prop · G503204 · 1981-12-31 00:00:00 — Andraanordningar som anses falla utanför begreppet järnväg är berg-och dalbanor ochandra spårbundna attraktioner på nöjesfäU och transportanordningar inom ettfabriksområde, vilka inte står i förbindelse med ett större järnvägsnät utanförområdet. En museijärnväg räknas däremot som järnväg. Vilka anläggningar som äratt hänföra till "spårväg" avgörs i regel med ledning av den föranläggningen gällande koncessionen (jfr 1 § förordningen /1967:604; omtryckt1975:612/ om enskilda järnvägar, tunnelbanor och spårvägar). En anläggning förlokal trafik med koncession som spårväg anses dock som tunnelbana, om trafikeni sin helhet går på egen, från annan trafik väl avskild banvall ochanläggningen är fri från korsning i samma plan med annan trafik. "Spårfordon" äralla slags fordon som trafikerar någon del av de här angivnaspåranläggningarna. Det saknar betydelse om fordonet framförs utan passagerareoch gods. Ansvar kan alltså - när det gäller järnväg -komma i fråga för förarenav t.ex. växellok, reparationståg eller olika typer av dressiner. Uttrycket"spårfordon" har inte använts i lagstiftningssammanhang mentorde inte erbjuda några tolkningssvårigheter. Det bör anmärkas att spårfordoninte är "fordon" i den mening som avses i 2 § vägtrafikkungörelsen(jfr avsnitt 1). Härskall kort beröras två andra frågor, som bör beaktas vid införande avstraffansvar för den som framför järnvägs- eller tunnelbanetåg i påverkattillstånd. Den första gäller om lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov börtillämpas i fråga om det nya brottet, den andra huruvida brott mot den nyaansvarsbestämmelsen bör inverka på gärningsmannens innehav av körkort. Enligt I § första meningenlagen om alkoholutandningsprov får sådana prov företas på den som skäligen kanmisstänkas för brott som avses i 4 § trafikbrottslagen. Detsamma gäller enligtparagrafens andra mening även annat brott, vara fängelse kan följa, om provetkan ha betydelse för utredning om brottet. Så långt överensstämmer lagens regleri princip med vad som gäller i allmänhet om kroppsbesiktning i brottmål enligträttegångsbalken (28 kap. 12 §). Alkoholutandningsprov får emellertid enligt lagens2 § också rutinmässigt företas på - en förare av motordrivet fordonsom stoppas vid en i förväg beordrad trafikkontroll, - den som kan antas under förandeav motordrivet fordon ha med eller utan skuld haft del i uppkomsten av entrafikolycka, - den som kan misstänkas för attunder förande av motordrivet fordon ha begått brott enligt 1-3 §§trafikbrottslagen eller vissa enligt vägtrafikkungörelsen straffbelagdaförseelser. Prop.1981/82:204 22 Attdet vid konkret misstanke om brott mot den nya ansvarsbestämmelsen för lokförarem. måste finnas möjlighet att ta alkoholutandningsprov för att, om detta ärpositivt, sedan ta blodprov och därigenom utreda det misstänkta brottet stårhelt klart. Genom att den nya ansvarsbestämmelsen föreslås placerad i 4 §trafikbrottslagen, blir redan 1 § första meningen i lagen om alkoholutandningsprovautomatiskt tillämplig. Någon ändring i denna paragraf behöver alltså integöras för att nå det åsyftade resultatet. Vadsedan gäller de bestämmelser i lagen om alkoholutandningsprov som avserrutinmässiga prov (2 §) har dessa uppenbarligen inte samma aktualitet inomjärnvägs- och tunnelbanetrafiken som inom vägtrafiken. Något behov avsärskilda, i förväg beordrade trafikkontroller finns sålunda knappast på dettaområde. Däremot kan det tänkas föreligga behov av att ta utandningsprovpå en förare av ett järnvägsfordon eller ett tunnelbanetåg som har haft del iuppkomsten av en trafikolycka, även om någon konkret misstanke mot denne inteföreligger. Det synes därför följdriktigt att i 2 § andra stycket ta in enregel om att vad som i första stycket föreskrivs om förare av motordrivetfordon även i tillämpliga delar gäller förare av spårfordon på järnväg,tunnelbana eller spårväg. Vad som i andra stycket f. n. föreskrivs om spårvagnkan då utgå. Grundläggandebestämmelser om körkort för vissa motordrivna fordon finns i körkortslagen(1977:477). Häri regleras bl.a. för vilka fordon som körkortskrav gäller samtförutsättningarna för erhållande och återkallelse av körkort. I de sist nämndahänseendena spelar vad som är känt om en persons levnadssätt i fråga omnykterhet en väsentlig roll. När det gäller grunderna för återkallelse avkörkort och bestämmelserna i anslutning härtill finns en utförlig reglering,som på många punkter knyter direkt an till trafikbrottslagensansvarsbestämmelser, särskilt dem i 4 § om rattfylleri och rattonykterhet. Säanges t.ex. som en grund för att återkalla ett körkort att körkortshavaren harbrutit mot 4 § trafikbrottslagen (16 § 1 andra ledet). I fråga ominterimistiskt återkallande av körkort sägs att sådant återkallande skall ske bl.a.om det på sannolika skäl kan antas att körkortet kommer att återkallas slutligtpå den angivna grunden i 16 § (19 §). S.k. spärrtid skall vid brott somavses i 4 § 1 mom. trafikbrottslagen bestämmas till lägst (21 § andrameningen). Den som döms för rattonykterhet och vars promillehalt i blodet inteuppgick till 0,8 kan under vissa förutsättningar i övrigt undgå att få sittkörkort återkallat och i stället få varning (22 § andra stycket). Slutligen börnämnas att även 23 § körkortslagen, som reglerar i vilka fall ett körkortskall omhändertas i avvaktan på beslut i körkortsfrågan, direkt hänvisar tillbestämmelserna i 4 § trafikbrottslagen. Medhänvisning till de rältsföljder i körkortshänseende som sålunda inträder förden som gör sig skyldig till rattfylleri eller rattonykterhet vid förande avett motordrivet fordon eller en spårvagn kan man ställa frågan omkonsekvenserna bör bli desamma för den som begår motsvarande brott Prop.1981/82:204 23 vidförande av ett järnvägs- eller tunnelbanetåg. Med hänsyn till de principiellalikheter som finns mellan de nu avsedda gärningarna och till att det inte tordekunna göras gällande att det är ett tecken på större opålitlighet i nykterhetshänseendeatt köra bil under alkoholpåverkan än att under sådan påverkan köra tåg bör deregler i körkortslagen som ovan har redovisats gälla även vid trafiknykterhetsbrottsom begås vid förande av järnvägsfordon eller tunnelbanetåg. Omsom här har förordats bestämmelser om trafikonykterhet vid förande av tågeller tunnelbanetåg t. v. tas in i 4 § trafikbrottslagen, erfordras bara enmindre redaktionell ändring i 23 § körkortslagen för att denna lags regler omrattfylleri och rattonykterhet generellt skall bli tillämpliga också på de nyatyperna av dessa brott. En motsvarande ändring torde få vidtas i 83 §körkortsförordningen (1977:722), som handlar om att underrättelser om vissadomar skall sändas till den centrala körkortsmyndigheten (trafiksäkerhetsverket).Det kan tilläggas att körkortslagens hänvisningar till andra brott itrafikbrottslagen än dem i 4 § eller till förseelser mot andra regler inomvägtrafikregleringen givetvis inte kommer att bli tillämpliga på förseelser sombegås vid framförande av järnvägsfordon eller tunnelbanetåg. Avslutningsviskan tillfogas att någon formellt reglerad skyldighet för domstol att underrättaden dömdes arbetsgivare för det fall att någon har gjort sig skyldig tillrattfylleri eller rattonykterhet genom att föra järn vägs-eller tunnelbanetåginte torde behövas. Man torde kunna utgå från att arbetsgivaren i dessa fall påett stadium får reda på vad som har förevarit och då vidtar deåtgärder - t. ex. omplacering - som erfordras. 1enlighet med det anförda har inom upprättats förslag till 1. lag om ändring i lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 2. lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, 3. lag om ändring i körkortslagen(1977:477), 4. förordning om ändring ikörkortsförordningen (1977:722). Författningsförslagen fogas till dennapromemoria som bilaga. Deföreslagna bestämmelserna synes inte behöva kommenteras i vidare mån än som harskett i det föregående. Lag om ändring i lagen (1951:649) om straff för vissatrafikbrott Härigenom föreskrivs att 4 § lagen (1951:649) om straffför vissa trafikbrott skall ha nedan angivna lydelse. Den som vid förande av motordrivet fordon varit så påverkad av starka drycker, att det kan antagas, att han icke på betryggande sätt kunnat föra fordonet, dömes. för rattfylleri till fängelse i högst eller, där omständigheterna är mildrande, till böter, dock lägst tjugofem dagsböter. Den som vid förande av motordrivet fordon ellerspårvagn varit så påverkad av starka drycker, att det kan antagas, att hanicke på betyggande sätt kunnat föra fordonet eller spårvagnen, dömes förrattfylleri till fängelse i högst eller, där omständigheterna ärmildrande, till böter, dock lägst tjugofem dagsböter. Till sammastraff dömes föraren, om han av annat berusningsmedel var sä påverkad som nysssagts. Den som fört motordrivet fordon eller spårvagn efter attha förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blodunder eller efter färden uppgick till eller däröver, skall ansesha varit sä påverkad av starka drycker under färden, som i första stycketsägs. 2 mom. Är det ejstyrkt, att förare av motordrivet fordon eller spårvagn var så påverkad, somi I mom. första stycket sägs, men har han fört fordonet eller spårvagnen efteratt ha förtärt starka drycker i sädan mängd att alkoholkoncentrationen i hansblod under eller efter färden uppgick till 0,5 men ej till , dömestill böter, dock lägst tio dagsböter, eller fängelse . Vad somsägs i 1 mom. tredje stycket och 2 mom. gäller ej förare av motordrivet fordon,som är avsett att föras av gående. Den som fört motordrivet fordon efter att ha förtärtstarka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod undereller efter färden uppgick till eller däröver, skall anses havarit så påverkad av starka drycker under färden, som i första stycket sägs. 2 mom. Är det ejstyrkt, att förare av motordrivet fordon var så påverkad, som i I mom. förstastycket sägs, men har han fört fordonet efter att ha förtärt starka drycker isådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färdenuppgick till 0,5 men ej till , dömes till böter, dock lägst tiodagsböter, eller fängelse . 3 mom.Bestämmelserna i I och 2 mom. gäller även förare av spårfordon på järnväg,tunnelbana eller spårväg. Vad som sägs i I mom. tredje stycket och 2 mom.gäller ej förare av motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Denna lag träder i kraft den . ' Prop.1981/82:204 25 Lagom ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov Härigenomföreskrivs att 2 § lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov skall ha nedanangivna lydelse. 2§'Alkoholutandningsprov får rutinmässigt företagas på 1. förare av motordrivet fordonsom stoppas vid i förväg beordrad trafikkontroll, 2. den som kan antagas under förandeav motordrivet fordon ha, med eller utan skuld, haft del i uppkomsten avtrafikolycka, 3. den som kan misstänkas för attunder förande av motordrivet fordon ha begått brott enligt 1-3 § lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller sådan enligtvägtrafikkungörelsen (1972:603) straffbelagd förseelse som avser a. färdhastighet, b. skyldighetatt stanna fordon, c. skyldighetatt ha föreskriven fordonslykta tänd. Bestämmelsernai första stycket Bestämmelserna i första stycket om förare av motordrivet fordon om förare av motordrivet fordon gäller även förare av spårvagn. De gäller i tillämpliga delar även förare gäller ej förare av motordrivet for av spårfordon på , tunnel don, som är avsett att föras av bana eller spårväg. Dé gäller ej fö- gående. rare av motordrivet fordon, som är avsettatt föras av gående. Dennalag träder i kraft den . 1981/82:204 26 Lagom ändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivsatt 23 § körkortslagen (1977:477) skall ha nedan angivna lydelse. Om körkortshavarenvid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn har gjort sig skyldigtill grov vårdslöshet eller visat uppenbar likgiltighet för andra människorsliv eller egendom eller företett tydliga tecken på påverkan av starka dryckereller annat ämne, eller om han till följd av sjukdom, skada eller dylikt saknarförutsättningar att föra kör-kortspliktigt fordon på ett trafiksäkert sätt,skall körkortet omhändertas. Misstänks att körkortshavarenvid förande av ett motordrivet fordon eller en spårvagn har brutit mot 4 §lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, och hade han före färdensslut förtärt starka drycker i sädan mängd att alkoholkoncentrationen i hansblod uppgick till under eller efter färden, skall körkortetomhändertas sedan analysbeviset har erhållits. Är det fråga om ett brott mot 4§ 2 mom. nämnda lag, men uppgick alkoholkoncentrationen inte till 0,8promille, skall körkortet inte omhändertas om omständigheterna vid brottet kananses mildrande. Misstänks att körkortshavarenhar brutit mot 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, och hadehan före färdens slut förtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationeni hans blod uppgick.till under eller efter färden, skallkörkortet omhändertas sedan analysbeviset har erhållits. Är det fråga om ettbrott mot 4 § 2 mom. nämnda lag, men uppgick alkoholkoncentrationen inte till0,, skall körkortet inte omhändertas om omständigheterna vid brottetkan anses mildrande. Dennalag träder i kraft . 'Senaste lydelse 1980:977. 1981/82:204 27 Förordning om ändring i körkortsförordningen (1977:722) Härigenom föreskrivs att 83 § körkortsförordningen(1977:722) skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 83 §' skall underrättatrafiksäkerhetsverket om dom, beslut, strafföreläggande eller föreläggande avordningsbot varigenom kör-kortshavare, innehavare av traktorkort, innehavare avutländskt körkort eller någon för vilken spärrtid löper har funnits skyldigtill 1. brott mot lagen (1951:649) om 1. brott mot 1-3 eller 5 § lagen straff för vissa trafikbrott, om bröt- (1951:649)om straff för vissa trä tet har begåtts vid förande av mo- fikbrott,om brottet har begåtts vid fördrivet fordon eller spårvagn, förande avmotordrivet fordon eller spårvagn, eller brott mot 4 § samma lag, 2. annat brott vid förande av motordrivet fordon ellerspårvagn utom brott mot 3 § lagen (1971:965) om straff för trafikbrott som har begåtts utomlands, överträdelseav 72 § 8 eller 9 eller 74 § första stycket I eller 3 vägtrafikkungörelsen(1972:603), 3. brott motnarkotikastrafflagen (1968:64) eller brott mot lagen (1960:418) om straff förvarusmuggling i fråga om narkotika som avses i 1 § narkotikaförordningen(1962:704), 4. olovligttillgrepp av motordrivet fordon, 5. brott mot 21kap. 13 eller 14 § , om den dömde vid brottets begående har varitberusad så att det har framgått av hans åtbörder eller tal, 6. brott mot 3kap. 1, 2, 5, 6, 7, 8 eller 9 § eller någon av dessa paragraferjämte 3 kap. 10 § , 7. brott mot 4kap. 8. brott mot 6kap. I eller 2 § eller 6 kap. 1 och 10 §§ , 9. brott mot 8kap. 5 eller 6 § eller någon av dessa paragrafer jämte 8 kap. 12§ , 10. brott mot 13 kap. , 11. brott mot 17 kap. 1,2,4 eller 5 § . I fråga om brott som avses under 6-11 skall underrättelselämnas endast om annan påföljd än böter har ådömts. Underrättelse enligt första stycket skall lämnas även ifråga om beslut enligt 20 kap. 7 § eller motsvarandebestämmelse i annan författning att ej tala å brott. Gäller beslutet brott somavses i första stycket 6-11 skall underrättelse lämnas endast om brottet enligtåklagarens bedömande skulle ha lett till annan påföljd än böter. Beträffande innehavare av utländskt körkort skallunderrättelse lämnas endast om innehavaren är kyrkobokförd i landet. Denna förordning träder i kraft den . 1981/82:204 28 Sammanställning av remissyttrandena Remissinstanser Efterremiss har yttranden över promemorian (Dnr 346-82) Straff för onykterhet vidförande av järnvägsfordon m. m. avgetts av riksåklagaren (),, hovrätten för , (), (), . Härutöver har enskrivelse inkommit från företagsläkaren vid SJ . Rikspolisstyrelsenhar överlämnat yttranden från Föreningen ochFöreningen samt från polisstyrelserna i ,och . Förslagetatt straffbestämmelserna om rattfylleri och rattonykterhet i trafikbrottslagenskall bli tillämpliga även på förare av järnvägs- och tunnelbanetåg tillstyrksenhälligt av remissinstanserna. Hovrätten Jör och SJ förordardock att förare av icke motordrivna spårfordon undantas. Även de föreslagnaändringarna i lagen (1976: 1090) om alkoholutandningsprov, körkortslagen(1977:477) och körkortsförordningen (1977:722) fillstyrks allmänt. Behovetav den föreslagna lagstiftningen understryks allmänt. EnligtRÅ finns behov av en lag som med straffsanktioner träffar den somär berusad vid förande av järnvägs- eller tunnelbanetåg. Detta gäller särskiltsom föraren regelmässigt har ansvar för ett stort antal personers liv ochhälsa. Det är enligt RÅ värdefullt att ansvarsreglerna till förhindrande avonykterhet vid förande av järnvägs- och tunnelbanefordon är lika effektiva sommotsvarande bestämmelser på andra trafikområden. Nuvaranderättsläge, där straffbestämmelser mot onykterhet finns för vägtrafik, sjötrafikoch lufttrafik men inte för den spårbundna trafiken utom spårvägarna, måsteenligt betraktas som både ett förbiseendeoch en uppenbar brist. Detta gäller enligt förbundet inte minst ursäkerhetssynpunkt. Ävenpolisstyrelsen i anser det otillfredsställan- Prop.1981/82:204 29 de att samhället i praktiken ej kan reagera adekvat på såallvarliga gärningar som onykterhet vid framförande av järnvägs- ochtunnelbanetåg. En kriminalisering är därför av värde ur preventiv synpunkt ochresenärerna torde också uppfatta den föreslagna ändringen som entrygghetsfaktor. Någon skillnad mellan tunnelbanetåg och spårvagn finns enligtpolisstyrelsen inte i detta sammanhang oaktat spårvagnarna sällan framförs påegen banvall. Det är då betänkligt att spårvagnsförare kan åtalas föronykterhet i sin yrkesutövning men icke förare av lok, rälsbussar och dressiner. uttrycker sin tillfredsställelsemed att en lagstiftning kommer till stånd inom detta område. Utgångspunkter för en ny reglering De i promemorian angivna utgångspunkterna för en nyreglering - att den bör gälla för järnvägs- och tunnelbanetrafik, att den t. v.bör avse endast förare och att samma nykterhetskrav som i trafikbrottslagen börställas upp - godtas allmänt av remissinstanserna. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer erinrar om att förslaget har utformats så att det tarsikte enbart på den allmänna trafiksäkerheten. Härigenom lämnas internatransportbanor, berg- och dalbanor m.fl. spårbundna fortskaffningsmedel utanförden nya lagsfiftningen. Detta förefaller enligt föreningarna vara en rimligavvägning. Med hänsyn till de katastrofala verkningar som kan följapå olyckor i tunnelbane- och järnvägstrafiken är det enligt polisstyrelsen iStockholms polisdistrikt av vikt att ansvarsbestämmelserna gäller inte baraförare utan liksom i sjölagen och luftfartslagen även en vidare krets avpersoner, såsom klarerare osv. Med hänsyn till det angelägna i attförhållandena regleras anser emellertid inte heller polisstyrelsen attstiftandet av en ny järnvägstrafiklag bör avvaktas. Genom én provisoriskändring av trafikbrottslagen kan i allt fall ansvar drabba dem som medverkartill brotten. Hovrätten för rekommenderar som nämnts attförare av spårfordon som inte drivs av motor inte tas med i den nyaregleringen. Nuvarande ansvarsbestämmelser i 4 § trafikbrottslagen haravseende endast på förare av fordon framdrivet av motor. De nu föreslagnabestämmelserna gäller emellertid förande av spårfordon på järnväg, tunnelbanaeller spårväg; något krav att fordonet skall vara motordrivet uppställs inte.Regleringen kommer därför att omfatta också förande av t. ex. tramp- och handdrivnadressiner och olika arbetsfordon utan egen motor. I avsaknad av utredning om förekommande typer av fordon avdetta slag och sättet för dessas handhavande tvekar hovrätten om lämplighetenav den föreslagna lösningen. Tvekan är delvis föranledd av de rättsföljder ikörkortshänseende som är förbundna med förslaget. Prop.1981/82:204 30 mening kan starkt ifrågasättas om körkortslagens regler omåterkallelse av körkort generellt bör slå till då fråga är om förande av intemotordrivna dressiner eller liknande fordon. Hovrätten vill erinra om att den reglering i ämnet somföreslogs av trafiknykterhetskommitté i betänkandet (SOU 1965:35)Nykterhet i trafik II omfattadeendast maskindrivna järnvägs- eller spårvägståg. Med hänvisning till det anförda föreslår hovrätten att iden föreslagna ändrade lydelsen av 4 § 3 mom. trafikbrottslagen och 2 § 2 st.lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov ordet "spårfordon" skallföregås av ordet "motordrivet". I samma riktning uttalar sig SJ. understryker att deföreslagna förändringarna och de straff som kan bli aktuella, dvs. fängelseeller böter vid förmildrande omständigheter, inte får resultera i s. k.dubbelbestraffning genom tillämpning av också det disciplinära ansvaret ovanpåvad som följer av trafikbrottslagens regler. Förändringarna får, framhållerförbundet, inte heller innebära att arbetsgivaren undandrar sig sitt ansvar iövrigt vad gäller anställningsskydd, en god arbetsmiljö i syfte att bl. a.förebygga bruk av alkohol i arbetet, insatser av rehabiliteringskaraktär iförekommande fall etc. invänder mot ett uttalande ipromemorian att omständigheterna i det särskilda fallet såsom föraruppgiftenssvårhetsgrad, antalet passagerare o.d. - bör beaktas vid straffmätningen. Enonykter förare kan ju enligt förbundet även med ett godståg eller ett ensamtlok åstadkomma avsevärda personskador. Därför bör, anser förbundet, straffmätningenvara lika sträng vid all slags förartjänst i onyktert tillstånd. Formen för en ny reglering Den i promemorian redovisade uppfattningen, att denföreslagna regleringen naturligen hör hemma i en kommande järnvägstrafiklagmen att nuvarande rättsläge är så otillfredsställande att reglerna t. v. kan fåsin plats i trafikbrottslagen, delas av remissinstanserna. RÅ betonar att den föreslagna regleringens placering itrafikbrottslagen av systematiska skäl bör vara provisorisk. Även SJ ansluter sig till vad i promemorian anförs omfrågans vidare behandling med inriktning på en mera genomarbetad reglering. Idenna del vill SJ redan nu anmäla sin tveksamhet om det befogade att ijärnvägstrafiken upprätthålla den gradering i en svårare och en mindre svårbrottstyp som förekommer i trafikbrottslagen. Såvitt alkoholförtäring antasmedföra fara synes det nämligen enligt SJ, med hänsyn till arten av den faradet här är fråga om, knappast motiverat att utskilja en lindrigare brottstyp. Flera remissinstanser understryker särskilt att även denföreslagna ändringen i lagen om alkoholutandningsprov är angelägen. Att 1 § i den nämnda lagen måste kunna användas då detföreligger misstanke om brott mot den nya ansvarsbestämmelsen är enligt FöreningenSveriges länspolischefer och Föreningen uppenbart. Menäven 2 § kan, som anges i promemorian, tänkas bli tillämplig (i vartfall p. Det finns därför enligt föreningarna inget att invända mot denföreslagna ändringen i lagens 2 § andra st. SJ erinrar om att enligt 3 § lagen om alkoholutandningsprovsådant prov företas av polisman och endast på eller i nära anslutning till denplats där kontroll eller polisingripande äger rum. 1 järnvägstrafiken är detemellertid enligt SJ inte alltid möjligt att med erforderlig skyndsamhetåvägabringa polismans medverkan på platsen. SJ föreslår därför attbefattningshavare vid järnvägen med befälsställning i säkerhetstjänst ges sammabefogenhet som polisman såvitt avser prov på förare av järnvägsfordon. Motbakgrund av de överväganden som görs i promemorian beträffande de rättsföljderi körkortshänseende som bör inträda för den som onykter framför järnvägs- ellertunnelbanetåg kan det enligt övervägas om inte samma skallgälla för den som bryter mot 325 § sjölagen eller 13 kap. 6 § luftfartslagen.Detta torde emellertid enligt lämpligen göras vid ett senaretillfälle, eftersom bl.a. erforderliga ändringar i 83 § körkortsförordningeninte kan göras utan ytterligare utredning. -Även och Föreningen berör detta problem.