prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — 1981/82:113 Bilagedel 232 fastställdaregionalpolitiska målen räcker del inte med att vi flyttar om resurser inomlänet. För en bättre utveckling behöver vi kraftiga statliga insatser, framförallt i inlandet. Utvecklingeninom industrin har avgörande betydelse för stora delar av länet. Medvetnastatliga insatser med en långsiktig inriktning måste vidtas på många orter förall utjämna skillnaden mellan olika län. Samordningen mellan närings- ochregionalpolifiken måste därför förbättras. har statensatsat mer på att lösa bransch- och strukturproblemen än på all mildra deregionalpolitiska orättvisorna. Utvecklingen inom denoffentliga sekiorn har stor betydelse för sysselsättning och regionalutveckling. En väsentlig del av samhällets utbyggnad vUar på kommuner ochlandsting. Dessa svarar också för en betydande del av sysselsättningen. Kravenpå en stark återhållsamhet inom den offentliga sektorn motverkar dockmöjligheterna all öka sysselsättningen. Skatteuljämningsbidragel harbetraktats som ell av de mest effektiva regionalpolifiska medlen. De senaste"reformerna" på detta område har inneburit en relativ ekonomiskförsämring för Nortlandskommunerna. Skatteutjäm-ningsbidraget måste därförstärkas som regionalpolitiskt medel. Denstarka återhållsamheten inom statlig sektor kan medföra en minskning avantalet anställda. Kraven på ett mera företagsekonomiskt länkande inom stafiigasektorsmyndigheler kan dessutom leda till en allt kraftigare centralisering.Sammanslagningar av distrikt med indragningar av ijänster och försämrad serviceslår hårt och får myckel negativa konsekvenser för utsatta orter och regioner. Ävenom de regionalpolifiska problemen är stora så finns det ändå resurser i länetsom är underatnyttjade. anser all insatser för att använda dessaresurser på ett bättre sällkommer alt ge effekter som är positiva inle bara förvårt län ulan för hela del svenska samhället. Regionalpolitikens"förflackning" har också drabbat planeringsinstrumenten ortsplanen, slödområdesindelningen och planeringslalen. Samspelet mellanplaneringsinstrumenten måste utvecklas och de måste förankras som politiskafördelningsinstrumenl. Statsmaklernasansvar för planeringslalen är svagt. En fortsatt minskning avbefolkningen leder till en negativ åldersstruktur, nedläggning av service m. m.De mest utsatta områdena är länels fjäll- och inlandskommuner. En ytterligareutflyttning därifrån måste motverkas. Länsstyrelsensförslag till befolkningsramar är utformade så att ingen kommun skall behövadrabbas av utflyttning. Medeltalet för vatje kommun ligger på minst oförändradfolkmängd. 1981/82:113 Bilagedel 233 Ilänsstyrelsens beslut om planeringslal 1985 blir medeltalet ibefolkningsramen för länet 248000 personer, vilket är den övre gränsen i det avriksdagen beslutade intervallet. bedömer en sådan utveckling somrimlig. Del skuUe innebära en folkökning på 1000 personer , vilket ärmindre än . 1 förslagtill planeringstal för länet för blir medeltalet i befolkningsramenför länet 254 000 personer, vilket alltså innebär en ökning med 1000 personerper år 1985-1990. har därmed i huvudsak följt kommunernas egnaförslag. Viktigareän en stor folkökning är dock att skapa goda levnadsförhållanden för demänniskor som bor i länet. En väsentlig faktor är därvid att öka tillgången påarbetstillfällen, eftersom länet fortfarande har låg sysselsättningsgradjämfört med riket. Föratt nå riksnivån behövs 10300 nya jobb , varav 4600 i stödområdena5 och 6. Ortsplanenmåste ha en långsiktig inriktnUig och baseras på välfärdspolitiska mål, därbåde service och sysselsättning vägs samman. Medel bör kopplas tUl ortsplanen.Del kan ske genom att program utformas för de olika ortstyperna. Länsstyrelsenanser att utveckUngen inom industri och turism i Sloruman jämte behovet avytterligare en stödjepunkt för arbete och service i inlandet motiverar attStoraman nu klassificeras som regionalt cenlmm. OrternaJörn i SkeUefteå kommun och i kommun fyller viktiga funktionersom arbets- och serviceorter för respektive kommundelar. Från kommunemas sidahar också satsningar skett för alt stärka ortemas och kommundelarnas utvecklingsmöjligheter.Länsstyrelsen föreslår därför att och klassificeras somkommundelscentra. Sedandet regionalpolitiska stödet till industrin infördes har en gradvisutökning skett av de områden där stöd kan utgå. I praktiskt taget alla länfinns det nu kommuner som ingår i någon form av stödområde. Uttunningenav stödområdesbegreppet har enligl mening inneburit en påtagligförsvagning av regionalpoUfiken. För skogslänens del påverkas möjligheterna tiUnyetableringar negativt, då de inte uppfattas som klart prioriterade. Enligtlänsstyrelsens mening är del avvägningen mellan "norr och söder" somär del väsenfiiga. Norta måste prioriteras mycket starkare. Enuppslramning av stödområdesindelningen måste företas. Den bör leda liU allfärte områden omfattas av stödsystemet. Gränsen för stöd måste flyttas längrenortul. Ettspeciellt stödområde 6-1- bör inrättas för särskilt utsatta regioner. Här börstödmöjlighelerna vara de mest gynnsamma i jämförelse med 1981/82:113 Bilagedel 234 kommun föreslås bli placerad i ell sådant 6-l-områ-de. Dessaområden samt stödområde 6 bör prioriteras när det gäller offert-principen. Jöras,Fällfors och församlingar i kommun bör placeras istödområde 5. Botsmarksområdel och i kommun börplaceras i stödområde 4. 3 Riktlinjer för olika samhällssektorer Dennaomgång av länsplaneringen har velat göra mera konkret ochåtgärdsinriklad än tidigare omgångar. Arbetet har därför i slor utsträckningbedrivits i projekt som rör jord- och skogsbrakel, gruvnäringen, turismen,decentraUsering, energi samt trafik- och transportfrågor. Detstora flertalet av länets lantbruksförelag bedriver en kombinerad jord- ochskogsbraksproduktion. De små företagen dominerar. Jordbruketi länet bör garanteras ett produktionsutrymme på nuvarande nivä. Pågrund av de högre produktionskostnaderna i norra har prisstödet påmjölk en stor betydelse för lönsamheten och därmed även för sysselsättningen ijordbruket. Prisstödet bör justeras varie år. Dennya jordbrakspoliliken och inle minst det nya glesbygdsstödet sätts i prakfikenur spel om inle kapilalförsöriningen ordnas. Ett ökat byggande inom jordbraketinnebär dessutom alt nya arbetstillfällen skapas i länels glesbygdsområden. Jordbruksproduktionenskapar också underlag för livsmedelsindustrier. Det är särskUt angeläget attmejeriet och slakteriet i kan bibehållas. Det snabbaste sättet alterhålla elt säkrare underlag är alt intensifiera jordbruksdriften påbefinfiiga jordbrak. Rationaliseringsslrävandenamotverkas av skattelagstiftningen. Dess inverkan på fastighetsmarknaden måstedärför utredas. Lagstiftningen bör gynna ett aktivt brakande av jord och skogsamt ett boende på fastigheten. Inom skogsbrukets område bör ett system avskatter och bidrag som stimulerar till ökad avverkning komma till stånd. Skogsägarnai inlandet har inte kunnat sälja massaved med en rimlig lönsamhet. Det är avstörsta vikt att man kan utforma elt permanent syslem för prissättning ellerstatliga stödåtgärder så att avverkning av massaved i inlandet inte hindras avaUtför höga transportkostnader. Denmycket snabba mekaniseringen har lett tiU all sysselsättningen minskat snabbtinom skogsbmkel. är dock inte beredd att medverka lill attmekaniseringsgraden "fryses" på nuvarande nivå. Prop.1981/82:113 Bilagedel 235 kompensationi nya arbetstUlfällen som inlandet så väl behöver skall skapas genom envidareförädUng av råvaran i inlandet. är ett myckel intressant område från mineralpoU-fisksynpunkt. kräver därför en prospekteringsplan omfattande helalänet. Därvid erfordras underlag i form av geologiska kartor. länbör prioriteras vid kartering både på grund av länels stora intresse frånmalmgeologisk synpunkt och av regionalpolitiska skäl. Omfortsatt gruvbrytning skall kunna säkerställas i Skelleftefället ochStekenjokk, erfordras intensifierad prospektering inom dessa områden. Dessutomförordas ökad prospektering i anslutning till kända fynd av wotfram/tenn,nickel samt uran och industrimineral. Regional fuUprospek-lering bör snarastpåbörjas i och kommuner, där wol-fram och tenn harpåträffats. Länsstyrelsenbehöver en länsgeolog för att bättre kunna utnyttja information om geologiskaförhåUanden. Sverigesgeologiska undersökning (SGU) bedriver en slor del av sin prospektering frånMala. Utökade resurser för prospektering bör av regionalpolifiska skälförläggas till . VidSGU:s filial i pågår utveckling av inslrament för markgeofy-sisk mätning.Denna verksamhet bör kompletteras med utveckling av inslrament för djupprospektering.Möjligheterna fill industriell produktion av dessa produkter bör undersökas.Ett geodataarkiv bör lokaliseras lill . Turismeni är i huvudsak småskalig. Sommaren är den stora turistsäsongenvid kusten och i inlandet, medan turismen i Qällen har både en vinter- och ensommarsäsong. Turismen har storbetydelse för länet. I inlandet och fjällområdet är turistnäringen en av de fåbasresurser som kan utvecklas och skapa nya jobb. Enkoncentrerad utbyggnad av vissa turistområden ökar föralsällningarna förkoUektiva transporter - chartertrafik - och effekfiv marknadsföring. Spriddauthyrningsstugor - träkor - kan ge kompletterande sysselsällning vid mångalantbraksförelag i glesbygd. Antaletprivata fritidshus ökar. För alt tillvarata den stora bäddvolym som finns ifritidshusen på ett bättre sätt måste ett samarbete eftersträvas meUanhoteU/stugbyar och ägare fiU fritidshus. Hotellen skulle exempelvis kunnamarknadsföra och hyra ul privata fritidshus under de perioder som ägaren självinte utnyttjar dem. 1981/82:113 Bilagedel 236 Turismeni länets Qällområde konkurterar om markanvändningen med flera andra intressen,t. ex. rennäring och naturvård. Det är därför särskill angeläget att länetsfjällkommuner upprättar utvecklingsprogram för turismen. Strävandenaatt åstadkomma en ökad spridning av den statliga sysselsättningen på regionalnivå är förenad med en rad målkonflikter. Å ena sidan finns de mycketberättigade regionalpolitiska önskemålen all förstärka arbetsmarknaden isysselsättningssvaga områden. Å andra sidan finns en rad andra faktorer, l.ex.personalhänsyn, effektivitets- och kostnadskrav, som måste åsidosättas om endecentralisering skall genomföras. I kommun finns 10000 stalsanslällda. Avdessa har 1000 personer länet och enbart länet som verksamhetsområde. Decentraliseringsarbetetmåste i första hand inriktas pä att liUvarata de möjligheter tilldecentralisering som nytillkommande verksamheter och delegering avarbetsuppgifter ger. Även vid omorganisation av befinfiig verksamhet skallmöjUgheterna tUl decentralisering så långt som möjligt las tillvara.Länsstyrelsen är medveten om att detta inte är en offensiv satsning ochkonstaterar därför att ulan ekonomiska resurser är det mycket svårtatt genomföra en decentralisering av betydelse. Västerbottenhar inom sin vidsträckta yla rika energitiUgångar. Vattenkraften i flertaletälvar är redan utbyggd medan fasta bränslen i form av torv och skogsbränsleinte har liUvaratagils i nämnvärd omfattning. Genomde utredningar som har utförts finns nu en bedömning av vilkabrytvärda torvmarker som finns och hur stora mängder skogsbränsle, som kan tasut ur våra skogar utan att man stör skogsindustrins virkesfångsl. Länet skullekunna ersätta prakfiskt taget hela oljeför-brakningen med egna fasta bränslenoch detla kan göras på ett lönsamt sätt. Länetssträvan är att snabbast möjligt öka uttagen av inhemska bränslen och minskaberoendet av olja. I finns redan den grundläggande kompetensenoch ett aktivt utvecklingsarbete pågår i kommuner, inom industrin och vid oUkaforskningsinstitutioner. föreslår all regionalpoUtiskt stöd skallutnyttjas vid större investeringar. Fortsattaeffektulbyggnader vid befintliga kraftverk och satsningar på småvattenkraftverk är angelägna. Systemel för eltaxor behöver ses över för allskapa rättvisande relationer meUan Nortland och resten av landet. Prop.1981/82:113 Bilagedel 237 Deregionalpolitiska problemen i sammanhänger till stor del medlånga avstånd och gles bebyggelse. Bristande åtkomlighet och högatransportkostnader drabbar såväl enskilda som näringsUvet. Goda vägförbindelserär således en grundläggande föratsättning för näringslivets utveckling ochglesbygdsbefolkningens möjligheter att nå arbele och service. AUtför småanslag tiU vägsektorn har emellertid lett fill en successiv försämring avstandarden på länets vägnät. De sysselsättnings-, regional-och trafikpolitiskaaspekterna måste ses i ett sammanhang när man fattar beslut inom vägväsendetsområde. Det är nödvändigt att ytterligare medel StäUs fill förfogande förväginvesteringar i länet så att del totala anslaget når upp fill 1974-1979 årsnivå. betydelse ökarför de långa transporterna av bl.a. virke, skogsbränsle, torv och malm.Transporterna av vuke på ökar ytterligare i samband med attflottningen upphör i och i . , inklusivedelen nort om Storaman, och tvärbanorna och Arvidsjaur-Jörnbör inordnas i riksnätet och möjligt rastas upp. Enrationell transportuppläggning är av väsentlig betydelse för länels näringsUv.En snabb lösning av lerminalfrågan i SkeUefteå är angelägen. En fortsatt koncentrafionav gods fill de stora välutrastade hamnarna med året-rant-sjöfart är att vänta.Föratsättningarna för ökad kustsjöfart bör tas tiUvara och ett sjöfraklstöd börövervägas. Isbrylartesurser måste allfid kunna garanteras till Norrlands- ochKvarkenlrafiken. Flygelhar stor betydelse för länets kontakter med resten av landet. Del är väsentligtatt inrikesflyget har ett väl fungerande syslem av flyglinjer till alla störreorter. Goda flygförbindelser behövs också för ett fungerande regionaltsamarbete inom och även med angränsande delar av och Norge.Här krävs förbättrade förbindelser och ett återapptagande avtrafiken . Samordningav länsplanering och fysisk riksplanering Regionalpolitiskplanering och fysisk riksplanering har hittUls i alltför hög grad bedrivksåtskilda från varandra och med olika departement som huvudansvariga. Erfarenheternahar visat att man pä central nivå ofta ger bevarandeintressena alltför storvikt och inte tar hänsyn lill regionala skillnader och regionalpolitiskakonsekvenser. Det är angeläget att man i den konkreta handläggningen avärenden som rör den fysiska riksplaneringen använder elt mera nyanseratsynsätt. Man måste utgå från att fill ytan är ett stort land medväsenfiigt oUka förutsättningar. Ilänsprogrammet behandlas ansvaret för naturvården och det rörliga 1981/82:113 Bilagedel 238 friluftslivet,behovet av planering för frifidsbebyggelse, rikfiinjerna tiU skydd förbrukningsvärd jordbraksmark, viUkoren för skogsbrak i närheten av fjällen,behovel av vägar i fjällområden, kraftverksbyggandet i våra älvar ochmöjligheterna att utnyttja mineraltUlgångar i fjällområdet. Deregionala bedömningarna måste tUlmätas störte vikt i den fysiskariksplaneringen. planerings- och myndighetsansvar och de närakontakterna med berörda kommuner utgör en god grand för alt åstadkomma balansmellan alt bevara och att exploatera. Sammanfattning av länsprogram 1980 för 1 Hittillsvarande och framtida utveckling i länet Arbetslösheteni länet har varit hög. Under 1950-och innebarutvecklingen inom jord- och skogsbruk alt ett stort antal människor måste sökasig andra utkomstmöjligheter. Sysselsättningen inom dessa näringsgrenarminskade från 1950 till under 10000 för att nu vara nerei ca 7500. Bara en liten del av alla de som sökte sig andra arbeten kunde fådet i länet. Följden blev en omfattande utflyttning. Flyttningsförlusternauppgick lill ca 30000. Det var alltså 30000 fler som flyttadefrån än som flyttade fill länet. Utvecklingenunder 1970-lalet har varit ojämn. Det är inte längre näringsgrenen jord- ochskogsbruk som styr sysselsättningsutvecklingen. Där är antalet sysselsatta nuså lågt att förändringar inle betyder så myckel för den tolala sysselsättningensom de gjorde tidigare. I stäUel har andra förhållanden medfört att länetsarbetsmarknadsproblem ånyo blivit större. Underförsta hälften av 1970-lalet ökade sysselsättningen i Norrbollen mer än i andralän. Flera faktorer bidrog till detta. Inom dåvarande NJA genomfördes storainvesteringar. Antalet anställda ökade från 3 1970 till 1975. Deförberedande arbetena för 80 var långt gångna. gick malm-och skogsindustrin in i en högkonjunktur. Antalet anställda inom ökade.Byggnadsbranschen var en lid överhettad. Stora industriinvesteringar och eltbostadsbyggande större än någonsin bidrog till delta. En minskning avarbetslösheten skedde men inte i den takt arbetstillfällena ökade.Arbetskraften hann inte ställa om sig till de nya arbetena.Länet fick därförinflyltningsöverskoll. Nästani ell slag vände utvecklingen. I stället för 80 och en kraftigexpansion vändes utvecklingen vid NJA i negativ riktning. Malmen och skogengick in i den djupaste lågkonjunkturen . Investeringarna ilänet sjönk kraftigt. Sysselsättningenminskade inom de varaproducerande delarna av länets näringsliv. 1981/82:113 Bilagedel 239 Trotsen myckel stor ökning av de arbetsmarknadspolitiska insatserna steg den öppnaarbeslösheten betydligt. Det totala antalet personer som stod utanför denordinarie arbetsmarknaden ökade med . Länetbefäste sin stäUning som arbelslöshetslänet framför andra." Norrbollenhar gott och väl dubbelt så hög andel utanför den ordinarie arbetsmarknadenjämfört med det län i riket som ligger näst sämst lill. är istort sell 20000 personer i länet arbetslösa, i arbetsmarknadsutbildning elleri beredskapsarbeten (årsmedeltal). Arbetsmarknadsproblemen finns i hela länet,men är aUra störts i länels inland. Länelsfolkmängd minsakde under 1960-lalel från ca 261000 fill ca255000 personer. Under 1970-talel har folkmängden stadigt ökat och är i slutetav decenniet ca 267000 personer. Urbaniseringen, dvs. att centralorter ökar ochglesbygden minskar, har fortsatt med en över åren klar tendenslill dämpad nedgång i glesbygden. I gengäld har utflyttningen drastiskttilltagit från och Kirana. Länet har en klart högre undersysselsältningeller, omvänt uttryckt, en lägre s. k. yrkesverksamhelsgrad än riket i sinhelhet. Undersysselsältningen är störts för kvinnor och i länelsglesbygdsområden. Trotskonjunktursvängningen i länet minskade utflyttningen i absoluta tal på1970-talel. Den var l.ex. störte jämfört med (5900 jämfört med5150 personer). Större delen av svensk industri har haft känning avlågkonjunkturen, varigenom ulflytlningssugel reducerats. Arbetsmarknadspolitiskaåtgärder ha haft sin betydelse. Därtill har benägenheten att flytta minskal.Det talas allt oftare om flyttvägran. Delånga avstånden i länet begränsar möjligheterna lill pendling. Pendlingförekommer främst i kusten och den s. k.Fyrkanten (Piteå-Älvsbyn-Luleå-Boden).Under 80-åren var inpendlingen till särskilt omfattande men hardärefter minskal. Enligllänsstyrelsens prognos i Länsprogram ökar arbetskraflsefterfrågan i länettotalt från 113000 fiU 1990. Kustkommunerna och Arvidsjaurskommun beräknas få en ökad sysselsällning, medan övriga inlandskommunerberäknas få en minskad sysselssällning. Prognoser lyder på en nedgång underperioden inom jord- och skogsbruk, industri och byggnadsverksamhet i länet medca 8 800 arbetstUlfällen. Hela ökningen skuUe med andra ord bäras upp avservicenäringarna, främst offentliga sekiorn. Meden s.k. nollframskrivning kommer att ha 273000 invånare i 1990.Länsprogrammets prognos resulterar i en folkmängd på 258000 personer,vilket innebär att undersysselsältningen skulle vara ca 19000 personer. Jämförtmed skulle enligt prognosen nio av länets kommuner ha en mindrefolkmängd , medan den skulle vara högre i , , ,och kommuner. Om länet skall ha rikets förvärvsfrekvens räckerprognosens sysselsättning bara till en befolkning på 228000 personer . 1981/82:113 Bilagedel 240 Medresultat från projektet utveckligsplanering i harlänsprogrammet redovisat ett avsnitt om "utvecklingens effekter påmänniskorna". I detta avsnitt belyses bl. a. vilka konsekvenser länetshöga arbetslöshet fått för berörda människor. Del är en varning för vad som kandrabba många fler om. inte volym och inriktning på de insatser som vidtagesfrån samhällets sida bättre anpassas lill regionens och människornas behov. 1avsnittet presenteras också utvecklingens effekter på olika boendemiljöer,omsorgen, barn och ungdom saml i ökad medvetenhet bland ungdomen i länet. 2 Mål och riktlinjer för utvecklingen i länet Länsprogrammetsmålavsnitl avslutas med ett kvalitativt formulerat mål "alllänsbefolkningen erbjuds goda levnadsvillkor lill grund för en högvälfärd". Länethar än så länge en ung befolkning. Åldersstrukturen ger ett kraftigtfödelseöverskott jämfört med många andra regioner. Detmål uppställer för länels befolkning 1990 är 267000-273000invånare. Del intervallet rymmer dels dagens folkmängd och dels den naturligafolkökningen. Denna ram betyder ett accepterande av en viss utflyttning. Enutveckling mol del lägre talet innebär nämligen en neltoulflyttning som ärlika slor som födelseöverskottet. Länsstyrelsensmål för sysselsättningen är samma sysselsättningsgrad för som förlandet i genomsnitt. Detta överensstämmer med del av regering och riksdaguttalade målet för regionalpolitiken - alt skapa likvärdigasysselsättningsmöjligheter i landels olika delar. Framfill 1990 innebär detta alt det - för alt nå de förvärvsfrekvenser som riketbedöms ha 1990 - krävs ell lillskoll på 24000-27000 nya arbelsfillfällen utöverde som redan är medtagna i prognosen. Jämförtmed befolkningsprognosen har satt befolkningsmålet högre förPiteå, , , , , , och Kirunakommuner. Sysselsättningenbehöver öka utöver prognosen i samfiiga kommuner för all länsstyrelsensbefolknings- och sysselsällningsmål skall uppnås. Allra mest skullesysselsättningen behöva öka i (5400), (3500), (3400) och iGällivare 2500). Ortsplanoch pendlingsregioner behandlas inle i länsprogram 1980. Del skall tolkas somalt fäst större vikt vid all utarbeta konkreta ålgärdsprogram förolika sektorer av näringslivet. 1 fill ytan största län, somNorrbotten är, är i många fall kommunema alltför vidsträckta för alldagpendling lill arbetsplatser och service skall vara möjlig till kommuncenlrafrån berörd kommuns ytterområden. Prop.1981/82:113 Bilagedel Befolkning , länsstyrelsensbefolkningsmål och behov av ny sysselsäUning utöver prognos förmåluppfyllelse , i och dess kommuner enligt nödvändigt att främst i länets inlandsärskilt stödja vissa kommundelscentra som stödjepunkter för sysselsättning ochservice. Delta har redovisat i tidigare länsutredningar ochlänsprogram. mening är att länet måste ses som en helheti stödhänseende. och är ulvecklingsmotorer för hela länet. Om inleutvecklingen i dessa kommuner är positiv, drabbas hela länet negativt. Dettamåste beaktas vid slödområdesklassificeringen. En allt störte del av landet harkommit all ingå i stödområdet, en situation som permanentades . Dessutomförbällrades stödet avsevärt i den del av stödområdet som ligger i södra ochmellersta . relativa sUualion försämrades. I stället för attstödet riktades blev det mer utspritt. Stödet ska naturiigtvis stimulera tUlinvesteringar i de områden som har de största problemen. Därför anserlänsstyrelsen att slödområdesavgränsningen måste omprövas i riktning mol attstödområdet geografiskt minskas. Inplacering av kommuner i stödområdesklassemabör ske efter vissa kriterier och revideras . 3 Riktlinjer för olika samhällssektorer har genom historien varit beroende av sina rikanaturtillgångar och exploateringen av dessa. , skog och vattenkraft harutgjort granden för länets utveckling och indusatriaUsering. Det näringsliv somi dag finns har fortfarande sin tyngdpunkt i råvarautvinningen. \'r 113 Bilagedet 1981/82:113 Bilagedel 242 strinär kapilalintensiv, relativt ensidig, med lågt teknikinnehåll och högexportandel. har problemen skärpts för länels industri. Ökandeutländsk konkurtens och en lågkonjunktur har försämrat lönsamheten för svenskindustri. Det har skapat sysselsättningskriser på olika håll i landet.Norrbottens exportindustri har varit särskUt utsatt.