prop · G50385 · 1981-12-31 00:00:00 — eller av oaktsamhet honom ålig- ringsskyldig enligtbokföringslagen gande bokföringsskyldighet på så- (1976:125), uppsåtligen eller av dant sätt att ställningen och rörel- oaktsamhet underlåter att föra eller sens gång ej kunna i huvudsak be- bevara räkenskaper, lämnar orik- dömas med ledning av bokföring- tiga uppgifter i dessa eller annars en, dömes för bokföringsbrott åsidosätter bokföringsskyldigheten till fängelse i högst eller, om så att rörelsens förlopp eller ekono- brottet är ringa, till böter. miska resultat eller ställning inte kan i huvudsak bedömas med ledning av bokföringen, dömshan för bokföringsbrott till fängelse i högst eller, om brottet ärringa, till böter. Är brottet grovt, skall han dömas till fängelse i lägst sexmånader och högst . 8§ Vårdslöshet mot borgenärer enligt 3 § första stycket mååtalas av åklagare endast om åtal finnes påkallat ur allmän synpunkt. Åtal för bokföringsbrott må äga rum endast om gäldenäreninom från det brottet förövades kommit i konkurs, fått eller erbjuditackord eller inställt sina betalningar. 14 kap. 4§ Den som förstör, gör obrukbar Den somförstör, gör obrukbar eller undanskaffar urkund, över vil- ellerundanskaffar urkund, över vilken han vid tillfället ej äger så förfo- kenhan vid tillfället ej äger så förfo- ' Senaste lydelse 1976:56. Senaste lydelse 1976: 56. ga, dömes, om åtgärden innebär fara i bevishänseende, för undertryckande av urkund fill fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelse . ga, dömes, om åtgärden innebär fara i bevishänseende ochbrottet ej är att anse som bokföringsbrott, för undertryckande av urkund tillfängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter eller fängelsei högst . Är brottet grovt, dömes till fängelse, lägst sex månaderoch högst . 35 kap. 4§'De i 1 § bestämda tiderna skola räknas från den dag brottet begicks.Förutsattes för ådömande av påföljd att viss verkan av handlingen inträtt,skall tiden räknas från den dag då sådan verkan inträdde. Ifall,som i 11 kap. 5 § sägs, skall tiden räknas från den dag då beslut om egendomsavträdemeddelades eller åtal eljest tidigast kunde ske. Om vidbokföringsbrott, som ej är ringa, gäldenären från brottet harförsatts i konkurs, fått eller erbjudit ackord eller inställt sinabetalningar, skall tiden räknas från den dag då detta skedde. Denna lag träder i kraft : Lag om ändring i bokföringslagen (1976:125) Härigenom föreskrivs att 22 § bokföringslagen (1976:125)skall ha nedan angivna lydelse. Allt räkenskapsmaterial skall bevaras i ordnat skick inom landet under från utgången av det kalenderår då räkenskapsåret avslutades. Vad nu sagts gäller också avtal och andra handlingar av särskild betydelse för att belysa rörelsens ekonomiska förhållanden. Allt räkenskapsmaterial skall bevaras i ordnat skick ochpå betryggande sätt inom landet under från utgången av det kalenderårdå räkenskapsåret avslutades. Vad nu sagts gäller också avtal och andrahandlingar av särskild betydelse för att belysa rörelsens ekonomiskaförhållanden. Skyldighet att som räkenskapsmaterial bevara materialenligt 10 § första stycket 3 upphör, om registrerade uppgifter på betryggandesätt föres över Senaste lydelse 1975:667. ' Senaste lydelse 1976:991. 1981/82:85 79 till vanlig läsbar form eller till film eller annatmaterial med registreringar i mikroskrift som kan läsas medförstoringshjälpmedel. Omsärskilda skäl föreligger, får för visst fall tillåta, att räkenskapsmateriaii vanlig läsbar form förstöres före utgången av den i första stycket angivnatiden. Materialet skall därvid under betryggande former mikrofilmas ellerkopieras på likvärdigt sätt. Kopiorna skall ordnas så att sökta uppgifter lättkan återfinnas och läsas samt bevaras som återstår av den iförsta stycket angivna tiden. Tillstånd som avses i tredje stycket medges dock avbankinspektionen eller försäkringinspektionen när det gäller rörelse som stårunder respektive myndighets tillsyn. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i skattebrottslagen (1971:69) Härigenom föreskrivs att 10 § skattebrottslagen (1971:69)skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 10§ Den som uppsåtligen eller av Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhetåsidosätter grov oaktsamhet åsidosätter bokföringsskyldighet eller sådan bokföringsskyldighet eller sådan skyldighet att föra och bevara rä- skyldighet att föra och bevara rä kenskaper, som föreskrives för vis- kenskaper, som föreskrives för vis sa uppgiftsskyldiga, och därigenom sa uppgiftsskyldiga, och därigenom allvarligt försvårar myndighets allvarligt försvårar myndighets kontrollverksamhet vid beräkning kontrollverksamhet vid beräkning eller uppbörd av skatt eller avgift eller uppbörd av skatt eller avgift dömes för försvårande av dömes för försvårande av skattekontroll till böter eller skattekontroll fill böter eller fängelse i högst . fängelse i högst eller, om brottet är grovt, till fängelse i lägst ochhögst . I ringa fall dömes ej till ansvar enligt första stycket.Ansvar enligt första stycket inträder ej, om ansvar för gärningen kan ådömas enligtbrottsbalken. Denna lag träder i kraft . 1981/82:85 80 , regeringsrådet , justitierådet . fillhandakommet utdrag av protokoll vidregeringssammanträde har regeringen på hemställan avstatsrådet och chefen för jUstifiedepartementet beslutat inhämta lagrådetsyttrande över förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring ibokföringslagen (1976:125), 3. lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69). Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessor . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Förslagettill lag om ändring i Såsomberörts i remissprotokollet, har bestämmelsen om straff för bokföringsbrottnumera betydelse inte bara som skydd för den bokföringsskyldiges borgenärerutan även i flera andra hänseenden. Alltjämt träder emellertid skyddet förborgenärerna, däribland det allmänna såsom skatteborgenär, så i förgrunden,att bestämmelsen fortfarande försvarar sin plats i kapitel om gäldenärsbroU.Den omständigheten att konkurs och vad därmed jämställs inte längre skallutgöra villkor för aU åtal för bokföringsbrott skall få anställas föranleder ejtill annat bedömande. Iförslaget liksom i gällande rätt kan straff för bokföringsbrott endast ifrågakommaför den som är gäldenär. Som villkor för strafltarhet krävs således bl. a., attden bokföringsskyldige, när han åsidosätter bokföringsskyldigheten, haråtminstone någon gäld. Det förhåller sig naturiigtvis så, att enbokföringsskyldig mestadels också är gäldenär. Likväl kan den frågan ställas,om det med hänsyn fill bestämmelsens syfte att främja intresset av åtminstone ihuvudsak korrekt och tillföriitlig bokföring kan anses motiverat attupprätthålla ett straffbarhetsvillkor av ifrågavarande slag. Om en bokföringsskyldiggör för rörelsen betydelsefulla transaktioner Utan att bokföra dem, blir juhans bokföring för framtiden missvisande, alldeles oavsett om han stod i skuld tillnågon eller inte, när han förfor som han gjorde. Även om det rör sig om endetalj, vill lagrådet förorda att berörda straffbarhetsvillkor slopas.Härigenom kan samhällets utredningsmaskineri i förekommande fall besparasarbete med att söka klarlägga, om den som är misstänkt för bokföringsbrotthäftade i skuld till någon, när Prop.1981/82:85 81 felaktigheternai bokföringen begicks. Även efter en ändring av det slag som förordats börbokföringsbrottet kunna betraktas som ett gäldenärsbrott, riktat mot bl. a.den bokföringsskyldiges presumtiva borgenärer, och straffbestämmelsen kunna ståkvar i 11 kap. . Beaktas lagrådets nu berörda förslag, bör i 11kap. 7 § första stycket införas en bestämmelse av innehåll, attvad där stadgas om gäldenär skäll i fråga om gärning som avses i 5 § i ställetgälla bokföringsskyldig. Förutom vad som haranförts i fråga om rekvisitet gäldenär vill lagrådet i fråga om bestämmelsensutformning anmärka, att uppräkningen av exempel på åsidosättande av bokföringsskyldighetensynes onödigtvis komplicera författningstexten. Exemplifieringen torde närmastha tillkommit för att klargöra att även uppsåtlig eller oaktsam underlåtenhetatt bevara räkenskapsmaterial omfattas av bestämmelsen. Att så är fallet är emellertidklart utan den föreslagna exemplifieringen. Bokföringslagen innehåller ju enutförlig beskrivning av vad som åligger en bokföringsskyldig. Såsom framgår av2 och 22 §§ i lagen, ingår bland dessa åligganden också skyldigheten att bevararäkenskapsmaterial. Att skyldigheterna enligt bokföringslagen inte rör enbartsjälva bokföringen utan också bevarandet av räkenskapshandlingar är desutom påett tydligt sätt betonat i sammanhanget genom den föreslagna ändringen ibokföringslagen och vad som därtill har äiiförts. Lagrådet förordar med hänsyntill det sagda att exemplen slopas. Öm vad lagrådet tidigare föreslagitbeaktas kan paragrafen få följande lydelse: "Om någon som ärbokföringsskyldig enligt bokföringslagen (1976:125) uppsåtligen eller av oaktsamhetpå sådant sätt åsidosätter vad som åligger honom enligt lagen att rörelsensförlopp eller ekonomiska resultat eller ställning inte kan i huvudsak bedömasmed ledning av bokföringen, döms han för bokföringsbrott till fängelse eller, om brottet är ringa, till böter. Är brottet grovt, skall handömas till fängelse i lägst och högst ." För den händelseexemplifieringen behålls, föreslår lagrådet vissa jämkningar avförfattningstexten. Till överensstämmelse med bokföringslagens terminologi börsålunda orden "föra eller bevara räkenskaper" ersättas med"bokföra affärshändelser eller bevara räkenskapsmaterial". Ordet "dessa"bör därvid bytas ut mot ordet "bokföringen". För att rekvisitet somrör möjligheten att bedöma rörelsen otvetydigt skall hänföra sig också till deförst uppräknade exemplen på åsidosatt bokföringsskyldighet bör vidare istället för orden "så att" insättas orden "och omdärigenom". I anledning av desynpunkter som i remissprotokollet anlagts på förhållandet mellanbokföringsbrott och osant intygande vill lagrådet anföra följande. Att lämnaosann uppgift om egna angelägenheter är med visst undantag inte straffbartsåsom osant intygande. När bestämmelsen om osant intygande kom till, utgick mani motiven (se NJA II 1948 s. 474 och 480, jfr NJA II 1962 s. 244) frånatt uppgifter i bokföring skulle hänföras 1981/82:85 82 uppgifterom egna angelägenheter och alltså falla utanför bestämmelsens tillämplighetsområde.Detta skedde fastän det redan då måste ha stått klart, att uppgifter ibokföring var av betydelse inte bara för den bokföringsskyldige själv utanockså för hans borgenärer. har, såsom departementschefen framhållit,uppgifter i bokföring kommit att få betydelse även för andra kategorier avutomstående än borgenärerna. Huruvida detta förhållande ensamt för sig eller iförening med den nu föreslagna ändringen av 11 kap. 8 § medför attstraffbestämmelsen om osant intygande skall - mot vad som förutsattsi motiven till bestämmelsen - anses omfatta jämväl uppgifter i bokföring, äremellertid enligt lagrådets mening osäkert. Övrigaförslag Lagrådet lämnar förslagen utan erinran. Prop.1981/82:85 83 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Propositionom ändring i m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag fill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring ibokföringslagen (1976:125), 3. lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69). Föredraganden redogör för lagrådets yttrande ochanför. Lagrådethar i allt väsentligt godtagit de remitterade förslagen men har förordat vissaändringar beträffande avfattningen av bestämmelsen om bokföringsbrott i 11 kap.5 § . I denna del har lagrådet till en början föreslagit att manslopar det straffbarhetsvillkor som ligger i att den bokföringsskyldige, närhan åsidosätter bokföringsskyldigheten, skall vara gäldenär. Närjag i remissprotokollet stannade för att behålla anknytningen till gäldenärsbegreppet,uttalade jag att detta fick anses mest följdrikfigt vid den i remissen valdalösningen att låta bestämmelsen om bokföringsbrott stå kvar i kapitlet om gäldenärsbrott.Lagrådet har påpekat att ett slopande av det aktuella straffbarhetsvillkoretskulle medföra att polis och åklagare i förekommande fall kan besparas arbetemed att söka klarlägga, om den som är misstänkt för bokföringsbrott häftade iskuld till någon när felaktigheterna i bokföringen begicks. Häremot kanvisserligen invändas att det i praktiken knappast torde förekomma annat än attden bokföringsskyldige åtminstone i någon mening är gäldenär. Jag anser migemellertid böra godta ändringsförslaget, särskilt som detta kan ses som enytterligare markering av bestämmelsens syfte att generellt främja intresset aven korrekt och tillförlitlig bokföring. Även efter en sådan ändring bör som lagrådethar anfört bokföringsbrottet kunna betraktas som ett gäldenärs- 'Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1981/82:85 84 brott,riktat mot bl. a. den bokföringsskyldiges presumtiva borgenärer, och straffbestämmelsenkunna stå kvar i 11 kap. . Jaggodtar också lagrådets förslag att i 11 kap. 7 § första stycket brottsbalkeninföra en bestämmelse av innehåll att vad som där föreskrivs om gäldenär skalli fråga om gärning som avses i 5 § gälla den bokföringsskyldige. Lagrådethar i fråga om utformningen av 11 kap. 5 § även anmärkt att denuppräkning av exempel på åsidosättande av bokföringsskyldigheten som hargjorts i remissförslaget synes onödigtvis komplicera författningstexten.Lagrådet har därför förordat att exemplen slopas. Somframgår av vad jag har anfört i remissprotokollet har syftet medexemplifieringen främst varit att klargöra att även en bristfällig förvaring ellervårdslös hantering av räkenskapsmaterial kan omfattas av bestämmelsen. Iförening med den i remissen föreslagna ändringen i bokföringslagen fårnaturligtvis bestämmelsen i sak samma innebörd, även om man slopar exemplen. Ibrottsbalken är det emellertid en vanlig teknik att mera frekventa typfall somomfattas av en strafestämmelse anges som exempel i lagtexten. Det får ocksåenligt min mening sägas ligga ett pedagogiskt värde i att man i bestämmelsen ombokföringsbrott uttryckligen erinrar om vikten av att räkenskapshandlingarbevaras på ett betryggande sätt. Detta gäller särskilt mot bakgrund av att det- som närmare har påvisats i remissen av allt att döma har blivit alltvanligare att räkenskapsmaterial påstås helt eller delvis ha förkommit genomstöld, brand, översvämning eller på annat sätt. Med hänvisning till vad som haranförts nu anser jag mig inte ha anledning att frångå det remitteradeförslaget. Däremot godtar jag, med någon redaktionell avvikelse, de jämkningarav författningstexten som lagrådet har förordat för det fall attexemplifieringen behålls. Iremissprotokollet uttalade jag som min mening att straffbestämmelsen om osantintygande i 15 kap. 11 § i vissa fall skulle kunna tänkas blitillämplig även på oriktiga uppgifter i bokföringen. Lagrådet har på närmareanförda skäl betecknat detta som osäkert. Eftersom det här får anses gälla enrättstillämpningsfråga utan avgörande samband med det remitterade förslaget,anser jag mig inte böra gå in på detta spörsmål i vidare mån än som skett. Utövervad som följer av vad jag förut har anfört bör vissa redaktionella ändringargöras. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen attantaga de av lagrådet granskade lagförslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens övervägande och beslutar att genom propositionföreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1981/82:85 85 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... 1 Lagförslag......................................................... ... 2 1 Lag om ändring i ........................... 2 2 Lag om ändring ibokföringslagen (1976:125) ....... 4 3 Lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) ...... 4 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde 6 1 Inledning ........................................................ 6 2 Allmän motivering ........................................... 7 2.1 Allmänt ombokföringsbrottslighet. Behovet av en reform ... 7 2.2 De särskilda åtalförutsättningama ................. . 17 2.3 Ett nytt bokföringsbrott m.m........................... 20 3 Upprättade lagförslag ....................................... 29 4 Specialmotivering ............................................ . 30 4.1 Förslaget till lag om ändring ibrottsbalken ........ 30 4.2 Förslaget till lag om ändring ibokföringslagen (1976:125) 33 4.3 Förslaget till lag om ändring iskattebrottslagen (1971:69) .... 34 6 Beslut .......................................................... . 34 Bilaga1 Sammanfattning av promemorian .............. 35 Bilaga2 Lagförslag i promemorian ........................ .. 37 Bilaga3 Skrivelsen från riksåklagarens arbetsgrupp . Bilaga4 Sammanställning över remissyttrandena .... .. 45 Bilaga5 De remitterade lagförslagen ..................... 77 Utdragav lagrådets protokoll .. 80 Utdragav protokoll vid regeringssammanträde den 17december 1981 ......................................... .. 83