prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — 1979/80:100 bU 17, AU: 1979/80:23,rskr 1979/80:361). beslut pekade bl. a. på behovet av enöversyn av planeringstalens roU saml sambandet mellan de styrningsambi-tionersom kan inrymmas i planeringstalen och anvisade medel. Länsstyrelserna har påregeringens uppdrag i länsplanering 1980 redovisat förslag till planeringstalför länen . Enligl min bedömning kan prognoserna i länsplanering 1980på länsnivå, vad gäller befolkningsutvecklingen, med undantag för i huvudsakvissa skogslän saml och län, läggas lill grund för denstafiiga planering som baseras befolkningsutvecklingen på medellång sikt. I har den tidigare stabilabefolkningsutvecklingen, med en tillväxt som svarar mol förändringen lill följdav ell mindre födelse-överskoll och en viss neltoinvandring, under de senasteåren ersatts av en kraftigare ökning. En viss ökning av sysselsättningen inom vårdsektorn iStockholms län är nödvändig lill följd av ökningen av befolkningen i de högreåldrarna. Vidare finns också vissa andra områden av lokal och regional servicesom kräver fler sysselsatta i . Behovel av arbetskraft i servicesektornbör enligt min mening i första hand tillgodoses genom dämpning av sådanverksamhet som inle oundgängligen behövs för länels egna behov. Jag återkommersenare lill frågan om viss fortsatt decentralisering av Prop.1981/82:113 61 Vad gäller industriell verksamhet så har Stockholmsregionenett sådant läge och så gynnsamma föratsättningar i övrigi alt regionen alltidkommer att vara attraktiv för stora delar av industrin. Det bör därför varamöjligt alt i större utsträckning än arbeta förutflyttning av viss industriell verksamhet från liU regioner somhar störte behov av sådan verksamhet. Länet har även en större privattjänstesektor än vad som svarar mot befolkningsandelen. Elt fortsall arbete medatt få en spridning av sådan verksamhet är därför angelägen. Genom enomstrukturering av länets arbetsmarknad blir del möjligt att frigöra kapitaloch arbetskraft för att ge utrymme för en tillväxt av verksamhet som behövs iStockholms län. Mot bakgrand av delanförda förordar jag all den statliga planeringen för inriktasmot en folkmängd på I 560 000 invånare . Endämpad tillväxt i torde även påverka utvecklingen i län,där jag i enlighet med förslag förordar en planeringsinriktningpå 252 000 invånare. För länförordar jag en inriktning av planeringen som svarar mot en åtminstoneoförändrad folkmängd under 1980-lalel. Redan med nuvarande höga arbetslöshetmotsvarar en sådan inriktning behov av betydande sysselsättningstillskoll lilllänet. Staten har genom en rad åtaganden medverkat lill att skapa enlevnadsstandard i Norrbollens län som är likvärdig med övriga landet. Länet harockså enligt de inventeringar som statskontoret gjort av fördelningen avstafiiga stödinsatser till länen haft de i särklass största fillskollen av slalliglslöd /761, o. m. 1979/80. Denna koncentration av insatserhar varit naturlig med hänsyn lill de svåra förhållandena i länet och den högaundersysselsältningen. Del är en vikfig uppgift för regionalpolitiken allåstadkomma en positiv utveckling i Norrbollens län under 1980-lalet. Jagåterkommer senare (avsnitt 4) med förslag lill särskilda åtgärder i Norrbottenslän utöver de insatser som normall kan utgå i länet. Vidare framlägger jagförslag (avsnitt 3.6) om en sänkning av arbetsgivaravgifterna för de mestutsatta kommunerna i länet. Norrbollens län har engynnsam åldersstruktur med en relativt ung medelålder i befolkningen. Andraskogslän har en betydligt högre andel äldre. Det innebär, all del i flera länoch särskill i de mindre kommunerna, krävs en nettoinflyllning av arbetskraftför att fillgodose efterfrågan inom såväl de areella näringarna och industrinsom servicesektorn. Detta bör uttryckas i de planeringstal som föreslås förskogslänen. Enligt min mening bör planeringen i skogslänen, frånsettNorrbottens län, med hänsyn till nuvarande utveckling i riket, inriktas på attde åtminstone skall kunna ha en oförändrad befolkning jämfört med dagslägel.Vissa av skogslänen, däribland och , bedöms enliglaktuella prognoser fä en mer positiv utveckling. Det finns naturligtvis ingenanledning att dämpa en sådan utveckling, eftersom dessa län har fållvidkännas betydande minskningar av sin arbetskraft genom utflyttning. 1981/82:113 62 aktuellaprognoser pekar på en mer gynnsam utveckling än all nuvarandebefolkningsandelar bibehåUs så bör dessa prognoser väljas som riktmärke förplaneringen. Förlänen i övriga landet föreslår jag en inriktning som i huvudsak svarar mot nuaktuella prognoser. Befolkningsprognoserna görs med förutsättningen attnuvarande arbetsmarknads-, industri- och regionalpolitiska medel kan utgå medi stort sell oförändrad omfattning . Prognoserna kansåledes relativt väl sägas spegla en utveckling som kan förväntas med nuvarandemedelsinsalser. I nuvarande ekonomisk-politiska läge finns ingen anledning allräkna méd en väsentligt annorlunda utveckling. För de län som ligger utanförskogslänen, frånsett i första hand , förordar jag därför enplaneringsinriktning som i grova drag svarar mot nu aktuella prognoser på tioårs sikt. Jagvill understryka osäkerheten i framtidsbedömningar på så lång sikt som tio år.Den inriktning av planeringen somjag har förordat måste därför ses somungefärlig. De styrmedel som kan användas i en marknadsekonomi av vår typ ärockså sådana, alt en direkt påverkan kan ske bara i ell fåtal fall. Därutöversker påverkan mer indirekt. De regionalpolitiska medlen bör enligt min meningutformas med hänsyn härtill. Mitt förslag om användning av generella medel iregionalpolitiken såsom differentiering av arbetsgivaravgiften är ett uttryckför en sådan inriktning. Planeringstalenbör, för att vara meningsfulla, bygga på realisfiska antaganden om befolkningsutvecklingensåväl regionall som i riket. Redan på riksnivå är det svårt alt bedöma framlidabefolkningsförändringar, vilka beror på födelsetal, dödsfrekvenser och utrikesflyttningar. Svårighelerna ökar på regional nivå, eftersom man också måste beaktafaktorer som regionala skUlnader i fruktsamhet och dödlighet, olikheter itendenser beträffande flyllningsmönster, efterfrågan på arbetskraft ochdeltagandet i arbetslivet. Statistiskacentralbyrån (SCB) har som underlag för långtidsutredningen 1980utarbetat befolkningsprognoser för riket. av alternativen förutsätter enframlida neltoinvandring på ca 10 000 . Delta resulterar i en folkmängdpå drygl 8 420 000 invånare är 1990. Neltoinvandringen har under helaefterkrigsfiden frånsett perioden omkring legal på ca 10000 . Omnågon nettoinvandring inle skulle förekomma skulle utvecklingen vända till enbefolkningsminskning redan innevarande år. Jag anser alt planeringen påriksnivå bör kunna inriktas mot ungefär den befolkning som SCB beräknat för år1990. För inriktningen av planeringen i länen föreslår jag följandeplaneringslal all gälla som riktmärke för . Planeringstalen bör läggastill grund för den statliga planeringen. Omdet visar sig nödvändigt, t. ex. beroende på förändringar i utvecklingen förriket, bör liksom hillills planeringstalen kunna justeras. Tabell 3:1 Folkmängd i i länen och riket år 1980 samt prognoser och planeringstal för Liksomhitfills bör det ankomma på all se över länels prognoserför den närmaste femårsperioden samt för den tidpunkt som den långsiktigaplaneringen inriktas mol. Härigenom kan underlag för planeringen hållasaktuellt. Inriktningenpå planeringen inom länen bör liksom hillills fastställas av länsstyrelserna isamverkan med kommunerna. Summan av planeringslalen för kommunerna i resp. länbör härvid överensstämma med de i det föregående föreslagna planeringstalen perlän. Ortsplanenssyfte är alt grovt ange inriktningen av regionalpolitiken för grupper avkommuner, s. k. ortslyper. Varje ortslyp tillmäts en viss roll i den regionalastrukturen, främst från förhållandel alt servicen koncentreras lill vissaorter. Ortsstraklurfrågorna behandlades senast riksdagsbeslut.Härvid betonades all orlsplanen borde kompletteras med kartläggningar avområden som med hänsyn till avstånd och kommunikationer kunde betraktas somsammanhängande pendlingsregioner. Länsstyrelserna fick därefter i uppdrag alti arbetet med länsprogram 1980 la fram ett underlag för en avgränsning avsådana pendlingsregioner. 1981/82:113 64 Denregionala planeringen i vid mening måste enligl min mening ha som sin uppgiftall lösa regionalpolitiska problem där de uppkommer, dvs. alt ge arbele,service och en god miljö i alla delar av vårt land. Utgångspunkten måste varade problem och möjligheter som finns i resp. län på lång sikt. En del avarbetet är all bygga upp väl fungerande orlssyslem i hela landet. Vare sig deregionala problemen eller lösningarna kan emellertid beskrivas i en grovorlsklassificering eller andra schematiska framställningar. Den utbyggnad avsamhällsfunktionerna som har skett kan endast i begränsadutsträckning hänföras lill ortsklassificeringen som styrinstrument. Den har ialll väsentligt skett med hänsyn lill befintligt befolkningsunderlag i delområde som verksamheten varit avsedd all betjäna. Länsstyrelsernas arbete medpendlingsregioner i länsplanering 1980 visar också all del i praktiken är svårtatt göra heltäckande avgränsningar. Arbetetmed ortsslmklurfrågorna bör enligl min mening i fortsättningen göras på denregionala och lokala nivån efter de prioriteringar som man där bedömer somangelägna och inom ramarna för tilldelade resurser. Molbakgrund av de synpunkter jag redovisat föreslår jag att ortsplanen upphör somstyrinstrument i regionalpolitiken. Genom1979 års regionalpoUliska beslut (prop. 1978/79; 112, AU:23, rskr 435) infördesen indelning i sex stödområden, som i stödhänseende i alll väsentligt innebaren kodifiering av gällande praxis. Vidriksdagsbehandlingen av budgetpropositionen 1981 och den särskildaproposifionen om åtgärder inom stålindustrin (prop. 1980/81:100 bil. 17. prop.1980/81:67, AU 1980/81:23, rskr 1980/81:233) beslöt all förhöjt ochvidgat regionalpolitiskt slöd temporärt skulle kunna utgå i orter i första handi Bergslagen, som drabbats av större strukturförändringar inom gruvnäringensaml järn- och stålindustrin. Vidare skulle tills vidare i avvaktanpå näsla regionalpolitiska beslut kunna erhålla stöd enligl de villkor somgäller i stödområde 4. Riksdagsbeslutetbetyder alt del finns möjligheter lill förstärkt regionalpolitiskt stöd i enhel region med stora strukturproblem och med långa avstånd lill andra starkaarbetsmarknader. Därmed kan del regionalpolifiska stödet användas meroffensivt i samband med strukturförändringar. Hillills har stödet lill orterutanför stödområdet normall varit relativt lågt motsvarande de subventionersom har utgått i stödområde 1. 1 ett särskill uttalande angående ianslutning lill varvsproposi tionen 1981 anförde (prop. 1980/81:131, AU 1980/81:17, rskr 1980/81:394) att del regionalpolitiskastödet till andra kommuner än Olofslröm borde vara mer flexibelt. Expertgruppenför forskning om regional utveckling (ERU) har som en del av sin utvärdering ibelänkandet, Regionalpolitiskt stöd. (Ds 1 1981:15) avden regionalpolifiska stödverksamheten 1981/82:113 65 perioden1975-1979 särskilt studerat användningen av del regionalpolitiska slödel istödområdena 1 och 2. ERU konstaterar härvid att slödel har haft en starkkoncentration till ett par regioner, Karisladsregionen resp. ,med förhållandevis differentierat näringsliv, saml fill elt anlal stora projektinom stålindustrin. I det senare fallet lämnades regionalpolitiskt slöd somkomplement tiU särskilda medel för omstruktureringen av stålindustrin. Sammantagetgör ERU den bedömningen att stödet, med den låga sub-venlionsnivå som kan kommai fråga inom stödområde 1 och 2, har haft en mycket begränsad betydelse i dessaområden. Andra stödinsatser av bransch- och industripolitisk karaktär har därhaft en betydligt större roll. ERUskiljer mellan två användningsområden för det regionalpolifiska stödet. En typav problem handlar om att på lång sikt bygga upp näringslivet i regioner medför låg sysselsällning. Detta s. k. uppbyggnadsproblem sägs vara dominerande inuvarande stödområde 4-6. Den andra typen av problem går ut på att breddanäringslivet i regioner som kan ha en relativt hög industrisysselsättning mensom domineras av förelag och branscher på tillbakagång, t.ex. tekoindustrin iSjuhäradsbygden. Detla s.k. revilalise-ringsproblem har enligt ERU:s meningendast i begränsad omfattning kunnat lösas med hjälp av regionalpoUliska medel.ERU anser därför att det regionalpolitiska stödet fortsättningsvis bör användasfrämst för det s.k. uppbyggnadsproblemet. I konsekvens därmed föreslår man enbegränsning av stödområdet till ungefär nuvarande stödområde 4-6. Fleraremissinstanser ansluter sig fill ERU:s uppfattning. Dit hör t. ex.arbetsmarknadsstyrelsen som anser att stödområdesindelningen måste omprövas medinriktning på en prioritering av de områden som i särskill hög grad är utsattaför långsiktig arbetslöshet och undersysselsältning. Liknande synpunkterframförs av LO, SAF och , samt flera länsstyrelser, intresseorganisationer ochregionala utvecklingsfonder i norrlandslänen. Även vissa remissinstanser i Syd-och anser det befogal med en hårdare prioritering av de områdensom har de svåraste problemen. Däremot drar man andra slutsatser angående deområden som bör ingå i stödområdet. i län framför l.ex.att del finns flera kommuner i som har lägre förvärvsfrekvenser änvissa kommuner som tUlhör stödområde 4-6. Liknande synpunkter framförs avLRF, som anser att stödområdesindelningen måste grandas på bestämda kriteriersom skall uppfyllas, oavsett var i landet en region är belägen. Länsstyrelsernahar i länsprogram 1980 inkommit med förslag till stöd-områdesindelning.Nuvarande indelning, länsstyrelsernas förslag och mina egna ställningstagandenframgår av följande sammanställning (tablå 1). Beträffande mina förslag tUlförändringar av stödområdesindelningen vill jag anföra följande. Jagföreslår i del följande ett stödområde som omfattar de regioner av 5 1981182. 1981/82:113 66 vårtland som har de svåraste problemen på lång sikt. Området omfattar med vissaändringar nuvarande stödområde 4-6. Stödområdet bör liksom nu ha endifferentiering i tre områden, benämnda stödområde A, B resp. C, med de mestförmånliga stödmöjligheterna i stödområde A. Somjagåterkommer tUl i samband med stödels utformning bör det slöd som kan lämnasi stödområde 1-3 ersättas med ett begränsat bidrag för byggnads- ochmaskininvesteringar. Utanför del föreslagna stödområdet föreslås detta stödkunna lämnas för att medverka till lösningar av inomregionala obalansproblemoch strukturproblem. Jag föreslår all denna stöd-möjlighet skall finnas i allalän och all länsstyrelserna får besluta var slödel skall lämnas.Beslulskompelensen för länsstyrelserna avses gälla projekt med ell godkäntslödunderlag på upp till 7 milj. kr. Härvid bör vissa problem vara möjliga attlösa på länsnivån. Jag föreslår även all regeringen får möjlighet att isärskild ordning ange kommuner utanför del fasla stödområdet där tiU följd avsvåra strakturomvandlingsproblem den centrala beslulsmyndigheten skall kunnage elt begränsat lokaliseringsstöd till projekt mellan 7 och 20 milj. kr.Utpekandet skall gälla en begränsad övergångsperiod. En sådan ordning gör detmöjligt att arbeta mer flexibelt med strakturproblemen än en inplacering ifasla stödområden. Slutligen bör regeringen hittiUs i alla delar avlandet i särskilda fall kunna bevilja regionalpolifiskt slöd både inom och utomstödområdet. Härvid kan lokaliseringsstöd lämnas med högre slödandel, dock medhögst den andel som kan lämnas inom stödområde A. 1979års riksdagsbeslut innebar förstärkta stödmöjligheler för områden med svåralångsiktiga problem. Samfidigt betonade arbetsmarknadsutskottet att enkraftigare prioritering av de områden som har de svåraste problemen inte kundeuteslutas (AU 1978/79:23, s. 47). Mittförslag innebär en starkare prioritering av de regioner som har de svårasteproblemen på lång sikt. Riksdagenbeslöt att kommun inte fick delas på olika stödområden (AU 1978/79:23,rskr I. 1978/79:435). Utskottet anförde i detta sammanhang, att dendifferentiering som bör komma i fråga för ytstora kommuner kan tillgodosesgenom att stödet varieras inom de maximigränser som gäller för kommunen, samlalt i vissa fall även ell högre slöd kunde lämnas än det som normaU kan utgå iresp. Dethar visat sig att del finns fall där den av anvisade möjligheteninle har varit tillräckligt effektiv. Jag föreslår därför att kommun iundantagsfall skall kunna inplaceras i olika stödområden. Jag återkommer senaremed förslag till delning i stödområdeshänseende för några lill ytan storakommuner med stora skillnader mellan olika kommundelar. Vidinplacering av kommun i slödområdesklass bör enligt min mening följandekriterier vara vägledande. Det regionalpolitiska stödet skall i första handanvändas för att främja en sysselsältningslillväxt i regioner med låg andelsysselsatta. Häriämte bör stora sysselsätlningsminskningar i Prop.1981/82:113 67 enkommun fill följd av fillbakagång inom en näringsgren lillmälas slor betydelse.I båda fallen måste svårighelerna vägas mol möjligheterna all med andrastatliga medel, regionernas egna resurser och marknadens normala funklionssättuppnå lösningar på problemen. Situationeni en kommun måste vidare bedömas med hänsyn till förhållandena i angränsandekommuner. Härvid måste förhåUandena inom den lokala arbetsmarknaden påverkakommunens inplacering i stödområde. Detta innebär i vissa faU, att kommuner medi övrigi goda förhållanden kan föreslås ingå i stödområdet och att kommuner medogynnsam situation kan komma utanför. Det senare gäller flera av de kommunersom ingår i nuvarande stödområde 1-3. Någrahelt strikta kriterier för inplaceringen i skilda stödområden anser jag intevara möjligt alt ange bl. a. pä grand av de svårigheter som finns alt på ellrättvisande sätt väga olika kriterier på problem mol varandra. Jagövergår nu liU alt behandla stödområdesindelningen för enskilda län. Nuvarandeindelning för innebär att , och Bodens kommunerligger i stödområde 4, och kommuner i stödområde 5 ochövriga kommer i stödområde 6. föreslår i länsprogram 1980 ingaförändringar av indelningen för del egna länet men menar all stödetmåste prioriteras lill de områden som har de svåraste problemen. Jaganser för min del all nuvarande indelning för Norrbollens län kan behållas. Nuvarandeindelning innebär alt kommun Ugger i stödområde 3, ,och kommuner i stödområde 4, , , Norsjöoch kommuner i stödområde 5 saml Qäll-kommunerna i stödområde 6.Länsstyrelsen anser all kommun bör inplaceras i stödområde 3, men medBolsmarks församling samt Hörne-forsområdet i stödområde 4. Delar av Skellefteåkommun föreslås ingå i stödområde 5. Vidare föreslår allsärskilda insatser bör göras för alt främja utveckUngen i kommun. Jaganser för min del att situationen i motiverar vissabegränsade förändringar i stödområdet. Regeringen har beslutat allBjurholm fr. o. m. skall bilda en egen kommun. Denna del av nuvarandeVännäs kommun bör placeras i stödområde B. För övriga delar av kommunföreslår jag en justering till stödområde C. Närheten tUl kommun innebärall personer i har goda möjligheter till pendling lUl , som har ensnabb fillväxt på arbetsmarknaden. Begränsningen av stödområdet till treklasser innebär att Umeä kommun hamnar utanför stödområdet. Möjligheterna tillslöd utanför stödområdet fillgodoser enligt min mening behovet av insatser i t.ex. . 1981/82:113 68 Jagansluter mig lill förslag angående SkeUefteå kommun. Jörns,Fällfors och Kalvlräsks församlingar bör således placeras i stödområde B.Övriga delar av kommunen bör placeras i stödområde C. Övrigakommuner bör ha en oförändrad inplacering. Östersundskommun ligger i stödområde 4, Häijedalens, , och kommuner istödområde 5 och övriga kommuner i stödområde 6. förordarinplacering i stödområde 6 för hela länet, med undantag för centralorten iÖstersunds kommun, där man föreslår stödområde 5. Jag kan för min del intetillstyrka en så kraftig förstärkning av slödel fill somlänsstyrelsen föreslår. De kommuner som Ugger i stödområde 5, som motsvarardel föreslagna stödområde B, har goda möjligheter att vidareutveckla deinsatser för turismen som i flera fall har lelt till en stimulans för de mindreorterna. För kommun bedömer jag att en inplacering i stödområde Bkan förrycka den inomregionala balansen. Redan nu har en kraftigkoncentration av sysselsättning och bebyggelse i länet och kommunen har ocksågynnsamma allmänna ulvecklingsbefingelser. Jag bedömer därför all nuvarandeinplacering bör kvarstå också för kommun. De delar av Krokomskommun som ligger närmast , nämligen Ås, Näskotts, och Rödönsförsamlingar, bör placeras i stödområde C. Övriga delar av börplaceras i stödområde A. Övriga kommuner bör ha en oförändrad inplacering. Avkommunerna i tillhör f. n. , och Härnöstmdstödområde 3. och är placerade i stödområde 4 medan Angeoch ligger i stödområde 5. Länsstyrelsenföreslår all inplaceras i stödområde 4. kommunföreslås bli inplacerad i stödområde 5, liksom västra delarna av Sundsvallskommun och de inre delarna av . För de inre delarna av Sollefteåkommun föreslås inplacering i stödområde 6. För dessa kommuner, där endifferentiering av stödmöjlighelerna föreslås, vill all beslut omförhöjt stöd delegeras till AMS och . anser vidareatt det regionalpolitiska stödet skall ges en hårdare prioritering mot de sämstställda regionerna. Jagansluter mig till förslag angående differentiering inomÖrnsköldsviks kommun, där de inre delarna bör inplaceras i stödområde B ochresterande delar i stödområde C. Ange och kommuner bör inplaceras istödområde B. För kommun saml Holms och Lidens församlingar iSundsvalls kommun föreslår jag inplacering i stödområde C. Övriga delar avlänet bör jämställas med övriga landet. 1981/82:113 69 Avkommunema i ligger f n. och i stödområde 2,, , , , , och istödområde 3 saml i stödområde 5. Länsstyrelsenföreslår en höjning med en slödområdesklass för samtliga kommuner. Jagvill för egen del föreslå att nuvarande inplacering för kommunbibehåUs. och kommuner samt iHudiksvalls kommun bör inplaceras i stödområde C. För kommun ärenligt min mening riksdagsbeslutet om ett förhöjt och vidgat stöd fill kommuneri Bergslagen med dominans av gravindustri saml järn- och stålindustrifillämpligt. För kommun föreslår jag också elt förstärkt stöd.Anledningen är låg sysselsättningsgrad i kombination men en stark dominans avskogsindustri med osäkra framfidsul-sikter. Övriga områden i länet börjämställas med landet i övrigt. Avkommunerna i ligger , och kommuner istödområde 5, och i stödområde 4 och övriga kommuner i stödområde 3.Genom riksdagsbeslutet öppnades möjligheter att ge förhöjt stöd iLudvika, och kommuner. Länsstyrelsenanser att nuvarande stödmöjligheter i stort sett är tiUräck-liga i länet, menatt temporärt ett högre stöd bör komma i fråga i , ochAvesta samt delar av och kommuner. Jagföreslår en inplacering för , och kommuner istödområde B. kommun har fått flera problem inom denbefintliga industrin. Kommunen bör därför ligga kvar i stödområde C. För Morakommun föreslår jag att Venjanområdet inplaceras i stödområde B medan övrigadelar av kommunen, som har haft en myckel gynnsam utveckUng, bör jämställas medövriga landet. FörLudvika, och kommuner föreslår jag inplacering istödområde C. Den pågående omstraktureringen inom gruvnäringen samtståUndustrin motiverar detla höga stöd i dessa kommuner. Övriga kommuner iKopparbergs län bör i stödhänseende jämställas med övriga landet. är kombinationen av svåra långsiktiga problem och storaomställningsproblem inom flera näringsgrenar uttalade. ligger istödområde 5, , , , , och kommuner istödområde 4. Motiveringen för denna höga inplace- Prop.1981/82:113 70 ring var de väntade svåra omställningsproblemen i flerabraksorter. , och är placerade i stödområde 3 ochKarlstadsregionen med ligger i stödområde 2. föreslår alt förs till stödområde 6,FUipstad, , , och tUl stödområde 5, , ,och fiU stödområde 4 saml övriga kommuner fill stödområde 3.