prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — Om man emellertid vill sätta en gräns för en sådanutveckling finns det, såvitt patentverket kan finna, ingen annan möjlighet änatt föreskriva ett barn, vars fader eller moder bär namn som förvärvats genomtidigare äktenskap, inte får förvärva släktnamn härrörande från detta äktenskaputan samtycke av förutvarande make eller, om samtycke ej kan företes, tillståndav namnmyndigheten. En sådan föreskrift skulle kunna sägas vara i godöverensstämmelse med 2 § andra stycket andra punkten i förslaget, enligt vilkenmakes samtycke krävs för att andra makens barn skall få makarnas gemensammanamn. En föreskrift av ovan angiven innebörd skulle leda tillatt den ovillkorliga rätten till mors namn, som fillkommer barn till föräldrarsom inte är gifta med varandra, bortfaller i det fall att modern bär ett itidigare äktenskap förvärvat släktnamn. kan inte se hur dennakonsekvens skall kunna undgås, om man vill sätta en generell och könsneutralgräns, vid vilken rätten att föra släktnamn vidare upphör. Krav på rättens prövning av att namnbyte är till barnetsbästa upprätthålls i förslaget endast i ett speciellt fall, nämligen i fråga omfosterbarn (5 §). I övriga situationer anser utredningen att vårdnadshavarenmåste anses i stånd att själv avgöra barnets namnfråga och anför goda skäl fördenna uppfattning. Det år naturligtvis önskvärt att den av föräldrarna somensam har vårdnaden alltid kan avgöra namnfrågan för barn i enighet med den avföräldrarna som inte är vårdnadshavare. Emellertid visar patentverketserfarenhet att motsättningarna mellan föräldrar ibland kan vara stora inamnfrågor. Ett stort antal domar i och lägre domstolar undersenare år visar inte blott att barnens namnfråga är kontroversiellutan även att domstolarna tillmäter föräldrarnas intresse för barnens namnfrågastor vikt. 1981/82:156 184 Att bedöma konsekvenserna för ett barn av ett namnbyte kanotvivelaktigt Bilaga 3 vara en svår och känslig fråga. Det kan därfördiskuteras om det är rimligt att överge nuvarande möjlighet att i vissasituationer underställa fråga om namnbyte för barn rättens prövning utan attinföra något alternativ till en sådan prövning. Man kan tänka sig att, om namnändring för barn begärs utanatt båda föräldrarna biträtt namnbytet, namnmyndighetens fillstånd alltid skallinhämtas. Mot en sådan lösning talar dock, som utredningen också framhållit,att vårdnadshavaren i andra, för barnet kanske ännu viktigare avgöranden, anseskapabel att själv fatta beslut utan att bevis på den andra makens bifall ellerprövning av barnets bästa krävs. Frågan torde böra övervägas ytterligare ochstort avseende fästas vid de synpunkter som kan komma att framföras av deremissinstanser som har erfarenhet av de sociala problemen i samband mednamnbyte för barn (sociala centralnämnder och liknande institutioner). Se under rubriken enligt namnlagen m. m. Patentbesvärsrätten, särskilda yttranden avpatenträttsrådet , t. f. patenträttsrådet och assistentenKatinka Öländer : I likhet med experten hyser jag vissabetänkligheter mot den urholkning av vedertagna principer pånamnrättens område som förslaget innebär. måste medges attutredningen på de flesta punkter anfört tungt vägande skäl för sinaståndpunktstaganden. Jag har slutligen - utom i ett avseende - också låtit migövertygas av dessa skäl. Undantaget avser den i lagförslagets 1 § 2 st.upptagna s. k. hjälpregeln innebärande en övergång från den agnatiska till denkognatiska principen. De skäl utredningen anfört till stöd för sin uppfattningi denna del (bet s. 105-106) kan inte anses hållbara. Den grupp av barn utomäktenskap i fråga om vilken faderskapet ej är klarlagt vid barnets födelsetorde vara ytterst liten. Att av hänsyn endast till denna obetydliga grupp göraen så tvär omkastning i den fastrotade ordningen som förslaget innebär synesmig vara att driva kravet på automatik och likställdhet in absurdum. Regeln böri stället utformas så - lika för barn i äktenskap och utom äktenskap - attbarnet, vid utebliven anmälan om vilket av föräldrarnas namn som skall gälla,förvärvar faderns namn. Detta kräver en komplettering för de fall därfaderskapet ännu ej är fastställt innebärande att barnet i sådant fallförvärvar moderns namn. Sedan faderskapet fastställts, bör barnet givetvisgenom anmälan enligt lagförslagets 2 § 1 st kunna förvärva faderns namn. Blirfaderskapet aldrig fastställt, torde det - med beaktande av den namnsplittringsom ändå uppkommer med tillämpning av förslagets regler - knappast 1981/82:156 185 medföra någon nämnvärd olägenhet att barnet får hålla sigtill moderns Bilaga 3 namn. och : Utredningen har (bet s106-107) inte ansett sig böra föreslå sådan begränsning i barns rätt tillfaderns eller moderns släktnamn, att barnet blir förhindrat att förvärva namnsom fadern eller modern förvärvat genom fidigare äktenskap. I denna del kan viej biträda utredningens ståndpunkt. Inte minst har enligt vår mening utredningenpå denna punkt underskattat den risk för känslomässiga komplikationer som entillämpning av förslaget kan leda till. Sådana komplikationer kan befaras ocksågå ut över barnen. Den omständigheten, att det redan enligt gällande lag kan iviss utsträckning uppkomma dylika situationer, utgör inte något skäl att gåvidare och ytterligare öka risken för angivna olägenheter. Vi avstyrker därförförslaget i denna del. 4.9 Kyrkobokföringsinspektören i stiftsöstra inspektionsområ de: Det är uppenbart olyckligt att ett barn, vars föräldrarhar skilda släktnamn, inte vid födelsen förvärvar enderas släktnamn.Risken för förväxlingar och felaktigheter i folkbokföringen ökar påtagligt.Lagen bör föreskriva att barnet får enderas släktnamn vid födelsen,precis som . Eftersom beredningen sett det så angeläget med största möjligalikhet oavsett föräldrarnas civilstånd så må väl barnet i detta fall få modernssläktnamn, även om detta lär komma att bli en oväntad upptäckt, obehaglig imånga fall senare i livet. En ändring kan ju dock lätt ske efter förslagets 2§. Formuleringen i 1 § tredje stycket "senast hade somogift" är mindre bra, eftersom det inte behöver vara fråga om det namn somfadern eller modern förvärvat vid födelsen. Det torde medföra svårigheter bådeför sökande och för pastorämbetena att rätt handlägga sådana förhoppningsvissällan förekommande anmälningar. Det hade varit bättre att i detta fallföreskriva ansökan hos namnmyndigheten. 4.10 Kyrkobokföringsinspektören i stiftsvästra inspektionsom råde: Den sociologiska utredningen omfattade även barns släktnamn.Också i detta fall har utredningen helt nonchalerat undersökningen. Det storaflertalet anser att man även här bör slå vakt kring namngemenskapen inomfamiljen. I full konsekvens med att namngemenskapen endast säkras genom atthustrun förvärvar mannens släktnamn, bör barn i äktenskap förvärva fadernssläktnamn. Det verkar mycket långsökt att som utredningen gör (s. 102) gåtillbaka till forna tiders synsätt inom den familjerättsliga lagstiftningen.Ingen vill väl på allvar påstå att den nuvarande namnlagen är en Prop.1981/82:156 186 reminiscens från forna tiders lagstiftning. Inte heller ärdet fråga om barnets Bilaga 3 anknytning till moderns släkt eller till fadernssläkt (s. 103). Här gäller det att behålla den allmänt önskade namngemenskapenoch då de allra flesta anser den vara av avgörande betydelse, blir dennaturliga konsekvensen att barn till föräldrar som är gifta med varandraförvärvar faderns släktnamn. Om barn av någon anledning vill anta modernssläktnamn finns ju möjligheten därtill i nuvarande lagstiftning. Densociologiska undersökningen visar ju att anser det varabättre med olika släktnamn inom en familj. Om valfrihet skall meddelas föräldrar beträffande barnssläktnamn, finnes ingen anledning till att lämna så lång frist som sex månaderför anmälan. Föräldrar borde rimligtvis hinna hanamnfrågan klar vid barnets födelse så att släktnamnet kan anmälas då.Konsekvenserna blir annars att ett barn kan vara utan såväl förnamn som släktnamni . Låt vara att barnet relativt tidigt får sitt personnummerfastställt som identitet, men att kyrkobokföra en människa, inordna henneshandlingar även hos andra myndigheter än pastorsämbetena utan att vederbörandeej har något namn kan ej anses vara tillfredsställande. Om anmälan ej inkommitinom föreskriven tid, skall barnet anses förvärvat moderns släktnamn för att"lagstiftningen inte bör behandla barn olika beroende på om föräldrarna ärgifta med varandra eller inte (s. 105). Det finns dock flera exempel på- äveninom lagstiftningen - som behandlar barn olika i dessa fall. Därför lär man ejkunna se något diskriminerande i en namnlag som har särskilda bestämmelser förbarn med skilda familjeförhållanden. Att tillåta barn bära mellannamn är ej avbehovet påkallat. Samhörigheten framgår bäst av att hela familjen har sammasläktnamn. Vad beträffar överförande av släktnamn i tidigare äktenskaptill nytt äktenskap fastslår utredningen det olämpliga i att hustrus släktnamni tidigare äktenskap skall kunna förvärvas av nye maken. Detta bör även gällabarns släktnamn. Ej heller här bör moderns släktnamn i tidigare äktenskap fåföras över till barn. Vare sig make eller barn har ju någon egen anknytningtill namnet liksom i princip inte heller hustrun efter det att det fidigareäktenskapet blivit upplöst. Adopfivbarn bör falla under samma namnregler sombiologiska barn i enlighet med ovan sagda. Adoptivbarn bör ej heller sommellannamn äga förvärva släktnamn som det hade före adopfionen. Adoptivbarnbehandlas ju i allt övrigt som biologiska barn och det finns ingen anledningtill namngemenskap med biologiska föräldrar, då ju all annan gemenskap upphört. De regler för styvbarns släktnamn som föreslås bör kunnaaccepteras med undantag av att ej heller de skall äga rätt till mellannamn. Beträffande fosterbarn bör enligt utredningen kravet pårättens prövning av namnbyte kvarstå. Prop.1981/82:156 187 4.11 Kyrkobokföringsinspektören i : Bilaga 3 För barn i äktenskap bör nuvarande bestämmelse gälla somhuvudregel, dvs. barnet förvärvar vid födelsen faderns släktnamn eller omföräldrarna gifter sig efter barnets födelse faderns släktnamn i samband medvigseln. Möjlighet bör dock finnas att anmäla förälders släktnamnsom ogift som släktnamn för barnet. Barn till ogift mor bör som vid födelsen förvärvamoderns släktnamn, Möjlighet borde finnas att i samband med födelsen anmälafaders släktnamn, som många faktiskt gör, men det förutsätter att faderskapetfastställts före barnets födelse. Man skulle kunna överväga, att när det gällerbarn till ogift mor vänta upp på en anmälan av släktnamn. ar det inte säkert att faderskapet är fastställt , dels ärdet som tidigare anförts betänkligt att låta ett barn vara heltnamnlöst. Styvbarn bör genom enkel anmälan till pastorsämbetet kunnafå det släktnamn som resten av familjen bär (styvfaders resp, styvmoders släktnamn). Adoptivbarn bör liksom ifråga om släktnamn fåsamma ställning som biologiska barn. Möjlighet bör liksom ges rättenatt besluta, att ett adopfivbarn skall behålla tidigare släktnamn. Fosterbarn bör ges vidgade möjligheter att förvärvafosterföräldrars släktnamn. En svårighet härvid är, att även om ett barnfaktiskt vistats i fosterhemmet sedan späda år, så ligger likväl den juridiskavårdnaden kvar hos de biologiska föräldrarna, som alltså har att göra ansökantill rätten och sedan göra anmälan till pastorsämbetet. En möjlighet vore, attnär ett barn vistats oavbrutet i ett och samma fosterhem,fosterföräldrarna fick rätt att göra ansökan till rätten och anmälan tillpastorsämbetet. 4.12 Kyrkobokföringsinspektören i stifts södrainspektionsområde: Även om personnumret är att anse som ett avgörandeidentifikationsmedel, anser jag att frågan kan ställas, öm inte den sexmånader långa tidsrymden är alltför lång,' när det gäller möjligheten attanmäla barns släktnamn, i de fall föräldrarna ha skilda släktnamn. Adoptivbarns nuvarande rätt att som tilläggsnamn bärasläktnamn från tiden före adoptionen anser jag slutligen bör kvarstå vidinförandet av mellannamn. I utredningen föreslås (1 §, s. 19) att barn tillföräldrar med gemensamt släktnamn vid födelsen förvärvar det namnet. Omföräldrarna har skilda släktnamn föreslår utredningen (1 § andra stycket) ettanmälningsförfaran- Prop.1981/82:156 188 Nämnden anser att 1 § andra stycket borde kunnaformuleras enklare. Bilaga 3 f. ö. i nära anslutning till 23 § där reglerges för barns förvärv av förnamn; nämndens förslag i högerspalten: Har föräldrarna skilda släktnamn. Har föräldrarna skilda släktnamn, förvärvar barnet vid födelsen det av förvärvar barnetvid födelsen det av namnen som anmäles hos pas- de båda namnen somsenast inom torsämbetet. Har sådan anmälan ej efter födelsenanmäles gjorts efter bar- hos pastorsämbetet, netsfödelse, anses barnet vid födelsen ha förvärvat moderns släktnamn. Även i detta fall kan vissa konsekvensändringar behövas. För barn som senare vill förvärva ett annat av de namn somdet vid födelsen enligt 1 § hade kunnat få föreslår utredningen rätt till bytegenom anmälan hos pastorsämbetet. Även i detta fall anser nämnden - med tankepå namnstabiliteten - att förvärv av annat namn skall kunna ske endast efteransökan hos namnmyndigheten. Den av utredningen föreslagna regeln synes kunnamedföra att ett barn i obegränsad utsträckning skall kunna anmäla annatsläktnamn, dvs. växla fram och tillbaka mellan moderns och faderns namn somogifta. En sådan regel synes oss olämplig. I överensstämmelse med förslagets utgångspunkt kan någonerinran ej göras mot att överge den agnatiska namnföljden när det gäller barnssläktnamn. Däremot ställer sig kritisk till den i 1 § upptagnasexmånadersregeln, som kan medföra att barnet blir utan namn under så lång tid.Samma kritiska invändningar som gäller makes möjlighet att byta namn kan riktasmot de alltför omfattande valmöjligheter som förslaget i detta hänseende gerbarn, adoptivbarn och fosterbarn. När föräldrar till barn i äktenskapet har namngemenskapskall barnen givetvis ha detta namn. När föräldrarna har olika släktnamn börfaderns namn antecknas som barnets släktnamn. Det bör ske redan från födseln,eftersom det inte är lyckat att fråga om barnets släktnamn kan hållas svävandei . Inom bör annat släktnamn kunna anmälas.Därefter bör namnbyte kunna anmälas endast i samband med namnbyte inom familjeneller för att åstadkomma namnger enskap 1981/82:156 189 Övriga namnbyten får ske hosnamnmyndigheten. Då det visat sig att det psykologiskt sett är viktigt förmånga adoptivbarn att veta sitt ursprung, anser att adoptivbarnbör ha kvar möjligheten att bära sitt ursprungliga namn sommellannamn. Fosterbarn bör på samma sått som adoptivbarn ha rätt att bära sitt ursprungliga släktnamn som mellannamn, Enligt gällande ordning förvärvar barn automatisktsläktnamn vid födelsen, - Enligt utredningens förslag förvärvar barnautomatiskt släktnamn endast då föräldrarna är gifta och har gemensamtsläktnamn. Därmed ökar antalet fall då släktnamn förvärvas enbart genomanmälan. Utredningen har här, tydligen för att tillgodose en princip somuppenbarligen har svaga skäl för sig, övergivit en princip som vid namnlagensfillkomst ansågs självklar: vid födelsen rätt till släktnamn och behov av attindividualisera barnet. - Har föräldrarna (gifta eller ogifta) skilda släktnamnförvärvar barnet vid födelsen det släktnamn som anmäles. Har sådan anmälan ejgjorts efter barnets födelse anses barnet ha förvärvat modernssläktnamn. - Denna hjälpregel för det fall att föräldrarna inte kan kommaöverens eller eljest inte kommer till ett avgörande måste avvisas inte bara avdet skälet att den helt avviker från nuvarande agnatiska ordning, som knappastifrågasatts, utan även går emot en klar praxis vid val av släktnamn i de fallnamn kan förvärvas genom anmälan. Utredningens redovisningar och uttalanden påflera ställen såsom till exempel på sidorna 86,90 f, 97,101,103, 105-107,rörande på sidorna 76,104 och beträffande andra länder på sidan 79,borde leda till helt annan slutsats än den utredningen efter ett parbortförklaringar på sidorna 101 och 103, kommer till. I de fall den föreslagnahjälpregeln träder i funktion torde betydligt flera namnändringar än som nubegäres bli följden. Härigenom kommer allmänheten att tvingas till ytterligareadministrativa åtgärder i stället för den förenkling man säger sig viljaåstadkomma. Förslaget innebär också härigenom ett betydande merarbete förpastorsexpeditionerna. Alla relevanta omständigheter talar för att barnautomatiskt förvärvar släktnamn utan hjälpregel. Alla skäl tala vidare förnuvarande agnatiska ordning då föräldrarna är gifta. Praxis visar klart attgemensamhetsprincipen för flertalet är mer avgörande än jämlikhetsprincipen:man önskar faderns namn och skall inte för den skull behöva företaga särskildåtgärd. Vad utredningen föreslår om barns släktnamn anser vi tillalla delar vara ett utmärkt förslag. Det avlägsnar den ännu i namnlagenkvardröjande ensidigheten till förmån för en agnatisk namnföljd och även denuppdelning Prop.1981/82:156 190 mellanbarn i äktenskap och barn utom äktenskap som, om änbeslöjad, finns Bilaga 3 kvar i namnlagen. Det bygger i stället klart påatt barnet har samma anknytning till envar av föräldrarna och därför bör hasamma rätt till den enes eller den andres namn. Den enda punkt där förslaget kan antagas framkalladiskussion är regeln i 1 § andra stycket att om anmälan av släktnamn ej gjortsinom efter barnets födelse, barnet anses vid födelsen ha förvärvatmoderns släktnamn. Med tanke på att också förnamn skall anmälas inom samma tidär det högst osannolikt att regeln bhr ofta tillämpad. Någon regel måste dockfinnas, om man vill undvika att även när det gäller släktnamnet behövatillgripa föreläggande vid försummad anmälan. Det är en fördel att regeln kangöras gemensam för de fall då föräldrarna är gifta och de fall då de inte ärgifta. Vi anser förslaget i denna del vara riktigt och lämpligt. Beträffande byte av barns släktnamn och barns samtyckeanförs följande. De nuvarande reglerna förutsätter i en rad olika fall attbyte av namn för barn föregås av en domstolsprövning om namnbytet är förenligtmed barnets bästa. De fall som därvid särskilt framkallat konflikter är sådanadå modern, som har vårdnaden om barnet, ingått äktenskap med annan än barnetsfar och önskar att barnet skall få styvfaderns namn. Det har visat sig ytterstsvårt och ofta helt omöjligt att göra en saklig och ingående bedömning av vadsom kan anses vara bäst för barnet. Avgörande har därför i verkligheten blivitom föräldrarna kunnat komma överens eller inte. Om de inte kunnat enas har imånga fall namnbyte vägrats. Det lär knappast kunna objektivt fastställas omdetta har varit till nytta för barnet eller ej. Det måste anses riktigt att nuavveckla denna domstolsprövning. De nuvarande reglerna innehåller emellertid att i allahithörande fall barn som fyllt skall höras av rätten om det finneslämpligt. När nu domstolsprövningen avvecklas blir en konsekvens att ej hellerregeln om barnets hörande blir tillämplig annat än i det enda återstående falldå domstolsprövning skall ske, nämligen i fråga om fosterbarns förvärv avfosterfaderns eller fostermoderns släktnamn (5 §), Utredningen föreslår istället att anmälan eller ansökan ej får göras för barnet utan dess samtycke,om barnet fyllt . Bortsett från fosterbarnsfallen är alltså konsekvensenav förslaget att den ålder från vilken barnet får öva ett direkt inflytande påärendet höjes från 12 till . För denna ståndpunkt kan visserligen anförasatt den föreslagna regeln fillägger barnet en uttrycklig vetorätt. Detta kandock knappast vara avgörande. Barn som fyllt har i allmänhet nått en sådan mognadatt det inte bör komma ifråga att påtvinga barnet ett namnbyte, om barnetbestämt motsätter sig bytet, och även i övrigt har barn i denna ålder ofta enklar uppfattning om vad saken gäller. Vi anser därför att den föreslagna regelni 41 § andra stycket bör kuiina godtagas, om den däri angivna åldern bestämmestill . 1981/82:156 191 Mot en sådan regel skulle dock kunna anföras att den i endel fall kan leda Bilaga 3 till att namnbyte förhindras därför att barnet ickeär i stånd att ge ett giltigt samtycke. Härvid är barnets ålder icke detavgörande, Samma invändning . kan riktas mot den föreslagna regeln sombestämmer åldersgränsen till . Det skulle t, ex, kunna inträffa att, dåföräldrar och flera syskon önskar byta namn, ett barn på grund avutvecklingsstörning icke kan lämna samtycke och därför icke skulle kunna få detnya namnet. Regeln bör därför kompletteras så att, om barnet ej är i stånd attge samtycke, rätten på ansökan kan tillåtas åtgärden när det finnes vara tillbarnets bästa, I fråga om handläggningen vid rätten bör kunna hänvisas till 38§ i föreslagen lydelse, 4.18 Utredningen om barnens rätt: I likhet med namnlagsutredningen anser vi att barnetsföräldrar vid dess födelse skall för barnets del kunna välja mellan föräldrarnassläktnamn och att anmälan om barnets släktnamn skall göras till pastorsämbetet.Vi tillstyrker därför förslaget i denna del. Beträffande byte av släktnamn för barnet anser viutredningens ståndpunkt - att vårdnadshavaren alltid vet vad som är bäst förbarnet - felaktig. Om båda föräldrarna är ense om att barnet bör byta namntorde i de flesta fall deras önskan vara i överensstämmelse med vad som ärförenligt med barnets bästa. Är endast en av föräldrarna vårdnadshavare ochmotsätter sig den andre föräldern ett namnbyte är det inte alls säkert att detjust är vårdnadshavaren, som vet vad som är bäst, I synnerhet när föräldrarnaär i konflikt med varandra, exempelvis i samband med en vårdnads- ellerumgängestvist, kan det vara svårt för båda föräldrarna att se till barnetsintresse. Som utredningen framhåller torde bägge föräldrarna vilja hanamngemenskap med barnet. En vårdnadshavare kan därför - om barnet inte hardennes namn - låta sig förledas av sin egen känsla av att vilja ha en sådangemenskap med barnet i stället för att objektivt se till vad som är förenligtmed barnets bästa. Vi anser följaktligen att man inte kan utgå ifrån attvårdnadshavaren är den som "vet bäst". Barnet kan även innan ha en mycket bestämd uppfattning om vad det vill heta, en uppfattningsom kanske inte överensstämmer med vårdnadshavarens åsikt. I en sådan situationkan barnet - om vårdnadshavaren beslutar mot barnets vilja - känna sig heltutelämnat åt vårdnadshavarens godtycke. När föräldrarna är frånskilda kan detvara den, som inte har vårdnaden, och vars namn barnet har, som bäst ser tillvad som är förenligt med barnets bästa. Det är därför otillfredsställande attdenne inte skall få yttra sig i fråga om sitt barns namn. Att vid byte av släktnamn frånkånna barn varjemöjlighet att påverka beslutet är, som vi tidigare anfört, inte förenligt medsträvandena i samhället att stärka barnets ställning. Vi anser att barn redanvid tidig ålder skall ges möjlighet att framföra sina synpunkter på ett namnbyte.Av olika 1981/82:156 192 skäl - bl, a, att barn lätt kan påverkas i den ena ellerandra riktningen - kan Bilaga 3 man enligt vår mening inte låta mindre barnensamma avgöra om det skall byta släktnamn. Det behövs en prövning om ett byte ärförenligt med barnets bästa. Som utredningen anfört kan man inte låtapastorsämbetet göra en sådan prövning. Enligt förslaget skall när fråga är omatt fosterbarn vill anta fosterförälders namn domstol avgöra om ett namnbyte ärförenligt med barnets bästa. Vi anser att även andra namnbyten bör bli föremålför domstolsprövning. Vid denna prövning bör barnets mening inhämtas så snartdet är möjligt och lämpligt. Någon bestämd åldersgräns bör inte anges. Ävenyngre barn än kan ha en bestämd åsikt i denna fråga. Liksom förnärvarande bör även den vars namn barnet har höras. Härigenom kan underlagetför en bedömning bli bättre. Vidare bör yttrande alltid inhämtas frånsocialnämnden när det föreligger tvist om barnets namn. Skyldighet att höranämnden i dessa fall bör inskrivas i lagen. Utredningen synes mena att om vårdnadshavaren gifter omsig - en eller - och därvid byter namn kan ett eller fleranamnbyten för barnet vara välgrundade.