prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Förevarande punktinnebär inte någon ändring i sak i förhållande till gällande rätt. Syftet med åtgärderna skall vara att öka enfaslighels lämplighet för något visst ändamål, exempelvis odling, bebyggelse,torvtäkt eller gruvdrift. Det har särskilt angivils alt det skall vara frågaom en varaktig förbättring. Som lagrådet påpekat är det effekten av åtgärdensom skall vara varaktig. Om den eftersträvade verkan av åtgärden är av meratillfällig karaktär, såsom exempelvis vid hyggesplöjning, är åtgärden alltsåinte vattenföretag. Däremot omfattas täckdikning av stadgandet. Det har särskilt angivits att bortskaffande avavloppsvatten inte utgör vatlenföretag. Avloppsvatten definieras i 4§ punkt 5och har här liksom i övrigt i den nya vattenlagen samma innebörd som i 3 § MLoch 8 kap. 1 § 1981/82:130 398 VL.Trots den nu angivna begränsningen finns det särskilda beslämmelser 1kap- 4 § ommarkavvattning och avledande av avloppsvatten i 5 kap. 58§§. Föievarande punkt är inte heller tillämplig påsådant bortledande av skadligt gmndvatten som jag har behandlat vid punkt2. avses enligt första styckethuvudsakligen olika åtgärder i vatten. I de fall åtgärderna avser uppförandeav anläggningar i vatten finns emellertid också ett behov av att definieradessa anläggningar,bl. a. för tillämpningen av bestämmelserna om underhåll ochtillsyn i 17 resp. 18 kap. En anläggning som har tillkommit genom ettvattenföretag benämns därför i andra stycket som vattenanläggning vilketmotsvarar definitionen i 1 kap. 4§ punkt 5 i det remitterade förslaget. Härmedavses alltså anläggningar i yt- och gmndvatten och även diken förmarkavvattning. I enlighet med lagrådets förslag har stadgandet förtydligats såatt till en vattenanläggning också är att hänföra därtill hörandemanöveranordningar. Dessa behöver inte befinna sig på den plats där detfysiska ingreppet i vattenförhållandena sker. Även pumpanordningar som användsför att pumpa upp grundvatten ur en grundvattentillgång omfattas av begreppet. 1 tredje stycket finns en kompletterande regel omvad som skall förstås med vattenområde i första stycket punkt I. Enligt 2 kap. 1 § VL avses med byggande i vattenäven åtgärder "på land så nära strandbrädden, att inverkan kan ske påvattenståndet". Härmed avses även åtgärder inom landområden som endast videxceptionella hög-vattenstånd täcks av vatten. I utredningsförslaget användsuttrycket "inom område vid stranden som blir täckt av vatten vid högstakända vattenstånd". Härmed åsyftas inte någon ändring i sak. Som har framhållits vid remissbehandlingen kan dethögsta kända vattenståndet ofta vara av endast historiskt intresse. Avgörandebör i stället vara det högsta vattenstånd som med någon sannolikhet kanförutses för framtiden. Förevarande bestämmelse har utformats i enlighethärmed. 4§ I denna lag avses med 1. vattenreglering: ändring av vattenföringen iett vattendrag till förmån för annat vattenföretag, 2. vattenöverledning:vattenreglering genom överföring av ytvatten från ell vattenområde till ettannat, 3. vattentäkt: bortledande av yt-eller gmndvatten för vattenförsörjning eller bevattning, 4. markavvattning: åtgärder enligt3 § första stycket 4, 5. avloppsvatten: spillvatteneller annan flytande orenlighel, vatten som använts för kylning vid driften aven fabrik eller annan inrättning, vatten som avleds för sådan avvattning inomstadsplan eller byggnadsplan som inte sker för en viss eller vissa fastighetersräkning samt vatten som avleds för avvattning av en begravningsplats. Paragrafen innehåller definitioner av vissa typerav vattenföretag som särbehandlas i den nya lagen. Dessutom anges i punkt 5 vadsom i lagen avses med avloppsvatten. Prop, 1981/82:130 399 Definitionenav vattenreglering har utformats i enlighet med lagrådets / kap. 4 § förslag.Som lagrådet framhåller skall det utmärkande för en vattenreglering enligllagen vara att regleringen vidtas till förmån för etl annat vattenföretag. Meddenna lydelse av definitionen kommer vissa slag av regleringar att fallautanför denna, nämligen regleringar som inte utförs till förmån för någotvattenföretag, t. ex. för att säkra vattentillgången för flottning eller förtrafik på någon inre vattenväg. Även om sådana regleringar faller utanförvattenregleringsbegreppet, utgör de vattenföretag enligt definitionen i 3 §första stycket punkt 1. S. k. profilreglering, dvs. avtrappning av ettvattendrag med dammbyggnader för atl åstadkomma lämpliga utbyggnadsenheter, ärinte all anse som vattenreglering enligt VL och faller inte heller under dennya definitionen. Särskilda bestämmelser om samfälligheter förvattenreglering finns i 7 kap. Definitionen av vattenöverledning har utformats ienlighet med lagrådets förslag. Vid tillämpningen av VL har vattenöverledningtidigare ansetts utgöra en form av vattenreglering men har i senare rättspraxisbehandlats som en form av byggande i vatten (se NJA 1942 s. 202 och 1953 s.535). I den nya lagen utgör vattenöverledning äter en form av vatlenreglering. I likhet med vad som gäller vid vattenregleringbehöver syftet med en vattenöverledning inte vara att öka kraftproduktionen vidett kraftverk, utan den kan ske till förmån även för andra vatlenföretag. Särskilda bestämmelser om samfälligheter förvattenöverledning finns i 7 kap. I 2 kap. 7§ andra stycket finns bestämmelserom s. k. utbyggnadsvitsord vid vattenöverledning för kraftändamål. Definitionen av vattentäkt saknar motsvarighet iutredningens förslag. Definitionen är motiverad bl. a. av den speciellarådighetsbeslämmelsen i 2 kap. 4 § punkt 2 och av de särskilda bestämmelsernaom bevattningssamfälligheter i 6 kap. samt bestämmelserna om avgifter i 10kap. Begreppet bevattning behöver enligt min mening däremot inte särskiltdefinieras. Det har särskilt angivits att förevarande punkt avser både yt- ochgmndvatten. Uttrycket vattentäkt avser själva bortledandet avvatten. Del skiljer sig alltså från bestämmelsen i 2 kap. 42 § VL, enliglvilken med grundvatten-läkt förstås en anläggning för tillgodogörande avgrundvatten. Den begränsning som ligger i att bortledandet skallske för vattenförsörjning eller bevattning utesluter bl. a. bortledande avskadligt gmndvatten enligt 3 § första stycket punkt 2. Definifionen av markavvattning innebär attbeteckningen markavvattning införs för åtgärder enligt 3 § första stycketpunkt 4. Jag har i likhet med flera remissinstanser funnitalt den av utredningen föreslagna detaljerade uppdelningen på olika typer avmarkavvatlningsåtgärder är onödig. Som exempel på sådana åtgärder kan angesdikning och invallning samt sådana åtgärder som enligt 7 kap. 37 § VL betecknassom 1981/82:130 400 vattenavledningeller skall likställas med sådan avledning, nämligen sank- 2kap. ningeller urtappning av etl vattenområde, fördjupning, utvidgning eller rätningav etl vattendrag samt vattenreglering för att t. ex. skydda mot översvämning.Förutsättningen är naturligtvis atl åtgärden utförs i mark- Definitionen av avloppsvatten motsvarar 8 kap. 1§VL och 3§ ML. I stället för "torrläggning" används i överensstämmelsemed terminologien i den nya vattenlagen "avvattning". Definitionen ärföranledd av att begreppet avloppsvatten används på flera ställen i den nyalagen (se t. ex. 2 kap. 4 § punkt 5, 5 kap. 5 § och 8 kap. 1 § första stycketpunkt 5). Rådighet över vatten m. m. Kapitlet, scrm motsvarar 2 kap, i utredningensförslag och i det remitterade förslaget, har behandlats i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.3). Som jag har redovisat iinledningen till detta slutprotokoll har lagrådet motsatt sig användningen avbegreppen "vattenrätt" och "vattenrättshavare" i lagtextenpch dessutom haft vissa erinringar både mot disppsitionen av de föreslagnareglerna och mot utformningen av enskilda paragrafer i lagrådsremissen.Kapitlet och de enskilda paragraferna däri har i allt väsentligt utformats ienlighet med lagrådets förslag. Av skäl som har angivits i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.3.3 och 2.3.4) innehåller kapitletinte någon motsvarighet till de av utredningen föreslagna bestämmelserna omexpropriation av vattenrätt för allmänt behov av vatten samt för bevattning avjordbmksfastigheter. I stället har beträffande vatlenföretag för sådana ändamålden grundläggande rådigheten över vattnet tillagts förelagaren genom ensärskild lagbestämmelse (se 4 § punkt 2). Kapitlet ersätter i hrivudsak 1 kap. VL. Kungsådrebestämmelsernai 1 kap. 513§§ VL har dock inte fåll någon motsvarighet i förevarande kapitelutan har ersatts av bestämmelserna i 9 kap. om begränsningar iersällningstagarnas ersättningsrätl. 1§ För alt få utföra ett vatlenföretag skall företagaren ha rådighet övervattnet inom det område där företagel skall ulföras. Paragrafen motsvarar 2 kap. 11 § iutredningsförslaget och 2 kap. 5 § i det remitterade förslaget. VL innehåller inle någon närmare reglering avfrågan om rådighet över vattnet såsom fömtsättning för vattenföretag. Med stödav vissa uttalanden i förarbetena till lagen har emellertid ansetts all detför alt elt vattenföretag skall få komma fill stånd i princip krävs attföretagaren har en grundläggande rådighet över den vattentillgång som omfattasav företagel. I förevarande stadgande har en uttrycklig bestämmelse med dettainnehåll 1981/82:130 401 tagitsin i lagen, Bestämmelsen har karaktären av en legitimationsregel. defall tillståndsprövning krävs eller annars begärs, är rådigheten enpro-cessfömtsättning som prövningsorganet skall beakla självmant. Men också ifråga om andra vattenföretag måste den gmndläggande rådigheten föreligga. Å den andra sidan innebär stadgandet inte enfullständig reglering av behörighetsfrågan. Även om en sökande i och för sighar rädighet över vattnet, kan han på andra grunder sakna legitimation somsökande. Sålunda tillkommer t. ex. behörighet att ansöka om ett tillstånd fillvaltenreglering till förmån för ett vattenkraftverk eller om tillstånd fill envattentäkt för en fabriks behov endast den som förfogar över kraftverketrespekfive fabriken. Huvudprincipen är liksom enligt VL att man skall harädighet inom hela det område där vattenföretaget skall utföras. Så får man iprincip inte anlägga bryggor eller verkställa t. ex. utfyllnader som sträckersig in på någon annans vattenområde, utan i sådana fall krävs en särskildupplåtelse av ägaren fill det området. Jag anser alltså att den princip som komtill uttryck i rättsfallet NJA 1922 s. 149 är vägledande. Som lagrådet påpekar krävs det inte rådighet inomhela det vattenområde som berörs av en ytvattentäkt. I sådant fall är dettillräckligt att företagaren råder över det begränsade område därintagsledningen läggs ut. Principen är inte ovillkorlig. Av 7§ följer att densom har majoriteten, s.k. utbyggnadsvitsord, i en fallslräcka kan ges rätt attförfoga över vattenkraften i hela sträckan. Reglerna i 8 kap. om särskildatvångsrätler gör det också i vissa fall möjligt för den som endast har rådighetöver en del av det vattenområde där företaget skall ulföras att ta i anspråkannans vattenområde för företaget. För fillstånd till ett vattenförelag bör iallmänhet fordras atl sökanden har en lill liden obegränsad rätt fill vattnet.Rådigheten måste alltså gmndas på äganderätt, en till tiden obegränsadservitulsrätt eller tomträtt. Av skäl som har utvecklats i den allmännamotiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.3.5), vilka har godtagits avlagrådet, bör emellertid även en fidsbegränsad rädighet i och för sig kunnatillerkännas saklegitimerande verkan. Även den som på gmnd av nyttjanderätteller någon annan rättighet disponerar över yt- eller gmndvatten för viss lidbör alltså kunna ansöka om tillstånd att utföra ett vatlenföretag, fömtsattnaturiigtvis att detta faller inom ramen för upplåtelseavtalet. Det ankommerdärefter på fillslåndsmyndigheten atl med hänsyn lill omständigheterna i detsärskilda fallet avgöra om tillstånd kan meddelas trots den begränsaderådigheten och bestämma för vilken fid tillståndet skall gälla. Någon särskildlagreglering av de frågor som hänger samman med en tidsbegränsad rådighet övervattnei anser jag inte vara påkallad. Som lagrådet påpekar är det i de fall tillstånd geslill en nyttjanderättsha-26 1981/82. 1981/82:130 402 varemera angeläget än i andra fall atl skadefrågorna av i samband 2kap. Det är också viktigt att tillslåndsbesluten utformas påett sådant sätt att det inte råder ovisshet om tillståndets giltighetstid. anför kan olika alternativ tänkas beroende på vad ansökningeninnebär. I ett arrendeförhållande torde det normala bli att tillståndet knytstill innehavet av artenderätten oberoende av personväxlingar, i varje fall närdet är fråga om vattenföretag som är till permanent nytta för arrenderättensutövande, t. ex. markavvattningsföretag eller vattentäkter förvattenförsörjnings- eller bevattningsändamål. I lagrådsremissen har uttalats alt den som villanlägga broar m. m. för allmän väg skall ha vågrätt lill vattenområdet för attfå sin ansökan prövad - fömtsatt naturligtvis att han inte har på annan grundförvärvad rätt till vattnet. Som lagrådet anför medför en sådan ordningemellertid opraktiska konsekvenser. Jag biträder därför lagrådets förslag omatt i fråga om rådigheten över vattnet i stället likställa vattenföretag förallmän väg med vattenföretag för allmän farled etc. I 4§ punkt 4 i förevarandekapitel har därför tagits in en bestämmelse som innebär att den som vill utföraett vatlenföretag som behövs för allmän väg kan göra detta utan hinder av atlhan inle har rådighelen över vattnet. Med denna ordning kan alltså den för ettvägföretag ofta helt dominerande frågan om ett brobygge prövas, innan alltförmycket arbete och kostnader lagts ned på att skaffa vågrätt eller förvärvarådighet över vattnet på annat sätt. När det däremot gäller vattenföretag för enskildavägar skall det föreligga beslut om upplåtelse av rätt att bygga väg enligtlagen om enskilda vägar eller anläggningslagen (jfr NJA 1970 s. 299 och SvJT1977 s. 198). Den koncession som meddelas av regeringen för järnvägar,spårvägar och tunnelbanor för allmän trafik medför däremot inte att sådanrådighel som avses i nu förevarande paragraf uppkommer. Om det krävs att annansvattenområde tas i anspråk för sådana företag får den tillskapas genomexpropriation. En annan sak är att koncessionen beaktas vid tillåtlighetsprövningen(se 3 kap. 6§ punkt 2). För elt vattenförelag som skall utföras inomallmänt vattenområde fordras särskilt medgivande av staten (jfr också lagen,1966; 314, om konfinen-talsockeln). 2§ Var och en råder över det vatten som finns inom hans fastighet. Rådighet överen fastighets vatten kan också tillkomma någon till följd av upplåtelse avfastighetsägaren eller, enligt vad som är särskilt föreskrivet, förvärvtvångsvis. Paragrafens första mening motsvarar 1 kap. 1 och 15§§ VL samt 2 kap. 1 § första stycket i utredningsförslaget och det remitteradeförslaget. Andra meningen är ny. Eftersom begreppen "vattenrätt" och"vattenrättshavare" inte behövs i lagtexten har andra stycket i detremitterade förslaget utgått. 1981/82:130 403 Meduttrycket "råder över" i första meningen avses såväl rätt att 2kap. tillgodogörasig vattnet och vidta olika åtgärder i detta i nyttigt syfte som rätt att tabort eller minska de skadliga verkningar som vattnet kan medföra. Nuvarandeskillnad mellan ytvatten ("råda över") och grundvatten("tillgodogöra sig") har alltså inte bibehållits. Enligt den nyalagen är även bortledande av skadligt grundvatten ett vattenföretag enligldefinitionen i 1 kap. 3 § första stycket punkt 2. I paragrafen regleras inte särskilt frågan områdigheten över allmänna vattenområden. Sådana områden omfattas inte avfastighetsindelningen. Rådigheten över vattnet inom allmänna vattenområdenanses dock tillkomma staten utan uttryckligt stöd av lag (se prop. 1966; 114s. Andrameningen har tillagts på förslag av lagrådet. Vatten behandlas som fast egendom. I fråga omöveriåtelse eller upplåtelse av vatten gäller alltså jordabalken. a. att en överiåtelse av vattnet utan samband med grunden inte är giltig.Däremot kan fastighetsägaren upplåta sin rätt eller viss de! av den genom ettservituts-eller nyttjanderättsavtal. Vid sidan av frivilliga upplåtelser kan rådighetenöver vattnet tvångsvis överföras fill någon annan än fasfighetsägaren med stödav särskilda lagbestämmelser. I förevarande kapitel finns beslämmelser av sådaninnebörd i 7 och 8 §§. Bestämmelser om tvångsrätt finns också i exempelvisexpro-priafionslagen, anläggningslagen, ledningsrättslagen och väglagen. Särskild rätt till en fastighets vattenområde ellergrundvatten kan också skapas genom fastighetsbildningsservitut enligt 7 kap.fasfighetsbildningslagen. Ett sådant servitut avser den grundlägganderådigheten och omfattas därför inte av de särskilda bestämmelserna i 7 kap. 2§ andra stycket fastighetsbildningslagen, som endast avser tvångsservitut somkan skapas enligt VL. Jag kommer att senare ta upp frågan om gränsdragningenmellan fastighetsbildningslagen och den nya vattenlagen och därvid föreslå deändringar som behövs i 7 kap. 2 § fastighetsbildningslagen. Den som har rådigheten över vatten kan av olikaskäl tvingas att tåla inskränkningar i sin rådighel. Han kan till följd avnågon annans vattenföretag drabbas av förlust av vatten eller fallhöjd. Även iannan lagstiftning än vattenlagen finns bestämmelser som kan medförainskränkningar i rådigheten, exempelvis naturvårdslagen och byggnadslagen.Utredningen har i en särskild bestämmelse (2 kap. 9 § i utredningens förslag)föreslagit en erinran om sådana inskränkningar i rådigheten som kan ske enligtvattenlagen eller annan lagstiftning (jfr 1 kap. 4 § VL). Med den i viss månändrade innebörd som rådighetsbegreppet har fått i den nya lagen finns det inlenågol behov av en sådan bestämmelse och förevarande kapile\ innehåller alltsåinte någon motsvarighet fill den föreslagna regeln. Vid följande paragraf kommer att behandlas fråganom en motsvarighet fill 1 kap. 2 § andra stycket och 15 § andra stycket VL. 1981/82:130 404 3 § I rinnande vatten råder vardera sidans ägare över en lika stor andel i 2kap. 34 §§ vattnet, även om en större del av vattnet rinner fram på den enes faslighet änpå den andres. Paragrafen motsvarar 2 kap. 2 § i utredningensförslag och i del remitterade förslaget samt 1 kap. 2 § första stycket VL. Paragrafen innebär en avvikelse från huvudregeln i2 § endast i fråga om vattnet men däremot inte i fråga om fördelningen avsjälva vattenområdet som sådant. Bestämmelsen motiveras av att det i praktikenkan vara svårt atl fördela en vattenkvantitet mellan olika fastigheter på grundav olika strömningshastigheter, djupförhållanden och strandlinjeformer. Bestämmelsenhar särskild betydelse när det gäller utbyggnaden av vattenkraft. I 1 kap. 2 § andra stycket VL finns en erinran omatt bestämmelsen om lika rätt till vatten inte rubbar den rätt fill större lotti vattnet som kan grundas på dom, urminnes hävd eller någon annan särskildrättsgrund. Den som vid ikraftträdandet av VL tillgodogör sig mer än hälften avden framrinnande vattenmängden får dessutom fill bevarande av sin rätt tillvattnet åberopa fömt gällande lag. Jag anser i likhet med utredningen att detinte behövs någon motsvarighet till dessa bestämmelser i den nya vattenlagen,eftersom vad där sägs ändå gäller såvitt avser framlida förhållanden. I frågaom rätfigheter som har fillkommit före den nya lagens ikraftträdande haremellertid en särskild övergångsbestämmelse tagits in i 7 § ipromulgationslagen. Vad som har sagts gäller också bestämmelsen i Ikap. 15 § andra stycket VL om skydd för innehavare av äldre rättigheter att taut grundvatten på någon annans fasfighet. 4 § Den som vill utföra 1. en vattenreglering, 2. en vattentäkt för allmänvattenförsörjning eller bevattning, 3. ett markavvattningsföretag, 4. ett vattenföretag som behövsför allmän väg, allmän farled, allmän hamn eller allmän flottled eller 5. ett vattenföretag som behövsför alt motverka förorening genom avloppsvatten kangöra detta utan hinder av att han inte har rådighet enligt 2 §. Paragrafen har sin närmaste motsvarighet i 2 kap.12 § i utredningens förslag samt 2 kap. 6 och 10 §§ i del remitterade förslaget.Den av lagrådet föreslagna lydelsen har jämkats så all det klarare framgår attföretagaren inle är befriad från tillåtlighetskraven i 3 kap. ellertillslåndspliklen enligl 4 kap. I sak innebär stadgandet ingen ändring iförhållande lill det remitterade förslaget utom såvitt avser vattenföretag sombehövs för allmän väg, vilken fråga har behandlats vid 1 § i förevarandékapitel. 1981/82:130 405 Vattenreglering definieras i 1 kap. 4 §. Åtgärden skall alltså 2kap. utförastill förmän för ett annat vattenföretag. Kravet på rådighet är i det nu avsedda falletuppfyllt om företagaren har rådighet över vattnet på det ställe där vattnetskall komma lill nyttig användning., t.ex. för kraftändamål ellervattenförsörjning. I fråga om vattenreglering överensstämmer detta med gällanderätt. Den som t. ex. äger ett strömfall i den nedre delen av en älv har rättatt till förmän för detta strömfall söka reglering av älvens källsjöar mångamil högre upp i älven. På samma sätt behandlas en vattenöverledning, somenligt definitionen i 1 kap. 4 § är en form av vattenreglering. Förelagarenbehöver alltså inte ha någon rådighet över vattnet vid överledningspunklen.Stadgandet gäller oberoende av vilket ändamål som skall tillgodoses genomöverledningen. Denna kan avse eller industriell vattenförsörjningeller kraftändamål. I sistnämnda fall kan det dock i vissa situationer blifråga om ett mera kvalificerat rådighetskrav. I 7 § andra stycket uppställsnämligen krav på s.k. utbyggnadsvitsord vid vattenöveriedning för kraftändamål,när överiedningen är en teknisk och ekonomisk förutsättning för tillkomsten avkraftanläggningen. Detta kan medföra att en företagare för att få den majoriteti vattenkraft som behövs måste ha fallhöjd även i det vattendrag från vilketvatten överieds. Något principiellt krav på fallhöjd i detta vattendrag finnsemellertid inte heller i delta fall, eftersom ett omfattande fallhöjdsinnehav ihuvudvaltendraget kan vara tillräckligt för utbyggnadsvitsord. Punkt 2 utgör en nyhet i förhållande till gällanderätt. Angående skälen till stadgandet hänvisar jag till vad som anförts i denallmänna motiveringen i lagrådsremissen (avsnitt 2.3.3 och 2.3.4). Punkt3 innebär inte någon saklig ändring i förhållande till gällande rätt. Punkt 4 innebär, bortsett från den tidigarebehandlade frågan om vatlenföretag som behövs för allmän väg, inte någonsaklig ändring i förhållande till gällande rätt. Stadgandet gäller i fråga omhamnar endast allmänna sådana. För anläggande av t. ex. en småbåtshamn måsteman alltså på annan grund förfoga över vattenområdet. Punkt5 överensstämmer också med gällande rätt. Som lagrådet anför medför den omständigheten attden som med stöd av förevarande stadgande har befogenhet alt förfoga övervattnet på annans fastighet för ett vattenförelag inte att han är befriad frånskyldigheten att söka tillstånd till företaget, om sådan skyldighet följer av 4kap. Särskild tvångsrätt för all utföra åtgärder som behövs för ifrågavarandeförelag kan, utom vad avser företag för allmän väg, medges enligt 8 kap. 1 §. 5§ Rådighet som anges i 1 § tillkommer 1. staten, kommuner och sådana vattenföretag som är önskvärda från hälsosynpunkt eller allmänmiljövårdssynpunkt eller som främjar fisket. 1981/82:130 406 2.förvaltare som avses i 82a § lagen (1919:426) om flottning i allmän 2 kap. 5 § flottledför att vidta de återställningsåtgärder som behövs efter avlysning av denallmänna flottleden. Den som är beroende av att vattenförhållandenabestår har också sådan rådighet för att utföra rensningar för att bibehållavattnets djup eller läge eller för att återställa ett vattendrag somhar vikit från sitt förra läge eller som på något annat sätt har förändrat sittlopp. Första stycket har sin närmaste motsvarighet i 2kap. 13 § i utredningsförslaget och 2 kap. 7 § i det remitterade förslagetsamt 2 kap. 9 § och 6 kap. 29 § VL.