prop · G50319 · 1981-12-31 00:00:00 — ex. avverkning och tillväxt översteg femtedelsregeln eller iTiiniiriigrän-sen. Denna regel är enligt koinmittén lämplig och man föreslåratt den behålls. Jag biträder förslaget. Bestämmelser av ovan angiven innebörd bör tas in i 16 kap.3 § FTL. En särskild fråga gäller vilken hänsyn som bör tas tillreparations- och underhållsarbeten vid prövningen om det föreliggerförutsättningar för nytaxering till följd av t. ex. ombyggnad. Enligtuttryckligt stadgande lagstiftning (punkt 3 av anvisningarna till 13§ KL) fick sådana arbeten inte beaktas vid den prövningen. Enligt principernaför fastighetsvärderingen vid den allmänna fastighetstaxeringen är 1981 kanett gällande riktvärde inte uppjusteras med hänsyn till en fastighetsunderhålls- och reparationsstatus. eftersatt kan dock nedjusteringske. Kommittén anser att det är rimligt att man vid nytaxeringsprövningen kanbeakta sådana byggnadsarbeten som innebär ett återställande till normaltförhållande i fråga om reparation och underhåll. Några uttryckliga lagregler i FTLbehövs inte enligt kommittén. Enligt kommitténs bedömning leder nämligen varjereparations- och underhållsåtgärd till ändrad fysisk beskaffenhet. De fallerdärigenom under den generella föreskriften. Kommittén påpekar att reparations-och underhållsarbeten får effekt vid nytaxeringsprövningen endast beträffandefastighet vilkens taxeringsvärde tidigare nedjusterats för säreget förhållande(eftersatt underhåll). Jag instämmer i de överväganden som kommittén sålundaredovisat. Några särskilda lagbestämmelser i frågan erfordras inte enligt minmening. 1981/82:19 43 2.3.1.5 Ändring i fråga om vissa rättsliga förhållanden Värdeändringar till följd av ändrade plan- ochbebyggelsebestämmelser eller andra beslut, som ändrade möjligheterna attförfoga över en taxeringsenhet, infördes som nytaxeringsgrund (13 § 1mom. andra stycket KL). Bestämmelsen gällde även värdeändringar på grund av attanslutningsavgift för va-anläggning eller gatukostnadsbidrag förtaxeringsenheten betalats. Värdeändringen bedömdes med ledning avfemtedelsregeln och minimispärregeln. Bestämmelsen var fakultativ.Framställning om nytaxering på denna grund kunde göras av fastighetsägareneller vederbörande kommun. Enligt kommittén har denna nytaxeringsgrund tillämpats iringa omfattning. 1 enstaka fall kan dock betydande värden stå på spel vid enplanändring och kommittén anser att starka rättviseskäl då talar för att nytaxering skall kunna ske. Tillgången till vatten och avlopp beaktas vidvärderingen av bl. a. tomtmark till småhus. Även sådana omständigheter som attanslutningsavgift eller gatukostnadsbidrag inte erlagts inverkar påvärderingen. Kommittén anser mot bakgrund härav att nytaxeringsgrundenbör finnas kvar. För att man ska slippa ta upp ärenden soiri rör mindrevärdeförändringar bör därvid femtedelsregeln och den nya uppjusterademinimiregeln. Med hänsyn till den ganska ringa ekonomiskabetydelse för det allmänna som oftast brukar följa av ny taxering på grund avplanändring bör enligt kommittén endast ägaren i fortsättningen kunna begära nytaxering. Vid större värdeförändringar bör däremot ny taxering skeobligatoriskt. Gränsen föreslås sättas vid . Remissinstanserna biträder eller lämnar förslaget i stortsett utan erinran. Några menar dock att nytaxeringsgrunden bör varaobligatorisk i sin helhet. Spärreglernas utformning berörs av någraremissinstanser, som anser att den särskilda spärregeln för siuåhus samt enmiljonregelnbör gälla även här. En remissinstans menar att bestämmelsen om nytaxering pågrund av att anslutnings- eller gatukostnadsavgifter betalats nu blir inaktuelltill följd av 25 000-kronorsspärren. För egen del finner jag kommitténs förslag att behålla nytaxeringsgrundenvälmotiverat. Genom förslaget om obligatorisk tillämpning vid störrevärdeförändringar tillgodoses enligt min mening i tillräcklig utsträckning defiskala intressena. Jag biträder därför även förslaget att officialprövninginte bör vara huvudregel i dessa fall och att endast ägaren normalt bör kunnabegära ny taxering. Spärregler bör liksom gälla i dessa fall. Jag harinte funnit anledning att föreslå andra beloppsgränser än de som kommitténförordar. 1 kommitténs förslag till lagtext bör emellertid göras ett förtydligandetillägg så att det framgår att även fastigheter som indirekt berörs av t. ex.en fastställd generalplan liksom f. n. skall kunna nytaxeras. Vidare bör orden gatumarksersättningoch gatukostnadsbidrag ersättas med uttrycket ersättning för 1981/82:19 44 gatukostnader på grund av gjorda ändringar i byggnadslagen(1947:385), (SFS 1981:872). Den sista ändringen föranleder enövergångsbestämmelse. Jag föreslår vidare vissa redaktionella ändringar avparagrafen. Bestämmelsen bör tas in i 16 kap. 4 § FTL. Liksom vid den närmast föregående nytaxeringsgrunden kandet här bli aktuellt med sammanläggning av eller kvittning mellan olika värdeförändrandefaktorer. Dessafrågor kommer jag att behandla i ett sammanhang i det följande. Värdeminskning på grund av stadigvaranderörelsenedläggning togs upp som grund för ny taxering (13 § 1 inoiri.fjärde stycket KL). Med hänsyn till värderingssvårigheter föreskrevs, attvärdeminskningen borde föranleda en sänkning av taxeringsvärdet med minst 50 %för att få utgöra grund för ny taxering. Tillämpning av bestämmelsen förutsatteatt ägaren gjort framställning därom. Endast taxeringsenhet som direkt berördesav nedläggning ansågs komma i fråga för nv taxering. Enligt kommittén har rörelsenedläggning åberopats somgrund för ny taxering i endast ringa omfattning. Starka skäl talar enligtkommittén ändå för att den bör vara kvar. Det skulle framstå som stötande omman inte i de fall en rörelsefastighet saknar användningsmöjlighet kunde sänkaett taxeringsvärde som bestämts under helt andra förutsättningar. Kommitténsförslag innebär att bestämmelsen överförs i sak oförändrad till FTL, Under remissbehandlingen har det inte framkommit någrainvändningar mot förslaget att behålla denna nytaxeringsgrund. Däremot framförnågra remissinstanser önskemål om att bestämmelsen görs obligatorisk. anser att hälftenregeln bör knytas till delvärdena mark ochbyggnad. Kommitténs förslag att låta denna nytaxeringsgrund varakvar är välmotiverat och jag ansluter mig till det. När det gäller storleken avvärdeändringen ser jag ingen anledning att föreslå någon inskränkning av denmarginal som gällt . Jag har heller inte funnit anledning att föreslå någonändring i fråga om nytaxeringsgrundens fakultativa natur. Bestämmelsen bör tas in i 16 kap. 5 § FTL. 2.3.1.7 Sammanläggning och kvittning 1 andra stycket av punkt 5 av anvisningarna till 13 § KL fannsbestämmelser om sammanläggning av värdeökande resp. vardeminskandeomständigheter vid tillämpningen av femtedelsregeln och minimispärregeln samt enmiljonregeln.Bestämmelserna galide således endast när nytaxering föranleddes av förändringarav antingen taxeringsenhets fysiska beskaffenhet eller i fråga 1981/82:19 45 om vissa rättsliga förhållanden. Sammanläggning av deolika värdeförändrande faktorerna fick ske endast inom varje särskild nytaxeringsgrundför sig. Man tog därvid enligt en föreskrift i anvisningspunktens första styckehänsyn till all den värdeökning resp. värdeminskning som ägt rum under denlöpande taxeringsperioden. Hade nytt värde åsatts vid särskild fastighetstaxeringtidigare skulle hänsyn dock inte tas till värdeändring som skettdessförinnan. 1 punkt 4 av anvisningarna till 13 § KL fanns vidare ensärskild bestämiTielse för värderingen av skogsbestånd. Denna bestämmelse harjag behandlat (avsnitt 2.3.1.4). Jag går därför inte in på den iförevarande sammanhang. Någon kvittning mellan de olika nytaxeringsgrunderna fickinte förekomma vid avgörandet av frågan om ny taxering skulle äga rum eller ej.En annan sak var att samtliga omständigheter tillsammantagna sedan självfalletkom att påverka det slutliga taxeringsvärdet. Kommittén anser att det år naturligt bl. a. avvärderingstekniska skäl och med hänsyn till enkelhet i tillämpningen attsammanläggning och kvittning liksom skall få ske utan begränsning inomresp. Detta innebär i sig en utvidgning i förhållande tillvad som gällde enligt KL eftersom de fysiska förändringar, som tidigareutgjorde två separata nytaxeringsgrunder. nu föresläs föras samman till engemensam nytaxeringsgrund. Kommittén föreslår vidare en ny regel om kvittning mellanolika värdeförändringar i de två berörda nytaxeringsgrunderna. En sådan ordning innebär enligt kommittén fördelar främstför att tillämpningen förenklas. Större materiell rättvisa vid nytaxeringsprövningentorde också kunna uppnås som ny taxering i större utsträckning än hittillskommer att leda till ändrat värde. De utökade möjligheterna till kvittning kanenligt kommittén antas leda till en viss minskning av antalet nytaxeringar. Förslaget har godtagits eller lämnats utan erinran underremissbehandlingen. Även jag biträder det. BestämiTielserna bör tas in i 16 kap. 8 §. Förvärdeändringar , som föreslås bli gräns för en fakultativtillämpning av nytaxeringsgrunden i 16 kap. 4 §. bör som förutsättning för attsådana värdeändringar skall beaktas vid kvittningsförfarandet gälla, att ägarengjort framställning därom. Jag vill emellertid föreslå ett förtydligande avbestämmelsen. 2.3.1.8 Uppskattningsgrunder, m. m. Vid bedömningen otndet fanns grund för ny taxering utgick man enligt 1981/82:19 46 (13 § 2 mom. första stycket) ifrånenhetens beskaffenhet och förhållandena i övrigt som densärskilda fastighetstaxeringen avsåg. Nar man därvid tog ställning till omtaxeringsenhetens värde förändrats i föreskriven omfattning beaktadesvärdeändringar som inträffat efter den senaste fastighetstaxeringen - vare sigdenna varit.allmän eller särskild. Bestämmelser härom fanns i punkt 5 avanvisningarna till 13 § KL. Slutligen innehöll 13 § 2 mom. andra stycketföreskrifter om taxeringens giltighetstid. Denna sträckte sig från ingången avdet taxeringsår, då värdet åsatts. till ingången av det taxeringsår då nästaallmänna fastighetstaxering ägde rum eller ny taxering åter skedde vid särskildfastighetstaxering. Jag villförst erinra om att en bestämmelse motsvarande den i 13 S 2 mom. första stycketKL om beskaffenhetstidpunkten för den särskilda fastighetstaxeringen numeraåterfinns i FTL:s inledande kapitel (I kap. 6 §). Den bestämmelsen är tillämpligäven vid den särskilda fastighetstaxeringen. Det finns inte någon anledning attupprepa den i kapitlet om särskild fastighetstaxering. I övrigt föreslårkommittén att de ovan beskrivna reglerna behålls och tas in i 16 kap. 6 och 7 §§.Förslaget har godkänts eller lämnats utan erinringar under remissbehandlingen.Jag ansluter mig också till det. Självauppskattningen av taxeringsenhetens värde skedde enligt 13 § 2 mom. första stycketKL efter det allmänna prisläge och de uppskattningsgrunder i övrigt somtillämpats vid den närmast föregående allmänna fastighetstaxeringen. I avvaktanpå sitt ställningstagande till frågan om rullande fastighetstaxeringar, därtaxeringsvärdena förutsätts fortlöpande räknas om med hänsyn tillfastighetsprisutvecklingen, har kommittén inte velat föreslå några ändringar ifråga om den prisnivå som skall ligga till grund för den särskildafastighetstaxeringen. Kommittén anser därför att hånvisningen till denprisnivå som galler vid den allmänna fastighetstaxeringen bör bibehållas.Detsamma bör enligt kommittén gälla beträffande övriga uppskattningsgrunder somtillämpas vid den allmänna fastighetstaxeringen. Härigenom uppnås enligtkommittén målsättningen att den allmänna fastighetstaxeringen och de särskildafastighetstaxeringar som sedan sker blirlikformiga. Remissinstanserna har lämnat kommitténs ställningstagande i dettaavseende utan erinringar. Jag ansluter mig till det. Bestämmelserna bör tas ini 16 kap. 6 §. Jag föreslår ett förtydligande i 5 kap. 4 §. 2.3.1.9 Åtgärder vid ny taxering De allmänna bestämmelser och definitioner som infördes i FTLinför allmänna fastighetstaxering gäller även vid den särskildafastighetstaxeringen. 1 en sådan allmän regel i I kap. 1 § FTL anges vadbeslut om fastighetstaxering skall omfatta. Huvudmomenten i beslutet gällerfastighets skattepliktsförhållande och beskattningsnatur samt indelning i taxeringsen- 1981/82:19 47 heter och åsättande av taxeringsvärde. Vid den särskildafastighetstaxeringen uppkommer frågan i vilken utsträckning som dessa olikamoment behöver omprövas vid nytaxeringen. Huvudprincipen lagstiftning var därvid att enhelt ny värdering skulle ske. Denna princip var dock inte avsedd att galla utanundantag. Ett uttryckligt sådant gjordes i punkt 6 av anvisningarna till 13 §KL för skogsvärderingen. Häri fastslogs, att avverkning av skog på en bruknings-enheti allmänhet brukar ske i en otufattning, som ungefår motsvarar tillväxten. Omny taxering skedde av annan anledning än värdeminskning till följd avförändringar i fråga om skogsbeståndet, skulle därför omprövning avskogsbruksvärdet ske endast om det var påkallat av särskilda skäl. Förutomdenna bestämmelse fanns det inte några direkta författningsföreskrifter omförfarandet. 1 förarbetena till lagstiftningen (prop. 1972:49 s. 79, 80och 92) framhöll det föredragande statsrådet, att ny taxering intenödvändigtvis behövde innebära att nytt taxeringsvärde åsattes. Vid vissaåtgärder av rättslig betydelse för redovisningen av taxeringsenheten, t. ex.vid nybildning eller ombildning av den, borde hela taxeringen omprövas. Därvidbehövde dock inte något nytt värde åsättas när värdeändringen inte överstegvissa gränser, såvida det inte fanns särskilda skäl för detta, såsom att ettbyggnadsvärde tillkomiriit eller försvunnit eller att mera betydande arealerfrångått en stamfastighet. Det ankom på RSV att meddela närmare anvisningar förde aktuella situationerna. Enligt kommittén har avsaknaden av klara reglerbeträffande omfattningen av prövningen vid ny taxering medfört vissaoklarheter i den praktiska tillämpningen. Detta har framför allt gällt när nytaxering skulle ske på grund av ändrad indelning i taxeringsenheter. Kommitténföreslår därför att en föreskrift införs i FTL otn vilka åtgärder som fårvidtas vid nytaxeringen. Förslaget innebär att huvudregeln liksom börvara att taxeringen i sin helhet får omprövas när man fastslagit att grund för nytaxeringföreligger. Sålunda skall indelningen i taxeringsenheter, skatteplikt,beskattningsnatur och taxeringsvärde normalt omprövas. Därvid skall 1-15 kap. FTLtillämpas. Om emellertid ny taxering sker på annan grund än andrad indelning itaxeringsenheter föreslår kommittén att den indelningen inte bör kunna görasom. Denna begränsning gäller enligt förslaget endast de fall dar den nytaxeringsgrundenöver huvud taget inte är aktuell. Då skall endast skatteplikt,beskattningsnatur och taxeringsvärde kunna omprövas. Det framhålls särskilt att den utökade rätten att omprövataxeringsbeslut inte behöver innebära en absolut skyldighet att omprövataxeringen i sin helhet. I de fall där en felaktighet upptäcks bör emellertidrättelse kunna ske. Kommittén anser vidare att det liksom bör ankommapå RSV att utfärda närmare anvisningar om hur bestämmelserna skall tillämpas.Som exempel pä situationer där anvisningar behövs nämns taxeringsmyndighe- 1981/82:19 48 temas undersökningsplikt i fråga om tidigare gjordafeltaxeringar samt skyldighet att göra om skogsvärdering. Förslaget har genomgående mottagits positivt avremissinstanserna. Jag ansluter mig till de skäl som kommittén anfört till stödför regler av ovan angiven innebörd. Koiumitténs förslag till lagtext har, som någraremissinstanser påpekar, fått en mera kategorisk utformning än motiven ger stödför. Det bör justeras så att det överensstämmer med de ovan beskrivnaprinciperna. Bestämmelserna bör tas in i 16 kap. 9 §. Bestämmelserna om nytaxering i 13 § KL och anvisningarnatill den bestämmelsen upphävdes som ovan nämnts genom SFS 1979:1154, Nytax-eringsbestämmelsernai 16 kap, 2-9 §§ FTL bör tillämpas första gången vid särskildafastighetstaxering. 2.4.1 Distriktsindelning m. m. Enligt huvudregeln i gällande bestämmelser verkställssärskild fastighetstaxering av de lokala taxeringsnämnderna, dvs. sammanämnder som har hand om de årliga inkomst- och förmögenhetstaxeringarna. Förarbetet med särskild fastighetstaxering kan emellertid länsstyrelserna bestämmaatt det skall finnas särskilda fastighetstaxeringsdistrikt med särskildafastighetstaxeringsnämnder. Ursprungligen var tanken med denna ordning attsärskilda nämnder skulle förordnas bara när nytaxeringarna inom ett visstområde kunde förväntas bli många eller svåra samt då andra oiuständighetermotiverade det. verkställs särskild fastighetstaxering dock enbart avsådana särskilda nämnder. Mot bakgrund av att de lokala taxeringsnämnderna genom RS-reformenhar fått en del nya arbetsuppgifter är det enligt kommittén inte realistisktatt ha kvar en ordning som medger att dessa nämnder kan belastas medfastighetstaxering. Denna är också helt artskild från nämndernas övriga arbete.Den gällande huvudregeln bör därför enligt förslaget tas bort och ersättas medbestämmelser enligt vilka särskild fastighetstaxering alltid skall ombesörjasav särskilda fastighetstaxeringsnämnder. Vid den allmänna fastighetstaxeringen sker indelning ifastighetstaxeringsdistrikt efter fastighetskategori. Varje län delas in i distriktför taxering av småhus-, lantbruks-, hvreshus- och industrienheter, I distriktför industrienheter taxeras även special- och exploateringsfastigheter. Meddenna indelning behöver det inte i nämnderna finnas sakkunskap beträffande allaslags fastigheter. Utbildningen av ledamöterna kan därför ske med inriktning 1981/82:19 49 på viss fastighetstyp. Undantag från kategoriindelning fårske för viss taxeringsenhet om det är nödvändigt bl. a. med hänsyn till behovetav lokalkännedom i nämnderna. Av främstpraktiska skäl anser koimnittén att en kategoriindelning är mindre lämplig vidden särskilda fastighetstaxeringen. Nytaxering sker av avfastighetsbeståndet. För att distrikten skall få en rimlig geografiskomfattning bör det enligt kommitténs mening vid den särskildafastighetstaxeringen ingå fastigheter av skilda slag i varje distrikt.Indelning bör ske så att varje distrikt omfattar visst område inom länet.Behovet av lokalkännedom hos nämndledamöterna blir härigenom tillgodosett. Kravpå kännedom om olika slags fastigheter kan enligt kommittén tillgodoses genotnett lämpligt urval av ledamöter. Flertalet av de remissinstanser som yttrat sig i fråganhar godtagit kommitténs förslag. Det har emellertid från flera håll påpekatsatt förslaget skapar ett större behov av utbildning av taxeringsfunktionärer änvad som är fallet vid allmän fastighetstaxering. Behovet av sakkunnigt biträdei nämnderna blir också större. Två remissinstanser som anser att sammadistriktsindelning skall gälla som vid allmän fastighetstaxering befarar attvärderingen kan bli olika vid den allmänna och vid den särskilda fastighetstaxeringen.Vidare kan det uppkomma praktiska problem med omsortering inför den särskildafastighetstaxeringen av de deklarationer som lämnats vid föregående allmännafastighetstaxering. Några remissinstanser har förordat ett system som medgerviss kategoriindelning också vid den särskilda fastighetstaxeringen när detfinns behov av sådan indelning. För egen del får jag anföra följande. Utvecklingen inom taxeringsområdet har medfört att arbetetmed den särskilda fastighetstaxeringen inte längre ryms inom de lokalataxeringsnämndernas arbetsuppgifter. Jag instämmer i kommitténs förslag attslopa nuvarande huvudregel och införa nya bestämmelser enligt vilka arbetet medsärskild fastighetstaxering alltid skall utföras av särskilda nämnder. Beträffande distriktsindelningen betonades vid tillkomstenav nya regler allmänna fastighetstaxering att möjligheterna att fårättvisa och likformiga taxeringar är beroende av att nämnderna har bådesärskild sakkunskap om den fastighetstyp som skall värderas och besittererforderlig lokalkännedom. Kraven pä sakkunskap och lokalkännedom måste upprätthållasi lika hög grad vid den särskilda fastighetstaxeringen. Detsistnämnda kravet sätter ganska snäva gränser för vilken geografisk omfattningett distrikt får ha. Med hånsyn härtill och till det förhållandevis mindreantalet nytaxeringsärenden finns inte förutsättningar att inom ett och sammaområde ha olika nämnder för olika slags fastigheter. Detta innebär å andrasidan att sakkunskap om de skilda fastighetstyperna måste finnas i nämnderna.Som kommittén uttalat får detta beaktas vid urvalet av ledamöter. Det ärgivetvis också av vikt att utbildningen av taxeringsfunk- 1981/82:19 50 tionärerna anpassas till att de skall handha flerafastighetstyper, så att det finns förutsättningar för att värderingen kan skepå ett riktigt och i förhållande till allmän fastighetstaxering enhetligt sätt.Man kan dock inte bortse från att det kan uppstå bekymmer på grund av bristandeerfarenhet och kunskaper hos ledamöterna i de nya nämnderna. Som jag senareåterkommer till avser jag därför att föreslå att s. k. konsulenter skall fåfinnas också vid den särskilda fastighetstaxeringen. En sådan ordning bidrartill enhetlig och rättvis värdering. Med detta i beaktande tillstyrker jag attkommittéförslaget i de aktuella delarna genomförs. Som RSV anfört i sittremissvar bör distrikt inte få omfatta del av församling, utan alltid helaförsamlingar. Beträffande omsortering av fastighetsdeklarationer ochliknande praktiska åtgärder med anledning av olika distriktsindelning utgårjag ifrån att detta inte skall behöva medföra några större problem eller krävamera omfattande extra arbetsinsatser. Kommittén föreslår att beslutanderätten i fråga omdistriktsindelning liksom nu skall ligga hos . Bemyndigande förregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer att besluta omdistriktsindelning vid den särskilda fastighetstaxeringen bör i enlighet härmedges i FTL. Beslutanderätten kan sedan delegeras till med stöd avbemyndigandet. Beslut om distriktsindelning skall enligt förslaget avse ett taxeringsår.Detta sammanhänger med att mandatperioden för ledamöter i särskildfastighetstaxeringsnämnd enligt kommittén bör omfatta . Remissinstansernahar inte gjort erinringar. Jag tillstyrker förslagen och återkommer i detföljande till de närmare motiven för en ettårig mandatperiod. Enligt gällande ordning förordnar enordförande och ytterligare en ledamot i särskild fastighetstaxeringsnämnd.Detta sker i samband med att året företaxeringsåret förordnar om särskilda fastighetstaxeringsdistrikt. I övrigtväljs ledamöterna av kommunfullmäktige. Förutom ordförande skall nämnden beståav lägst fyra och högst åtta ledamöter. bestämmer antalet ledamöteroch. för det fall mer än en kommun ingår i distriktet, hur många ledamöter somskall väljas inom de olika kommunerna. Val av ledamöter och suppleanter tilldessa skall förrättas året före taxeringsåret. Kommittén föreslår att gällande ordning i princip skallbehållas. En del ändringar för att uppnå överensstämmelse med motsvaranderegler vid allmän fastighetstaxering föreslås dock. Således skall länsstyrelsenutse en ordförande och får vid behov också utse ytterligare en ledamot. 1981/82:19 51 förtroendevalda ledamöterna skall väljas avkommunfullmäktige. Ingår mer än en kommun i ett distrikt väljs ledamöterna avlandstinget. Det är eller kommunfullmäktige som bestämmer hur mångaledamöter som skall ingå i nämnden. Om ett distrikt omfattar flera kommuner ochnågon av dessa står utanför väljs ledamöterna både av denna kommunoch . I detta fall bestämmer antalet ledamöter och hurmånga som skall väljas av kommunen resp. . Ledamöterna skallfördelas på kommunen och efier befolkningstalen. Möjlighet finnsatt begära proportionellt valsätt. Antalet valda ledamöter skall vara minst femoch högst åtta. För de årliga inkomsttaxeringarna väljs nämndledamöternaför av . Skälet för detta är att val av förtroendevalda ledamöterskall ske i anslutning till valen av kommunfullmäktige och avse helamandatperioden.