prop · G503100 · 1981-12-31 00:00:00 — Utvecklingsenheten inombrottsförebyggande rådet (BRÅ) har utarbetat en rapport över brottsutvecklingen(BRÅ rapport 1981:1). Däri ges bl.a. en översikt över utvecklingen under senareår i fråga om brott som kommit till polisens kännedom. Rapporten innehållerdäremot inte några prognoser över antalet brott som kan väntas komma tillpolisens kännedom . Planerings- ochbudgetsekretariatet inom departementet följer utvecklingstendenserna pä vissapunkter i förfarandet hos myndigheterna, främst brottmälsprocessen i vidmening. Härvid studeras uppgifter i brottsanmälan, åtalsbeslut, dom och beslutom intagning i anstalt i kriminalvården. I det följande kommenterasutvecklingen för olika grupper av brott mot . I tabeller redovisasuppgifter om brott anmälda är 1968 och . Siffrorna för perioden 1968-1980är tagna direkt ur (SCB:s) definitiva årsstatistik.De siffror som anges för är 1981 är preliminära beräkningar som bygger pästatistik för tiden . För narkotikabrottsligheten haremellertid skattningen gjorts pä grundval av uppgifter för tiden januari-juli1981. Begreppet våldsbrottanvänds här i en vid bemärkelse. Till våldsbrott räknas som i den officiellastatistiken brott mot liv och hälsa samt andra gärningar som innebär direktfara för individen. I dessa brott inräknas, förutom fullbordade gärningar, ävenförsök och förberedelser. Den långsiktigautvecklingen av våldsbrotten avviker från de andra brottsserierna. Antaletanmälda våldsbrott per 100.000 invånare låg länge på en i stort sett oförändradnivå. Det är först som en stegring påbörjades. Underdrygt (1964-1975) har detta inneburit ungefär en fördubbling av antaletpolisanmälda våldsbrott. Av dessa var riktade mot privatpersoner. Antalet rån år 1980utgjorde knappt en halv procent av 1981/82:100 Bilaga 5 samfiiga anmälda brottsbalksbrott. Rånen harvisat en hög ökningstakt . De är sålunda ungefärfemton gånger fler än . De preliminära siffrornaför 1981 tyder på att man i bästa fall har att räkna med en stabilisering. Gaturän är dendominerande formen av rån. Andelen rån med skjutvapen har legat pä omkring 10procent . Bank- och postrånen är fåi förhällande till övriga rån, 1980 inbegripet försök och förberedelse.De leder emellertid till mycket stora förluster. Huvuddelen av rånen, ca 80procent, klassificeras i statistiken som "annat rån". Denna grupp ärmycket heterogen. harantalet misshandelsbrott ökat med omkring 3.300 eller i genomsnitt med 3,6procent . har emellerfid inte någon ytterligare ökningnoterats, snarare kan man tala om en viss minskning, lät vara obetydlig. Dennautveckling gäller hela riket. I storstadsområdena har dock ökningen fortsatt. Antalet fall avmisshandel utomhus där offret inte har träffat eller på annat sättkänt den som utförde misshandeln har ökat kraftigt . Antalet harstigit med närmare 1.500 fall eller ochkan för beräknas fill 6 700. av fallen avser grovmisshandel medan redovisas i gruppen övrig misshandel. Antalet fall avmisshandel utomhus där offret inte har känt gärningsmannen är högst iStorstockholm. Där är antalet fall 17,6 per 10.000 invånare. Motsvarande siffraär för 11,4, för 12,4 och för övriga riket 6,5. Samtliga siffroravser situationen . 1981/82:100 Bilaga 5 114 Inbrotten har under 1960-och 1970-talen uppgått till av samtliga brottsbalksbrott.Ökningstakten har varit något lägre och samfidigt ojämnare . är andelen inbrott . Antalet inbrott harminskat . De preliminära siffrorna för pekar också på enviss minskning. Utvecklingen har ganska betydande regionala variationer. Flertaletmotorfordonstillgrepp avser fullföljt tillgrepp av personbilar eller försökhärtill. Antalet tillgrepp per 10.000registrerade motorfordon har sjunkit något . En delav bilfillgreppen torde kunna ses som inslag i en yrkesmässig och organiseradhantering av begagnade bilar. År Checkbedrägeri Övriga bedrägeri- 49586 38350 3666338846 43 845 44561 45 449 4393045 064 48676 47202 65 599 9291183100 Bedrägeribrotten har ökatmycket kraftigt under så gott som . I tillväxten av antaletbedrägerier spelade checkbedrägerierna en viktig roll. År 1970uppgick dessa till av alla bedrägerier. Antalet checkbedrägerierminskade kraftigt till följd av en ändring av kreditinstitutionernasregler om checkgaranfi. Bland bedrägeribrotten svarar dock fortfarandecheckbedrägerierna för en avsevärd andel, även om ökningen under senare årvarit starkast för andra former av bedrägerier och bedrägligt beteende, t.ex.överskridande av eget konto och bedrägeri mot allmänna kommunikationer,näringsställen resp. försäkringskassor. För den kraftiga ökningen 1979 svarar fleraolika brottsliga förfaranden. 1981/82:100 Bilaga 5 115 Störst roll spelar troligen bedrägerier isamband med erhållande av bostadsbidrag. Samma sak gäller för ökningen underär 1980. Särskilt intressetilldrar sig bedrägerier som begås med hjälp av konto-och kreditkort ochbedrägerier som riktar sig mot försäkringsbolag. Frän och med år 1979särredovisas dessa i statistiken. Antalet kredit- och kontokortsbedrägerier år1980 uppgår till 14 619. Jämfört med är detta en fördubbling.Statistiken tyder på att denna höga nivå bibehålls. Antalet anmäldabedrägerier mot försäkringsbolag är litet. Siffran för är 581. Till övrigabrottsbalksbrott räknas förutom skadegörelsebrott också ett stort antal olikagrupper av brottsliga beteenden som inte faller inom någon av de tidigareberörda kategorierna. Ökningstakten förskadegörelsebrotten har varit kraftig t.o.m. . var antaletskadegörelsebrott 57.057, av samtliga brottsbalksbrott. Depreliminära siffrorna tyder på en fortsatt ökning. En mycket stor andel avdem som döms för skadegörelsebrott är tonåringar. En betydande del avskadegörelsen drabbar skolorna. av deregistrerade skadegörelsebrotten drabbar stat, landsting och kommuner. Dennaform av skadegörelser orsakar samhället betydande kostnader. I en rapport, somgjorts på uppdrag av , beräknas denna kostnad uppgå tillminst 100 milj. kr. 1981/82:100 Bilaga 5 Antalet anmäldanarkofikabrott har legat på en relativt stabil nivå . Under år1980 ökade antalet anmälda brott dramatiskt. beräknas brotten ökaytteriigare med . Statistiken över antaletpersoner lagförda för narkotikabrott utgör ett komplement till siffrorna överantalet anmälda brott. Det totala antalet personer som meddelatsåtalsunderlåtelse, godkänt strafföreläggande eller dömts för brott motnarkotikastrafflagen har varierat mellan 3 500 och 5 500åriigen. Av dessa har 2 000 - 4 000 godkänt strafföreläggande eller dömts,medan omkring 1.500 har fått åtalsunderlåtelse. Antalet åtalsunderlätelser harminskat såväl 1979 som 1980 och var ca 1 200. Huvuddelen av dem somgodkänner strafföreläggande eller döms, 1980, lagfors för brott somavser cannabispreparat. avsåg lagföringen i ca I 100 fallcentralstimulantia, i knappt 400 fall opiater m.m. 1.6 Den fortsatta utvecklingen Inom departementet gjordaberäkningar pekar på en fortsatt uppgående trend för huvuddelen avbrottsbalksbrotten. Beräkningarna bygger påen analys av utvecklingen av antalet anmälda brott under en femtonårsperiod.Hänsyn har också tagits till den väntade befolkningsutvecklingen i olikaåldersgrupper. Andra faktorer har inte kunnat beaktas. Beräkningarna har gettföljande procenttal för den genomsnittliga åriiga förändringen under denärmaste åren, om inte nuvarande trend bryts. Prognos för perioden - 1986. Prop.1981/82:100 Bilaga 5 117 Beräknade förändringar i brott som anmälts till polisen därav inbrott i vind, källare -1,5 -0,4 Det bör framhållasatt det är en mycket vansklig uppgift att göra prognoser på detta område.Brottslighetens utveckling beror av en mängd olika faktorer inom samhället sominte kunnat tas med i beräkningen. 2 Verksamheten inom polisen, åklagarna, de allmänna domstolarna ochkriminalvården I det följande redovisasvissa siffror avseende verksamhet och arbetsbelastning inom rättsväsendet.Uppgifterna härrör i huvudsak från de analyser som regelbundet görs idepartementet. Siffrorna tas därvid i stor utsträckning från rättsväsendetsinformationssystem (RI). Vissa siffror är tagna direkt ur myndigheternas anslagsframställningar.Slutligen har några uppgifter avseende rättspraxis tagits ur rapportenStraffmätning - Slutrapport(Ds Ju 1980:9). Arbetet inom deolika myndigheterna inom rättsväsendet hänger mycket intimt samman. I huvudsakgår kedjan från polis, via åklagare och domstolar till kriminalvård. Antalet brott somanmäls fill polisen är över 900.000 . Den siffran omfattar inte brottför vilka polisen direkt utfärdar ordningsförelägganden. Antalet sådana förelägganden är 200 000per år. Endast en del av debrott som anmäls till polisen upp. I ungefär en tredjedel av fallenkan en misstänkt person knytas fill brottet. Andelen uppklarade brottvarierar med olika brottstyper. Uppklaringen växlar även mellan skilda delar avlandet. För misshandel och andra våldsbrott uppgår andelen uppklaradefall till , medan av inbrottsstöldernaklaras upp. Ungefär vart tredje rän och tre av fem bedrägeribrott blir uppklarade. Åklagarna fattarbeslut om åtal mot ungefär 80 000 personer . Till detta kommer drygt 90000 personer för vilka åklagare meddelar strafförelägganden. Åklagarnabeslutar om åtalsunderlätelser i ca 20 000 fall . Antalet avskrivnaoch nedlagda mål är omkring 60 000 . Prop.1981/82:100 Bilaga 5 118 Allmän domstol dömervarje år nästan 15 000 personer till frihetsberövande påföljd. Antalet personer somdöms till böter är knappt 40 000. Andelen frihetsstraff varierar starkt mellanolika brottstyper. Vid rattfylleri ådöms fängelse i av fallen. För rånoch grovt rän är motsvarande siffra och för grov misshandel . För grovtnarkotikabrott döms till frihetsberövande påföljd i av fallen. Andelen domar medfrihetsberövande påföljd har ökat för flera olika brottskategorier under senaretid. var genomsnittliga längden avädömda frihetsstraff i första instans 3,5månader. Variafionerna är dock avsevärda mellan olika slag av brott. För grovt narkotikabrott ligger t.ex.genomsnittet på närmare och för narkotikabrott i övrigt på omkring femmånader. För rån är motsvarandesiffra och , för grov misshandel och , för grov stöld , förmotorfordonsfillgrepp och för rattfylleri drygt en månad. Brottsutredning ochlagföring tar vanligen . Genomsnittstiden från det attett brott har begåtts till dess att dom har avkunnats är närmare . Tiden mellan dom ochintagning i anstalt inom kriminalvården är i genomsnitt drygt föricke häktade personer. Statistiken överantalet ingripanden och utryckningar inom polisväsendet bygger på de s.k.ingripandemeddelandena (IM). Statistiken utgör ett komplement till siffrornaför antalet anmälda brott när det gälleratt bedöma arbetsbelastningen inompolisväsendet, och då främst inom övervakningsverksamheten. IM utfärdas såsnart ett polisingripande sker. Antalet ingripanden framgår av nedanstående sammanställning. Arbetsbelastningenvid åklagarmyndigheterna och de allmänna domstolarna påverkas av antalet anmäldabrott och andelen därav som upp. Den är vidare beroende av bl.a. förändringar ilagstiftningen. Till belysning av arbetsbelastningen hos åklagarna anges i följandetabell antalet misstänktapersoner i mål hos åklagare . Prop.1981/82:100 Bilaga 5 Som framgår avtabellen har antalet bötesmål minskat kraftigt framt.o.m. Detta förklaras i första hand av att felparkering ochfylleri har avkriminaliserats. För dessa brott användes strafföreläggandeni viss utsträckning. Efter dessa avkriminaliseringar har emellertid antaletstrafförelägganden i andra fall ökat, eftersom möjligheter att användastrafföreläggande vidgats. Antalet misstänkta brott på vilket fängelse kan följa har ökat något undersenare är. Som framgår av tabellenhar antalet sädana brott på vilket fängelse kan följa ökat kraftigt , enökning som kan fortsätta . 2.3 De allmänna domstolarna Därav mål som enligt tingsrättsinstruktionen (1979:572) kan handläggas av notarie Av tabellen framgår att mål som handläggsav tingsnotarie minskat kraftigt undersenare år. Antalet övriga brottmål vid tingsrätterna har varit förhållandeviskonstant. Antalet mål som fullföljs till hovrätt har ökat något. 1981/82:100 Bilaga 5 120 Antalet intagna ikriminalvårdsanstalter har successivt minskat fram /77. Underdenna tid har flera anstalter lagts ned. Därefter kunde en stabilisering avnivån iakttagas under nägra är. har emellertid beläggningen ökatkraffigt. Denna ökning beror bl.a. på att såväl antalet dömda till längrefängelsestraff som genomsnittliga strafftiden för dessa har stigit. Antal klienter den . harintagningarna i kriminalvårdsanstalterna ökat kraftigt. Köproblem har uppståtteftersom antalet tillgängliga platser inte har räckt till. I samarbete medkriminalvårdsstyrelsen undersöker olika metoderför att bedöma behovet av anstaltsplatser inom kriminalvården på kort och läng sikt. När det gäller attbedöma behovet av platser på kort sikt har studierna visat attanstaltsbeläggningen kommer att öka ytterligare Beträffande behovetav anstaltsplatser har en preliminär kalkyl som tillalla delar baseras på en oförändrad kriminalpolitik visat ett behov av tioprocent fler platser än de som behövs . Det bör betonas att dennabedömning är mycket osäker. Det torde emellertid vara klart att nuvarandeantal anstaltsplatser inte är till fyllest vid en oförändrad kriminalpolitik. 1981/82:100 Bilaga 5 121 3 Rättsväsendets resurser för åtgärder mot brott Samhällets åtgärder mot brott kan indelaspä olika sätt beroende på syftet med indelningen. För en beskrivning av hurresurserna fördelas mellan olika ändamål kanen gruppering göras på följande sätt. Förebyggandeåtgärder riktade mot personer som inte är föremål för rättsväsendets åtgärderpå grund av brott. Det är här fråga även om sådana åtgärder som äravsedda att förbättra miljön i samhället i förebyggande syfte. Åtgärder avdetta slag ankommer främst på andra än rättsväsendets myndigheter, bl.a.skolväsendet och socialvårds- och arbetsmarknadsmyndigheterna. Den syftar till att dels förhindra brott, dels upptäckabrott. Hit hör polisens övervakande verksamhet. Gruppen omfattar även exempelvis tull- och beskattningsmyndigheternas kontroll av att straffsanktionerade bestämmelserinom deras resp. verksamhetsområden efterlevs. Brottsutredning ochandra åtgärder i brottmålsförfarandet som krävs för att fatta beslut om reaktion mot brott. Åtgärder av detta slag hör hemma i kriminalvården. Åven andra organhar uppgifter på området, t.ex. exekufions-väsendet i fråga om böter. Härmed avses åtgärder som syftar till att ge personer som begåttbrott bättre förutsättningar till anpassning i samhället. Åtgärder av dettaslag vidtas av kriminalvårdsmyndigheterna och av organ inom socialvårds-,arbetsmarknads- och utbildningsområdena. Forskning ochutveckling som är direkt målinriktad mot problem som rör åtgärder mot brott. Samhället satsarstora belopp på åtgärder mot brott. Det är dock inte möjligt attpresentera en fullständig beräkning av kostnaderna för åtgärder av detta slag.Förutom inom område satsas stora resurser inom annanstatlig verksamhet vilka, åtminstone delvis, har till syfte att förebyggaoch bekämpa brott. Även kommuner, landsfing och näringsliv lägger ut avsevärda belopp . Kostnaderna för åtgärder mot brott inomrättsväsendet, dvs. i första hand inompolis- och åklagarväsendet, de allmänna domstolarna och kriminalvården,har emellertid kunnat beräknas. De har fördelats pånämnda åtgärdsgrupper. I vissa fall har schabloner använts eftersom beräkningsunderlaget ärosäkert. All polisverksamhetutom den som har samband med tillståndsgivning, passärenden och andra uppgifter avservicekaraktär kan ses som ett led i samhällets åtgärder mot brott. Hit hör ocksååklagarväsendets och kriminalvårdens funktioner liksom den del avdomstolsväsendets verksamhet som rör brottmål. Den del av anslagen inom rättsväsendetsom var avsedd för åtgärder mot brott uppgår till . Prop.1981/82:100 Bilaga 5 122 Förebyggande åtgärder 50 milj. kr. Forslcning och 'utveckling 12 milj. kr. Fig. 1: Kostnader för åtgärder mot brott inomjustitiedepartementets /82. figur 1 är detta belopp fördelat på åtgärdsgrupper.Beloppet omfattar inte medel som förbrukas inom departementet och statligakommittéer eller anslag påkapitalbudgeten. Som framgår avfigur 1 uppgår kostnaderna för förebyggande åtgärder fill 50 milj. kr.Största posten utgör kostnaderna för polisens undervisning i skolorna i lag ochrätt samt i trafik. Hit hör också BRÅ:s verksamhet utom den rena forskningenoch utvecklingen. I detta sammanhang bör framhållas att kostnaderna förbrottsskadenämnden inte fill någon del medräknats. Övervakningen avregelefterlevnaden avser polisens övervakningsverksamhet och beräknas kosta 2 063 milj. kr. Det redovisadebeloppet för brottsutredning och andra åtgärder i brottmålsförfarandetomfattar åtgärder inom polis- och åklagarväsendet samt domstolarna. Avbeloppet 1 740 milj. kr. faller I 178 milj. kr pä polisväsendet, 197 milj. kr.på åklagarväsendet och 365 milj. kr på domstolsväsendet, inklusive rättshjälpskostnader. 1981/82:100 Bilaga 5 123 Kriminalvårdensvarar för de kostnader som i figuren har redovisats som verkställandet avpåföljder och rehabiliterande åtgärder. Denna grupp av kostnader beräknas till 1 229 milj. kr. Den forskning ochutveckling inom departementets område som tar sikte på åtgärder motbrott beräknas till sammanlagt 12,4 milj. kr., varav omkring 7,8 milj. kravser anslag till brottsförebyggande rådets (BRÅ:s) verksamhet. Ibeloppet ingår inte den forskning och utveckhng som är knuten till kommittéer inomdepartementet. I jämförelse medföregående år har det totala beloppet för rättsväsendets åtgärder mot brott ökat . dåpolisväsendet förstatligades var antalet polismanstjänster 11700 ochantalet tjänster för övrig personal i polisväsendet 2100. Motsvarande siffrorför /82 var drygt 16100 resp. 4200. Antaletpolismanstjänster har alltså ökat med över 4000 efter förstatligandet. För att fåen bild av den faktiska utvecklingen i fråga om personalläget måste manemellertid ta hänsyn även till en rad faktorer. En av dessa ärarbetstidsförkortningen. Uttryckt i årsarbetskrafter har omkring 2200 polismanstjänsterbortfallit sedan förstatligandet på grund av arbetstidsförkortning. Utbildningsverksamhetenhar ökat kraftigt . Det finns emellertid inte uppgifter som belyserdetta för hela perioden efter förstatligandet. Enbart från /72 till 1975/76 sammanlagda utbildningsverksamheten inom polisväsendet, exkl. dengrundläggande utbildningen för polismännen, ökat från drygt 150000 fill ca243500 utbildningsdagar . Uttryckt i årsarbetstid motsvarar detta en ökningfrån 715 till 1 160arbetskrafter. De uppgifter somåtergetts nu ger vid handen att resursförstärkningen harvarit begränsad när det gäller personal som är tillgänglig för faktiskpolistjänstgöring. måste naturligtvis beaktas att polisens arbete i höggrad har underlättats genom att utrustningen och utbildningen har förbättrats. Den renodling avpolismannens arbete som har skett genom attuppgifter i stor utsträckning har överflyttats till administrativ personal har också haft betydelse. Ett annatled i utvecklingen som bör nämnas är de större bevakningsföretagens kraftigaexpansion under böijan och mitten av . Polisaspirant antassom extra polisman (epm) och genomgår en grundläggandeutbildning, den s.k. grundkursen, vidpolisskolan i . Under de andra ochtredje utbildningsåren fullgör polisaspiranten praktiktjänstgöring, s.k.alterneringstjänstgöring. Prop.1981/82:100 Bilaga 5 Prakfiktjänstgöringen fullgörs på olikaenheter i polisdistriktet. Först mot slutetav tjänstgöringen på en enhet anses aspiranten böra anförtros att utföra enklare ärenden mera självständigt. Den somfullgör alterneringstjänstgöringkan därför inte tas i anspråk i samma utsträckning som en fullt utbildadpolisman. Sedanaltemeringstjänstgöringen avslutats, är polisaspiranten färdigut-bildad. Han ärbehörig att söka extra ordinarie polismanstjänst efter det han böljade som aspirant. Balans bör föreliggamellan rekryteringen av polisaspiranter å den ena sidan och tjänsteroch avgångar på grund av pension eller av annan orsak å den andra. En sådanbalans har varit svär att åstadkomma. I 1978 årsbudgetproposifion redovisades emellertid en metod för att beräkna behovet avpolisaspiranter. Antalet vakanser inom polisväsendet minskar nu successivt. Lägeti framgår av följande tabell. Sammanställning över personalläget m.m. vid polisväsendet1981-09-01 (polispersonal utom chefskarriären) Epm med fullgjord alt.-tjg (motsv.) Brist/ överskott exkl. alt.-tjg sthlms pd Gbgs pd pd Övriga pd 507 1/2 997 1/2 - 85 1/2 -380 1/2 560 192 158 622 Antalet anställdainom åklagarväsendet har ökat i begränsad utsträckning efterförstatligandet . har ökningen uppgåtttill omkring tio tjänster. Antalet tjänster är nu nära 1 200, varav omkring 580 är åklagartjänster. När det gäller deallmänna domstolarna saknas en löpande redovisning som visar hur stordel av personalresurserna som tas i anspråk för brottmålen.Stickprovsundersökningar har emellertid lett fram till att denna andel äromkring . Även om uppgifter saknas om hur andelen har förändratsunder är det sannolikt att variationerna inte har varitsärskilt stora. Antalet tjänster vid de allmänna domstolarna har ökat med nära 250. Antalet år nu omkring 4300, varav drygt 1000 domartjänster. Kriminalvården harnu knappt 5600 tjänster. Av dessa är omkring 4400 placerade vidkriminalvårdsanstalterna och omkring 800 inom frivården. har kriminalvården tillförts drygt 900 tjänster. Större delen avdessa har placerats inom frivården (drygt 400). Antalet lekmannaövervakare inomfrivården har minskat med omkring 2 700 från drygt 11.600 fill drygt8.900. Prop.1981/82:100 Bilaga 5 ANDRA HUVUDTITELN 5 I Lagstiftningsfrågor13 2 Åtgärder mot brott m. m. 37 Information omlagstiftning m. m. 40 Särskild polisverksamhetför hindrande och uppdagande av brott mot rikets säkerhet 50 Inköpav motorfordon m. m. 52 Underhåll och drift avmotorfordon m. m. 53 Gemensamkontorsdrift m. m. inom kvarteret D. Domstolsväsendet m. m. 71 Bostadsdomstolen ochhyresnämnderna m. m. 73 Utrustning till domstolarm. 84 Maskin- ochverktygsutrustning m. m. 85 Engångsanskaffningav inventarier m. m. 85 Utbildningav personal m. fl. Prop.1981/82:100 Bilaga 5 F. Rättshjälp m. m. 94 Vissa domslolskostnaderm. 95 Diverse kostnader förrättsväsendel 98 förfastighetsdala l(X) Datainspektionen 108 Brottsskadenämnden:Ersättning för skador på gmnd av brott 109 Bidrag tillutgivande av litteratur pä förvaltningsrättens område 109 Bidragtill vissa internationella sammanslutningar m. m. 110 Stödtill politiska partier 110 Allmänna val Bilaga 6 till budgetpropositionen 1982 Prop. Utrikesdepartementetsverksamhetsområde omfattar ärenden som rör förhållandet till ochöverenskommelser med andra stater, deltagande i internationellaorganisationer, internationellt utvecklingssamarbete, skydd av svenskamedborgares intressen i främmande länder, han-delsfräiiijande, information omSverige i utlandet m.m. Dessa ärenden spänner över ämnesområden avallmänpolitisk, handelspolitisk, bistånds-politisk, ekonomisk, kommersiell,rättslig, social, humanitär och kulturell natur. Till utrikesdepartementethör utrikesrepresentationen med 113 lönade utlandsmyndigheter och omkring 430olönade konsulat. Styrelsen för internafionell utveckling (SIDA) samt och vissa andra statsunderstödda organ såsom () och Utrikespolitiskainsfitutet erhåller anslag över tredje huvudtiteln. En ambassad harupprättats i . Regeringen har beslutat att under /83upprätta en ambassad i i . Regeringen harbeslutat att lägga ner det lönade generalkonsulatet i . Vidare föreslåsatt det lönade generalkonsulatet i Antwer-pen läggs ned och att vissaorganisatoriska förändringar vidtas vid det lönade generalkonsulatet i SaoPaulo. En intern utredning hargjorts om möjliga långsiktiga besparingar. Som en följd av utredningen kan ettantal tjänster komma att dras in. Vissa utlandsmyndigheter kan komma att läggasner eller nedväxlas. En fortsatt ökad satsningsker på handelsfrämjande, särskilt i utvecklingsländer. Förstärkningsbehov hartillgodosetts genom omfördelning av befintliga resurser.