prop · G503226 · 1981-12-31 00:00:00 — omlag om rymdverksamhet; Regeringen föreslår att anta det förslagsom har tagits upp i bifogade utdrag av regeringsprotokoll ovannämnda dag. I propositionen föreslås att tillstånd skall krävasför all rymdverksamhet från svenskt territorium som inte bedrivs av svenskastaten. För svenska fysiska eller juridiska personer skall krävas särskilttillstånd också för annan rymdverksamhet. Förslaget är föranlett av Sverigesförpliktelser enligt rymdfördrag. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . 1Riksdagen 1981/82. Prop.1981/82:226 2 Härigenom föreskrivs följande. 1 § Denna lag gäller verksamhet i yttre rymden(rymdverksamhet). Förutom sådan verksamhet som heltäger rum i yttre rymden räknas till rymdverksamhet också utsändning avrymdföremål samt alla åtgärder för att manövrera eller på annat sätt påverkautsända rymdföremål. Att enbart ta emot signaler ellerinformation i annan form från föremål i yttre rymden räknas inte somrymdverksamhet enligt denna lag. Inte heller uppsändning av sondraketer räknassom rymdverksamhet. 2 § Utan tillstånd får rymdverksamhetinte bedrivas från svenskt territorium av någon annan än svenska staten. Svenskfysisk eller juridisk person får inte heller bedriva rymdverksamhet någonannanstans utan tillstånd. 3 § Tillstånd till rymdverksamhetmeddelas av regeringen. Ett tillstånd får begränsas på detsätt som med hänsyn till omständigheterna är lämpligt. Det får också förenasmed de villkor sorn är påkallade med hänsyn till kontrollen av verksamheteneller av andra skäl. Kontroll över tillståndshavarnas rymdverksamhet utövas avden myndighet som regeringen bestämmer. 4 § Ett tillstånd får återkallas, om villkorenför tillståndet åsidosätts eller om det annars finns synnerliga skäl till det. Regeringen beslutar om återkallelseav tillstånd att bedriva rymdverksamhet. I avvaktan på att frågan om återkallelseavgörs slutligt får tillståndet återkallas interimistiskt. 5 § Den som uppsåtligen eller av oaktsamhetbedriver rymdverksamhet utan att ha erforderligt tillstånd döms till böter eller fängelse i högst . Detsamma gäller den som uppsåtligen eller av oaktsamhet åsidosätter villkor som har uppställts som förutsättning för tillstånd. Den som utom riket har begått brottsom avses i första stycket döms, om han finns här, efter denna lag ochbrottsbalken samt vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 § nämnda balkinte är tillämplig och utan hinder av 2 kap. 5 a § första och andra styckena nämnda balk. Åtal för brott som avses i förstastycket får väckas endast efter regeringens medgivande. 6 § Har svenska staten på grund av åtaganden iinternationella överenskom melser fått ersätta skador som har uppstått till följd av sådan rymdverksam het som har bedrivits av någon annan än svenska staten, skall den som har bedrivit rymdverksamheten ersätta staten vad den har utgett på grund av nämnda åtaganden, såvida det inte finns särskilda skäl som talar mot det. Denna lag träder i kraft . Den som bedriver rymdverksamhetfrån svenskt territorium vid ikraftträdandet får utan hinder av denna lagfortsätta med verksamheten i avvaktan på att hans ansökan om tillstånd avgörs,förutsatt att ansökan om tillstånd Prop.1981/82:226 3 görsinom från ikraftträdandet. Detsamma gäller för sådan rymdverksamhetsom svensk fysisk eller juridisk person vid ikraftträdandet bedriver någonannanstans. rRiksdagen 1981/82. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, ,, , , , , , Elmstedt, Tilländer,Ahrland, Lagrådsremiss om lagstiftning med anledning av 1967 årsrymdfördrag ratificerade den 25 maj1967 fördraget innehållande principer för staternasuppträdande vid utforskandet av yttre rymden, däri inbegripet månen och övrigahimlakroppar (det s. k. rymdfördraget). Fördraget trädde i kraft den 10oktober (SÖ 1967:7). I fördraget finns bestämmelser om de fördragsslutandestaternas ansvar för både statlig och icke-statlig rymdverksamhet. I fråga omicke-statlig rymdverksamhet gäller enligt fördraget att sådan inte får bedrivasutan tillstånd. Vidare skall den icke-statliga rymdverksamhet som bedrivskontrolleras fortlöpande. Vid tiden för tillträdetill rymdfördraget var icke-statlig rymdverksamhet inte aktuell för svenskdel. Det ansågs därför att sådana lagstiftningsåtgärder som erfordrades förkontroll av den icke-statliga rymdverksamheten kunde vidtas om och när sådanverksamhet blev aktuell (prop. 1967:94, UU 7, rskr 257). Utveckhngen när detgäller rymdverksamhet har varit sådan att det nu får anses påkallat att vidtalagstiftningsåtgärder för att skall kunna uppfylla sina förpliktelserenligt rymdfördraget. I fråga om texten tillrymdfördraget hänvisas till prop. 1964:94 och SÖ 1967:7. Fördragstexten isvensk översättning bör emellertid fogas till detta protokoll som bilaga 1. Prop.1981/82:226 5 2 De aktuella bestämmelserna i rymdfördraget Enligt artikel 6 i rymdfördragetbär de fördragsslutande staterna internationellt ansvar för såväl statlig somicke-statlig verksamhet i yttre rymden, däri inbegripet månen och övrigahimlakroppar. Ansvaret omfattar också en förpliktelse att tillse att sådanverksamhet äger rum i överensstämmelse med fördragets bestämmelser. Vidareföreskrivs i artikel 6 att för icke-statlig verksamhet i yttre rymden skallfordras tillstånd och fortlöpande övervakning från vederbörande stats sida. I artikel 7 föreskrivs att varjefördragsslutande stat som sänder ut föremål i yttre rymden eller medverkarhärtill eller från vars område eller anordningar sådan utskjutning äger rum harinternationellt ansvar för skador som föremålen eller delar av dem tillfogarannan stat eller dess fysiska eller juridiska personer på jorden, i luftrummeteller i yttre rymden. Som en komplettering till dessaansvarsbestämmelser i rymdfördraget finns närmare bestämmelser om bl. a.reglering av skadestånd i konventionen om internationelltansvar för skada som orsakas av rymdföremål, den s. k. ansvarskonventionen (SÖ1976:35). tillträdde den konventionen (prop. 1975/76:104, LU27, rskr 289). 3 Något om svensk rymdverksamhet deltar iinternationella organisationer som bedriver rymdverksamhet. En av dessaorganisationer är den europeiska rymdorganisationen (). Organisationen harsitt säte i , men den tekniska verksamheten bedrivs på andra platser. ESAhar hitintills sänt upp femton satelliter. Sex av dem är ännu i funktion. harutvecklat en egen bärraket, kallad "", och även anskaffat övrigutrustning som behövs för utskjutning av satelliter. Enligt avtal med Frankrikeär denna utrustning placerad på ett franskt utskjutningsfält vid staden . Arianeraketen har provskjutits fyragånger. Med undantag av det andra provskottet har uppskjutningarna varitframgångsrika. Arianeraketen anses numera vara operationell. Genom beslut harESA:s medlemsstater överfört rätten att producera och skjuta upp Arianeraketentill ett särskilt bolag, kallat "Arianespace". Bolaget har bildatsenligt fransk rätt och har sitt säte i . Dess verksamhet regleras aven deklaration som antogs av . anslöt sigtill deklarationen . Bolaget ägs av deindustrier som producerar delar till Arianeraketen. Svenska delägare ärSaab-Scania och Flygmotor. I deklarationen om Arianespaceregleras bl. a. hur bolaget får nyttja ESA:s tekniska resurser. Vidare har dedeltagande staterna gjort vissa åtaganden att vid egna rymdprojekt i förstahand använda Arianeraketen. Prop.1981/82:226 6 deklarationen finns föreskrifter om villkoren vid försäljningav raketen. a. gäller att användningen skall stå i överensstämmelse med1967 års rymdfördrag. Försäljning utanför ESA-kretsen skall övervakas av ensärskild kommitté i vilken ESA:s medlemsstater är representerade. En vissmajoritet av de stater som har tillträtt deklarationen kan förbjuda en sådanförsäljning. Vid sidan av samarbetet inom ESAdeltar också i internafionellt samarbete som gällerkommunikationssatelliter. Efter provisoriska arrangemang sedan år 1964bildades den internationella telesatellitorganisafionen ().Beträffande finns dels ett huvudavtal mellan de samverkande staterna,dels en driftsöverenskommelse mellan de organ i de olika staterna som svararför det prakfiska arbetet, väsentligen teleförvaltningar. Från svensk sida ärteleverket part i driftsavtalet. främsta uppgift är att påkommersiell grundval upplåta telekom-munikafionskapacitet via satellit förallmänna internationella telekommunikationer. 15 satelliteri drift. Satelliterna ersätts regelbundet av nya, dels därför att de harbegränsad livslängd, dels därför att satelliter med högre trafikkapacitetbehövs. Anläggningar för att sända och ta emot teletrafik via Intelsatssatelliter finns i . är också medlem i den internationellaorganisafionen för maritima telekommunikafioner via satellit (). avser att i ett första skede hyra satelliter bl. a. från Intelsatoch . Verksamheten beräknas komma igång . är part iden driftsöverenskommelse som efter mönster från slutits också förINMARSAT. Det kan också nämnas att det inom pågårförberedelser för att upprätta en europeisk organisafion förtelekommunikationer via satellit (Eutelsat). En regeringskonferens om dettasamarbete har satts ut att äga rum . Vidare dryftas inom det nordiskaministerrådet frågan om en nordisk satellit för radio- och televisionsprogramsamt teletjänster. De riktlinjer för den svenskarymdverksamheten som gäller tillkom (prop. Därvidfillskapades två nya organ för de statliga insatserna på rymdområdet, nämligenstatens delegation för rymdverksamhet (rymddelegationen) och det statsägdaSvenska rymdaktiebolaget (Rymdbolaget). Delegationen skall svara förutformning och organisation av den svenska rymdverksamheten enligt de direktivoch inom de ramar som statsmakterna fastställer. Den skall vidare samordnatillämpnings- och grundforskningsverksamhet i samverkan med berördamyndigheter, insti-tufioner och företag. Delegationen fördelar de resurser somär fillgängliga för inhemsk rymdverksamhet. Rymdbolaget å sin sida svarar förverkställandet. Bestämmelser om delegationen finns i förordningen (1977:1066)med instruktion för statens delegation för rymdverksamhet (omtryckt 1980:477). Prop.1981/82:226 7 Det är aktuellt för Sverigeatt genomföra eller medverka i satellitprojekt som inte utförs inom ramen förnågon internationell organisation. Tre projekt är under arbete. Ett av dessaprojekt går ut på att i samarbete med och skall sändaupp en fjärranalyssatellit ("SPÖT"). Satelliten avses bli uppskjutenmed från . Det andra av dessa projektär helt svenskt och gäller en vetenskaplig satellit. Projektet leds avRymdbolaget. Huvudentreprenör är (nyttolasten) och det amerikanskaföretaget (satellitplattformen). Satelliten, som kallas "",avses bli uppskjuten med samma raket som "SPÖT". Det tredje och mestkända projektet är telekommunikationssatelliten . Detta projekt gäller ensatellit för överföring av bl. a. datatrafik och TV-sändningar. Satellitenavses bli använd av de svenska, norska och finska teleförvaltningarna. Det är möjligt att Rymdbolaget eller ett särskilt förändamålet bildat bolag kommer att stå som ägare fill satelliten när den skjutsupp. I så fall bör den sedermera kunna överföras på det svenska televerketeller eventuellt på de berörda teleförvaltningarna gemensamt. 4 Allmän motivering 4.1 Behovet av lagstiftning Såsom framgår av redogörelsen förartikel 6 i rymdfördraget gäller för de fördragsslutande staterna att icke-statligrymdverksamhet skall kräva tillstånd och att sådan verksamhet skall övervakas.Härav följer först och främst att som fördragsslutande stat inte fårtillåta att icke-statlig rymdverksamhet bedrivs från svenskt territorium utanfillstånd. Förpliktelserna enligt fördraget kan emellerfid inte ansesuppfyllda med detta. Konvenfionen måste anses innefatta också en förpliktelseatt underkasta svenska fysiska och juridiska personer fillståndstvång oavsettvar de bedriver verksamheten. Det skulle nämligen inte stå i godöverensstämmelse med rymdfördragets anda och syfte, om de fördragsslutandestaterna begränsade sitt ansvar enbart till verksamhet från det egnaterritoriet. Det bör framhållas att med en sådan avgränsning tillstånd inteskulle krävas för verksamhet som personer eller företag från enfördragsslutande stat utövade ute i rymden, t. ex. på en rymdplattform. Vidareskulle fysiska och juridiska personer i en fördragsslutande stat lätt kunnakringgå tillståndstvånget genom att förlägga verksamheten utanför enkonventionsstats område. Det förhållandet att en konventionsstat torde varaansvarig inte bara för rymdverksamhet från eget territorium utan också försådan rymdverksamhet som dess subjekt bedriver på annan plats medför atttillstånd av två stater krävs när ett subjekt i en konventionsstat skallbedriva rymdverksamhet från en annan konvenfions-stats territorium. Utvecklingen av rymdtekniken har gått snabbt, bl. a. närdet gäller r* 1981/82. Prop.1981/82:226 8 Det ökande behovet avöverföringsanordningar för datorbaserad informafion kan ge upphov tillkommersiella satellitföretag. Möjligheterna att få en kommunikationssatellitplacerad i en bana runt jorden till kostnader som väl kan bäras av t. ex. ettföretagskonsorfium har ökat markant genom den amerikanska rymdfärjan. Även denkommersiella försäljningen av plats på Arianeraketer kan här spela en roll.Svenska företag intar i vissa hänseenden framskjutna positioner när det gällerrymdteknik och skulle mycket väl kunna bli intressanta samarbetsparter i sådanaprojekt. Den utveckling som har beskrivitsnu kan tänkas leda fill att privata svenska företag kankomma att bedriva rymdverksamhet, antingen ensamma eller i samverkan medutländska företag. Att det sistnämnda alternativet inte är någon avlägsenframtidsvision visas tydligt av det delägarskap som svenska företag redan har iArianespace-projektet. Av redogörelsen för svenskrymdverksamhet framgår också att Rymdbolaget avses medverka i framtidasatellitprojekt. Rymdbolaget är visserligen statsägt och har väsentligen tilluppgift att verkställa rymddelegafionens beslut angående utformning ochorganisation av den svenska rymdverksamheten. Dessa beslut måste hålla siginom de direktiv och ramar som statsmakterna fastställer. Det förhållande somhar beskrivits nu kan dock inte anses innebära att staten har fullständigkontroll över de framtida satellitprojekt som Rymdbolaget deltar i, eftersombolaget, liksom alla andra aktiebolag, är en fristående juridisk person medeget ansvar. Rymdverksamhet direkt från svensktterritorium avses bli bedriven av Rymdbolaget när den förut omtalade satelliten"" sänds upp. Den satelliten skall sålunda styras från svensktterritorium genom Rymdbolagets försorg. Härtill kommer, som jag har nämnt,att konventionen måste anses innefatta en förpliktelse att underkasta svenskafysiska och juridiska personer tillståndstvång även då de bedriverrymdverksamhet utomlands. Sammantaget anser jag att utvecklingen har lett framtill en situation där det nu är påkallat att genomföra en lagstiftning för attsäkerställa att kan uppfylla sina förpliktelser enligtrymdavtalet. 4.2 Lagstiftningens omfattning och tillämpningsområde iövrigt Som framgår av den tidigareredogörelsen förekommer det redan nu att svenska företag ingår som delägare iinternationella samarbetsprojekt. Detta väcker frågan om som fördragsslutandestat skulle vara skyldigt att granska även sådan medverkan i rymdverksamhet sombestår i att svenska subjekt ingår som delägare i ett utländskt företag, vilketsorn självständig juridisk person bedriver rymdverksamhet utomlands. Denna fråga kan enligt min meninginte besvaras generellt. Som utgångspunkt får anses gälla att för denverksamhet som en utländsk juridisk person bedriver utom kan svenskastaten i princip inte heller i förevarande sammanhang ha ansvar. Ansvariga är istället den stat enligt vars 1981/82:226 9 lagdenna juridiska person har bildats och den stat varifrån verksamheten iförekommande fall utövas. Denna princip torde dock inte kunna upprätthållas utanundantag. I de fall där en juridisk person som har bildats för rymdverksamhetkan sägas utgöra endast en administrativ ram för samarbetet mellan delägarnaoch där det faktiska arbetet utförs direkt av delägarna finns det anledning attse annorlunda på frågan. Det kan i sådana fall vara rimligt att se tillrealiteterna och att varje stat utövar kontroll över den verksamhet som dessrättssubjekt bedriver. Deverksamheter som jag hitintills har berört har gällt uppsändning och drift avsatelliter. Att sådana verksamheter hör till rymdverksamhet i rymdfördragetsmening är ställt utom varje tvivel. Förutom uppsändning av satelliter runtjorden hör till rymdverksamhet givetvis också uppsändning av föremål som skallgå till eller i banor runt andra himlakroppar. Flera sådana föremål, s. k.interplanetariska sönder, har sänts ut för utforskning av andra planeter i vårtsolsystem. Sådan verksamhet torde dock knappast vara aktuell vare sig förSverige eller för enskilt svenskt subjekt. Lagstiftningen bör emellertidomfatta också sådan verksamhet. Vidsidan av de nämnda verksamheterna med jordsatelliter bedrivs i ocksåannan verksamhet med anknytning till rymden. Dels är det fråga om mottagande avinformation t. ex. från fjärranalyssatelliter. Dels är det fråga om uppsändningav s. k. sondraketer. Närdet gäller enbart mottagande av information från rymdföremål är det enligt minmening fullt klart att det inte kan betecknas som rymdverksamhet irymdfördragets mening. Detta gäller vare sig det är fråga om informafion somöverförs via kommunikafionssatelliter eller sådan information som primärtkommer från en satellit, t. ex. en satellit för fjärranalys. Inte helleråtgärder som avser bearbetning eller spridning av sådan mottagen informafionutgör rymdverksamhet i rymdfördragets mening. Annorlunda förhåller det sig medåtgärder från jorden för att styra eller eljest påverka en satellit, t. ex.genom sändning av radiosignaler som påverkar satellitens funktion i olikahänseenden. Sådan verksamhet bör falla under begreppet rymdverksamhet ochsålunda fordra tillstånd om den är icke-statlig. Enväsentligt mindre avancerad verksamhet än uppsändning av satelliter äruppsändning av s. k. sondraketer. Sondraketerna används för att göra mätningari den övre atmosfären och den nära yttre rymden. Raketema har en gångtid avinemot och störtar sedan fill jorden. Åtskilliga sondraketer harsänts upp från . Verksamheten har bedrivits från raketskjutfältetEsrange i . Internafionellt synes uppskjutning av sondraketer inte habetraktats som rymdverksamhet trots att dessa raketer når ut i det som anseshöra till yttre rymden. Det finns inte anledning för att anlägga någotannat betraktelsesätt. Sondraketverksamheten bör därför inte räknas tillrymdverksamhet i förevarande sammanhang. Vadjag har sagt ger mig anledning att något beröra en annan fråga, nämligenvar gränsen går mellan luftrummet kring jorden och den yttre 1981/82:226 10 rymden.Det är en omtvistad fråga. Någon överenskommelse härom har inte kunnat nås i FNtrots att saken har diskuterats där . De främsta rymdmakterna.Förenta Staterna och , intar olika ståndpunkter. MedanSovjetunionen anser att en nedre gräns bör dras vid . höjd över havetmenar att det inte finns något behov av en bestämd gränsmellan rymden och luftrummet. Någon definitiv svensk ståndpunkt har ännu intebestämts. Även om det inte finns någon klart förhärskande uppfattning kan vissledning hämtas t. ex. från konventionen om registrering avföremål i yttre rymden (SÖ 1976:43). Som rymdföremål räknas där sådana föremålsom skall läggas i banor runt jorden eller därbortom. Jag vill slutligen klargöra att enbart tillverkningpå beställning av delar till rymdföremål eller annan utrustning förrymdverksamhet inte i något fall kan anses som rymdverksamhet i förevarandesammanhang. Att en svensk industri t. ex. får en beställning på elektroniskutrustning till en satellit eller på brännkammare till en bärraket medförsålunda inte att företaget behöver söka fillstånd till rymdverksamhet. Somförut sagts kan dock saken ställa sig annorlunda, om företaget dessutom ingår iden organisation eller det företag som svarar för rymdverksamheten. Den lagstiftning som erfordras för att Sverigeskall kunna uppfylla sina åtaganden enligt rymdfördraget bör tas upp i ensärskild lag om rymdverksamhet. 4.3Handläggningen av tillståndsfrågor m. m. Redan det internationella ansvar som enligtrymdfördraget får bära för rymdverksamhet som utövas från svenskt territoriumeller annars av svenska subjekt talar för att besluten om tillstånd bör fattaspå regeringsnivå. Det kan också tänkas att frågan om tillstånd fill rymdverksamheti vissa fall kommer att innefatta avgöranden som är av betydelse frånutrikespolitisk synpunkt. Med hänsyn härtill bör fillståndsfrågorna prövas avregeringen. Det kan visserligen tänkas att en del fillståndsärenden blir avsådan art att det inte kan anses mofiverat att de handläggs på regeringsnivå.Jag anser det emellertid viktigt att regeringen utformar en viss praxis när detgäller tillståndsgivningen innan delegering av ärendena äger rum. Det totalaantalet ärenden torde under en överskådlig framtid bli förehållandevis litet.Det torde därmed komma att dröja tämligen länge innan någon praxis kan ansesutbildad. På grund härav kan det inte anses behövligt att redan nu införamöjlighet att delegera tillståndsärenden. Enligt rymdfördraget gäller inte bara att särskilttillstånd fordras för icke-statlig rymdverksamhet utan också att sådanverksamhet fortlöpande skall övervakas. Ett smidigt sätt att få den nödvändigakontrollen över fillståndshavarnas rymdverksamhet är att göra fillstånden villkoradeav att tillståndshavarna fortlöpande lämnar vissa uppgifter samt av att statenfår Prop.1981/82:226 11 rätt till insyn i och eventuellt också inspektion avverksamheten. I lagen bör anges att fillstånd får förses med sådana villkor. När det gäller det praktiskautövandet av den fortlöpande kontrollen av tillståndshavarna, torde det varalämpligt att regeringen har möjlighet att delegera uppgifterna till en lämpligmyndighet. Den myndighet som främst kommer i fråga vid en sådan delegering ärrymddelegafionen. Medverkan från andra myndigheter i kontrollverksamheten kandock också tänkas bli behövlig. Som jag förut har nämnt är rymddelegationen detsammanhållande organet för svensk rymdverksamhet. Det torde under allaomständigheter vara naturligt för delegationen att hålla sig informerad omicke-statlig rymdverksamhet som bedrivs i eller annars av enskildasvenska subjekt. Mot denna bakgrund skulle det knappast innebära någon ökningav delegationens arbetsbörda att den får kontrollera tillståndshavarna. I vartfall rör det sig för den närmaste framtiden om en helt marginell ökning avdelegafionens arbete i jämförelse med det arbete som den ändå skulle ha haft.Jag har i denna fråga samrått med chefen för industridepartementet. Med hänsyn till det internafionellaansvar som svenska staten har åtagit sig enligt rymdfördraget måste det finnasmöjligheter att på lämpligt sätt begränsa givna tillstånd till viss verksamhetoch och att knyta villkor fill tillstånden även i andra hänseenden ändå det gäller uppgiftsskyldighet och inspektion. Vidare måste det finnastillräckliga möjligheter att ingripa mot fillståndshavare som åsidosätteruppställda begränsningar och villkor. Enbart en straffsanktion kan inte alltidanses tillräcklig i sådana fall. En möjlighet bör därför finnas att somyttersta medel dra in tillståndet. Ett återkallande kan dock få betydandeföljder för fillståndshavaren. På grund härav bör återkallelse av tillstånd fåske bara om det föreligger tungt vägande skäl. Det bör framgå av lagtextenunder vilka förutsättningar återkallelse får ske. Som ett sådant skäl bör iförsta hand gälla att tillståndshavaren åsidosätter villkor som har ställts uppför tillståndet. Det kan emellerfid inte uteslutas att det kan framstå sombefogat att återkalla tillstånd även i vissa andra fall.