prop · G503127 · 1981-12-31 00:00:00 — Då kan ettfortsatt arbete bli en stabiliserande faktor och medverka lill att bredden iprogramutbudet kan uppehållas. Föratt få stabilitet i närtadioarbetet anser kommuns kulturnämnd atl detär nödvändigt med lokala närradioföreningar med representanter från desändande föreningarna. Prop.1981/82:127 89 tror att förutsättningen för att närradion ska kunna byggasut över landet, och för att den offentliga administrationen ska nedbringas lillett minimum, är nog att varje sändarort får en egen samorganisation. Obligatorisktmedlemsskap i lokal närtadioförening förordas av närradioföreningarna iGöteborg och , i och kultur. Obligatorium har inte prövats i försöksverksamheten påpekarSvenska kommunförbundet. Attmedlemskapet skall vara frivilligt understryks däremot av ochJönköpings närradioförening. Denna inställning har även Stockholms närradioföreningoch som påpekar att erfarenheterna i harvisat att behovet av samverkan mellan alla närradiosändande föreningar inte ärsärskilt stort. Däremot har många föreningar samlats kring frågor av gemensamtintresse och åtskilliga har bildat intresseblocksammanslutningar som Samkristennärradio. Hur föreningarna villsamarbeta kan skifta frän ort till ort och det är därför lämpligt att överiåtaåt föreningarna själva att avgöra den samlande närradioföreningens syften,parlamentariska uppbyggnad och verksamhet framhåller man. SAFsom också avstyrkt inrättandet av en närradionämnd och förordat länsstyrelsernasom tillståndsmyndighet, anser alt fördelningen av sändningstider kanöverlåtas på sammanslutningarna själva och ske i en närradioförening kringvarje sändare. Viktenav att det bildas lokala närradioföreningar framhålls även av Malmö närradioföreningliksom av närradiosändande organisationer i som anser att någon form avgrundbidrag för administrafivt arbete dock bör utgå till föreningarna. OmNärtadioföreningarna utför arbete åt , så bör föreningarnakompenseras för detta på något sätt menar som serdet som ofillfredsställande att en offentligrätlslig funktion baseras påideellt arbete. tror att det knappast går att med medlemsavgifter i enlokal närradioförening bekosta en kanslist för administration såsomtidfördelning. Föreningen kan tänka sig en modell, där närradioföreningarna ide tre storstäderna får stadiga medel anslagna, för att på delfid anställa varsin kansUst för atl sköta alla löpande ärenden. remissinstanser riktar kritiska synpunkter mot kommitténs förslag i frågaom den lokala organisationen. Statskontoretpekar på de organisatoriska konsekvenserna i fråga om närradioföreningarnasställning och uppgifter inom varje sändningsområde med hänsyn till de krav gmndlagenställer i fråga om överlämnande av myndighetsutövning till enskild. framhåller att även internt inom de föreslagna obligatoriskasamarbetsorganisationerna närradioföreningar - kan 1981/82:127 90 problemuppstå vad gäller sändningslider, genmälen m.m. Förslaget ger nämligen ingaanvisningar för dessa föreningars uppbyggnad eller arbetsformer. SverigesRadio ser det vara av stor betydelse i vilken organisationsform verksamhetenskall kunna bedrivas. Utredningen har avstått från att närmare behandla fråganom, hur närradioföreningarna skall fungera, vilken kompetens de skall ha ochvilka resurser som erfordras för samordning av verksamheten framhåller SR. ställer sig tveksam fill att en särskild närradioföreningmed myndighetsliknande ställning inrättas. De tänkta närradioföreningarnasuppgifter bör överlåtas på länsstyrelserna anser förbundet. Kommitténhar inga anvisningar för hur närradioföreningar skulle fungera, t. ex. stadgeförslag,framhåller KF och Väst som också frågar sig hur en sådan förening skallförfara vid oenighet och vilka normer som skall gälla för tidsfördelningen.Liknande synpunkter framförs av . och menar att kommitténs skiss tillframtida organisation nog kan förverkligas på mindre orter där antaletdeltagande föreningar inte är så stort och där föreningarna inte är såheterogena som exempelvis i . För att en närtadioförening i Stockholmska kunna överta arbetsuppgifter från nårradiokommittén fordras atl föreningenhar tillgång till ett kansli med åtminstone en halvtidsanställd personal.Viljan hos föreningarna i att gå samman och erlägga demedlemsavgifter som fordras för att kunna finansiera detta är liten menar man . Kostnadenför den föreslagna närradionämnden beräknas till 2-2,. Kommitténframhåller att om denna centrala närtadiomyndighet skulle finansieras av de sändandesammanslutningarna skulle detta innebära betydande kostnader för dessa. Ensjälvfinansiering i form av avgifter skulle sannolikt avhålla en del mindresammanslutningar från att delta, varför kommittén avstår från detta alternafiv. Eftersomflera skäl talar för en stadig finansiering förordar kommittén dels en sådantakt i utbyggnaden av närradioverksamhelen, dels en sådan fördelning av de administrafivauppgifterna mellan lokal och central nivå, att kostnaderna för den centrala administrationeni möjligaste mån kan begränsas. Riktpunktför avgifter till för sändare, programledningar och annan servicebör vara självkostnadsprincipen anser kommittén. Prop.1981/82:127 91 hyranbör inom ramen för denna princip differentieras, så att sammanslutningar påsmåorter och i glesbygdsområden inte får så stor merkostnad jämfört med destörre städernas många sammanslutningar. Investeringsmedel,, för sändare m.m. föreslår kommittén bli anvisatöver huvudfitel. , , närradioföreningarna iStockholm, Järva, och och samt närradiosändandeorganisationer i stödjer förslaget att den cenlrala administrafionenfinansieras med stadiga medel. Blandannat framförs följande synpunkter. hyser den uppfattningen att det allmännas tjänster ihuvudsak skall finansieras via avgifter. Del kan dock ifrågasättas omsamhällets kontrollorgan över en verksamhet skall finansieras genom avgifterfrän dem som berörs av verksamheten eller, ännu mera snävt, av dem somföranleder kontrollorganets ingripande. Rättvise-och prakfiska skäl talar föratt nämndens verksamhet bekostas av allmänna medel medan däremot all övrigverksamhet knuten till närtadion bekostas av de organisafioner som utnyttjarnärradion. anser mot bakgmnd av vad man framfört angående stöd tillidealiteten att det är naturligt att kostnaden för närradiomyndighetenbestrids av statsmedel. framhåller att kostnaderna för den statliga administrationen av närradioverksamhelenbör finansieras av statsmedel om föreningarna förhindras att finansiera sinsändningsverksamhet med reklam eller sponsring. Tillåts dessafinansieringsvägar kan exempelvis tillstånden beläggas med en avgift där dessstorlek görs avhängig sändningstidens längd. Inågra yttranden framhålls behovet av statligt stöd till verksamheten utan tar ställning fill en eventuell närradiomyndighel och dess finansiering. Stockholmskommun framhåller att deltagande föreningar för att kunna vara med har tvingatsgöra i en del faJJ ekonomiskt mycket kännbara investeringar. Det är rimligt attstatsmakterna som tagit inifiativ till att öppna detta verksamhetsområde underdessa fömlsättningar, också tar sitt ansvar för att medverka fill attföreningar hålls ekonomiskt skadeslösa så långt möjligt. Något kommunalt stödbör inle utgå anser kommunen. RadioKlara anser att, vissa grundfunktioner inom närtadion såsom sändarkostnader ochtillståndsgivning, bör finansieras med statsmedel. Staten satsar redan i till direkt och indirekt presstöd.Organisationstidskrifter och kulturtidksrifter får ekonomiskt stöd. Radio Klaraanser det då rimligt atl staten för att trygga mångfalden i media ger ettgenerellt stöd till närradioverksamhelen för att minska föreningarnaskostnader något. 1981/82:127 92 framhåller att ytterligare avgifter ej får belasta de sändandeföreningarna. Genom decentralisering borde kostnaderna hållas nere menar man. Alternativetsom innebär en avgiftsfinansiering av tillståndsmyndigheten finner dock stöd iyttrandena från statskontoret, SAF, , StockholmsUniversitets Studentkår och Filadelfiaförsamlingen i . RRV finner detrimligt i rådande statsfinansiella läge att, vid en avgiftsfinansiering, desändande organisationerna lämnar full kostnadstäckning för samhälletskostnader. Vidare accepteras en delfinansiering via avgifter av . Härredovisas några av remissinstansernas synpunkter i anslutning till denna fråga. Statskontoretpekar på de problem som är förenade med alt göra till-slåndsinnehavarnabetalningsansvariga i syfte att åstadkomma full kostnadstäckning för hanteringav ansökningar hos tillståndsmyndigheten, framför allt de ekonomiskakonsekvenserna för de enskilda föreningarna. Effekterna härav på ärsvåra att fömtsäga, t.ex. i vilken utsträckning man sedan den första"försöksverksamhetsentusiasmen" lagt sig kommer att anlita gratis ochideellt arbetande föreningsmedlemmar eller i vilken utsträckning specialister(journalister etc.) kommer att anställas menar statskontoret. Föreningarnaskostnader har visserligen inte några direkta effekter på statsbudgeten.Statskontoret, fömtsätter att de närradiosändande sammanslutningarnaskostnader för sin egen verksamhet med närtadio ej - till följd av eller genomändringar i andra bestämmelser - blir bidragsgmndande kostnad vid ansökan omstatsbidrag till ideella organisationer och föreningar. De administrafivaformerna för finansiering av närradioverksamhet bör heller inte konstmeras såatt dessa i sig genererar krav på nya statsbidrag. Ett närradiosystem somvilar på principen om självfinansiering utan ekonomiskt stöd genom bidrag ellerdirekta anslag över statsbudgeten har emellertid indirekt den fördelen attnågot särskilt beslut om utbyggnadstakten - utöver en bedömning av detsamhällsekonomiska utrymmet för investeringar i radiosändare eller annan utmstning- inte krävs av regering och riksdag. Efterfrågan inom föreningslivet blirstyrande med det tekniska sändningsutrymmet som den i övrigt enda begränsandefaktorn menar statskontoret. StockholmsUniversitets Studentkår menar att då länstyrelser och ra-dionämden får en närradiomyndighetsuppgifter bör inte detta medföra några störte kostnader för staten. Det blir dåmöjligt att avgiftsfinansiera verksamheten. Finansieringenav en blivande närradiomyndighel borde kunna ske genom medlemsavgifterbaserade på sändningstid efter en progressiv skala framhåller Jönköpings närradioföreningoch Filadelfiaförsamlingen i Jön- 1981/82:127 93 köping.Fömtsättningen är att myndighetens storlek och kostnad hälls inom en rimlignivå. Någraremissinstanser tar upp frågan om fördelningen av kostnadsansvaret mellanstaten, kommuner och föreningslivet. Svenska kommunförbundetframhåller atl eftersom närradio enligt betänkandet i huvudsak kan jämförasmed tidskrifter verkar det sannolikt att föreningar kommer attställa krav på samhällsstöd för atl kunna medverka i närradioverksamhelen. Ur kulturpolitisksynpunkt kan det bli svårt för kommunala kulturnämnder att uppfylla alla sådanakrav. Några sammanslutningar har redan framhållit att deras fortsatta medverkankan bli beroende av kommunala bidrag. har iyttrande över Radioulredningens betänkande tillstyrkt att rundradion åläggs ettdirekt kulturansvar. Detta ansvar har av naturliga skäl ej närradion menverksamheten blir en del av den lokala verkligheten för vilken kulturnämndernahar ett kullurpolitiskt ansvar. Närradions framlida genomslagskraft i eventuelltutbyggd form kan ej bedömas efter . Förbundet accepterar ej att statenöverlämnar åt kommunerna att eventuellt tvingas till obestämtstora utgifter för att balansera den lokala debatten och ge resurssvaga gruppermöjlighet atl deltaga. Förbundetpekar även på att kommittén medger att närradion pä informella vägar kan få enställning i kommunen som inte primärt avsågs då sändningsrätl öppnades och attbehovet av lokala åtgärder för balans kan komma att behövas. anser, i motsats till vad kommittén anfört angåendeföreningsfrågan, atl stor hänsyn måste tas till syftet med föreningssändningari lokalradion. Kommitténs förslag, som skulle medföra kostnadsbesparingar förstat och kommun, skulle innebära en motsvarande övervältring av kostnaderna påideella föreningar, som utnyttjar föreningssändningar i lokalradion. Ett stortantal idrottsföreningar som arbetar ideellt med knappa ekonomiska resurserskulle härvid drabbas. remissinstanser har synpunkter på hur sändarverksamheten skall finansierasoch i vilka former. Televerkethar inget att erinra mot den av kommittén föreslagna självkostnadsprincipen.Verket har heller ingen erinran mot förslaget att sän-darhyran differentierasmen vill framhålla att en differentiering försvåras eller omöjliggörs om verketinte ansvarar för hela sändarverksamheten. Televerkettillstyrker också att investeringsmedel för sändare m.m. anvisas överutbildningsdepartementets huvudtitel. Att staten bör finansiera televerkels sändarkostnaderframhålls också av Radio . Sändarhyranbör grundas på självkostnadsprincipen anser vidare och i . Även och ansluter sig till denna tanke, men anser däremot att en konstladprisdifferentiering mellan olika 8 1981/82. 1981/82:127 94 En liknande inställning har och Järva närradioföreningsom anser att sändarhyrorna bör utformas så att de inle är avhängiga hur mångaföreningar som använder en sändare. Alla orter bör betala en ur»gefarligen likastor avgift . KDSpåpekar att den föreslagna differentieringen av hyrorna i praktiken innebär attförenirigar i de större orterna får bidrag fill sändningskostnaderna på demindre orterna. Kommittén borde ha prövat om inte de mindre orternasmerkostnader kunde täckts genom någon form av bidrag. Landsting.sförbutidetpåpekar att det i betänkandet inte berörs hur differentieringen av sändarhyrorskall finansieras. Slutligenredovisas här några allmänna synpunkter på finansieringsfrågan. FörSveriges Radio framstår en blandad finansiering, som bygger på så många osäkrafaktorer, och med dold reklam i form av sponsring - som enda tänjbarainkomstkälla, som oacceptabel. utgår ifrån alt man vid det sludiga ställningstagandet tillnärradion i det ansträngda ekonomiska dagsläget måste avväga intresset av dennanya massmediekomponent mot det statliga stöd och den utveckling man villbefrämja hos övriga redan etablerade media av olika slag. För förbundets delligger det nära till hands att påminna om såväl litteraturstödets ochkulturtidskriftsstödets som biblioteksersältningens negativa utveckling undersenare år. Eventuella anslag fill en framlida närradio får inte inkräkta påredan etablerade stadiga åtaganden. Prop.1981/82:127 95 Lagom ändring i radiolagen (1966:755) Härigenomföreskrivs att 5§ radiolagen (1966:755)' skall ha nedan angivna lydelse. Deföretag som regeringen bestämmer (programföretag) ha rätt att sända radioprogrami rundradiosändning från sändare här i landet. Vaijeprogramföretag avgör ensamt vilka radioprogram som skola förekomma i mndradiosändningsom företaget anordnar. Härvid skall programföretaget iakttaga bestämmelsernai 6§ och 7§ andra stycket. Radioprogrami mndradiosändning som har upptagits trådlöst på centralantennanläggning fårutan särskilt tillstånd sändas vidare till mottagare inom fastighet som äransluten till anläggningen. Omrätt att sända program i vissa Om rätt att sända program i vissa lokalamndradiosändningar finnas lokala rundradiosändningar finns föreskrifteri lagen (1978:479) om särskilda föreskrifter i närradiola- gen (1982:000). Omrätt att sända radiotaltidningar finns föreskrifter i lagen (1981:508) om radiotaltidningar. Dennalag träder i kraft . 2 Förslag till Närradiolag Idenna lag finns föreskrifter om rätt för vissa sammanslutningar att sändanärradio. Med närradio avses radiosändningar av ljudradioprogram i lokala mndradiosändningar. Ilagen förstås med radiosändning, mndradiosändning, radiosändare och radioprogramdetsamma som i radiolagen (1966:755). 2§För prövning av frågor om närradio och för tillsyn över närradioverksamhelenfinns en närradionämnd. Närmare föreskrifter om närradionämnden meddelas avregeringen. 'Lagen omtryckt 1972:240 Senaste lydelse 1981:507 Prop.1981/82:127 96 3§ Närradio får inte sändas utan tillstånd av närradionämnden. Tillstånd att sända närtadio kan ges till följande slag avsammanslutningar: 1. lokala ideella föreningar som bedriver verksamhetinom sändningsom rådet och som har gjort det före ansökningsdagen, om inte särskilda skäl föranleder att kortare fid bör godtas, 2. församlingarinom , 3. obligatoriskastuderandesammanslutningar vid universitet och högskolor och 4. sammanslutningarsom har bildats av flera tillståndshavare för gemensamma närradioändamål. 5§ Tillstånd aft sända närradio får ges först efter detalt sammanslutningen har anmält vem som har utsetts till programutgivare enligtlagen (1982:000) om ansvarighet för närradio. 6§ Närradio får sändas bara över sådana radiosändare somteleverket ställer till förfogande. 7§ För varje sändare bestämmer närradionämnden vilkasammanslutningar som skall få sända och sändningarna får ske.Beslutet om sändningstid gäller för högst . Om flera sammanslutningar vill sända under samma lid,skall förtur ges åt den sammanslutning vars medverkan skulle öka antaletolikartade sändande sammanslutningar eller åt den sammanslutning som har ettsärskilt intresse av atl få sända . I annat fall skall turordningen fastställas genom lottning. 9§ För närtadion gäller inte 6 och 7 §§ radiolagen(1966:755). Kommersiell reklam får inte sändas i närradio. Eft program eller programinslag i närradion får intebekostas med pengar eller annan egendom som har ställts till sammanslutningensförfogande under förutsättning att programmet eller inslaget sänds. Il§ Sammanslutningens programutbud får inte, annat än ibegränsad omfattning, innehålla material som inte har framställts enbart förden egna verksamheten. Regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmerbemyndigas att meddela föreskrifter om avgifter i ärenden om närradio. Prop.1981/82:127 97 13S Tillstånd att sända närradio får återkallas, omsammanslutningen 1. inte längreuppfyller kraven enligt 4§, 2. bryter motbeslut om sändningstid, 3. sänder programtrots att varken behörig programutgivare eller ersättare för programutgivarenenligt lagen (1982:000) om ansvarighet för närradio finns eller trots altanmälan om vem som är utsedd till programutgivare inte har gjorts, 4. har sänt ettprogram som i en lagakraftägande dom har befunnits innefatta ett yttrandefrihetsbroltoch som innebär ett allvarligt missbruk av yttrandefriheten i närradio, 5. bryter motföreskrifterna i 10 eller 11 § eller 6. inte utnyttjar räUenatt sända under sex på varandra följande månader. När ett tillstånd återkallas får närradionämnden bestämmaen tid om högst inom vilken sammanslutningen inle får söka nyfttillstånd. Sammanslutningen skall på uppmaning av närradionämnden tillställanämnden den inspelning som avses i 9§ lagen (1982:000) om ansvarighet förnärradio. Om sammanslutningen inte rättar sig efter en sådanuppmaning, kan nämnden förelägga vite. Talan om utdömande av vitet förs vidtingsrätt av allmän åklagare efter anmälan av närradionämnden. 15§ Beslut i frågor om tillstånd enligt 4 och 13 §§ ellerom vite enligt 14 § får överklagas hos kammarrätten genom besvär. Andra beslutenligt denna lag får inte överklagas. Denna lagträder i kraft , då lagen (1978:479) om försöksverksamhet mednärradio skall upphöra alt gälla. För närradiosändningarsom har skett före utgången av gäller de äldre bestämmelserna. Vad som sägs omnärradionämnden i denna lag skall för tiden intill utgången av 1982, eller densenare lidpunkt som regeringen bestämmer, i stället gälla den myndighet somregeringen utser. Kartong: S. 104, under Närvarande Utgår: Elmstedt 1981/82:127 98 Närvarande:justilierädet , regeringsrådet , f. d. juslitie-rådet Ljungar. lillhandakommet utdrag av protokollet vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för beslutat inhämta lagrådelsyttrande över förslag lill 1. lag om ändring i radiolagen(1966: 755), 2. förslag lill närradiolag. Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslaget till lag om ändring iradiolagen (1966:755) Lagrådet lämnar förslaget utan erinran. Såsomden föreslagna paragrafen är utformad ryms därunder även sådanasammanslutningar som ej äger rättskapacitet. Lagförslaget innebär emellertid,att sammanslutningarna skall kunna vara bärare av såväl rättigheter som skyldigheter- jämför exempelvis möjligheten enligt 14 § i förslaget att förelägga ensammanslutning vite. Av ett med föreliggande lagförslag behandlatförslag till lag om ansvarighet för närradio framgår vidare, att ansvar för ytlrandefrihetsbrotti radioprogram i vissa fall skall vila på den som är ställföreträdare försammanslutningen. Av motivuttalandena framgår för övrigt också, att man avsett atlde sändningsberättigade sammanslutningarna skall vara juridiska personer. Mot bakgrundav del anförda bör kravet på rättskapacitet komma lill uttryck i lagen.Lagrådet förordar att detta sker i 4 § genom atl paragrafens inledande textfår följande lydelse: "Tillstånd att sända närradio kan ges tillsammanslutningar som är juridiska personer, dock inte lill andra än". Avredaktionella skäl förordas även dels att 4§ 3. erhåller lydelsen"obligatoriska sammanslutningar av studerande vid universitet och högskoloroch", dels att 4S 4. får lydelsen "sammanslutningar av flera tillståndshavareför gemensamma närradioändamål". Prop.1981/82:127 99 Detbör anmärkas, att 4§ varken i den föreslagna eller i den av lagrådet förordadeutformningen kräver, atl sådan sammanslutning som avses i 4 § 4. skall vara enideell förening. Av 4§ 1. följer, atttillstånd att sända närradio skall kunna ges lokala ideella föreningar. Härvidskall dock normalt vara fråga om föreningar som har bedrivit verksamhet inomsändningsområdet "före ansökningsdagen". Syftet medsistnämnda villkor anges i motivuttalandena vara att förebygga att tillfälliga gmpperkommer i fråga för sändningsfillstånd. Tanken är att en förening skall få sändanärradio endast om den bedriver annan verksamhet som är dess huvudsakligauppgift och har bedrivit denna verksamhet inom sändningsområdet under minst ettår. Detta syfte kan i och för sig sägas bli tillgodosett genom den föreslagnalagtexten. Det bör dock framhållas, att lagtexten ej hindrar och ej synesvara avsedd att hindra - att sändningstillstånd ges åt en ideell förening i syfte att på olika sätt verka för och ge spridning åt vissa idéeräven om det avgörande motivet för föreningens bildande varit möjligheten att spridadessa idéer via närradio. Vad som krävs av föreningen enligt 4 § 1. är i det falletendast alt den iakttar ettårsregeln, som då främst kommer att verka som enregel om karenstid. Överhuvud kommer möjlighet att sända närradio att ståöppen för varje sammanslutning som iakttar kravet enligt ettårsregeln och som- om den inte redan utgör en ideell förening med rättskapacitet - bildar ensådan, något som låter sig göra ulan störte svårighet om man endast ser till debegränsade krav som rättsordningen ställer för att en ideell förening skallutgöra en juridisk person. Härom är i och för sig intet att säga. Däremot kangöras gällande, att anknytningen i 4§ 1. till ideella föreningar i viss mån geruttryck åt en formell gränsdragning. I motiveringen framhålles det angelägna iatt markera närradions karaktär av språkrör för de ideella folkrörelsernaslokala sammanslutningar, låt vara att någon sådan markering inte kan sägas hakommit till uttryck i den föreslagna lagtexten. Även för nu avseddalokala sammanslutningar kommer givetvis möjlighet till sändningstillstånd attstå öppen, om de utgöres av ideella föreningar med rättskapacitet - eller kanförvandlas till sådana- samt uppfyller kravet enligt ettårsregeln. Motsvarandemöjlighet kommer emellertid inte att föreligga för exempelvis sådana lokalasammanslutningar inom en ideell riksförening, som ej själva är ideellaföreningar och som - av administrativa eller andra skäl - saknar möjlighet atlbli ombildade till sådana.