prop · G50358 · 1981-12-31 00:00:00 — De rättstillämpande myndigheternas uppfattning att för straffbarhetenligt gällande rätt krävs att en eller flera nationellt eller etniskt bestämdafolkgrupper direkt eller indirekt utpekas är därför tveklöst riktig. Nästanalla remissinstanser tillstyrker utredningens förslag att lagtexten ändras såatt det klargörs att invandrare blir skyddsobjekt. Några anser dock attbeskrivningen av den brottsliga handlingen måste ses över av hänsyn fillyttrandefriheten. menar att denna översyn måste görasav en ny utredning. Endast JK, överåklagaren i ochSveriges författarförbund avstyrker förslaget helt. Mångaav de remissinstanser som är positiva till förslaget kommenterar inte förslagetnärmare. Enligtärkebiskopen kan en speciallagstiftning, varom det här är fråga, lättkonservera uppfattningen att det föreligger verkliga skillnader mellan enmajoritetsbefolkning och olika invandrargrupper. Dock delar han utredningensuppfattning att uttrycken för ett lands demokratiska värderingar böråterspeglas även i dess lagstiftning. ansluter sig till utredningens uppfattning att det är svårt att inseatt angrepp, l.ex. i flygblad, som riktar sig mot kollektiv av folkgrupper, l.ex.invandrarna i , skulle vara mindre allvarliga än angrepp som riktar sigmot direkt eller indirekt utpekade etniska grupper. uttalar innebär vår anslutning tillrasdiskrimineringskonventionen enligt kommittén att vi är förpliktade attkriminalisera nämnda företeelse. är det sannolikt att ett fördomsfullt och motbjudandefrämlings- och rashat allt oftare kan komma att utlösas i form av angrepp påsådana kollektiv av folkgrupper som "invandrare" utgör. Den skada somkan åstadkommas genom sådana angrepp kan bli lika allvarlig som om angreppetriktats mot en eller flera definierade folkgmpper. Med hänsyn härtill finns,enligt , skäl till att omarbeta lagtexten så att riksdagensintentioner med beslutet kommer att återspeglas i rättsfillämpningen. Sverigesadvokatsamfund framhåller att det föreligger ett klart behov av denlagstiftning som föreslås i betänkandet. delar utredningens uppfattning att angrepp mot hela kollektivetav invandrare eller utlänningar bör beivras på samma sätt som angrepp på enviss folkgmpp. Så som rättstillämpningen har kommit att gestalta sigtillstyrker förbundet därför en lagändring. Prop.1981/82:58 31 Katolska biskopsämbetet anser att flera händelser undersenare tid visat på nödvändigheten av ett förstärkt lagskydd för bl. a.personer av utländsk härkomst och av vidgade möjligheter att lagfora yttringarav utlänningsförakt och rasism. Enligt Judiska församlingarnas i centralråd är detsjälvklart att de fall som redovisas i betänkandet skall skyddas avlagstiftningen. välkomnar de föreslagnaklargörandena i tryckfrihetsförordningens och text. Till de instanser som anser att även beskrivningen av denkriminaliserade handlingen nu måste ses över hör yttrandefrihetsutredningen.Sveriges Radio AB och . JO och domareförbundanför liknande synpunkier. I förarbetena års ändring liksom i det aktuellabetänkandet förklaras det, utan närmare precisering, att saklig kritik alltidskall vara tillåten. Det måste betyda att man önskar bevara ett utrymme för endebatt som innehåller både påståenden i sak och värdeomdömen. Lagtexten, dengällande och den föreslagna, garanterar vid en strikt tolkning inte någotsådant utrymme. Det är oacceptabelt. För yttrandefriheten utgör det enbegränsning vars konsekvenser inte kan överblickas. För förhållandet mellanskilda folkgrupper innebär det en klar risk försöker man förbjuda bortåsikter åstadkommer man en fragmentarisk opinionsbildning utom räckhåll för denoffentliga debatten. Det är att ordna för explosioner. Enligt vår mening gäller det att finna beskrivningar avgärningen som bättre svarar mot beteckningen hets mot folkgrupp. En naturligutväg är att försöka ange den tänkta effekt som bör vara grunden förkriminaliseringen. Vad man vill motverka är uppenbariigen uppkomsten avstämningar som kan utlösa våldshandlingar eller andra övergrepp. Den kriminaliserade handlingen bör då kunna beskrivas som"hotar eller uttrycker förakt för--- och härigenom bidrager tilluppkomsten av en hatisk stämning som kan leda till övergrepp". Somframgår föredrar vi också ordet "förakt" framför det alltförvidsträckta "missaktning". delar inte utredningens uppfattning attförslaget inte innebären ny konflikt med yltrande- och tryckfrihetensintressen. Invandringen och invandrarnas förhållanden och levnadsmönsterkommer enligt även alt höra lill de stora samhällsfrågorna.Frågorna kommer att beröra ett växande antal människor i deras arbets-ochprivatliv. Det är för en självklarhet att utrymmet för olikaformer av debatt och kritik på detta område inte får begränsas ytterligare. Enförändring måste därför utformas så att den endast träffar sådana yttranden ochmeddelanden som har uppenbart skadliga eller eljest oförsvarliga syften. Det nuföreliggande textförslaget uppfyller inte dessa anspråk enligt ,som framhåller att detta är en kritik som kan anföras även mot den nu gällandelagen. 1981/82:58 32 uppenbartatt den nu gällande lagen ger utrymme för en väsentligt vidare Ullämpning änden som avsågs vid dess tillkomst. Det är främst det oklara rekvisitet"missaktning" som ger anledning till detta påstående. Inom rekvisitet"uttrycker missaktning" kan rymmas en betydande del av dagenskritik, debatt och sakuppgifter om invandrare och deras villkor redan av detskälet l.ex. att dessa meddelanden och yttranden uppfattas som besvärande ellerirriterande av enskilda invandrare, invandrargrupper och andra. Begreppet"missaktning" kan sålunda träffa åtskilliga yttranden och meddelandensom är naturliga inslag i en fri opinionsbildning i en fungerande demokrati. Rekvisitetträffar för övrigi även rent komiska och oförargliga yttranden. Mot bakgrund avvad som sålunda sagts menar att lagtexten i stället för rekvisitet"missaktning" bör bygga pä rekvisiten "hot, förtal och smädelse"kopplat till ett försvarlighetsrekvisit motsvarande det i BrB 5: 1 andrastycket. Innebörden av dessa begrepp är enligt väsentligtklarare genom att de förekommer i andra lagrum (BrB 4:5, 5: I och, 5: 3; olagahot, ärekränkning och förolämpning). En brottsbeskrivning som bl. a. bygger på förfalsrekvisiteni BrB 5:1 ger enligt betydande garantier för att inte sanna ochförsvarliga informationer kvävs i opinionsbildning och debatt. Pressens satnarbetsnämndredogör i sitt yttrande för förarbetena till ändring i bestämmelsen omhets mot folkgrupp och drar slutsatsen att beskrivningen av den brottsligahandlingen varken före eller efter ändringen har varit klar till sin innebörd.Före ändringen ingick förtal i handlingsbeskrivningen. Om detta förtal skulletolkas på samma sätt som i regeln om ärekränkning i 5 kap. I § BrB är enligtnämnden oklart. Tydligen skulle inte de intressekollisioner som beskrivs iärekränkningsparagrafens andra stycke få inskränka brottsområdel för det förtalsom ingår i brottet hets mot folkgrupp. 1 ärekränkningsparagrafen finns ocksåbegreppet missaktning, påpekar nämnden. Men enligt ett uttalande avdepartementschefen 1970 skall detta uttryck i den ändrade paragrafen om hetsmot folkgrupp inte tolkas på samma sätt som i ärekränkningsparagrafen utanavse även andra kränkande omdömen än sådana som kan bedömas som förtal och smädelser.De nu angivna exemplen visar enligt nämnden att begreppen förtal ochmissaktning medför en längre gående inskränkning av tryckfriheten vad gällerbrottet hets mot folkgrupp än beträffande äre-kränkningsbrottel. Nämnden anser därt"örall frågan hur paragrafen om hels mol folkgrupp skall utformas bör utredas pånytt och den här gången med bistånd av tryckfrihetsrättslig expertis. Nämndenvill förorda alt en sådan utredning får till uppgift att bl.a. undersökalämpligheten av all i paragrafens handlingsbeskrivning åter införa orden""hot, förtal eller smädelse". bör utredas omtolkningen av förtal kan bringas i överensstämmelse med förtal i 5 kap. 1 § BrB.Vidare bör enligt nämnden analyseras om det är möjligt att till paragrafen omhets mot folkgrupp knyta de regler om intressekollisioner som finns iförtalsparagrafens andra 1981/82:58 33 stycke.Ett sådant tillägg skulle enligt nämnden minska riskerna för att tryck- ochyttrandefriheten kan komma att inskränkas på ett för nyhetsförmedlingen ochopinionsbildningen oacceptabelt sätt. JK,som enligt vad förut sagts avstyrker förslaget, ställer frågan om det i vårtland har förekommit fall där nuvarande lagbestämmelser förhindrat ett beivrandedär sådant verkligen framstått som påkallat. Därvid kan det enligt JK utanvidare konstateras, att åtskilligt av den invandrarfienlliga publicitet somförekommit varit både smaklös och felaktig. Härifrån till att bedöma yttrandenasom hot eller uttryck för missaktning kan dock steget vara långt. Förhållandetkan enligt JK stundom snarare vara det att yttrandena vilar på känslan av densvenska befolkningens underlägsenhet i konkurrens med personer av främmandehärstamning. Betänkandets förslag synes, fortsätter JK, i främsta rummet varaförestavade av en i och för sig förståelig strävan att överföra all debatt iinvandringsfrågan till ett sakligt plan. Medlet för att nå detta mål anser JKdock inte vara att söka inom straffrättslagstiftningens ram. I själva begreppetyttrandefrihet torde ligga ett medgivande att framföra osakliga och ogrundadepåståenden. Behovet av skydd för hela grupper mot generella och orättmätigapåståenden har enligt JK på goda gmnder i allmänhet inte bedömts ha den angelägenhetenalt det tar över yttrandefrihetsgrundsatsen. 1 synnerhet torde detta gälla närgrupperna har ett vidsträckt omfång. Vad särskilt gäller invandrare ellerutlänningar som kategori torde gränsdragningen mellan angrepp som syftar på dei gmppen ingående personerna och sådana som avser invandringen somsamhällsföreteelse vålla svårigheter. Bakgrundentill bestämmelsens tillkomst och utformning är givetvis de skändligheter genomrasdiskriminering som i nazityskland drabbade judar, zigenare och andra som dåbetecknades som "icke-arier". Bestämmelsen får därför ses som ettbålverk mot diskriminering av just denna typ och som ett skydd mot att enliknande situation ånyo uppstår. Det är därför inte bara acceptabelt att den ärganska långtgående, det är också viktigt att den koncentreras och inte genomatt ges en alltför allmän innebörd tunnas ut och försvagas i sinskyddsfunktion. Medhänvisning till de flygblad som diskuteras i betänkandet fortsätter författarförbundet: SFFdelar utredningsmannens uppfattning att flygbladens innehåll är motbjudande ochatt det är diskriminerande i detta ords ursprungliga semantiska mening. Det ärdäremot svårt att se att innehållet innehåller "omdömen" av det slaghan anger, såvida man inte anser att blott användandet av ord som judar,negrer, mongoler och zigenare i sig är nedsättande omdömen. Att en sådananvändning skulle kunna innefatta hot kan dock ej anses. Inte heller bör självaanvändandet av orden generellt anses uttrycka missaktning i den kriminaliserademening som anges i lagmm-men. 1981/82:58 34 Detförefaller som om utredaren menar att det närmast är en formell brist hos lagensom medför att f.n. invandrare/utlänningar inte generellt kan betraktas somskyddsobjekt. Han synes därvid utgå från att rasism och utlänningsfientlighethar exakt samma historiska ursprung och utveckling och därmed samma negativaverkan för ett folks mentala hälsa. Det är självfallet att företeelserna delvishar gemensamma rötter: i båda fallen finns det ett ursprung i revirtänkande ochokunnighet. Men medan frågan om våra relationer till utlänningar - inom ellerutom landet - och invandrare alltid kan ha en politisk accent (vilketbeträffande utlänningarna är uppenbart genom att vi har särskild lagstiftningom dem) kan man aldrig återfmna en acceptabel politisk motivering för rasism,religionshat och liknande. Beträffandeden lagtekniska utformningen av skyddsob-jeklet är flera instanser kritiska motutredningens förslag. Några, t. ex. RÅ, överåklagarna i och åklagardistrikt,lånsåklagaren i och anserförslaget otympligt och i behov av överarbetning. Från några håll görs vidaregällande att uttrycket "gmpp av personer" är oklart. förordaratt skyddsobjektet beskrivs som (ett angrepp på) "grupp av personer ianledning av ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse".JO anför liknande synpunkter. JKframhåller att skyddsobjektet bestäms med hjälp av motivet för gärningen.Lämpligheten härav kan enligt JK ifrågasättas och metoden synes enligt honomkunna leda till svårigheter vid tillämpningen. Vidare torde, genom den vidsträcktaformuleringen, inom det straffbara området kunna komma att falla uttryck avmissaktning för majoritetsgrupper, i vårt land de infödda svenskarna. JKifrågasätter också om inte den av utredningen föreslagna formuleringen innebären inskränkning av det nuvarande skyddsområdet så att endast grupp av personertillhörande eller inte tillhörande en viss folkgrupp skyddas men inte självafolkgruppen. anser att texten bör innehålla ordet "invandrare" och attden inte bör skydda en rad mer obestämda kollektiv. erinrar omatt i den vulgära agitationen begrepp som "svartskallar" och liknandeanvänds och påpekar att även sådana beskrivningar av kol-lekfivet invandrarebör omfattas. Även yttrandefrihetsutredningen anser att "invandrare"bör anges direkt i lagtexten. Riksförbundetför personal vid invandrarbyråer frågar sig om med en "grupp avpersoner" kan avses l.ex. en familj som utsätts för förföljelse i ettbostadsområde på grund av nationell eller etnisk tillhörighet. Om inte, börbestämmelsen enligt riksförbundet täcka även den situationen. anser att beskrivningen av de grupper som lagrummet avser attskydda borde, efter "etniskt urspmng", innehålla även kategorierna"geografisk härstamning, medborgarskap". Avsikten med en sådan ulvidgningskulle vara att komma från den dubbla tolkningen av uttrycket "nationelltursprung" i bemärkelserna nationalitet och stats-ullhörighet. 1981/82:58 35 Ärkebiskopen och Judiska församlingarnas i Sverigecentralråd ansluter sig till utredningens uttalande att en slraffskärpning intebör vidtas. Scientologykyrkan i anser att brottsbalksbestämmelsenhels mot folkgmpp bör flyttas från 16 kap. till 5 kap., som handlar om ärekränkningsbrott. Ingen remissinstans har invänt mot utredningens ståndpunktatt det inte finns skäl att införa en straffbestämmelse mot den som av oaktsamhethotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp eller folkgrupper av viss rasetc. Bl.a. , invandrarpolitiska kommittén, domareförbundoch Judiska församlingarnas i centralråd ansluter sig uttryckligen tillutredningens ställningstagande. En så gott som enhällig remissopinion ansluter sig tilleller lämnar utan erinran utredningens bedömning att möjlighet till enskiltåtal inte bör införas. Judiska församlingarnas iSverige centralråd. internationella föreningenför invandrarkvinnor och Scientologykyrkan i anför dock motsattuppfattning. anser att frågan bör prövasytterligare. De instanser som instämt i utredningens uppfattning har iallmänhet enbart hänvisat till de skäl som utredningen har anfört. har särskilt understrukit att det, när enskild åtalsrätt inte finns,i stället ankommer på de berörda myndighetema att ägna slor uppmärksamhet åtatt denna typ av brottslighet beivras. anser att bestämmelsema om hets motfolkgrupp bör kompletteras med enskild åtalsrätt för organisation somrepresenterar invandrare. Visserligen torde det enligt samfundet finnas visstfog för kommitténs förmodan att många invandrargrupper saknar ekonomiskaresurser att driva komphcerade processer. Dock finns enligt samfundets meningskäl att införa enskild ätalsrätt även om utvecklingen gått i den riktningenatt enskilda åtal blir alltmer ovanliga. Samfundet säger sig grunda dennauppfattning bl.a. på polis- och åklagarmyndigheternas visade ringaintresse att beivra brottet hets mot folkgrupp. En enskild åtalsrätt förorganisationerna torde, framhåller samfundet, tvärtemot kommitténs antagandeha till följd att ovan nämnda myndigheter utsätts för en starkare press änhittills och blir mer benägna att beivra brottet. Även anser att enskild åtalsräll ifråga om hels mot folkgmpp borde genomföras. Åklagarmyndigheterna saknar enligtriksförbundet alltsom oftast den rätta expertisen att bedöma graden av denutsatta gmppens upplevelse av hets och av dess behov att bli offentligtrentvådd. En klar fara föreligger också enligt samman- Prop.1981/82:58 36 koppling mellan utrikespolifiska överväganden ochåklagarmyndighetens bedömning av de "allmänna synpunkter" som skalltill för att åtal skall anses vara påkallat. Att brottet hets mot folkgrupp inte håller en andrahandsmöjlighetmed enskilt åtal öppen och därmed ger ökad slagkraft och tyngd åt lagstiftningenanser internationella föreningen för invandrarkvinnor olyckligt.Det finns inom många av de organisationer det här är fråga om en stark ochlivskraftig vilja att komma åt det som ligger bakom hets mot folkgrupp.Avsaknaden av ekonomiska resurser kan enligt riksförbundet ersättas medfrivilliga insatser från jurister och andra saml insamlingar bland enskildamedlemmar i angelägna fall där åklagaren är av annan mening än den eller de,som anmält brottet. De flesta remissinstanserna tillstyrker utredningensförslag att förolämpning av någon på grund av dennes ras, hudfärg ellerliknande kännetecken under vissa förutsättningar skall läggas under allmäntåtal. RA, länsåklagaren i , , statensinvandrarverk, ärkebiskopen, expertgruppen för invandringsforskning, invandrarpolitiskakommittén. Judiska församlingarnas i Sverigecentralråd. i , Jugoslaviska. Grekiska,Italienska, Spanska och . , och Scientologykyrkan i hör tilldenna grupp. JK, överåklagaren i , länsåklagaren iVästmanlands lån, JO och anser att det för åtal börkrävas dels att målsäganden anger brottet till åtal, dels att åtal "avsärskilda skäl" är påkallat ur allmän synpunkt. Utredningens förslagavstyrks av och överåklagaren i åklagardistrikt, ochöveråklagaren i ställer sig tveksam till detta. Enligt RÅ förlorar bestämmelserna avseende förolämpning i5 kap. 3 § BrB sin skyddsverkan i många fall då förolämpningen riktar sig motinvandrare och utlänningar med hänsyn till bestämmelserna i 5 kap. 5 § BrB,eftersom dessa kategorier genom sin bristande förtrogenhet med svenskaförhållanden i praktiken betas möjligheten till upprättelse. förstärka invandrares och utlänningars skydd mot förolämpningar avifrågavarande slag synes det lämpligaste enligt RÅ vara en åtalsregel somskapar förutsättningar för åtal mot förolämpningar av mer allvarligt slag.Därvid synes anledning föreligga inte blott att beakta förolämpningar som skervid upprepade tillfällen utan även att se till gärningens art i övrigt ochsyftena med densamma. Länsåklagaren i och lån ifrågasättervarför åtal för förtal och grovt förtal, som ju också måste kunna förekomma iämnet, 1981/82:58 37 endastskall ske då detta efter angivelse "av särskilda skäl" finnespåkallat ur allmän synpunkt. Någon rimlig anledning till skillnad iåtalsbegränsning för de olika ärekränkningsbrotten finns inte enligtlänsåklagaren. Eftersom man nu eftersträvar en hårdare linje fördiskrimineringsangrepp bör därför åtalsbegränsningen "av särskildaskäl", som ju verkar ytterst restriktivt mot åtal, enligt honom tas bortvad gäller åtal för förtal och grovt förtal i nu berört hänseende. Rikspolisstyrelsenframhåller som en nackdel med förslaget att det medför att tre olikaåtalsalternativ meddelas i paragrafen. Styrelsen påpekar att om rekvisitet"särskilda skäl" utmönstras ur lagtexten skulle paragrafen ävenfortsättningsvis innehålla bara två åtalsaltemativ. Intresset av att de aktuellaminoritetsgmpperna får möjlighet fill biträde av åklagare med att väcka talaninför domstol väger emellertid så tungt att under allaförhållanden är beredd att godta förslaget. Till den gruppremissinstanser som menar att åtalsregeln bör innehålla krav bl.a. på att åtal"av särskilda skäl" är påkallat ur allmän synpunkt hör JK. JKkonstaterar att utredningen inte har anfört något skäl för att möjligheternaatt ingripa med allmänt åtal har gjorts vidare än vid förtal, grovt förtal ochförolämpning mot någon i eller för hans myndighetsutövning. JK tillägger attdet inte heller torde föreligga något sådant skäl. Enligt länsåklagaren iVästmanlands län bör den åtalsregel som gäller förolämpning mot någon i ellerför hans myndighetsutövning kunna gälla även förolämpning riktad mot individ,tillhörande aktuella minoritetsgmpper, eftersom även i dessa fall endast demera svårtartade fallen bör bli föremål för allmänt åtal. De fall utredningenomnämner i specialmofive-ringen anser länsåklagaren vara sådana att åtal av"särskilda skäl" är påkallat ur allmän synpunkt. framhåller att intresset av att motverka fördomar och negativaattityder mot etniska minoriteter kan göra det angeläget att trakasserier motenskilda personer, som tillhör dessa minoriteter, beivras. Förbundet vill dockpåpeka att åtal även kan medföra skärpta motsättningar mellan olika grupper isamhället. Vidare finner förbundet tveksamt om del är riktigt att ställa densom förolämpas på grund av sin ras, hudfärg etc. i en särställning iförhållande till andra som är i behov av skydd t. ex. på grund av handikappeller avvikande beteende. En översyn av 5 kap. 5 § BrB är möjligen befogad, mendet bör i så fall enligt förbundet bli fråga om ett samlat övervägande. I vartfall anser förbundet att det för åtal bör fordras, förutom angivelse, att åtalav särskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt. ÄvenGöta hovrätt anser att ytterligare undantag från regeln att förolämpning skallvara ett målsägandebrott bör införas först efter övervägande i ett störresammanhang av frågan om vissa kategorier bör fillförsäkras särskilt skydd. Enligtöveråklagaren i åklagardistrikt torde det vara jämförelse- Prop.1981/82:58 38 vis vanligt att personer förolämpas på grund av kroppsligaeller mentala särdrag och brister. Förolämpningar av sådan art synes i lika höggrad kränkande som förolämpningar på grund av ras, hudfärg m. m. Tillräckligaskäl föreligger enligt överåklagarens mening inte alt ändra gällande åtalsreglerså att förolämpningar på grund av ras m.m. prioriteras. Enligt överåklagarensuppfattning kan f. ö. sådana trakasserier som utredningen nämner i sinspecialmotivering som exempel på fall då lagföring bör ske beivras somofredande, vilket brott hör under allmänt åtal. 2.4 Förbud mot organisationer som främjarrasdiskriminering Utredningens bedömning att det f.n. inte behövs någotsärskilt förbud mot organisationer som främjar rasdiskriminering har allmäntgodtagits under remissbehandlingen. Endast länsåklagaren i och , . Judiska församlingarnasi centralråd och internationella föreningen förinvandrarkvinnor anser att ett sådant förbud bör införas . invandrarbyråer kan ett sådant förbud komma attbli aktuellt. , som säger sig sakna skäl att göra annanbedömning än utredningen i fråga om behovet av ett i lag direkt meddelat förbudmot organisafioner som avses i rasdiskrimineringskonventionens artikel 4,punkten (b), finner i likhet med utredningen det svenska åtagandet enligtnämnda konventionsartikel indirekt uppfyllt genom straffbestämmelsen i 16 kap. 8§BrB. 1 anslutning till utredningens uttalande att statsmakterna utangrundlagshinder kan införa ett organisationsförbud, om det skullevisa sig befogat, vill hovrätten dock påpeka att ett sådant förbud, såvittgäller brottsobjektet, inte skulle kunna utformas i överensstämmelse medstraffbudet i 16 kap. 8§ BrB i den föreslagna lydelsen. 1 2 kap. 14 § 2 st.regeringsformen talas nämligen liksom i nu gällande lydelse av 16 kap. 8§ BrBom "folkgrupp av viss ras" etc. Överåklagaren i delarutredningens uppfattning att något förbud mot organisationer som främjarrasdiskriminering inte är erforderligt med hänsyn lill det skydd som redanbefintliga lagregler ger mot sådan verksamhet.