida av typ frysning av alla inkoms- Prop.1981/82:197 141 teröver någon viss gräns etc. Inte ens vid löneökningar som är förenliga med de5,5 procents årlig inflationstakt som utredningsgruppen arbetat med är någotsådant möjligt. Enreform som syftar till att göra beskattningen av lönehöjningar mera rimlig, fårmed nödvändighet stora omfördelningseffekter mellan olika inkomsttagargrupper.Denna omfördelning är inte ett syfte med reformen utan måste ses som enbieffekt. Det är därför, enligt vår mening, viktigt att vidtaga åtgärder sommotverkar omfördelningen. Departier som står bakom förslaget har också uppmärksammat denna problematik ochgjort ett särskilt uttalande om lönepolitiken. Man förutsätter i uttalandetatt arbetsmarknadens parter inriktar lönepohtiken på att ge de gmpper, som fårlitet utbyte av reformen, de största lönepåslagen. I annat fall tvingas manompröva reformen. vill mycket starkt understryka behovet av att löneuppgörelserna fr.o.m.1983 görs betydligt mera låglöneinriktade än . I annat fall fårskattereformen helt oacceptabla effekter för stora låglönegmpper. Ettgenomförande av skattereformen utan att beakta denna i kommandelöneuppgörelser skulle mycket snabbt omintetgöra många års strävanden attminska löneskillnaderna på svensk arbetsmarknad. Vi ser det därför som mycketviktigt att skattereformen omprövas om lönepolitiken inte skulle få denavsedda inriktningen. LOanser det nödvändigt att hänsyn tas till skattereformen i avtalsrörelserna ochatt höglönegmpperna måste visa stor återhållsamhet till förmån för låg- och mellaninkomstgmpperna.LO vill starkt understryka det gemensamma uttalande som socialdemokraterna, centerparfietoch gjorde i anslutning fill skatteuppgörelsen. anför att det är synnerligen angeläget attstatsmakterna följer löneutvecklingen för olika grupper förskattereformens genomförande och år verkhgen genomför de justeringar avskatteskalorna som visar sig motiverade. SALFanser det uppenbart att löntagarorganisationerna i kommande lönerörelser intekan bortse från så betydande skattelättnader och att man därvid måste beaktadet faktum att högavlönade enligt förslaget kommer att få en kraftigareskattesänkning än lägre avlönade. Med tanke på de betydande effekterna av denföreslagna sänkningen av marginalskatterna och för att göra det möjligt att tahänsyn till dessa effekter i samband med lönerörelsen anser SALF det nödvändigtatt reformen genomförs stegvis . Genomatt reformen föreslås genomföras i flera steg kommer olika anpassningsprocesseratt komma fill stånd så snart beslut om reformen fattas. Eftersom avräkning ochåterhållsamhet i löneförhandlingarna ingår som väsentliga moment för att nååsyftade resultat med reformen anser RRV att statsmakterna bör redovisa kravenpå den avräkning och på den övergripande löneprofil som är nödvändiga för attnå reformens syften. 1981/82:197 142 Basenhetenföreslås uppräknad med ca 5,. Indexuppräkningen bör enligtpromemorian hållas på en låg nivå eftersom bmttoinkomsterna kommer att ökalångsammare än vad de skulle göra reformen fömtan. En svag löneutveckling ansesbli en nödvändig följd av de bidrag fill hushållens disponibla inkomster sommarginalskattesänkningen kommer att ge. Detanförda må ha sin giltighet om marginalskattereformen ses isolerad. Genomkopplingen till de nya reglerna om begränsning av underskottsavdragens skattemässigavärde blir riktigheten av antagandet om en svag löneutveckling mer tveksam. Densamlade effekten av de nya reglerna kommer nämligen att påverka skattskyldigamed inkomster över brytpunkten mycket oUka beroende på underskottsavdragensstorlek i det enskilda fallet. För många skattskyldiga kommer därför densamlade effekten av skattereformen att medföra inget eller endast ettobetydligt bidrag till den disponibla inkomsten. Inflationentorde i huvudsak bestämmas av internafionella förhållanden. .Anledning saknas fillantagande att inflationen kommer att väsentligt avvika frånvad som varit fallet , alltså . Motden nu redovisade bakgmnden kan det bli svårt för arbetstagarnas fackligaorganisationer att acceptera den fömtsätta återhållsamheten i kommandelönerörelser. Löneutvecklingen kommer i så fall att avvika från den förutsattainriktningen. Skulle de angivnafarhågorna besannas kan - enligt det på s. 41 återgivna uttalandet stegen imarginalskattesänkningen omprövas. Det har emellertid inte angivits hurunderskottsavdragens värde skall påverkas i en sådan situation. Risken flnnsatt vad som från början i huvudsak var avsett som en marginalskattereformförvandlas till ett regelsystem som enbart begränsar underskottsavdragensvärde. Någraremissinstanser tar upp frågan om kommunalskatternas betydelse för den totalabeskattningen. Länsstyrelsenvill emellertid i detta sammanhang påtala de orättvisa skillnaderna i skattetryckmellan lågskatte- och högskattekommuner som i hög grad drabbar skattskyldiga i Jämfiandslän. Det är därför också viktigt att finna vägar att utjämna kommunalskattenmellan olika kommuner. Ianslutning till vad sist sagts vill Handelskammaren också betona betydelsen avkommunalskatternas utveckling. Expertgruppen har här utgått från engenomsnittsnivå på , en gräns som redan passerats i åtskilliga kommuner.Skulle kommunalskatterna fortsätta att stiga är enligt Handelskammarens meningett ingripande från statsmakternas sida nödvändigt. Det bör här även framhållasatt en finansiering av marginalskattereformen i form av höjda indirekta skattereller avgifter automatiskt medför en ökad kostnadsbelastning för kommunerna. 1981/82:197 143 Ettviktigt inslag i en omläggning av denna art är att hejda den kommunalautdebiteringsstegringen. Risk finns annars för att i samband med marginalskattesänkningenviss överflyttning sker från statlig till inkomstskatt.Erfarenheterna från av är i detta hänseendeavskräckande. Det är därför nödvändigt att statsmakterna ser till att kommunalautdebiteringshöjningar inte beskär marginalskattesänkningens positivaverkningar. Frågorangående marginalskattereformens betydelse för den kommunala ekonomin tas uppav och . (majoriteten) påpekar att reformen inte direkt berör den kommunalabeskattningen, medan kommunsektorn däremot berörs av finansieringen. I den månfinansieringen sker genom arbetsgivaravgifter eller en produktionsfaktorskatt,som avses skola avräknas mot utrymmet för löneökningar, kommer landsting ochkommuner enligt förbundet att drabbas genom en lägre efter det att skatten införs. Förbundet anser att landstingen ochkommunerna bör kompenseras för denna effekt. Förbundet framhåller också att landsfingenkommer att drabbas av den förutsatta låglöneprofilen på avtalen, eftersomlandstingen i jämförelse med arbetsmarknaden som helhet har en högre andellåginkomsttagare bland sina anställda. Enligt förbundet medför detta risk förbetydande utdebiteringshöjningar och är det angeläget att landstingens sparademedel inte, som regeringen föreslagit, överförs fill staten samt attlandstingen kompenseras för den effekt som skattereformens finansiering kan fåpå dess ekonomi. (majoriteten): Förslagetinnebär att skatteskalan skall korrigeras för prishöjningar med cirka 5,perår . I ett gemensamt uttalande i anslutning till expertgmppensrapport har regeringspartierna och socialdemokraterna framhållit attmarginalskattesänkningen måste påverka löneutvecklingen undergenomförandetiden. Bägge förhållandena bör kunna medföra attinflationsförväntningarna dämpas. En sänkning av prisökningstakten ärsynnerligen eftersträvansvärd såväl för kommunerna som för samhället i övrigt.Styrelsen delar uppfattningen att hänsyn måste tas till skattereformenseffekter vid disposition av det utrymme som blir fillgängligt förlöneökningar. Styrelsen noterar dock att om utrymmet för löneökningar ihuvudsak skall tillfalla de inkomsttagare som i begränsad utsträckning fårfördelar av marginalskattesänkningen kan detta leda till en snabbarelönekostnadsutveckling än i andra sektorer i samhället. Anledningen härtill ärlönestmkturen inom den kommunala sektorn. Expertgmppensförslag till ändringar berör inte direkt underlaget för den kommunalainkomstskatten. EnUgt styrelsen kan man emellertid inte bortse ifrån att debegränsningar som föreslås vad gäller underskottsavdragens skattemässigaeffekter kan leda fill försök fill anpassningsåtgärder som kan få effekterockså på det kommunala skatteunderlaget. Styrelsen fömtsätter därför attregeringen noggrant följer utvecklingen och korrigerar för sådana icke avseddaeffekter. 1981/82:197 144 4 Begränsningen av underskottsavdragens skattemässiga värde utomfastighetssektorn Detövervägande antalet remissinstanser riktar kritik mot den föreslagnaavdragsbegränsningen. Kritiken går i huvudsak ut på att förslaget strider motvedertagna principer inom beskattningen, skulle ha allvarliga negativaverkningar för näringslivet och ge upphov till tillämpningsproblem. Avdragsbegränsningensutformning medför att avsteg görs i olika hänseenden från den grundläggandehuvudprincipen om symmetri i skattesystemet. Detta kan fä oförutsedda och inteönskvärda samt svårkontrollerade effekter i fråga om t.ex. räntebehandlingen skattemässigthos låntagare contra långivare samt även ensidigt hos låntagare.Avdragsbegränsningen syftar till att i möjligaste mån uppnå likformiga ochrättvisa taxeringar. Det synes emellertid som om personer med goda ekonomiskaresurser bättre än andra kommer att kunna utnyttja möjligheter till omdisposilionereller kringgåendeåtgärder och därigenom motverka eller undgå effekterna av avdragsbegränsningsförslaget. Förvärvskällemetodenbygger på att rätten att utnyttja underskott begränsas till förvärvskällan.Begreppet förvärvskälla infördes för vinnande av ordning och reda viddeklarations- och taxeringsförfarandet och för att tillgodose kommunens rättatt beskatta inkomsten från varje förvärvskälla, som är hanförlig fill kommunen(kommunalskattekommitténs betänkande 1924 s. 403). Rättspraxis har i obetydligomfattning dragit upp gränser mellan olika förvärvskällor. Expertgmppensförslag innebär att förvärvskällebegreppet får stor aktualitet iskatteprocesserna. Svårigheter kan fömtses i fråga om möjligheterna attkontrollera i vilken förvärvskälla ett lån egentligen är nedlagt. Det är inteovanligt att lånade medel används till flera ändamål och fördelas på konsumtionoch investeringar. Man kan fömtse ett ökat "skattetänkande" genom attinvesteringar styrs till förvärvskällor i vilka full avdragsrätt är sannolik,något som i och för sig är en naturlig följd. Med nuvarande lagstiftning saknaröverföringar mellan förvärvskällor större betydelse, men vid genomförande avförslaget kan väntas ett ökat intresse för omplaceringar mellanförvärvskällor. De frågor som hänger samman med fill vilken förvärvskälla eninkomst eller utgift skall hänföras kan väntas medföra vissatillämpningsproblem och en del processer i skattedomstola.ma. Enannan fråga som länsrätten anser kan ge upphov till åtskilliga spekulationeroch därmed också kontroll- och tillämpningssvårigheter är det förhållandet atten ränteintäkt alltid är beskattningsbar under det att en räntekostnad genombegränsningsreglerna i många fall endast delvis blir avdragsgill. Fömtom attdet är ett avsteg från den i andra skatterättsliga sammanhang gällande reciprocitetsregelnär det uppenbart att ett sådant förhållande kan fresta många människor tilllånetransaktioner som undanhålls skattemyndigheterna till båtnad för bådaparter. Prop.1981/82:197 145 Utredningen har inte närmare berört möjlighetema attkontrollera de inkomstskattskyldigas tillämpning av de nya regler som föreslås.De största problemen torde uppstå genom att underskottsavdrag skall ingå somunderlag för tilläggsbelopp. har underskott i en förvärvskälla iprincip fritt kunnat kvittas mot överskott i en annan. Från skatteadministrationenssida har det varit mindre betydelsefullt att kontrollera om en vinst ellerförlust uppstått i en bestämd förvärvskälla eftersom det var nettot sombeskattades. Med de föreslagna reglerna får frågan en helt annan betydelse. Berördaskattskyldiga kommer naturligtvis att i ett tidigt skede försöka styrautvecklingen i olika förvärvskällor dithän att överskottet eller underskottetblir så litet som möjligt. Det räcker inte längre för skatteadministrationenatt konstatera att en viss transaktion ägt mm utan man skall också avgöra omden redovisats i rätt förvärvskälla. Det senare avgörandet kan vara betydligtsvårare och mer diskutabelt än det förra. Antalet besvär och processer kandärför förväntas öka. RRV anför att tilläggsskatten bryter den symmetri somhittills har gällt i skattesystemet, att det inte framgår om utredningen med stafisfisktmaterial granskat möjligheten att kvitta exempelvis underskott mot B-inkomster,att investeringar i fast egendom ofta är belånade, att personer med storaunderskott och kapitalinkomster kommer att försöka kvitta ut skulder mottillgångar för att minimera effekterna av tilläggsskatten, att detta medför enstörre tröghet på marknaden samt att RRV anser att ytterligare utredning krävsav kvittningsförfarandet och av förlustavdragen, innan förslaget om filläggsskattgenomförs. Den grundläggande principen för vårt inkomstskattesystemär skatt efter förmåga. I enlighet härmed har systemet utformats så att det ärinkomsten efter avdrag för alla omkostnader för dess förvärvande som är beskattningsunderlaget.I praktiken har visserligen åtskilliga avsteg gjorts från enstrikt tillämpning av skatteförmågeprincipen men dessa har gällt begränsadeområden och i stort sett inneburit en likabehandling av alla berördaskattskyldiga. Mot det nu framlagda förslaget kan invändas att konstmktioneninnebär exempelvis att ränta för vissa skattskyldiga blir helt avdragsgill menför andra endast delvis avdragsgill. Detta blir så mycket allvarligare som densom mottar räntan alltid blir skattskyldig härför. I denna del innebärförslaget ett avsteg från reciprocitetsprincipen. Förslaget medför en väsentlig principiell förändring förgransknings- och kontrollarbetet. Genom att underlaget för tilläggsbeloppinnefattar underskott i förvärvskälla bUr det av stor betydelse attavdragsgilla kostnader belastar rätt förvärvskälla. Detta gäller inte enbarträntekostnader - och därmed frågeställningen var kapital är nedlagt - utanockså de flesta, övriga kostnader, exempelvis material- och arbetskostnader.Det säger sig självt att reformen kommer att innebära att de skattskyldiga imöjligaste mån strävar efter att fördela dessa kostnader så att en tystkvittning sker 10 1981/82. 1981/82:197 146 förvärvskälloremellan vad gäller underskott och vinst. Om en sådan tyst kvittning skall kunnastävjas krävs både en förändrad inriktning och en väsentlig förstärkning avskattekontrollen. Att denna fråga dessutom kan leda till besvärliga och längdragnaskatteprocesser är uppenbart. Den kvittning som den skattskyldige anserönskvärd kan också genomföras på olika sätt som är accepterade, exempelvisgenom förvandling av tillgångar i vissa inkomstslag fill tillgångar i inkomstslagetkapital. Såsom framhålls i promemorian är visserligen fördelningen av intäkteroch kostnader på förvärvskälla av betydelse för den kommunalabeskattningen. Av detta förhållande kan emellertid inte dras den slutsatsen attsystemet fungerar tillfredsställande - framför allt inte i ett läge därfördelningen får så stor betydelse som enligt förslaget. Enligt RSV harproblemen med den s. k. förvärvskällemetoden klart underskattats. Det är fråndenna synpunkt synnerligen betydelsefullt att det utredningsarbete somskisseras på s. 147 f. blir klart till ikraftträdandet. Vidett val av den s. k. förvärvskällemetoden bör således beaktas att det nuvarandebeskattningssystemet inte i någon större utsträckning ställt krav på en riktigredovisning av i vilken förvärvskälla visst kapital varit nedlagt. Avargumenteringstekniska skäl torde det exempel som redovisas på s. 89 andrastycket i prakfiken redovisas på motsatt sätt fill det som i promemoriansägs vara det riktiga. Det torde nämligen vara lättast att trovärdigt ange attkapitalet nedlagts i den tillgång som utgör säkerhet för kapitalanskaffningen.Det kan därför antas att en omfördelning av skulder och därmed skuldräntormellan olika förvärvskällor kommer att påyrkas, trots att några ytterligare transakfionerinte har vidtagits. Dånuvarande regelsystem inte utan vidare passar in vid en avdragsbegränsningutformad på sätt expertgruppen föreslagit kommer nya skatteproblem att dykaupp. Det kan främst förväntas bli tvister om till vilket inkomstslag och vilkenförvärvskälla som ränteinkomster resp. ränteavdrag skall hänföras. Mednuvarande regler har frågan om rätt förvärvskälla oftast inte haft någonbetydelse, varför kontrollen härav i stort varit obefintlig. Expertgruppen, somhar uppmärksammat problemen, har föreslagit att frågan om förvärvskällomasutformning och reglerna om fördelning av räntekostnader bör bli föremål förutredning. Enligt mening är det angeläget att dessa frågor fåren snabb lösning, eftersom de kommer att aktualiseras efter ettgenomförande av skattereformen. Beträffandeunderskott i inkomstslaget kapital uppkommer dessa ofta på grund av ränteavdragför lån, som upptagits för privata investeringar eller privat konsumtion.Eftersom sådana räntor närmast kan ses som privata utgifter finns skäl fillbegränsning av underskottens värde. Enavdragsbegränsning i övriga inkomstslag kan av principiella skäl anses mindre mofiverad.För rörelser av hobbybetonad karaktär kan en avdragsbegränsning dock ansesskälig. I inkomstslagen jordbmksfastighet och rörelse finns med nuvarandeskatteregler stora möjligheter att reglera resultatet mellan beskattningsåren.En begränsning av underskottsavdragens värde för rörelseidkare och jordbmkaretorde därför sällan få någon prakfisk betydelse. För att tilläggsbelopp skallutgå måste dessutom sum- 1981/82:197 147 manav inkomsterna före underskottsavdrag överstiga 16 basenheter. Avskatteadministrativa skäl bör enligt mening alla typer avunderskott behandlas på samma sätt. Länsstyrelseni anser att den föreslagna metoden för avdragsbegränsning harflera svagheter och anför, efter att ha instämt i uttalandet i promemorian attden alternativa modellen, gmndad på indelningen i A- och B-inkomst, skullevara svår att tillämpa: Detsammakan emellertid anföras även beträffande förvärvskällemetoden. Indelningen iförvärvskällor har inte utformats för att varaiunderlag för en avdragsbegränsning.Med vissa undantag har ett avdrags inplacering i rätt förvärvskälla inte haftnågon betydelse för skattedebiteringen. I det prakfiska taxeringsarbetet hardenna bedömning haft mest betydelse vid avgörande om en kostnad skall varaavdragsgill vid den kommunala taxeringen. Det vanligaste fallet torde vara attavgöra huruvida en räntekostnad skall anses vara hanförlig till förvärvskällaninkomst av kapital eller inkomst av annan fastighet i de fall fasfigheten ärbelägen i annan kommun än hemortskommunen.