prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Domstolen kan i ett äklenskapsskillnadsmål upplösa dengemensamma vårdnaden även när makarna inte själva begär del, om del äruppenbart ' Paragrafen har fått en något annan lydelse ipropositionsförslaget. oförenligtmed barnets bästa att den gemensamma vårdnaden fortsätter (sespeciaimotiveringen till 6 kap. 3 § andra stycket). Också i detta fall skalldomstolen anförtro vårdnaden om barnet ål den av föräldrarna som är lämpligastsom vårdnadshavare. Del liggeri sakens natur att, om föräldrarna är överens om vem av dem som skall havårdnaden om barnet, den lösning som de har valt i allmänhet också kan antasvara bäst för barnet. Någon ingående utredning av vårdnadsfrågan behövs därförsällan i dessa fall. torde det vara tillräckligt att domstolen beredersocialnämnden tillfälle att yttra sig över ansökningen (jfr 6 kap. 18 § andrastycket och avsnitt 2.8.1 i den allmänna motiveringen). Om nämnden inte genomde uppgifter som nämnden har om familjen eller av ansökningens innehåll finneranledning till det, torde några särskilda åtgärder från nämndens sida inlebehövas. I motsatt fall bör kontakt tas med föräldrarna och; om del ärlämpligt, även med barnet självt. Om kontakter tas med familjen bör nämndensnarast underrätta domstolen om det. Omföräldrarna inte är överens om vem som bör anförtros vårdnaden måslevårdnadsfrågan däremot utredas närmare. Domstolen bör i sådana fall i allmänhetbegära yttrande från socialnämnden. Även annan utredning kan ibland behövas (se6 kap. 18 § första stycket), t. ex. yttrande från barnpsykiatrisk expertiseller annan sakkunnig. Vid bedömningen av vem av föräldrarna som är lämpligastsom vårdnadshavare måste domstolen från fall till fall pröva hur barnels behovav omvårdnad, trygghet och en god fostran bäst kan tillgodoses och vilkaförulsätlningar barnets föräldrar har all i övrigt uppfylla del ansvar och deuppgifter som vilar på en vårdnadshavare. Denförälder som anförtros vårdnaden om barnet måste ha förmåga all förstå barnetskänslor och att tillfredsställa barnets behov. Föräldern måste emellertid ocksåkunna sätta gränser för barnets handlande, som barnet fostras tillatt självständigt la ansvar. För vissabarn är del ett Irygghetskrav alt få bo tillsammans med den ena av föräldrarna.För andra barn däremot kan bindningen till en förälder eller en föräldersinflytande på barnet hämma eller på annat sätt skada barnels utveckling.Barnels beroende av en förälder och betydelsen av denna omständighet måsteprövas från fall till fall. Av storbetydelse för barnets trygghet är också den yttre miljö som barnet lever i.Genom särskilda bestämmelser är del sörjt för alt den förälder som anförtrosvårdnaden om barnet vanligtvis kan behålla den bostad som familjen har bott iföre upplösningen, se lagen (1959:157) med särskilda bestämmelser om makarsgemensamma bostad och lagen (1973:651) om ogifta samboendes gemensamma bostad.Av betydelse är också de dagliga kontakterna med personer i barnets omgivning.Dit hör - utöver föräldrar och släktingar - kamrater, daghemspersonal ochlärare. I de fall en familj splittras får föliderna av att barnet blir utsattför ell miljöbyle eller annan 5 1981/82. Förslagettilllag om ändring i förändring av sin miljö vägas in bland övrigaomständigheter som har betydelse för just del aktuella barnet. En annan faktor som i allmänhet är viktig för att barnetskall få en trygg uppväxt och en god utveckling är all barnet har nära och godarelationer till båda sina föräldrar, även om föräldrarna bor isär. Om inteandra omständigheter talar för en annan lösning bör domstolen tillvårdnadshavare förordna den av föräldrarna som kan antas bäst främja ell näraoch gott umgänge mellan barnet och den andra föräldern. En särskild fråga är om och hur barnet självt bör kommatill tals i vårdnadstvister. Normalt bör del vara en uppgift för socialnämndenatt i anslutning till vårdnadsulredningen ta den kontakt med barnet som ärlämplig och i vårdnadsutredningen redovisa de synpunkter som barnet kan viljaha framförda (se avsnitt 2.7.4 i den aUmänna motiveringen). Del är ytterst domstolens uppgift att utreda om barnet harnågra egna synpunkter på vårdnadsfrågan. Det är emellertid viktigt att barninle tvingas att ta ställning i denna fråga. Om barnet inte självt vill del.Detta innebär å andra sidan inle alt ett barn skall förhindras att säga sinmening. Om barnet självt begär det eller del annars finns särskilda skäl, kanbarnet höras personhgen inför domstolen (se 6 kap. 18 § tredje stycket). Domstolens uppgift är att söka den lösning som kan antasbäst svara mot barnets behov. Om barnet har en bestämd uppfattning och har nåtten sådan mognad alt dess önskemål bör respekteras, bör domstolen i allmänhetfölja barnets önskan. När barnet har nått en sådan mognad kan inte besvarasgenerellt. kan uppgiften all söka utreda vad barnet verkligen villförsvåras av att barnet uttrycker en uppfattning som inte svarar mot barnetsinnersta önskan. I allmänhet torde domstolen därför vara hänvisad till att vägain barnets egna uppgifter i den helhetsbedömning av samtliga omständigheter sombör beaktas i målet. Av 6 kap. 19 § framgår att domstolen kan förklara måletvilande i de fall föräldrarna under en pågående rättegång har vänt sig tillsocialnämnden eller annat rådgivande samhällsorgan för att söka lösa sinkonflikt. Förslagettill lag om ändring i Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna ochvill den andre att vårdnaden flyttas över till honom eller henne, skall rättenpå talan av denne eller båda föräldrarna anförtro vårdnaden åt den andraföråldern, om denne är lämpligare som vårdnadshavare. (Jfr 6 kap. 13 § första stycket och 18 § i utredningensförslag) Paragrafen innehåUer bestämmelser om överflyttning avvårdnaden från en förälder till en annan. Den motsvarar delvis den nuvarandebestämmelsen i 6 kap. 8§. Den faktiska situation som regleras i förevarande paragrafkan vara densamma som gör att föräldrarna viU att en gemensamvårdnad ' Paragrafen har fått en något annan lydelse ipropositionsförslaget. upplöses.Det kan vara frågan om vårdnaden om barn till ogifta samboende föräldrar somavser att flytta isär. Det kan också gälla vårdnaden om barn tUl redansärboende föräldrar, av vilka modern ensam är vårdnadshavare för barnet direktpå grund av 6 kap. 3 § eller av vUka den ena föräldern i samband medäktenskapsskillnad eller annan separation har anförtrotts vårdnaden. Paragrafenkan vidare bli tillämplig, om vårdnaden om barnet har flyttats övertill en av föräldrarna på ansökan av denne enligt förevarande paragraf eller påtalan av socialnämnden enligt 6 kap. 7 §. Det ärdomstolens uppgift att utifrån de förhållanden som föreligger i det enskildafallet pröva om den andra föräldern är lämpligare som vårdnadshavare. I frågaom domstolens prövning kan i första hand hänvisas till vad som har sagts ispeciaimotiveringen till 6 kap. 5 §. Även i de fall som avses i förevarandeparagraf bör en överenskommelse mellan föräldrarna om hur vårdnadsfrågan skalllösas tillmätas särskild betydelse. En sådan överenskommelse har dock inteutslagsgivande betydelse (se avsnitt 2.5.1 i den allmänna motiveringen). Förslagettill lag om ändring i Om en förälder vid utövandet av vårdnaden om ett barn görsig skyldig till missbruk eller försummelse eller i övrigt brister i omsorgenom barnet på ett sätt som medför bestående fara för barnets hälsa ellerutveckling, skall rätten besluta om ändring i vårdnaden. Står barnet under båda föräldrarnas vårdnad och gäller vadsom sägs i första stycket en av dem, skall rätten anförtro vårdnaden åt denandra föräldern ensam. Brister också denne i omsorgen om barnet på det sätt somsägs i första stycket, skall rätten flytta över vårdnaden till en eller tvåsärskilt förordnade förmyndare. Står barnet under endast en förälders vårdnad, skallrätten ifall som avses i första stycket flytta över vårdnaden till den andraföräldern eller, om det är lämpligare, till en eller två sårskilt förordnadeförmyndare. Frågor om ändring i vårdnaden enligt denna paragraf prövaspå talan av socialnämnden eller, utan särskilt yrkande, i mål omäktenskapsskillnad mellan föräldrarna eller i annat mål som avses i 5 eller 6§. (Jfr 6 kap. 14 och 18 §§ i utredningens förslag) Paragrafen, som ersätter de nuvarande bestämmelserna i 6kap. 7 och 9 §§, innehåller bestämmelser om när en förälder på grund av bristeri omvårdnaden om ett barn kan fråntas vårdnaden om barnet ulan att den andraföräldern har begärt att ensam få vårdnaden. I första stycket anges förutsättningarna för att domstolskall besluta om ändring i vårdnaden. Andra stycket innehåller bestämmelser omvem som skall anförtros vårdnaden när barnet står under föräldrarnas gemensammavårdnad, medan tredje stycket behandlar del fallet att bara en av föräldrarnaär vårdnadshavare. Första,stycket. En förälder som brister i omvårdnaden av ett barn kan fråntasvårdnaden, om barnet befinner sig i en sådan risksituation alt ett ingripandemed stöd av 1 § andra stycket 1 LVU kan komma i fråga och denna risksiluationkan antas bli bestående. Det är i och för sig inte nödvändigt att ett beslut omvård enligt LVU har meddelats för alt förevarande paragraf skulle kunnatillämpas. Men det torde höra till undantagsfallen att en fråga om att flyttaöver vårdnaden enligt denna paragraf tas upp ulan en föregående placeringenligt LVU. Som har framhållits i den allmänna motiveringen (avsnitt 2.5.2) ärdet angeläget att alla ansträngningar görs för att i samförstånd med barnetsföräldrar och i förekommande fall barnet självt söka finna lämphga lösningarnär det uppkommer problem i familjen. I första hand har socialnämnden alterbjuda det slöd och tillhandahålla de behandlingsåtgärder och annan hjälp somryms inom . Om barnet genom socialnämndens försorg placeras i ettannat hem än det egna, skall nämnden också i princip arbeta för en återföreningav barnet till föräldrarna. Kan en återförening emellertid inte komma tillstånd trots långvariga och omfattande insatser från nämndens sida, kan det blinödvändigt alt begära en överflyttning av vårdnaden enligt förevarandeparagraf. I deflesta faU torde sålunda förevarande paragraf i praktiken aktualiseras bara närbarnet har tagits om hand med stöd av LVU. En överflyttning av vårdnaden börinte heller ske annat än om det finns någon annan, lämplig person som är villigalt utöva vårdnaden och som barnet har ell så gott förhållande till alt barnetsjälvt kan eller rimligen bör acceptera denne som vårdnadshavare. Det betyderatt ett beslut om att skilja en förälder från vårdnaden om ell barnredan när förälderns olämplighet kommer till myndigheternas kännedom i aUmänhetkan meddelas bara om den andra föräldern är lämplig alt ensam ta över ansvaretför barnet. I övriga fall torde det vara nödvändigt att barnet harbott i ett fosterhem för alt man skall kunna avgöra hur denna placeringhar utfallit. Om barnetbor i ett fosterhem efter beslut om vård enligt LVU och vårdnaden om barnetfiyttas över till fosterföräldrarna med slöd av förevarande paragraf, tordenågon grund för att bereda barnet vård med stöd av 1 § andra stycket 1 LVU inlelängre föreligga. skall då enligt 5 § första stycket LVU beslutaalt vården skall upphöra. Omvårdnaden om ett barn flyttas över till barnets fosterföräldrar, faller densärskilda tillsynsskyldighet bort som nämnden har enligt 26 § socialtjänstlageni fråga om fosterhemmet. Kvar slår emellertid nämndens allmänna skyldighetenligt 12 § socialtjänstlagen alt verka för att barn och ungdomar får växa uppunder goda förhållanden m. m. Paragrafengäller endast när det är föräldrarna som är vårdnadshavare för barnet. Harvårdnaden redan anförtrotts åt en eller två särskih förordnade förmyndare ochuppkommer fråga om att ta ifrån en sådan förmyndare Förslagettill lag om ändring i vårdnaden,tillämpas 11 kap. 9 och 17 §§. Om en förälder vill få vårdnaden om sitt barnöverflyttad till sig från en särskilt förordnad förmyndare gäller vad som sägsi 6 kap. 10 §. Om en förälder som har gemensam vårdnad om ett barn är olämplig somvårdnadshavare på det sätt som sägs i första stycket, skall vårdnaden om barnetliksom f. n. fortsätta alt utövas av den andra föräldern. En förutsättning ärdock att inte också denne är olämplig som vårdnadshavare på det sätt som sägsi första stycket. Om bådaföräldrarna är olämpliga som vårdnadshavare, skall vårdnaden anförtros ål eneller två särskilt förordnade förmyndare. Av 13 kap. 8 § framgår alt domstolenkan anförtro vårdnaden om ell barn åt två särskilt förordnade fömyndaregemensamt endast om de är gifta med varandra eller bor tillsammans underäktenskapsliknande förhållanden. Det är givet att gemensam vårdnad inte böranförtros ål förmyndare som inte själva är villiga att gemensamt ta detjuridiska ansvaret för barnets person (jfr 11 kap. 8 § andra stycket). Om en förälder som ensam har vårdnaden om ell barn inte är lämplig somvårdnadshavare på det sätt som sägs i första stycket, Ugger det närmast tillhands att vårdnaden fiyttas över till den andra föräldern. Har denna förälderinle visat något intresse för sill barn kan det dock för barnet vara en lämpligarelösning all vårdnaden anförtros åt en eller två särskilt förordnade förmyndare.Delsamma gäller om barnet och den andra föräldern endast har haft en sporadiskkontakt med varandra och barnet har funnit en trygghet och gemenskap hos någonannan som är beredd alt ta på sig ansvaret som vårdnadshavare. Del kan då varalämpligare att denne anförtros vårdnaden. Liksom gäller f. n. kan socialnämnden föra talan vid domstol om attvårdnaden skall tas ifrån en förälder som är olämplig som vårdnadshavare.Enligt 42 § första stycket socialljänstförordningen (1981:750, omtryckt1981:1226) skaU nämnden göra framställning eller ansökan till domstolen, omnämnden får veta alt någon åtgärd behöver vidtas i fråga om bl. a. vårdnaden omett barn. Nämndens talan kan gå ut på att vårdnaden i detta fall anförtros ålden andra föräldern. Är också denna förälder olämplig som vårdnadshavare, kannämnden yrka att vårdnaden flyttas över till en eller två särskilt förordnadeförmyndare. Domstolenkan även självmant i mål om äktenskapsskillnad meUan föräldrarna eller i ettmål om vårdnad enligt 5 eller 6 § förordna att vårdnaden skall flyttas övertill en eller två särskilt förordnade förmyndare, om båda föräldrarna ärolämpliga som vårdnadshavare. Förslagettill lag om ändring i Har ett barn stadigvarande vårdats och fostrats i annatenskiU hem än det egna och är det uppenbart bäst för barnet att det rådandeförhållandet får bestå ' Paragrafens första stycke har jämkats något ipropositionsförslaget. och att vårdnaden flyttas över till den eller dem som hartagit emot barnet eller Förslaget till lag någon av dem, skall rätten utse denne eller dessa att såsom sårskiltförordnade om ändring i för- förmyndare utöva vårdnaden om barnet. Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycketprövas på talan av socialnämnden. (Jfr 6 kap. 15 och 18 §§ i utredningens förslag) Paragrafen saknar motsvarighet i gäUande rätt. En förälder kan enligt denna bestämmelse ivissa undanlagsfall bli fråntagen vårdnaden om sill barn även om föräldern intehar brustit i omvårdnaden om barnet på ett sätt som medför en bestående faraför barnels person. Bestämmelsen har till främsta syfte alt förhindra attfosterbarn som har rotat sig i ett fosterhem blir uppryckta från en miljö därde har funnit sig till rätta och känner en större trygghet och känslomässigförankring än i del tidigare hemmet. I allmänhet torde det krävas att barnet har boll ifosterhemmet innan det kan bli aktuellt att över huvud tagetöverväga att flytta över vårdnaden till fosterföräldrarna med stöd avförevarande bestämmelse. För domstolen blir del givetvis nödvändigt all utredavilken anknytning barnet har till detta hem och hur kontakterna mellan barnetoch de biologiska föräldrarna har förlöpt. Har föräldrarna inle visat barnetnågot intresse det har vistats i fosterhemmet eller harkontakterna varit sporadiska eller skett under uppslitande former, kan enflyttning av vårdnaden bh aktuell. Stort avseende måste emellertid alltidfästas vid barnets egen inställning. Som har antytts krävs det att barnethar fått en så stark bindning till sitt nya hem att det uppfattar det som sitteget. Det är endast socialnämnden som kan föratalan om en överflyttning av vårdnaden enligt denna paragraf. Befogenhet attbesluta i denna fråga kan inle delegeras tiU enskilda förtroendevalda ellertjänstemän i nämnden. Står barnet under vårdnad av båda föräldrarna och dör enav dem, tillkommer vårdnaden den andre ensam. Står barnet under vårdnad av endast en av föräldrarna ochdör denne, skall rätten på ansökan av den andre eller på anmälan avsocialnämnden atiförtro vårdnaden åt den andra föräldern eller, om det årlämpligare, åt en eller två sårskilt förordnade förmyndare. Är båda föräldrarna döda, utövas vårdnaden av barnetsförmyndare. (Jfr 6 kap. 16 och 18 §§ i utredningens förslag) Bestämmelsen motsvarar vad som gäller f.n. enligt 6 kap. 10 § första stycket. F. n. gäller enligt 6 kap. 10 § andrastycket att domstolen skall anförtro vårdnaden åt den efterlevande föräldern,om det inte är uppenbartmed hänsyn till barnets bästa alt vårdnaden bör anförtros åt en särskiltförordnad förmyndare. Också i den nya bestämmelsen i förevarande stycke har denefterlevande förälderns företräde som vårdnadshavare behållits, men möjUghetenatt i stället anförtro vårdnaden åt någon annan än föräldern har vidgats något. Närdomstolen prövar vem som skall utses till vårdnadshavare för ett barn efter enförälders död bör särskilt beaktas under vilka förhåUanden barnet har levtmedan föräldern var i livet och vilka relationer som barnet haft och har tillden efterlevande föräldem eller någon annan vuxen person (t. ex. en släktingeller styvförälder). Av stor betydelse för barnets trygghet är att barnet efterförälderns död får en anknytning till någon som barnet kankänna förtroende för och som kan erbjuda barnet ett stabilt förhållande. Iövrigt kan hänvisas till vad som sagts i specialmotiveringen till 6 kap. 7 §tredje stycket. Tredjestycket Bestämmelsen motsvarar vad som gäller f. n. enligt 6 kap. 10 § tredjestycket. Vid valet av förmyndare skall domstolen beakta hur barnets behov bästkan tUlgodoses. Förslagettill lag om ändring i Står barnet under vårdnad av en eller två särskiltförordrmde förmyndare och vill någon av barnets föråldrar eller båda fåvårdnaden överflyttad till sig, skall rätten besluta efter vad som är bäst förbarnet. Rätten får flytta över vårdnaden till föråldrarna gemensamt endast omföräldrarna är ense om det. Frågor om överflyttning av vårdnaden enligt första stycketprövas på talan av båda föräldrarna eller en av dem eller på talan avsocialnämnden. (Jfr 6 kap. 17 och 18 §§ i utredningens förslag) Paragrafen, som innehåller bestämmelser om överflyttningav vårdnaden till barnets föräldrar eller en av dem från särskilt förordnadeförmyndare, motsvarar de nuvarande bestämmelserna i 6 kap. 10 a §. Frågan huruvida vårdnaden skall flyttasöver till en av föräldrarna eller båda måste prövas mot bakgrund av de skäl somen gång har förelegat för alt utse en särskilt förordnad förmyndare för barnet.Här, liksom i andra fall, får domstolen pröva hur barnels behov av omvårdnad,trygghet och en god fostran bäst kan tillgodoses. Beaktas bör särskilt barnelsbehov av alt få växa upp under stabila förhållanden och skyddas mot att bhutsatt för omotiverade uppbrott. Bestämmelsen motsvarar vad som gäller f. n.enligt 6 kap. 10 a § andra stycket. Vårdnadens utövande 11 § Vårdnadshavaren har rätt och skyldighet att bestämma ifrågor som rör barnets personliga angelägenheter. Vårdnadshavaren skall därvidi takt med barnets stigande ålder och utveckling ta allt större hänsyn tillbarnets synpunkter och önskemål. (Jfr 6 kap. 6 § i utredningens förslag) Paragrafen, som saknar direkt motsvarighet i de nuvarandebestämmelserna i 6 kap., reglerar vårdnadshavarens skyldighet alt sörja förbarnets personliga förhållanden. Om ansvaret för barnets ekonomiskaförhållanden finns särskUda regler i 9 kap. För barnet innebär vårdnadshavarens bestämmanderätt attbarnet i princip skall följa vad vårdnadshavaren beslutar om. Vårdnadshavarenskall emellertid i takt med barnets stigande ålder och utveckling la alltstörre hänsyn till barnels synpunkter och önskemål. Vårdnadshavaren får dockgivetvis inte avbörda sig sitt ansvar för barnet genom att låta barnet självtbestämma i en omfattning som det inte är moget för. Vårdnadshavaren är skyldigatt ingripa om ett barn kan komma till skada eller om barnet visar sig intevara moget att självt fatta beslut. Om barnet har två vårdnadshavare, skall de båda iallmänhet tillsammans utöva sina rättigheter och skyldigheter enligtförevarande paragraf (se 6 kap. 13§). Förslaget till lag om ändring i Barnet ingår självt avtal om anställning eller annatarbete, men endast otn vårdnadshavaren samtycker till avtalet. Barnet fårsjälvt säga upp avtalet och, om barnet har fy Ut , utan nytt samtyckeavtala om annat arbete av liknande art. Barnet eller vårdnadshavaren får säga upp avtalet medomedelbar verkan, om det behövs med hänsyn till barnets hälsa, utveckling ellerskolgång. Har vårdnadshavaren sagt upp avtalet av detta skäl, får barnet intedärefter träffa nytt avtal utan vårdnadshavarens samtycke. Om verkan av att barnet ensamt har träffat avtal om arbeteutan att ha rätt till det finns bestämmelser i 9 kap. 6 och 7 §§. (Jfr 6 kap. 7 § i utredningens förslag) Paragrafen ersätter de nuvarande bestämmelserna i 6 kap. 4§. Bestämmelsen innebär att det är barnetsjälvt som oavsett ålder ingår avtal om arbete. Barnets vårdnadshavare haringen rätt att träffa ett sådant avtal för barnet. En annan sak äratt ett barnsom inte studerar inle kan kräva underhåll från föräldrarna för att slippa attarbeta. Barnet kan därför, när det har fullgjort sin skolpUkt, av ekonomiskaskäl tvingas ut i arbetslivet. Valet avarbete i det utbud som finns ligger hos barnet. För alt barnets avtal om arbeteskaU gälla krävs dock alt vårdnadshavaren har samtyckt till avtalet. Barnet harockså rätt att självt säga upp avtal om arbete. Den nuvarande åldersgränsen fördenna rätt, , har tagits bort. Om barnet en gång har fått vårdnadshavarenssamtycke till alt ingå avtal om ett arbete, får barnet ulan alt det krävs någotnytt samtycke avtala om annat arbete av liknande art. En förutsättning är dock,liksom , att barnet har fyllt . Bestämmelserna i första stycket gäller allt slags arbete,även t. ex. tillfälliga extra- eller feriearbeten. Redan av första stycket följer all barnet kan säga upp ettanställningsavtal att upphöra efler en viss uppsägningstid. Barnet kan ocksåfrånlräda anställningen med omedelbar verkan i de fall som anges i 4 § tredjestycket lagen (1982:80) om anställningsskydd. Denna bestämmelse kompletterasav bestämmelsen i första meningen av förevarande stycke, som innebär altanställningen också kan sägas upp med omedelbar verkan om det behövs med hänsyntill barnets hälsa, utveckling eller skolgång; jfr 5 kap. 2 § andra stycketarbetsmiljölagen (1977:1160). Behöriga att säga upp avtalet på denna grund ärbåde barnet och dess vårdnadshavare. Har vårdnadshavaren sagt upp avtalet avdetta skäl, gäller en inskränkning i barnels rätt enligt första stycket attträffa ett nytt avtal utan vårdnadshavarens samtycke. Bestämmelsen motsvarar nuvarande 6 kap. 4§ tredje stycket. Förslagettill lag om ändring i Slår barnet under vårdnad av två vårdnadshavare, skall vadsom sägs i 11 eller 12 § gälla dem tillsammans. Är en av vårdnadshavarna till följd av frånvaro, sjukdomeller annan orsak förhindrad att ta del i sådana beslut rörande vårdnaden sominte utan olägenhet kan uppskjutas, bestämmer den andre ensam. Denne får dockinte ensam fatta beslut av ingripande betydelse för barnets framtid, om intebarnels bästa uppenbarligen kräver det. (Jfr 6 kap. 11 § utredningens förslag) Paragrafen motsvarar de nuvarande bestämmelserna i 6 kap.5 §.