prop · G503163 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt bolaget läggs i förslaget till ny lydelse ionödan för stor vikt vid del godtyckligt valda, precisa avståndet 1000 m. samtden ordningsföljd i vilken tre eller flera anläggningar hos samme ägare kan hakommit att uppföras. Del är givetvis riktigt alt promemorians förslag innebären mindre flexibel lösning än vad som f. n. gäller. Som anförs i promemorianär den nu gällande regleringen dock inte förenlig med den nya regeringsformen.Del torde inte vara möjligt att finna någon lösning som uppfyller kravet pågrundlagsenlighet och som ger samma flexibilitet som den nuvaranderegleringen. Paragrafen har därför utformats i enlighet med promemoriansförslag. har vidare föreslagit altuttrycket "radioaktivt material" i andra meningen byts mot"alomsubstans". En sådan ändring skulle emellertid inte vara förenligmed art. l.a.ii i dess lydelse enligt ändringsprotokollet.Promemorians förslag till lagtext har därför inte ändrats på denna punkt. Ligger två eller flera atomanläggningar som har sammainnehavare i närheten av varandra, skall enligt förslaget den av anläggningarnasom har uppförts först och den eller de som befinner sig inom en radie av I 000meter från den första anläggningen vid tillämpningen av atomansvarighetslagenbehandlas som en enda alomanläggning. Om del i ett sådant fall ligger en annananläggning som innehåller radioaktivt material inom nämnda radie, skall denanläggningen och alomanläggningarna tillsammans betraktas som en endaanläggning, om de har samma innehavare. Avstånden bör räknas från mittpunkten iresp. Då det gäller en reaktoranläggning, bör reaktorkärlels mitträknas som mittpunkt. 1 fråga om annan anläggning bör avståndet räknas frånanläggningens geometriska mittpunkt. Förslaget innebär i praktiken att vart och ett av de fyrareaklorområden som finns i , dvs. , Forsmarkoch , kommer att utgöra en anläggning i atomansvarighetslagens mening.Bortsett från reaktorområdet i innebär detta inte någon ändring i sak. i län har påpekat all förslagetinnebär att det planerade centrallagret för använt kärnbränsle (CLAB) ochkärnkraftverket i kommer att utgöra två skilda alomanläggningar ilagens mening, trots att avståndet mellan lagret och en av reaktorerna i Oskarshamnsverketunderstiger . Påpekandet är riktigt under förutsättning all CLAB ochkärnkraftverket har olika innehavare, vilket troligen kommer alt bli fallet. 1981/82:163 57 Idenna paragraf, som motsvarar art. 3.a in fine och art. 5.c i ,regleras ansvarigheten vid atomolyckor orsakade av atomsubstanser som utan attvara under transport befinner sig utanför en alomanläggning. Ansvarighetenåvilar i dylika fall den anläggningsinnehavare som vid tiden för olyckan hadeden alomsubstans som orsakade atomskadan i sin besittning. Var atomsubstansendå inte i någon anläggningsinnehavares besittning, är den anläggningsinnehavareansvarig som senast haft substansen i sin besittning (första meningen iparagrafens nu gällande lydelse). Vidtransport av alomsubstans övergår som har nämnts ansvarigheten frånden avsändande till den mottagande anläggningsinnehavaren somanges i skriftligt avtal mellan dessa eller, om sådant skriftligt avtal intefinns, när mottagaren övertar substansen. Möjligheten alt i samband medtransport låta ansvarigheten övergå genom skriftligt avlal infördes ikonventionen genom tilläggsprotokoll. Någon motsvarande ändringgjordes inte i art. 5.c. Detta torde ha berott på ett förbiseende. Genom 1981års protokoll görs en sådan ändring i sistnämnda artikel. Iförevarande paragraf har som eh hy mening tagits in en bestämmelse iöverensstämmelse med nämnda ändring i konventionen. Har en anläggningsinnehavaregenom skriftligt avtal övertagit ansvarigheten för sådan atomskada som avses iparagfafen, åvilar sålunda ansvarigheten denne. har nuvarande förståmeningen av språkliga skäl delats upp i två meningar. 1paragrafens sista mening (nuvarande andra meningen; fjärde meningen enligtlagförslaget) har inte gjorts någon ändring. Idenna paragraf undantas viss egendom från anläggningsinnehavarens ansvarighet.Paragrafen grundas på art. 3.a.ii. I och 2 samt art. 7.c. Innehavaren av enatomanläggning svarar sålunda inte enligt atomansvarighetslagen för skada påatomanläggningen eller på egendom som vid tiden för atomolyckan fanns inomanläggningens område och användes eller var avsedd att användas i förbindelsemed denna, s.k. on-site-property. Genomändringsprotokollet utvidgas undantaget från atomanläggningsinnehavarensansvarighet för on-site-property till att omfatta också skada på annanatomanläggning, däri inbegripet atomanläggning under uppförande, som ärbelägen inom samma område ("site") som den skadevållandeatomanläggningen. Syftet med denna ändring är att förhindra att atomanläggningsinnehavarensansvarsförsäkring används för alt betala skada på annan atomanläggning inärheten. 1981/82:163 58 Förevarandeparagrafs första stycke har ändrats i överensstämmelse med protokollet. Enligtlagförslaget (punkt 1) svarar innehavaren av en atomanläggning inte enligtatomansvarighetslagen för skada på atomanläggningen eller på annanatomanläggning inom samma område. Begreppet "annan atomanläggning"omfattar enligt uttrycklig föreskrift även annan atomanläggning underuppförande. Undantaget från innehavarens ansvarighet för skada på annanatomanläggning gäller även om de två anläggningarna har olika innehavare. Enligtparagrafens nuvarande lydelse undantas från anläggningsinnehavarensansvarighet egendom som för atomolyckan fanns inom denskadevållande atomanläggningens område och användes eller var avsedd attanvändas i förbindelse med denna. Som en följd av utvidgningen av begreppeton-site-property har, liksom i protokollet, undantaget frånanläggningsinnehavarens ansvarighet utsträckts att omfatta också egendom somvid nämnda tidpunkt fanns inom samma område som den skadevållandeatomanläggningen och användes eller var avsedd alt användas i förbindelse medannan sådan anläggning inom delta område (punkt 2). Begreppet"atomanläggning" omfattar i förevarande punkt även en atomanläggningunder uppförande. Underkonventionsarbetet ansågs det inte möjligt att närmare avgränsa begreppet"inom samma område" ("on the same site"). De gränsdragningsproblemsom kan uppkomma torde fä lösas i rättstillämpningen. Ledning kan därvid oftaerhållas i de geografiska avgränsningar som görs i de tillståndsbeslut somligger till grund för anläggningens drift. Detär att märka att till följd av att skada på on-site-properly undantas frånanläggningsinnehavarens ansvarighet, ersättning av statsmedel enligttilläggskonventionens system inte utgår för skada på sådan egendom. Iförevarande paragrafs andra stycke regleras skada på transportmedel i anledningav atomolycka som har inträffat under transport av atomsubstans. EnligtPariskonventionen i dess nuvarande lydelse omfattar anläggningsinnehavarensansvarighet vid iransportolyckor inte skada på transportmedlet, om inte annatföreskrivs i anläggningsstatens lag. har, liksom de flesta övrigakonvenlionsstaterna, utnyttjat möjligheten all låta aniäggningsinnehavarensansvarighet omfatta även skador på transportmedlet i dylika fall. Den svenskaregleringen på denna punkt är dock endast tillämplig på svenskaalomanläggningsinnehavare. Är innehavaren av en alomanläggning i annankonventionsstat ansvarig i anledning av alomolycka som har inträffat undertransport av alomsubstans, avgörs enligt anläggningsslatens lag om ersättningskall utgå för skador på transportmedlet. Genomändringsprotokollet har undantaget för skador på transportmedel i art.3.a.ii.2 upphävts. Härigenom kommer anläggningsinnehavarens ansvarighet vidIransportolyckor obligatoriskt att omfatta skada på transportmedlet. Somtidigare har nämnts träder emellertid ändringsprotokollet Prop.1981/82:163 59 ikraft när det har lillträtts av två tredjedelar av konventionsstaterna. Underen övergångstid, som troligen kommer att omfatta , kommer Sverigedärför alt vara bundet av konventionen i dess äldre lydelse i förhållande tillvissa konventionsslaler. Till följd härav har någon ändring inte gjorts i andrastycket. Tredje stycket har inte ändrats. Paragrafengrundar sig pä art. 7 och 11 i och innehåller bestämmelserom begränsning av anläggningsinnehavarens ansvarighet. Enligt paragrafens förstastycke i dess nuvarande lydelse är ansvarigheten för innehavare avalomanläggning i enligt atomansvarighetslagen begränsad till 50 milj.kr. för varje atomolycka. Regeringen eller myndighet som regeringen bestämmerkan, med hänsyn till anläggningens storlek eller art, omfattningen av transporteller annan omständighet, fastställa ett lägre belopp, dock inte under 25 milj.kr. För innehavare av atomanläggningar i utlandet bestäms ansvarighetsbeloppetenligt anläggningsstatens lag. I fråga om atomolyckor som inträffar undertransport av atomsubstanser avser anläggningsinnehavarens ansvarighet enligtatomansvarighetslagen för andra skador än skador på transportmedlet inte inågot fall ett lägre sammanlagt belopp än 25 milj. kr. Av skäl som har anförts idet föregående (avsnitt 6.1) innebär lagförslaget att anläggningsinnehavarensansvarighet enligt huvudregeln höjs frän 50 till 500 milj. kr. Det nyssnämndabemyndigandet i första stycket innebär all regeringen eller den myndighet somregeringen bestämmer i enskilda fall kan fastställa ett lägre belopp. Ettsådant bemyndigande torde inte vara förenligt med regeringsform,eftersom reglerna i detta fall måste ha formen av lag. Paragrafen bör i sambandmed höjningen av ansvarighetsbeloppen bringas i överensstämmelse med den nyaregeringsformen. Som har nämnts (avsnitt 6.1) torde det finnas skälatt ha ett lägre ansvarighetsbelopp i fråga om anläggningar för enbartframställning, behandling eller förvaring av obestrålal uran och såvitt gällertransporter av sådant uran. Bestämmelsen har därför i förslaget getts denavfattningen alt ansvarigheten såvitt gäller sådana anläggningar ochtransporter är begränsad till 100 milj. kr. Den särskilda bestämmelsenbeträffande olyckor som inträffar under transport av atomsubstans har ändrats,så att anläggningsinnehavarens ansvarighet för andra skador än skador påtransportmedlet inte får understiga 100 milj. kr. (första stycket sistameningen). 1fråga om den särskilda bestämmelsen för transportolyckor bör framhållas innebär att en eventuellt nödvändig nedsättning av skadestånden i förstahand går ut över den som är berättigad till ersättning för skada 1981/82:163 60 Beträffande den praktiska tillämpningen av dennareduklionsregel hänvisas till prop. 1968:25 s. 127. Förevarandeparagrafs andra stycke i dess nuvarande lydelse innehåller en särskildbestämmelse om begränsning av ersättning för personskada. Ersättning ianledning av dödsfall eller personskada är begränsad till en milj. kr. förvarje dödad eller skadad person. Av skäl som har anförts i del föregående(avsnitt 6.1) har denna särskilda begränsningsregel slopats: Den föreslagnalagändringen innebär sålunda att någon särskild begränsning av ersättning ianledning av dödsfall eller personskada inte kommer att gälla. Sådana skadorblir liksom andra skador endast underkastade den allmänna begränsningen avaniäggningsinnehavarens ansvarighet i förevarande paragraf samt begränsningenav statsansvaret enligt 31 och 31a §§. Isin nuvarande lydelse innehåller förevarande paragraf i tredje stycket enföreskrift om all de belopp som anges i första och andra styckena inteinnefattar ränta eller ersättning för rättegångskostnader. Denna bestämmelsegrundas på art. 7.g i . I delta stycke, som kommer alt utgöraandra stycket i paragrafen i dess nya lydelse, har hänvisningen till det upphävdaandra stycket utgått. 1denna paragraf har den nuvarande hänvisningen till 17 § andra och tredjestyckena ändrats att avse endast andra stycket. Enligt förslaget upphävsnämligen nuvarande 17 § andra stycket. Vad som utgör 17 § tredje stycketblir enligt förslaget paragrafens andra stycke. Dennaparagraf grundar sig på art. 3 och 15 i tiUäggskonventionen och innehållerbestämmelser om maximibelopp för den ersättning som sammanlagt kan utgå medanledning av en atomolycka. Sammanlagda beloppet av de ersättningar som skallutgå av statsmedel enligt tiUäggskonventionen är begränsat. Enligtkonventionens art. 3 i dess nuvarande lydelse skall det sammanlagda beloppet aversättningar inom första, andra och tredje stegen inle överstiga 120 milj.betalningsenheter vid varje atomolycka. I överensstämmelse härmed föreskrivs iförevarande paragraf i dess nuvarande lydelse alt det sammanlagda beloppet avde ersättningar som skall utges i följd av en atomolycka är begränsat till ettbelopp som svarar mot 120 milj. betalningsenheter. I detta belopp inräknas inleränta eller ersättning för rättegångskostnader. Tilläggskonventionenmedger att en stal som har tillträtt den konventionen avtalar med en stal sominte har tillträtt konventionen om ersättning av statsmedel för atomskador sominte omfattas av tilläggskonventionen. Ett sådant avtal kan föranleda en vissmodifikation av regeln om begränsning av ersättningarna till 120 milj.betalningsenheter. Under vissa förutsättningar får nämligen enligt art. 15.b itiUäggskonventionen ersättningar- Prop.1981/82:163 61 naenligt avtalet tas i beräkning vid bedömningen av om maximibeloppet 120 milj.betalningsenheter överskrids och skadeersättningarna på grund härav skallreduceras. En föreskrift härom finns intagen i paragrafen. Beträffande deproblem som uppkommer vid fördelningen av ersättningsbeloppen när sådant avtalskall beaktas hänvisas till prop. 1968:25 s. 161 f. Sverigehar inte ingått något sådant avtal. Avskäl som har anförts i det föregående (avsnitt 6.2) görs i paragrafen denändringen att maximibeloppet av de ersättningar som skall utges till följd aven och samma alomolycka höjs från 120 milj. betalningsenheter till 300 milj,särskilda dragningsrätter. Tillparagrafen har i lagförslaget fogats ett nytt andra stycke som innehåller endefinition av begreppet "särskilda dragningsrätter". Därmed avses deav internationella valutafonden använda särskilda dragningsrätterna (förstameningen). 1 fråga om den närmare innebörden av detta begrepp hänvisas till vadsom anförs i avsnitt 3.1 i anslutning till art. 7. I ändringsprotokollet tilltilläggskonventionen (art. 3.g) regleras hur särskilda dragningsrätter skallomräknas till nationell valuta. De belopp som anges i tiUäggskonventionen skallenligt huvudregeln omräknas till en konvenlionsslats nationella valuta pågrundval av denna valutas värde den dag då olyckan inträffade. Under förarbetettill ändringsprotokollet ansågs emellertid att del i särskilda fall kunde ledatill obilliga resultat för de skadelidande att till utgångspunkt föromräkningen la valutakursen för olyckan. På grund härav geskonvenlionsstaterna rätt att för viss olycka genom överenskommelse fastställaannan dag för omräkning. Värdet av en konvenlionsslats nationella valutauttryckt i särskilda dragningsrätter skall räknas ut enligt denberäkningsmetod som ifrågavarande dag tillämpas av Internationella valutafondenför dess verksamhet och transaktioner. Iöverensstämmelse med art. 3.g regleras i andra stycket andra meningenförfarandet vid omräkning. Förs talan om ersättning, skall omräkning frånsärskilda dragningsrätter till svenska kronor ske efter kursen den dag dåatomolyckan inträffade, om inte för viss olycka annan dag fastställs genomöverenskommelse mellan de stater som har tillträtt tilläggskonventionen. Vidomräkning till svensk valuta skall kronans värde beräknas i enlighet med denberäkningsmetod som nämnda dag tillämpar för sinverksamhet och sina transaktioner. Enannat än överslagsmässig omräkning enligt förevarande lagrum blir i praktikenaktuell endast om en olycka är av så stor omfattning att de sammanlagdaskadeståndsbeloppen kan antas närma sig 300 milj. särskilda dragningsrätter. Detkan givetvis också bli nödvändigt att räkna om del belopp som utgör övregränsen för andra steget, 175 milj. särskilda dragningsrätter, till svenskakronor för all fastställa om och i vilken omfattning övriga konventionsstaterär skyldiga att ställa medel till förfogande för alt betala ersätt- 1981/82:163 62 ningar inom tredje steget. Denna omräkning regleras dockinte av förevarande lagrum utan skall ske direkt med slöd av art. 3.g itiUäggskonventionen. Paragrafens andra stycke i dess nuvarande lydelseinnehåller särskilda bestämmelser för det fall att del belopp som står tillförfogande för gotlgörelse av statsmedel enligt 29 och 30 §§ inte förslår tillersättning av skadorna. Dessa bestämmelser, som kommer att utgöra tredjestycket i paragrafen i dess nya lydelse, har inte ändrats. I denna paragraf, som inte har någon motsvarighet igällande lag. ges bestämmelser om ytterligare statsansvar för del fall altanläggningsinnehavarens ansvarighetsbelopp och i förekommande fall vad somutgår enligt tiUäggskonventionen inte är tillräckligt för att ge fullersättning till de skadelidande. Enligt paragrafens första stycke avser rätten tillersättning atomskador som innehavaren av en atomanläggning i äransvarig för. Vidare begränsas ersättningsrätten till skador som har uppkommiti , , eller . Med sådana skador jämställs skadorsom har uppkommit på ett fartyg eller ett luftfartyg som är registrerat iSverige, , eller . Har skador uppkommit på ett annat ställeän som har nämnts, utges ersättning bara om skadorna har tillfogats ensvensk medborgare eller en svensk juridisk person. I fråga om skälen till dennaavgränsning hänvisas till avsnitt 6.3. Det bör påpekas ati första stycket kan leda till attersättning i vissa fall utgår för skador som inte täcks av tiUäggskonventionen,eftersom tillämpningsområdet för den nya 31 a § i vissa speciella fall kan blividsträcktare än ersällningsrätlen enligt tilläggskonventionen. Ersättning av statsmedel inom tilläggskonvenlionens ramutgår inle bara när anläggningsinnehavarens ansvarighetsbelopp är otillräckligtför alt ge full ersättning. Enligt tilläggskonventionen kan nämligen ersättningav statsmedel också utgå då en preliminär nedsättning har skett av det skadeståndsom anläggningsinnehavaren skall utge. Det har inte ansetts föreligga skäl altge rätt till sådan ersättning också inom ramen för del ytterligarestatsansvaret, när en preliminär nedsättning har beslutats av skadestånd somskaU utgå enligt 29 §. Det extrastatsansvaret är alltså i princip begränsat till skador som har uppkommit iSverige, , och eller som eljest drabbar svenskaintressen. Under förutsättning av ömsesidighet omfattar emellertid dettastatsansvar även skador i annan stat. Ersättning utgår sålunda för skador iannan stat som har tUltrält tiUäggskonventionen, i samma mån som ersättning iden staten skulle utgå för atomskador som uppkommer i (andra stycket).Av uttrycket "i samma mån" framgår, alt ersättning för skador somuppkommer i en sådan stat som har nämnts utgår Prop.1981/82:163 63 utöver tilläggskonventionens ansvarighetsbelopp endast upptill det belopp inom vilket skador i får deUa i fördelningen aversättningen av statsmedel enligt den statens lagstiftning. Det extra statsansvaret enligt förevarande paragrafomfattar endast skador för vilka en alomanläggningsinnehavare är ansvarig.Detta ansvar omfattar sålunda inte skador för vilka anläggningsinnehavarensansvarighet är preskriberad enligt 21 §. Statens ansvar förs. k. sena skadorregleras i 32 §. Statsansvaret enligt förevarande paragraf gäller inte hellerskador orsakade av sådana atomolyckor för vilka ansvarighet inle föreligger föranläggningsinnehavaren, nämligen olyckor till följd av krigshandlingar ellervissa därmed jämställda handlingar och olyckor till följd av en allvarlignaturkatastrof av osedvanlig art. Del är att märka att den allmänna avgränsningen avaiomansvarighetslagens tillämpningsområde i 3 § gäller även i fråga omförevarande paragraf. Det extra statsansvaret omfattar sålunda inte atomskadori följd av en alomolycka som har inträffat i en stat som inte har tillträttPariskonventionen. I förevarande paragrafs tredje stycke begränsas desammanlagda ersättningsbeloppen till . för varje atomolycka. Idetta belopp ingår dels vad som utges av atomanläggningens innehavare (eller avstaten) inom ramen för anläggningsinnehavarens ansvarighetsbelopp, dels vad somutgår enligt tilläggskonventionens ersättningssystem. Vidare ingår deersättningsbelopp som lämnas enligt sådant avtal som avses i art. 15 itiUäggskonventionen. Beträffande sådana avtal hänvisas till vad som anförs ianslutning till 31 §. I beloppet inräknas inte ränta och inle heller ersättningför rättegångskostnader. I 30 § finns en hänvisning till vissa tidigare paragrafersom skall tillämpas på ersättning som utgår av statsmedel enligt 29 §, dvs.enligt tilläggskonvenlionens ersättningssystem. Sådan ersättning skallbestämmas enligt de grunder som anges i 11 § första stycket (bestämmelsen omobjektivt ansvar), 12 § (undantag från ansvarigheten för skador påon-site-property och transportmedel), 13 § (hänvisning till skadeståndslagensregler om bestämmande av ersättning samt om jämkning av skadestånd) saml 17 § andrastycket' (bestämmelsen om all ränta och rättegångskostnader faller utanföransvarsbegränsningen). Vidare föreskrivs att bestämmelserna i 15 § förstastycket första meningen och tredje stycket om rätt till återkräv motinnehavaren av en alomanläggning skall ha motsvarande tillämpning beträffanderätt att av staten återkräva vad som har utgetts i anledning av atomskada förvilken ersättning av statsmedel utgår enligt 29 §. Samma regler bör gälla i fråga om ersättning av statsmedelenligt före- ' Nuvarande 17 § tredje stycket som enligt förslaget skallutgöra paragrafens andra stycke. 1981/82:163 64 En föreskrift om detta har tagits in i paragrafen som ett fjärdestycke. Paragrafensfemte stycke innehåller bestämmelser om nedsättning av ersättningarna för delfall att inle heller beloppet . skulle räcka till för att gealla skadelidande full ersättning. 1 överensstämmelse med vad som gäller iövriga fall av nedsättning enligt atomansvarighetslagen sker en proportionellnedsättning av ersättningsbeloppen (första meningen). Vidare ges genom enhänvisning till 19 § andra stycket möjlighet att företa en preliminärnedsättning innan man med bestämdhet kan avgöra om beloppet tre miljarder kr.förslår (andra meningen). Dennaparagraf innehåller bestämmelser om ersättning för s.k. sena skador, dvs. förskador som visar sig först efler det alt anläggningsinnehavarens ansvarighethar preskriberats. Enligtförevarande paragrafs första stycke utgår ersättning för sena skador i följd aven atomolycka för vars skadeverkningar innehavaren av en svensk alomanläggningär ansvarig. Rätten till ersättning omfattar skador som har visat sig efterdet att preskription har inträtt men föratomolyckan. I vissafall kan ersättning utgå också för skador som har visat sig förepreskriptionstidens utgång, nämligen om den skadelidande visseriigen harunderlåtit alt inom föreskriven lid väcka talan eller företa annan åtgärd föratt avbryta preskriptionen men haft godtagbar ursäkt för sin underiålenhet.Dessa bestämmelser har inte ändrats. 1paragrafens andra stycke behandlas del fall att skadeersättning har nedsattstill följd av bestämmelserna om begränsning av anläggningsinnehavarensansvarighet (19 § första stycket) och om begränsning av statsansvaret (31 §andra stycket') eller motsvarande bestämmelser i annan konvenlionsslats lag.Har skadestånd nedsatts enligt dessa bestämmelser, nedsätts ersättning avstatsmedel för sena skador enligt förevarande paragraf i samma mån. 1 dennabestämmelse har tillfogats nedsättning enligt den nya 31 a § femte stycket,dvs. nedsättning till följd av begränsningen av det extra statsansvaret till 3miljarder kr. Vidare har hänvisningen till 31 § andra stycket justerats.Övriga bestämmelser i förevarande stycke har inle ändrats, Paragrafeninnehåller i sin nuvarande lydelse bestämmelser om supplerande ersättning avstatsmedel enligt särskilt riksdagsbeslut i fall då ersättning inte utgårenligt tilläggskonventionens regler. Lagrummet är tillämpligt för det fall attersättning inte utgår av statsmedel enligt 29 §, dvs.