prop · G503151 · 1981-12-31 00:00:00 — också över landgränser, och faller ned iandra länder där de kan förorsaka negativa miljöeffekter. Givetvis är nedfalletper ytenhet störst intill källan, men en slor del av utsläppet sprider ut sigöver stora avstånd, upp till flera lusen kilometer. För svensk del harstudierna visat alt av del totala svavelutslpppet i faller ca entredjedel ned inom landel medan resten transporteras ul över våranationsgränser. Av svavelnedfallet över beräknas som jag tidigare nämntendast nu komma från inhemska källor. Denna andel harsuccessivt sjunkit som en följd av alt de svenska utsläppen minskal. Del övrigasvavelnedfallet kommer från andra europeiska länder och från naturliga källor.Sedan år 1977 sker övervakningen av transporten av luftföroreningar över Europainom ramen för FN:s ekonomiska kommission för (ECE) i samarbete medFN:s miljöprogram () och Världsmeleorologiorganisa-tionen (WMO). Mätningarsker vid elt 60-tal stationer i ett 20-tal länder i såväl Öst- som . Inom har även gjortsen studie av koslnaderna för och nyttan av begränsning av svavelutsläpp iVästeuropa. 1 denna studie som publicerats har redovisats olikaalternativa beräkningar för ulsläppsbegräns-ning fram . Ettalternativ innebär att varje land använder 0,av sin bruttonationalproduktför att minska svavelutsläppen. Detta beräknas innebära en utsläppsminskningmed jämfört med all enbart redan planerade åtgärder genomförs. Elt annataltemativ innebär att all tillgänglig teknik för svavelrening utnyttjas,vilket skulle halvera svavelutsläppen jämfört med redan planerade åtgärder.Kostnaden för detta alternativ motsvarar 2,5 - 3,av den totalaenergikostnaden jämfört med vid en 20-procentig minskning av utsläppen.Den ekonomiska nyttan av minskade skador på grund av de reducerade utsläppen ide olika alternafiven har sedan utvärderats. De effekter som studerats ärkorrosion, skördeskador, hälsoeffekter och försurning av sjöar. Beträffandeförsurning av sjöar har minskade kalkningskostnader samt värdet av minskadfiskproduktion, sportfiske och turism beräknats. Del bör observeras alteffekter som inte kunnat kvantifieras i monetära termer, t. ex. risker förskador på skogstillväxten samt skador på kulturhistoriskt värdefulla monument ochbyggnader, inte har tagits med i denna kostnads-nyttoarialys. 1981/82:151 20 naavser de ekonomiska fördelarna av redukfioner av de samlade svavelutsläppen iVästeuropa medan den ekonomiska nyttan av ulsläppsreduk-tioner i varje land försig inte har studerats. Resultatenav beräkningarna visar all de ökade begränsningskostnaderna vid en20-procentig reduktion av utsläppen uppgår till ca 5000 milj. kr. (I 200 milj.$) per är i . De direkta ekonomiska fördelarna av dessa begränsningsålgärderuppgår till minst ca 4000 milj. kr. (860 milj. $) vid en försiktigvärdering av effekterna. Osäkerheten i beräkningarna främst när del gällerhälsoeffekterna är emellertid mycket slor och den övre gränsen för de direktaekonomiska fördelarna har. beräknats till så myckel som ca 34000 milj. (7600 milj. $) . Härtill kommer värden som inte kan uppskattas i pengar,som l.ex. en minskad försurning av miljön och en viss beräknad ökning avlivslängden. 1 alternativet med en halvering av utsläppen beräknasbegränsningskoslnaderna öka lill ca 12000 milj. kr. (2700 milj. $) menfördelarna ökar också. De direkta ekonomiska fördelarna har beräknats uppgåfill mellan 8000 och 70000 milj. kr. (I 800 - 16000 milj. $) . Somslutsats av beräkningarna kan trots de stora osäkerheterna konstateras altbåde vid en 20-procenlig reduktion och en halvering av utsläppen är de direktaekonomiska fördelarna av ulsläppsbegränsningarna av samma storleksordning somkoslnaderna. Härtill kommer miljöförbättringar som inle kan kvantifieras ipengar. Beräkningarna lyder på alt det finns avsevärda direkta ekonomiskafördelar för de länder som har stora utsläpp av även myckel långtgående egnaulsläppsbegränsningar. Förhållandel atl de länder som exporterar stora mängderluftföroreningar också har avsevärda egna fördelar av atl minska utsläppen ärav betydelse när del gäller atl uppnå Ulsläppsbegränsningar i . Denna typav studier, där man kan peka på fördelar för alla länder av utsläppsbegränsningar,är därför mycket värdefulla i det internationella arbetet medförsurningsproblemen. Resultatenfrån del lekniskt-velenskapliga samarbetet har utgjort underlag för olikapolitiska initiativ och beslul. Elt första viktigt steg på det politiska planetlogs redan vid om den mänskliga miljön i , dåSverige presenterade en studie av långväga gränsöverskridande luftföroreningaroch dala som kopplade samman Iransporten och nedfallet av suraluftföroreningar med den i redan då konstaterade försurningen främst avsjöar och vallendrag. Rapporten kom atl utgöra ett viktigl underlag vidutarbetandet av en av de viktigaste principerna i den deklarafion som antogsvid konferensen. 1 princip 21 slås fasl alt alla stater visseriigen har rättall utnyttja sina resurser i enlighet med resp. lands miljöpolitik, mensamtidigt har skyldighet atl tillse atl verksamheter under dess jurisdiktioninte förorsakar skador på miljön i andra stater eller i områden utanförnationell jurisdiktion. Ocksåinom har de studier som genomförts följts upp av ställningstaganden pådel politiska planet. Sålunda uppnåddes ell viktigt erkän- Prop.1981/82:151 21 nandeav problemen vid ministermöle . Ministermölel antog en resolutionsom uppmanar alla medlemsländer atl minska utsläppen av svavelföreningar ochpartiklar saml all utveckla och använda metoder för atl även minska utsläppenav kväveoxider och kolväten. Vid miljöministermötet inom sammaorganisation antogs en rekommendation om atl minimera svavelutsläppen vidkolanvändning. Det viktigastestegel mol en internationell strategi för gemensamma åtgärder för att minskautsläppen av försurande luftföroreningar och därmed minska försurningen togs inovember 1979. Då undertecknades, efter ett nordiskt initiativ, konventionen omlångväga gränsöverskridande luftföroreningar av alla berörda länder i Europavid elt miljöminislermöte inom ECE i . Konventionen beslår av enramkonvention i vilken de fördragsslulande staterna erkänner all utsläppen avluftföroreningar och den långväga spridningen av dessa är etl allvarligtmiljöproblem och överenskommer om att minska utsläppen av luftföroreningar.Konventionens grundläggande åtagande säger alt de avtalsslulande parterna skallbemöda sig om att begränsa och så långt möjligt gradvis minska och förhindraluftföroreningar, innefattande långväga gränsöverskridande luftföroreningar.För alt uppnå detta skall parterna använda bästa tillgängliga teknik, som ärekonomiskt rimlig. Inom ramen för konventionen skall parterna vidare gemensamtutarbeta riktlinjer och strategier som kan användas som medel i bekämpningen avutsläpp av luftförorenande ämnen. På begäran skall vidare konsultationer ägarum mellan parter som planerar eller genomför åtgärder som kan ge ettbetydande tillskott till långväga gränsöverskridande luftföroreningar.Konventionen träder i kraft när 24 stater anslutit sig till densamma. Efter beslut av skeddeden svenska anslutningen (prop. 1980/81: 31, JoU 1980/81:13, rskr 1980/81:136). Arbeletinom konventionens ram har redan inletts på basis av den resolution som antogsvid ministermölel och enligt vilken staterna ålar sig att, i avvaktan påkonventionens ikraftträdande, efter bästa förmåga till-lämpa konventionensregler. Utan dröjsmål skall signatärstaterna samordna riktlinjer ochstrategier för all minska och förebygga långväga gråns-överskridandeluftföroreningar. Etl interimistiskt verkställande organ (lEB) har tillsallsför att svara för samarbetet fram lill ikraftträdandet. lEB har hittillssammanträtt två gånger. Elt omfattande arbete har inletts beträffandeutsläppsbegränsning samt studier av den atmosfäriska spridningen ocheffekterna av luftföroreningar. En kostnads-nyttoanalys av utsläppsbegränsningarskall även genomföras. Ensärskild konferens arrangerades är 1981 i inom ramen för konventionen,varvid olika lekniska åtgärder för begränsning av svavelulsläpp diskuterades.Rapporten från konferensen betonar starkt att teknik för reduktion av utsläppav svavel nu är kommersiellt tillgänglig och bör användas. Detta gäller bl.a.teknik för rökgasavsvavling, rening av kol. 1981/82:151 22 avsvavlingav olja och gas samt förbränning i fluidiserad bädd med kalkinblandning ochkolförgasning. Rökgasavsvavling rekommenderas som en huvudslralegi förbegränsning av svavelutsläpp. Det framhölls vidare att användning av högaskorstenar inle löser del regionala luftförorenings-problemet. Vidsenaste mötet med lEB antogs en rad rekommendationer baseradepå slutsatserna av avsvavlingsseminariel. Bl.a. rekommenderades att klaramålsättningar sätts upp för den totala minskningen av svavelutsläppen. Vidarerekommenderades alt de kommersiellt tillgängliga begränsningsteknikerna tas ibruk. I detta sammanhang sägs atl rökgasavsvavling är en utprovad teknik sombör användas för alt minska svavelutsläppen från större fasta anläggningar, t.ex. kraftverk. internationella arbelet har arbetat i nära samarbetemed de andra nordiska länderna, och även med bl. a., ,som också drabbats av försurningsproblem. På nordiskt plan finns även ett välutvecklat forskningssamarbete. Isyfte att ytterligare fästa den politiska uppmärksamheten på försurningsproblemenhar den inbjudit de miljöansvariga ministrarna i samfiigasignatärslater lill konvenfionen till en konferens i . Konferensenär också ett svenskt bidrag till de aktiviteter som planeras isamband förflutit sedan om. den mänskliga miljönår 1972 i . Konferensen och resultaten från denna bör i första handsyfta lill atl stärka och påskynda arbelet inom ramen för konventionen för allåsladkomma en gemensam strategi för att minska luftföroreningarna i Europa.Under våren 1982 kommer att läggas fram en svensk rapport över försurningensomfattning och ulveckling. Rapporten avses utgöra del viktigastebak-grundsdokumentel inför konferensen. Jag bedömer konferensen som mycketviktig för det fortsalla arbetet inom konventionen. Delär också viktigl att på andra sätt aktivt verka internationellt för ökadförståelse för försurningsproblemen och de åtgärder dessa kräver. För allytterligare stärka våra internationella insatser i försurningsfrågan har jaggenomfört en rad bilaterala överiäggningar med andra länders regeringar. Sädanaöveriäggningar har skell med , , ,, , och . Syftet med överläggningarna harbl. a. varit atl informera om vår syn på försurningsproblemen, verka förensnabb ratifikation av konventionen och inbjuda till försurningskonferens.Vid överläggningarna har i flertalet fall framkommit en ökad förståelse förförsurningsproblemen och de ätgärder som krävs för att lösa dem. Del är viktiglall dessa internationella kontakter fortsätter. Jag avser därför alt dennärmaste tiden genomföra ytterligare bilaterala överläggningar iförsurningsfrågan. Avden redovisning jag tidigare lämnat av miljöeffekterna av försurningen ochriskerna för framlida ännu allvarligare effekter framgår att den Prop.1981/82:151 23 pågåendeoch fortskridande försurningen är elt myckel allvarligt hot mot vår miljö. Omvi skall kunna nå en långsiktig lösning på försurningsproblemen måsteutsläppen reduceras lill den nivå miljön tål. Vi måste vidta de ytterligareåtgärder i form av minskade utsläpp inom vårt eget land som är möjliga attgenomföra. Jag återkommer i följande avsnitt till denna fråga. Vid bedömningenav lämpliga åtgärder bör vi därvid bl. a. sträva efter sådana riktlinjer ochanvända sädana metoder som är tillämpliga även i ett störte internationelltsammanhang. Jag har tidigare understrukit alt försurningsproblemen i Sverigealdrig kan lösas om inte ocksä andra länder begränsar sina utsläpp. Vi måstedärför fortsätta och ytterligare intensifiera våra insatser på detinternationella planet för alt övertyga övriga länder i omnödvändigheten av att minska utsläppen av försurande ämnen. har detinternationella samarbetet på detta område främst bedrivits somtekniskt-vetenskapligl samarbete på miljöområdet och som överläggningar påpolitisk nivå. Dessa verksamheter bör givetvis fortsättas pä effekfivastmöjliga sätt. Arbetet inom konventionen om långväga gränsöverskridandeluftföroreningar är av grundläggande betydelse i delta sammanhang. Det näradirekta samarbetet med länder med motsvarande problem måste också byggas ut.Vidare bör en mera aktiv informafionsverksamhel bedrivas kringförsurningsproblemen och de åtgärder dessa kräver. Det är härutöver angelägetatl möjligheterna atl ta upp försurningsproblemen även vid andra internafionellaförhandlingar och kontakter i fortsättningen bäitre las tillvara. Jag avserhärvid l.ex. förhandlingar och överläggningar inom näraliggande områden såsomenergi- och industripolitik. Del är i första hand viktigt atlförsurningsproblemen fortlöpande beaktas vid det svenska arbetetinternationellt i olika energipolitiska sammanhang. Samråd bör även ske medbl. a. induslrin och de ideella miljöorganisationerna som också harinternationella kontakter och kan verka för åtgärder mot utsläppen avförsurande luftföroreningar. För att pä delsätt jag nu berört mera aktivt skall kunna verka i olika internationellasammanhang i försurningsfrågan krävs ökade resurser för en fortlöpandebevakning av den internationella utvecklingen på delta område. Vidare kan - somförberedelse för de internationella förhandlingarna särskilda studier behövaulföras av t. ex. möjligheterna att minska utsläppen av försurande ämnen iolika länder i . Åtgärder för en bättre samordning av insatser internationellti olika sammanhang där försurningsfrågan berörs behövs ocksä. Jag ålerkommersenare fill dessa frågor. 1981/82:151 24 5 Begränsning av svavelutsläppen i Deförsta generella reglerna om begränsning av svavelutsläppen från oljeeldninginfördes genom beslut av , då förbränning av eldningsolja medmer än 2,5 viktprocent svavel förbjöds i hela landel (prop. 1968: 122, 3LU1968:64, rskr 1968:334). Förbudet föranleddes av atl en ökad försurning avnederbörden börjat observeras och av all höga svaveldioxidkoncenlralionerkonstaterats i luften i större städer. Med stöd av förordningen (1968:551) ombegränsning av svavelhalten i eldningsolja infördes under början av 1970-talelsuccessivt ytteriigare begränsning av högsta tillåtna svavelhalten ieldningsolja lill i städer med höga svaveldioxidhaller i luften, främst istorstäderna, saml i de mest försurningskänsliga delarna i landet. År1976 beslutade om ytterligare åtgärder för atl motverka de negativaeffekterna av svavelutsläpp (prop. 1976/77:30, JoU 1976/77:4, rskr 1976/77:24).Beslutet innebar bl. a. att svavelutsläppen skulle begränsas kraftigt till år1985. Målet angavs vara alt minska utsläppen till den nivå som gällde i börjanav 1950-lalel. Bestämmelser om begränsning av svavelutsläppen från förbränningav bl.a. olja och kol infördes i en ny lag (1976:1054) om svavelhaltigtbränsle. Enligl denna lag har regeringen bemyndigande all i fråga om fossiltbränsle som innehåller svavel meddela föreskrifter beträffande förbränning,handel, överiåtelse och import som är påkallade från miljöskyddssynpunkt ellerannan allmän synpunkt. Med stöd av lagen har regeringen genom förordningen(1976: 1055, ändrad : 1039) om svavelhaltigt bränsle successivtutvidgat förbudet mol atl förbränna tjock eldningsolja med en svavelhall över1,lill allt större delar av . F. n. gäller delta förbud för helasödra och upp t. o. m. , , ochGävleborgs län. För gäller enprocenlkravel fr. o. m. den Ioktober 1982 och för återstående län fr. o. m. den . Beslämmelserna ärutformade som förbud mot all förbränna fossilt bränsle som ger mer än ell visstsvavelulsläpp per energienhel tillfört bränsle. I förordningen anges därvid engräns av svavel per megajoule bränsle (g/MJ), vilket motsvararulsläppelfrån tjock eldningsolja med 1,0 viktprocent svavel. Avsikten med dennautformning av bestämmelserna har bl. a. varit atl jämställa utsläppskraven videldning med olika fossila bränslen. En ytterligare avsikt har varit allunderlätta ett införande av bl.a. rökgasavsvavling som en alternativ metod altminska svavelutsläppen. De tillåtna svavelutsläppen för alt tillfredsställaetl visst energibehov skall följaktligen vara oberoende av vilket bränsle somanvänds eller vilka utsläppsbegränsande åtgärder som vidtas. En övergång frånolja till koleldning skall således inte leda till högre svavelutsläpp.Eftersom kol har elt 1981/82:151 25 lägreenergiinnehåll per lon än olja erfordras dock lägre svavelhalt i kol än i oljaför atl klara svavelförordningens beslämmelser. Naturvårdsverketfår medge generella avsteg frän svavelförordningens bestämmelser. Vidare harlänsstyrelserna möjlighet atl i fråga om en viss anläggning medge undanlag, omsärskilda skäl föreligger. När undanlag medges ulgår en dispensavgift. Desssyfte är att eliminera den ekonomiska fördelen av en dispens. Ocksåför tunn eldningsolja - villaolja - och dieselolja har föreskrivits begränsningav svavelhallen. Denna begränsning har utformats som ett förbud mot importeller överlåtelse för inhemskt bruk av sådan olja med högre svavelhah än 0,3viktprocent. Utsläppav försurande ämnen frän kraft- och värmeverk, industrier och andraanläggningar kan även begränsas med slöd av miljöskyddslagstiflningen. Enliglmiljöskyddsförordningen (1981:574) krävs tillstånd för att bygga ellerväsentligt ändra förbränningsanläggningar med en tillförd effekt överstigande10 MW. Miljöskyddsprövningen avser både utsläpp från förbränning av fossilabränslen och frän industriprocesser. Enligt miljöskyddslagen (1969:387) äranläggningens innehavare skyldig all vidta de skyddsåtgärder, tåla denbegränsning av verksamheten och iaktta de försikfighetsmått som skäligen kankrävas för atl förebygga eller avhjälpa ölägenheter. förmiljöskydd och länsstyrelserna kan vid tillståndsprövning enliglmiljöskyddslagen meddela föreskrifter om lägre svavelutsläpp än vad som följerav svavelförordningen. Däremot kan inle högre utsläpp medges. Beträffandesvavelutsläppen frän industriella processer uttalades i prop. 1976/77:3 att enhalvering av utsläppen borde åstadkommas fram lill . Denna reduktion avsvavelutsläppen skulle uppnäs genom skärpta villkor vid prövningen av olikaindustrier enligt miljöskyddslagen. Enligt naturvärdsverkets beräkningarinnebär de tillståndsbeslul som har fattals en reduktion av dessautsläpp från ca svaveldioxid lill ca 100000 lon närbeslutade åtgärder genomförts. Somjag tidigare berört bidrar vid sidan av svavelutsläppen även utsläppen avkväveoxider lill försurningen. Biltrafiken beräknas svara för ca tvåtredjedelar av kväveoxidutsläppen i landel. För dessa utsläpp finns ibilav-gaskungörelsen (1972:596) föreskrifter om vissa begränsningar. Förutsättningarnaatt minska svavelutsläppen frän förbränning av fossila bränslen bestäms lillstor del av den energipolitik som förs. beslut omriktlinjer för energipolitiken innebär bl.a. all en försiktig introduktion avkol skall äga rum som en del av oljeersättningsprogrammet(prop. 1980/81:90, NU 1980/81:60, rskr 1980/81: 381). ton kol användas. väntas behovel av tillkommandeelproduktionskapacilet vara begränsat och oljeersättningen ske bl. a. genomatt kommunerna bygger koleldade helvallencentraler för fjärrvärmeproduktion.På 1990-talet beräknas Prop.1981/82:151 26 delfinnas behov av ytterligare elproduktionskapacilet varvid i första handkoleldade kraflvärmeverk väntas komma all byggas där fjärrvärmeunder-laget ärtillräckligt stort. Vidriksdagens behandling av energipolitiken logs också frågan om miljökraven viden kolinlroduklion upp. 1 propositionen framhölls bl. a. all möjligheterna atlförbättra miljösituationen i landel borde las tillvara vid en introduktion avkol. 1 propositionen angavs därför som provisoriska riktlinjer all eneldningsanläggning borde tillåtas släppa ul högst 2 100 lon svavel per är. År1988 borde enligt propositionen kraven skärpas ytterligare genom all gränsensänktes lill I . 1 propositionen framhölls vidare all del kanfinnas möjlighet att med bibehållen försörjningstrygghet ytterligare skärpamiljövårdskraven genom att utnyttja kol med en genomsnittlig svavelhalt påhögsl 0,. Regeringen skulle därför återkomma till riksdagenoch redovisa när ell generelll krav pä kol med en genomsnittlig svavelhalt påhögst 0,skulle kunna införas i . Som riktpunkt angavs all skärpningenborde träda i kraft senast under är 1988. Riksdagenframhöll vid sin behandling av propositionen bl. a. alt del var angeläget attregeringen om möjligt redan är 1982 återkom till med den ipropositionen omtalade redovisningen och med förslag till tidpunkten för deskärpta miljökrav som i propositionen redovisats till . Därvidborde enligl bl.a. prövas om inle övergången lill kol med högsta svavelhallom 0,kunde ske senast är 1986. Vidare borde enligt redan nu gällaell högsta tillätet svavelulsläpp av svavel . Under enövergångstid, dock längst lill , skulle emellerlid dispens kunnabeviljas för ell utsläpp av högst svavel per anläggning och år. Underriksdagsdebatten framhöll statsministern alt regeringen avsåg återkomma lillriksdagen med förslag om ytterligare skärpta miljökrav vid koleldning. Miljökravenoch framför alll svavelutsläppens storlek vid kolanvändning har ocksäbehandlats i samband med några tillslåndsärenden rörande större koleldadeanläggningar. har därvid yrkat på reduktion avsvavelutsläppen, i första hand genom införande av rökgasavsvavling. Verkelsfrämsta motiv har varit den fortskridande försurningen av mark och vatten samtatt tekniken för rökgasavsvavling enligt verkel nu blivil sä väl utvecklad altden i enlighet med miljöskyddslagens lillällighelsbe-slämmelser borde krävasvid nya slörre, fossileldade anläggningar. Regeringenhar i elt ärende enligl I36a§ byggnadslagen beträffande övergäng tillkoleldning vid kraftvärmeverk föreskrivit atl rökgasavsvavling ellerannan likvärdig teknik för all minska svavelutsläppen skall installeras efteren treårig övergångsfid. Vidare har kommun, ocksä i samband medprövning enligl 136a§ byggnadslagen, beslutat päböija uppförandet av ettkoleldat värmeverk med en tillförd effekt av ca 400 MW och med fullständigrökgasavsvavling redan frän driflsslarten. Prop.1981/82:151 27 Avsvavlingsanläggningen i kommer att bli denförsta i sill slag. Den bör därför kunna ge värdefulla erfarenheter när delgäller användningen av modern avsvavlingsleknik för kommunalavärmeanläggningar. a. denna bakgrund har regeringen också beslutat omell lån från oljeer-sältningsfonden för uppförande av har även i beslul avseende koleldning vidfjärrvärmeverk i Nortköping, , och beslutat omlångtgående begränsningar av svavelutsläppen. Vissa av besluten har överklagatstill regeringen. 5.2 Skärpta reningskrav vid förbränning av fossilabränslen m. m. Den allmänna utgångspunkten för en bedömning av vilkamiljökrav som skall gälla vid förbränning av fossila bränslen m. m. under1980-talet bör, som jag inledningsvis anfört, vara alt den fortskridandeförsurningen av mark och nu kan betraktas som värt kanske störstamiljöproblem. Den främsta orsaken lill den ökade försurningen av mark ochvaiten är de kraftigt ökade svavelutsläppen. En kraftigbegränsning av svavelutsläppen främst från fossila bränslen såsom olja och kolär därför nödvändig för att komma ät försurningens orsaker. Genom de ätgärder som vi redan beslutat och vidtagit iSverige, främst ' begränsning av svavelhalten i eldningsolja men också bl.a.energihushållning och minskning av industrins utsläpp, har vi sedan i börjanav ungefär halverat de svenska svavelutsläppen. Några-motsvarandeminskningar av svavelutsläppen har inte skell i andra länder i Europa.Härigenom har de svenska utsläppens relativa betydelse för svavelnedfallet ochförsurningen i minskat. De svenska utsläppen beräknas nu utgöra mindreän av de samlade svavelutsläppen i och bidra lill mellan 20 och 25%av svavelnedfallet över . Trols atl huvuddelen av det svavel som fallerned över härrör från utsläpp i andra länder i är fortsattabegränsningar av de svenska utsläppen av stor betydelse för all minskanedfallet över vårt land.