prop · G503150 · 1981-12-31 00:00:00 — Även transfereringar tiU utlandet harBNP-stimulerande effekter till den del u-landsbiståndet återkommer sombeställning till svensk industri. Ränteutbetalningar däremot har en ytterstliten stimulerande effekt på BNP. Det beror på atl en stor del av räntan enbartavser att hålla kapitalet intakt. Beslutsom fattas av riksdag, regering eller statliga myndigheter kan leda fill attutgifter uppkommer i samhället utan alt dessa direkt kommer till utryck påstatsbudgeten. Dessa utgifter kan därför betecknas som utombudgetära utgifter(eng. off-budget expenditure). Enligt en vanlig definition 1981/82:150 Bilaga2.1 Långtidsbudget 104 menasmed utombudgelära utgifter/kostnader sådana finansiella kostnader somuppkommer i samhället tillföljd av statliga beslut, men som inte direkt framgårav statsbudgetens utgiftssida. Den följande beskrivningen syftar inle till atti kvantitafiva termer ange omfattningen av sädana utgifter utan snarare attbelysa olika fall då utombudgetära effekter uppkommer. De utombudgetärautgifterna kan, i syfte att underlätta en vidare analys, delas in i femhuvudgmpper: Skatteutgifter (eng. lax expenditure). Begreppet ärsvårt aU definiera entydigt. I vid mening kan begreppet sägas avse avvikelserfrån gmndläggande skatteskala eller regdstmktur t. ex. i form av särskildaavdrag, vilket leder till skattelättnader för vissa grupper av skattebetalareoch fill minskade skatteintäkter för staten eller kommunerna. Denna definitionär dock svår att ange i mera operativa termer. Statliga lån och lånegarantier. Staten kan behövata upp ytterligare län för alt finansiera sin uflåningsverksarrihet.Kostnaderna för att la upp ytterligare lån eller bevilja garanfier är ofta aven storlek som inle motsvaras av de framtida intäkterna. Merkostnaderna kansägas vara utombudgelära i den mån de inte prövas särskilt i samband med allmedel för lån anvisas och kreditgarantiramar fastställs. Statlig reglering och normgivning. Inte sällaninnebär denna reglering eller normgivning att och privat sektor åläggsvidta kostnadskrävande åtgärder. Allernarivél till att slaten överstatsbudgeten åtar sig en direkl utgift för atl få en viss åtgärd utförd kanvara atl ålägga den kommunala eller den privata sektorn alt vidta åtgärder medegna medel. I del första fallet kommer finansieringen av åtgärderna lill uttryckpå statsbudgeten, medan det i del senare fallet blir fråga om ulombudgetärautgifter. "ksamheten iaffärsverken, uppdragsmyndighe-tema och de statliga bolagen leder till utgiftersom oftast endast delvis kontrolleras inom ramen för budgetprocessen.Uppkommande utgifter som måste täckas över statsbudgeten registreras i mångafall först med viss eftersläpning (l.ex. i form av inträffade förluster). Detstatliga företagandel undergår sällan samma finansiella kontroll från statsmakternassida som myndigheterna. Offentliga fonder utanför statsbudgeten. I fleraoffenfiiga verksamheter kanaliseras såväl inkomster som utgifter överfristående fonder. Inkomster, utgifter samt fondernas förvaltning reglerashelt genom statliga beslut, men verksamheten kommer inle alls eller i ringautsträckning fill uttryck på statsbudgeten. Såvälutgifter över statsbudgeter som utorribudgetära utgifter har sin grund i ensträvan från statsmakternas sida att få vissa åtgärder utförda eller atlreglera ekonomiska förhållanden i samhället, t. ex. all fördela 1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 105 Valet mellan alt försöka nä uppsatta mål genom direkta statsutgiftereller med utombudgelära medel är dock inte betydelselöst ur en rad aspekter: Den sedvanliga ekonomiska eller politiskakontrollen underlättas när det gäller direkta statsutgifter, medanutombudgelära utgifter i slörre utsträckning ligger utanför denna kontroll. del fall kan del vara mofiverat att frigöra statlig verksamhet från direktpolitisk eller ekonomisk kontroll. Detta gäller i varierande grad för delstatliga företagandet, där snabb och fortlöpande teknisk anpassning ochmarknadsanpassning kan försväras av en direkt anknytning till den politiskabeslutsprocessen. Mycket av kommunernas verksamhet är sådan som statsmakternamed angivande av allmänna mål eller riktlinjer har anförtrott de kommunalasjälvstyrande organen att ulföra utifrån de skilda lokala fömtsättningarna.Denna decentralisering av beslutsfattandet motsvaras av att verksamheten intealls eller endast delvis finansieras över statsbudgeten. Ökade utgiftsåtaganden över statsbudgeten uppfattasofta som en utökning av den offentliga sektorn. Beslut som leder tillutombudgetära utgifter kan innebära att man uppnår samma primära mål som meddirekta statsutgifter, men del uppfattas inte alltid som en utbyggnad avstatsverksamheten. En direkt utgift över statsbudgeten belastarsamtliga skattebetalare, medan kostnaderna t. ex. för statlig reglering oftastläggs pä en mindre grupp. Utgifter från offentliga fonder belastar dem somsvarar för avgifterna till fonderna, vilka oftast utgör en niindre grupp än samtligaskattebetalare. Valet mellan direkta statsutgifter och utombudgetärfinansiering kan således innebära förddningsmässiga imphkationer. Inte hellerskatteutgifter och utgifter över statsbudgeten är ur förddnings-mässig synpunktrena substitut även om de får samma saidoeffekt. Normalt innebär t. ex.progressivitet i skatteskalan alt värdet av nedsatt skatt blir större förhöginkomsttagare. Genom att vissa utgiflsåtaganden kanaliseras överfristående fonder kan man till del frigöra statsbudgeten från inverkan avkonjunkturella eller demografiska fluktuationer. Ellval mellan all få en åtgärd till stånd via direkta statsutgifter eller medutombudgetär finansiering bör således innefatta en rad ekonomiska och politiskaöverväganden, l.ex. vilket som är del mest effektiva sätlel frånresursförbmkningssynpunkt, om åtgärden bör ulföras inom eller utanför denoffentliga sektorn, vilka som bör tjäna på åtgärden och vilka som bör bärakostnaden för den etc. Det torde råda allmän enighet om vikten av att sådana valsituationeruppmärksammas och blir föremål för överväganden. 1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 106 Skälentill all la upp utombudgelära utgifter till behandling i långtidsbudgeten ärflera. För det första utgör långtidsbudgeten ell underlag för analys av destatsfinansiella förutsättningarna på medellång sikt och är därigenom etlunderlag vid utformningen av budgetpolitiken för de närmarste åren. Deutombudgelära utgifterna uppgår lill myckel stora belopp och kan bl. a. därförantas ha en betydande inverkan pä det ekonomiska beteendet i samhället iövrigt. Långtidsbudgeten har också omfattat en redovisning avutvecklingen för några områden som i en eller annan utsträckning står understatlig kontroll utan att redovisas pä statsbudgeten. Detta gäller t. ex.socialförsäkringssektorn, kommunsektorn m. m. Vidarekan nämnas att de utombudgetära utgifterna svarar för en växande del av deutgiflsåtaganden som uppkommer lill följd av statliga beslul. Delta är enutveckling som pågått . I etl pressat slatsfinansiellt läge kandet tinnas skäl att anta att tendensen alt välja utombudgetär finansieringökar. Det är mol denna bakgrund angelägel alt man strävar efter atl åstadkommaen mer samlad och fullständig redovisning av den statliga ekonomiskaaktiviteten utanför statsbudgeten. Ettannat viktigt motiv är atl statliga beslut som leder fill utgifter utanförstatsbudgeten inle sällan har långsiktiga konsekvenser. Dessa kan i sin lurleda lill effekter på statsbudgeten. Ett beslul om all öka utnyttjandet av enoffentlig fond kan l.ex. fä till följd att avgifterna till fonden senare kanbehöva höjas för alt dess realvärde skall kunna bevaras. kan då inverkapå ullaget av andra avgifter och skatter. Enmer fullständig redovisning av ulombudgetära utgifter kan också ha det värdetatt den pekar på vikten av att inte enbart fokusera kommandebesparingssträvanden på statsbudgetens utgiftssida. En sådan redovisningunderstryker betydelsen av att i besparingssammanhang och utgiftsprövningen iövrigt analysera såväl effekter pä statsbudgetens utgiftssida som dessinkomstsida samt utgifter utanför statsbudgeten, bl. a. med avseende påsamhällsekonomisk kostnad och nytta. I deföljande avsnitten görs en översiktlig genomgång av de skilda ulombudgetäraulgiftslyper som har berörts. Möjligheterna atl göra en systematiskgenomgång är f. n. små bl. a. på grund av att tillgången till kvantitafivautgifter är begränsad. Redovisningen syftar bl.a. lill alt exemplifieraomfattningen och betydelsen av de utombudgelära utgifterna samt hur deutombudgetära mekanismerna verkar. Skalleulgifterkan ha formen av befrielse från skatteplikt, särskilda avdrag iskatteunderlaget i olika skatteslag, reduktioner i den skatt som framräknatsefter fastställande av skatteunderlag, särskilda skatteskalor eller möjlighetalt skjuta upp beskattning. Mätningar av värdet av enskilda Prop.1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 107 ochtotala skalleulgifter innebär betydande problem, vilket bha. hänger samman medatt det är svårt att ange vad som skall anses vara gmndläggande skatteskalaeller regelstruktur. Reglerna för avdrag och skattereduktioner kan vidare varamer eller mindre fasta och således i betydande grad bli föremål för olikatolkningar i olika instanser. Vidare kan man konstatera att ett ändratskatteuttag när del gäller en viss typ av skatt kan få effekter på uttaget avandra typer av skatter eller avgifter. Svårigheterna att ta hänsyn tillinleraktionen mellan skalteslagen ökar ju mer komplext skattesystemet är. Omfattningenav olika avdrag får inte uppfattas som exempel på värdet av skatteutgifter iinkomstskaltesystemet. Enligt inlemationell praxis brukar inte avdrag förinkomsternas förvärvande räknas som skalteulgifler. Som exempel kan nämnas alli inkomstskattesystemet schablonbeskattas inkomst av fastighet och avdragmedges för underskott i denna förvärvskälla. Detta underskottsavdragräknas således lill den grundläg- gande regelstmkturen. Förbudgetpolitiken är del främst av betydelse att beakta sådana avdrag som ges islimulanssyfte och som skulle kunna motsvaras av ell statligt bidrag eller somfrån statsbudgetsynpunkt kan jämställas med ett sådant. Det kan l.ex. gälla detextra avdraget för folkpensionärer eller investeringsavdragen förrörelseidkare. representerar sådana avdrag betydande belopp,l.ex. kan värdet av de särskilda avdragen för maskininvesteringar ochbyggnadsinvesteringar uppskattas till totalt ca . I beskrivningen av utvecklingen för vissa ändamål (avsnitt4) har lämnats en del andra exempel på avdragsmöjligheter. Somunderlag för ställningstaganden i enskilda fall har en redovisning av de totalaskatteutgifterna, oavsett hur de definieras, ett begränsat värde. Detviktigaste syftet med alt observera förekomsten av skatteutgifter ochstatsbudgeteffekterna av dessa torde vara att detta i vissa fall möjliggör enrationell avvägning i valet mellan inkomstreduktion och utgiftsökning. Ovanståendehindrar dock inte att del bl.a. av pedagogiska skäl kan finnas anledning att ivissa sammanhang, l.ex. i budgetförslaget och i långtidsbudgeten, följautvecklingen av skalleulgifterna. förutsätter dock atl mera allmäntaccepterade och operativa definitioner och avgränsningar kan utvecklas. Eneffekt av förekomsten av skatteutgifter som också bör observeras är attkonsumtionsmönster och konkurrensförhållanden kan påverkas vid förändringar av skattesatseri skilda skalteslag. Skalleulgifter kan, som tidigare nämnts, ha formen avskattebefrielse, t. ex. i mervärdeskaltesysle-met för en viss typ av tjänster.Förändras skattesatserna sä förändras också den relativa förmånen avskattebefrielsen genom atl förhällandet till skattebelagda tjänster påverkas. 1981/82:150 Bilaga2.1 Långtidsbudget 108 10.3Statliga lån och kreditgarantier Denstatliga långivningen redovisas i betydande utsträckning över statsbudgetensutgiftssida på så sätt atl medel för nya lån för skilda ändamål anvisas påreservationsanslag medan inflytande räntor och amorteringar redovisas påinkomsttitel. redovisades utlåningen ofta netto, dvs. medel för nyalän med avdrag för beräknal inflylande medel från räntor och amorteringar. Dennu tillämpade principen kan sägas bättre återspegla statens ekonomiskaaktivitet, samfidigt som den samlade ekonomiska effekten för låntagarna kansägas bli överskattad. Budgetåret1982/83 beräknas den totala utlåningen över anslag på statsbudgeten fill ca 12miljarder kr., för ett 100-tal skilda ändamål. De mer betydande ändamålen är: Tillovan nämnda belopp kan komma förbmkning på äldre ej fullt utnyttjadelåneanslag oftast avseende industripolitiska åtgärder. Vidare kan postenTillkommande utgiftsbehov komma atl utnyttjas för lån. Församma budgetår beräknas de till följd av amorteringar inflytande medlen till ca3 miljarder kr. Att gapet mellan nyutlåning och inflytande medel från tidigarebeviljade medel är så stort beror i första hand på att den stafiiga utlåningenöver statsbudgeten ökat . Det totala värdet av uteståendefordringar på statliga lån, inklusive lån från fonder utanför statsbudgeten,uppgick vid utgången av /81 till ca , vilket kanjämföras fidigare, ca . För vissa långäller dessutom att skulderna kan avskrivas om låntagaren intebedöms klara bördan av återbetalning. Fleraav de större lånen har mycket förmånliga villkor för låntagarna genom lågaräntesatser och långa amorteringstider, vilket snabbi leder till en realurholkning av statens fordran. för bostadslånen ochstudiemedlen. Ävenfrån offenfiiga fonder utanför statsbudgeten förekommer ufiåning i betydandeutsträckning. Detta gäller särskilt AP-fonderna. Syftet med utlåningen frånAP-fonderna är i första hand att bevara fondernas reala kapitalvärde. Vidarehar ufiåningen från AP-fonderna kommit all bidra med krediter till framför alltbostadsbyggandet. Settur ett bokföringslekniskt perspektiv motsvaras statliga lån lill kommunaleller privat sektor av en fordran på låntagarna som förväntas ge framfidainkomster. Med hänsyn till de effekter som beskrivits ovan finns Prop.1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 109 detdock skäl alt inte enbart anlägga ett bokföringsmässigt synsätt på den statligautlåningen. Utombudgetäraeffekter av den statliga utlåningen kan uppkomma framför alll genom att stateni sin tur kan behöva öka sin upplåning till kostnader som överstiger framtidaintäkter. Detta inträffar när lånen ges på mycket förmånliga villkor, t. ex.låg ränta, långa amorteringstider samt möjligheter alt efter viss fid få lånenavskrivna. Statliga lån tillkommer ofta i det syftet att statsmakterna önskarstödja en viss typ av verksamhet som bedöms ha ett särskilt värde frånsamhällets synpunkter. Det kan därvid finnas elt subventionselement med ilångivningen som inte framgår av statsbudgetens utgiftssida och inverkar påinkomstsidan med viss eftersläpning. Subventionen kan då betraktas som enutombudgetär effekt i den mån som den inte prövats vid beslutsfillfället utanförst senare påverkar statsbudgeten som en ofömtsedd kostnad. Beträffandestatliga kreditgarantiåtaganden gäller att dessa inverkar direkt påstatsbudgeten först då staten av skilda skäl tvingas infria sina åtaganden. Undersenare år har de av staten utställda garantierna ökat mycket kraftigt iomfattning. ökade de från knappt 30 miljarderkr. till , eller i genomsnitt med per är. Ennärmare redovisning av garantigivningens omfattning och utveckling lämnades i1982 års budgetproposition. Därvid behandlades även vissa effekter avgarantigiv ningen pä kredilmarknaden. Utombudgetäraeffekter i samband med kreditgarantier uppkommer på flera sätt. Detta kan blifallel l.ex. om förlustriskerna inle har kunnat bedömas på ett adekvat sätt iarbetet med statsbudgeten. I en vidare mening kan utombudgetära effekter ocksåsägas vara att verksamheter och projekt som inte uppfyller rekvisiten förstatlig kreditgaranti kan komma att trängas ut från kredilmarknaden även om defrån företagsekonomisk synpunkt har fömtsätlningar för en högre avkastning. 10.4Statlig reglering och normgivning Genomlagstiftning och utfärdande av förordningar reglerar resp. regeringenkommuners, företags, privatpersoners m.fl. agerande bl.a. i ekonomiskasammanhang. Statliga myndigheter utfärdar föreskrifter, råd och anvisningar isamma syfte. Inte sällan innebär denna reglering eller normgivning att kommunaloch privat sektor fömtsätts göra ekonomiska åtaganden. I en del fall harregler som endast gäller internt inom statsförvaltningen blivit normerande ävenför och privat sektor. Exempel på detta är det statligaresereglementel som ofta ligger till gmnd för reseersättningar m. m. inomkommuner och företag. 1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 110 Detkan finnas vissa skäl att anta att statlig reglering som ett alternativ tillutgifter över statsbudgeten används för atl få ätgärder vidtagna särskilt i ettpressat statsfinansiellt läge. Fömtom ökade svårigheter att frigöra resurserför nya utgiftsåtaganden inom ramen för statsbudgeten, kan det bredaresocialekonomiska perspektiv som anlagts i samhällsdebatten under det senastedecenniet vara en orsak fill atl stadig reglering har ökat. Detta har kommitfill uttryck särskilt på områden som miljövård, trafiksäkerhet, arbetsmiljöoch på handikappområdet. Att mäta de totalaekonomiska konsekvenserna av sådana stafiiga bestämmelser som åläggerallmänhelen eller icke statliga organ alt vidla åtgärder som kräver enresursinsats torde vara en närmast omöjlig uppgift. De regelkomplex som finnsär många och ofta mycket omfattande. Del torde också i många fall vara svårtatt bedöma i vilken omfattning ätgärder skulle ha kommit fill stånd, om den statligaregleringen uteblivit. Detta försvårar mätningen ytterligare. Svårighelerna attidentifiera och mäta konsekvenserna innebär också stora problem atl klariäggade förddningsmässiga effekterna, dvs. vilka kategorier som drar nytta avnormgivningen och vilka som slutligen får bära kostnaderna. Några exempel somvisar hur utombudgetära mekanismer verkar vid statlig reglering skall dock geshär. Det bör dock betonas atl exemplen enbart avser vissa mekanismer och inteutgör någon värdering av regleringens för- och nackdelar. Förgenomförande av undervisningen i grund- och gymnasieskolan samt den kommunalavuxenutbildningen ger staten bidrag till kommunerna. Bidragen är avsedda atttäcka kostnaderna för lärarlöner medan kommunerna står för kostnader förlokaler, skolmåltider, skolskjutsar, annan personal än lärare och ävenhuvuddelen av koslnaderna för undervisningsmateriel, m.m. Fömtombeslut om ekonomiska resurser i form av bidrag frän staten beslutas på centralstatsmaktsnivå om mål och riktlinjer och i princip lim-och kursplaner förundervisningen. Detta kommer till uttryck i författningar av olika slag somför skolväsendel totalt är myckel omfattande. I hög utsträckning är dessaförfattningar styrande för den kommunala ambitionsnivån för skolorganisafionenoch därmed de kommunala'utgifierna, som senare redovisas, har en betydandeminskning av detaljregleringen inom skolområdet skett under senare är. Gmndskolanär obligatorisk och därmed inte påverkbar i volym för kommunerna. Beslut om dimensioneringav gymnasieskolan fattas av . Sysselsättningssituationen förungdomarna har dessulom inneburit att särskilda arbetsmarknadspolitiskainsatser har gjorts inom ramen för gymnasieskolan. Dessa beslut påverkardireklde kommunala kostnaderna. Statsbidragentill driften av gmnd- och gymnasieskolan uppgick för 1981/82:150 Bilaga 2.1 Långtidsbudget 111 budgetåret1980/81 fill . 1 de schablonmässiga beräkningar av detotala koslnaderna för ungdomsskolan som har gjorts uppskattas de kommunalakostnaderna vara lika stora som de statliga. Samhällets totala kostnader fördenna verksamhel uppgick således till ca . SvenskByggnorm är statens planverks tillämpningsföreskrifter till byggnadsstadgan(SFS 1959:612), som innehåller beslämmelser om byggnaders utförande och omtillsynen över byggandet. Beslämmelserna och tillämpningsföreskrifterna gällerbyggnaders säkerhet, hygien och trevnad. Olika krav ställs pä l.ex. byggnaderskonstmktion, brandskydd, energihushållning och installationer. Prövningen görsav de kommunala byggnadsnämnderna i samband med byggnadslovsprövningen. .Byggnormen är elt exempel på stafiig reglering som har stora ekonomiskakonsekvenser, varav endast en mindre del faller direkl på statsbudgeten. Dendel som påverkar statsbudgeten avser om- och nybyggnad av bostadshus medstatliga lån och räntebidrag. Resterande del finansieras genom prioriteradebottenlån och s.k. topplån. Enligt byggnadsstadgan skall föreskrifter av ickeoväsentlig ekonomisk belydelse fastställas av regeringen för att bli gällande. Tidigarehar den statliga regleringen ofta haft formen av mer eller mindre detaljeradebestämmelser. finns del en klar tendens atl vid ny lagstiftning och vidgenomgripande ändring av gammal lagstiftning utfärda s. k. ramlagar. Sådanalagar innehåller oftast endast mål och riktlinjer. Exempel på ramlagar ärmiljövårdslagen och den föreslagna s. k. hälso-och sjukvårdslagen som ersätteren rad äldre, mera detalj styrande lagar. Lagarnas närmare innehållkonkretiseras ofta genom centrala förvaltningsmyndigheters föreskrifter, rådoch anvisningar eller genom praxis. Detfinns flera orsaker till denna utvecklingstendens. Ett skäl lorde därvid varaatt förhållandena i samhället skiftar så snabbt att ansvariga myndigheterbedömts bäst skickade och har större resurser att fortlöpande anpassabeslämmelserna. När lagstiftningen riktar sig mot verksamheter som står utanförstatsförvaltningen kan del dessulom vara ell viktigt skäl för ramlagar altdessa i princip medger större frihet för de verksamhelsan-svariga att utföraverksamheterna efter de förutsättningar som gäller i det enskilda fallet. Dettafömtsätter dock att statliga myndigheter inte utfärdar sådanadetaljföreskrifter att handlingsfriheten begränsas utöver vad som har varitavsett vid lagstiftningens tillkomsl. Isyfte att kontrollera att de cenlrala myndigheternas närmare reglering inteleder lill ökade direkta eller indirekta kostnader i den verksamhel som 1981/82:150 Bilaga2.1 Långtidsbudget 112 berörsutfärdades den s.k. begränsningskungörelsen. Avsikten är att denna iförsta hand skall bidra till atl begränsa utgiftsexpansionen. Nya och ändraderegler som i mer väsentlig grad kan leda till direkta eller indirektakostnadsökningar i den berörda verksamheten skall enligt kungörelsenunderställas regeringens prövning. Enliglsin instruktion har fill uppgift alt följa myndigheternastillämpning av begränsningskungörelsen. När det gäller regleringsom inverkar på kommunernas kostnader finns också den s.k. stat-kommun-gruppen,en arbelsgmpp med företrädare för staten, kommunerna och landstingen, som bl.a. har lill uppgift alt granska den statliga regleringen av den kommunalasektorn. Äveni övrigt har åtgärder vidtagits i syfte att minska den statligadetaljregleringen för kommuner och landsting. Kommunallagsreformen år 1977karaktäriseras av alt kommunerna och landstingskommunerna ges stor frihet attanpassa sin verksamhet fill lokala förhållanden. Ienlighet med kommunallagsreformens intentioner har också betydandebegränsningar gjorts i detaljregleringen på flera andra områden. Vad gällerskolväsendet har l.ex. skett en långtgående decentralisering av besluten omundervisningens organisation och användning av anvisade resurser. /79 är statsbidraget till driften av grundskolor schabloniserat.Det innebär alt statsmakterna fastställer resurser och innehåll förundervisningen, medan kommunerna i hög utsträckning själva organiserargenomförandet. Ävenvad gäller byggnormen har gjorts vissa förenklingar. Ändringar av görsnumera i huvudsak samlat vid enstaka tillfällen efter längre tidsintervall(minsl 5 är). Den senaste slörre revideringen gjordes är 1980. hadedå föreberetl sina förslag i sex olika intressegrupper, vilka bl.a. hade tilluppgift att analysera kostnadskonsekvenserna, såväl vad avser byggandet sombeträffande administrafionen. Vidare remitterades förslagen till olika organinom byggnadsväsendet saml berörda myndigheter.