prop · G503169 · 1981-12-31 00:00:00 — Kommittén har hafttill uppgift att genomföra en nyanserad beskrivning av deolika aspekter som måste beaktas vid övergång från allmännyttighyresrätt till bostadsrätt. Dét redovisadematerialet är dock mycket ofullständigt, trots att betydande resurser använts för olikadelutredningar. Kommittén skriver"övergångar från hyresrätt till bostadsrättskulle, menar vi, genom initiativ fränkommunernas sida, kunna bli ett väsentligtmedel för att i olika avseenden utvecklaoch förändra bostadsmarknader med problem". Med utgångspunkt fråndet redovisade materialet, finns det inte underlag för denna tes. Kommittén har integjort någon bedömning av hyresgästernaseventuella önskemål om ombildningar i andra bostadsområden än de attraktiva. Inte heller i övrigt redovisar kommittén något underlagsom stöd för påståendet om ombildningens positiva effekter i sådana fall. När det gäller attraktiva bostadsområden noterar kommittén att en övergäng "torde såväl försämra företagets ekonomiska förutsättningar sombidra till att förstärka icke önskvärda segregationstendenser". Slutsats av detta måste bli, att kommunerna måste motverka sådanaombildningar. Det skulle vara mycket riskabelt att basera bostadspolitiskaställningstaganden på overifierade påståenden av det slag som kommittén presenterat och som exemplifierats ovan. Endiskussion om eventuell ombildning av del av eller hela det allmännyttiga bostadsbeståndet i en kommun måste i stället ha sin utgångspunkti det allmännyttiga bostadsföretagetsroll och uppgifter på bostadsmarknaden. 1981/82:169 267 Bakom besluten på1940-talet att i ökad utsträckning engagera de allmännyttiga bostadsföretageni byggande och förvaltning av nya bostäder fanns flera motiv: Företagen skulle inte följa med i konjunktur-betonade svängningar utan svara Eöc ett jämnt årligt tillskott av nya bostäder. Finansieringsstödetfrån staten skulle inte kommaspekulativa intressen till godo. Med självkostnadsbestämda hyror i ett stort allmännyttigt bostadsbestånd skulle man undvika spekulativa inslag i prissättningen. Ett stort antal lägenheterskulle undandras handeln med bostäderoch stanna kvar i en socialt medveten förvaltning. De allmännyttiga företagen skulle ge goda förutsättningar för ett planmässigtbyggande och rationell förvaltning av bostäderna. Ävenom åtskilligt därefter inträffatpå bostadsmarknaden och i samhället i stort rubbar inte dessa förändringarstyrkan i de ursprungliga motiven. För en fungerande bostadsmarknad behövs ett stort utbud av hyreslägenheter. Om samhälletskall kunna skapa och vidmakthålla enrimlig fördelning äv välfärden måstedet tillse att bostäderna förvaltas påett ansvarsfullt sätt och att givna subventionerfortlöpande kommer de boende till del. Prop.1981/82:169 268 allmännyttiga bostadsföretagen ärett instrament för detta. Genom hyrescättsformen behöverinte någon bostadssökande avvisas som Eöljd av att vederbörande saknarerforderlint kapital. Hyresformen möjliggör för kommunenatt fortlöpande, inte enbart när huset ärfärdigställt, anvisa lägenheternatill bostadssökande (genom bostadsförmedling eller regler som meddelas till bostadsföretaget om hur bostadsupplåtelse skall ske). I övriga upplåtelseformer försvinner eller minskar effekten avbostadssubventionerna vid den första överlåtelsen,eftersom säljaren normalt tillgodogör sig dessa i överlåtelsepriset. I en diskussion om förändring av upplåtelseformermåste beaktas att alla upplåtelseformer har vissa brister. T detta sammanhangkan det vara befogat att påminna om några problem som ärförbundna med bostadsrättsformen, såsom den nu är konstruerad. Inom bostadsrättenförekommer inte någon kostnadsutjämningmellan olika bostadsrättsföreningar. Dessa kan ha påtagligtskilda kostnadsförutsättningar, både på kapital- och driftsidan. Detta förhållande äronekligen till ekonomisk fördel för den som förvärvar bostadsrätttill lågt upplåtelse- eller överlåtelsepris i ett bostadsområde med gynnsamma förutsättningar och bor kvar under en visstid. Dessa ekonomiska fördelar kan diskonteras vid en överlåtelse, varför effekten av givna subventioner inte längre kvarstårför kommande boende. Resonemanget är giltigt i en normal marknadssituation. I ett läge med mer eller mindre uttalad efterfrågan räknarsannolikt de flesta köpare med fortsatt uppvärdering av den gjorda kon- 1981/82:169 269 Relativt sena erfarenheter visar %l andra sidan att bostadsrättsinnehavarna kan vara ekonomiskt bundna till sinbostadsrättslägenhet och göra förluster när bostadsefterfrågan är liten. Även andra förhållanden s.am ärknutna till bostaden, läge, social status m m påverkar prisbildningen på ett relativt komplicerat sätt. De höga priser vid överlåtelser avbostadsrätter som uppkommit framför allt har utestängt många bostadkonsumenter frånbostadrätten som ett reelltboendealternativ. För att förvärva enbostad med högt överlåtelsepris fordras en hög hushållsinkomst(som ofta möjliggör upptagande av personliga lån)och/eller eget kapital som täcker större delen av priset. Visst arbete pågår inom de rikskooperativa bostadsorganisationerna för att minska vissa av dessa problem. Andra problemkan inte lösas utan ge-noragripande åtgärder från statsmakternas sida. Bostadsrättskommitténsynes ha varit medveten om de angivna nackdelarna. Den har därför redovisatvissa förslag om prisregleringsföreskrifter och finansiering av bostadsrättsförvärv. Dessa kommer dock inte att på något mer väsentligt sättförändra situationen i stort. Det anfördaom de allmännyttiga bostadsföretagens roll och uppgifter innebär inte att dessa företag i alla avseenden är idealiska.Den allmännyttiga hyresrätten behöverutvecklas. Den viktigaste aspekten äratt ge hyresgästerna möjligheter att utövareellt inflytande över sitt boende, in- 1981/82:169 270 dividuellt över den egnalägenheten och gemensamt över förvaltningen av huset och bostadsområdet. En viktig utgångspunkti direktiven till kommittén är betoningen av de boendes inflytande.Mycket har förändrats sedan kommitténs direktivgavs. Då var utgångspunkten att ökahyresgästernas inflytande över sitt boende. Men står de allmännyttigabostadsföretagen inför sådana förändringar,som möjliggör ett långtgående hyresgästinflytande i gemensamma angelägenheter. Det böri dag vara helt klarlagt att hyresgästeräven kan ges ekonomiskt inflytandeinora den allmännyttiga hyresrätten. Parentetiskt börockså framhållas att har framkommit olikaforskningsresultat som klart visar att bilden av boendeaktivitet och -inflytandei bostadsrättsEormen, såsom den hållsfram i debatten, ofta är starkt överdriven och idylliserande. Med de förutsättningar som ärknutna till bostadsrättsformen och vilka inte på något avgörande sättrubbas av kommitténs förslag leder enligt SABOs uppfattning en ombildning av allmännyttiga hyreslägenhetertill bostadsrätt till en ökande segregation. Det är nämligen ofrånkomligt att det i första hand blir de ekonomiskt och utbildningsmässigt resursstarka hyresgästerna som kommer att medverka till en omvandling.Detta styrks också på olika sätt av några av de expertrapporter som tagits fram på uppdrag frånkommittén. Det bör betonas att det förutom de negativa so- 1981/82:169 271 ciala effekterna av omvandling, också finns andra tungt vägande skäl till varför ombildning av hyresrätt i allmännyttig regi till bostadsrätt icke börkomma ifråga annat än i undantagsfall. Då inom allmännyttan en utjämnandehyressättning till-lämpas, måstevid en eventuell försäljning av en fas- tighet priset fastställas påsådant sätt att hyresutta-get för de kvarvarande fastigheterna inte blir högre än omfastigheten hade funnits kvar i bolagets äqo. Utredningen har inte presenterat en tillfredsställande metod att prissätta allmännyttigt ägda fastigheter på sådant sättatt kvarboende hyresgäster ärgaranterade att ej drabbas av eventuella försäljningskonsekvenser. En korrekt gjord prissättningleder i det övervägande antalet fall till att köpeskillingenöverstiger fastighetslånen. I mångafall blir skillnaden så stor att avsevärda kapitaltillskott erfordras, genom insatser från de boende och/eller lån. Detta innbären ansträngning av kapital/kreditmarknadenutan att bostadsbeståndet i något avseende förbättrats till gagn för de boende. För de hyresgäster sora väljeratt inte-köpa sin lägenhet, innebären omvandling, att de får en reellt sämre ställningän de hade tidigare. Som kvarboendehyresgäster får de inte röstapå bostadsrättsföreningens stämmor. Dessutom innebär en omvandling för kvarboende hyresgäster att deras möjlighetertill boendeinflytande kraftigt beskärs,jämfört med vad som vore fallet om fastigheten kvarstod i allmännyttig ägo.I dag har huvuddelen av de allmännyttigabostadsföretagen tecknat avtal omboinflytande raed hyresgästföreningen på orten och bedriver ett aktivtarbete för att öka hyresgästernasmöjlighet till inflytande. 1981/82:169 272 Utredningen föreslår som krav förombildning att minst två tredjedelar av hyresgästerna i de uthyrda lägenheterna engagerar sig i en bostadsrättsförening som medlemmar och fattarbeslut om fastighetsförvärv på en föreningsstämma. Vidare färsslärutredningen att de rikskooperativa bostadsrättsföreningarna undantas från denna regel i samband med frivilliga förvärv. Som redan framgåttfinner inga skäl för att allmännyttigt ägda hyreslägenheterskall ombildas till bostadsrätter. Om frågan likvälövervägs, måste en bestämd förutsättning förombildning vara, att den accepteras av en kvalificerad majoritet av de boende.Enligt SABOs uppfattning är det orimligt ora kommunen ellerannan skulle kunna genomdriva en ombildning mot de boendes vilja genom att vända sig till en rikskooperativ organisation. Något undantag frånkravet att minst två tredjedelar av hyresgästerna i de uthyrda lägenheterna skall stå bakombeslut om Eastighetsförvärv är således inte motiverat. Kommittén har haftboinflytande som en viktig utgångspunkt.Om de boendes uppfattning skall tillmätasnågot värde framstår det som inkonsekvent, om enombildning över huvud taget i någon situation skall genomföras, om den inte stöds av en kvalificerad majoritet av de boende. 1981/82:19 273 En utgångspunkt iden moderna bostadspolitiken är att kommuneninom ramen för av statsmakterna givna förutsättningar.ska ha ansvaret för bostadsförsörjningen. Deolika gtyr.lji§'feyunientsn måste vara såutformade att kommunen p ett tillfredsställandesätt kan ta det ansvaret, avvisar äärför den av utredningen föreslagna förköpsrätten för hyresgäster. föreslår i stället en utvidgad förköpsrätt. Eventuell ombildning från hyresrätttill bgstadsrätt skall ske med stöd av ett klart kommunalt sfeäliningstagande'och endast om ombildningen stöds av en kvalificerad majoritet av de boende i deuthyrda hyreslägenheterna. är mycket kritiskt fflot den bristfälliga analys som utredningen utfört beträffandeombildning av allmännyttig hyresrätt till bostadsrätt.Den belysning som förutsattes i direktiven sgknas. I stället redovisas ett arjtaj. SABOavvisar åtgärder som bidrar till en omvandling av allmännyttig hyresrätttill bostadsrätt. En utveckling av hyresgästernasinflytande har påbörjats i de allmännyttiga bostadsföretagen. I stor utsträckning kan detta ske utan nya beslut från statsmakterna. I sitt remissyttrande över underhållsfondsutredningens förslag, SOU 1981:47, behandlade frågan om ändringari regelsystemet. I saml Nr 169. 1981/82:169 274 35 a Reservation av de borgerliga ledamöterna i styrelsen för Vi kan ej ställaoss bakom det föreliggande yttrandet över utredningen . Detta gäller i förstahand de synpunkter som framförts ora enutvidgad förköpsrätt samt omvandling från hyresrätttill bostadrätt i det allmännyttiga bostadsbeståndet. Det kan inte pånågot sätt beläggas att en utvidning av denkommunala förköpsrätten skulle behövas för att kommunenskall kunna ta sitt ansvar för bostadsförsörjningenoch den fysiska planeringen i övrigt. när det gäller möjligheternatill förköp av fastigheter som behöverrustas upp är det angeläget att stärkahyresgästernas rätt på bekostnadav kommunens. Enligt bostadsrättskommittén bör övergång tillbostadsrätt i allmännyttans fastigheter endast kunna ske i den utsträckning som den enskilda kommunen finner det motiverat.Ombildningarna föreslås också ske enligt ett uppsatthandlingsprogram. Denna lösning synes rimlig. När det gälleromvandling i det allmännyttiga bostadsbeståndet är det således inte frågaora en "planlös ombildning". Möjligheterna till omvandling från hyresrätttill bos"tadsrätt bör självfallet även gälla det allmännyttiga bostadsbeståndet". Det finns ingen anledning att hyresgästerna i "allmännyttan" skall diskrimineras på dennapunkt. Att det finns en strävan att förbättra hyresrätten är hellerinte ett hållbart argument för att de allmännyttigabostadsföretagen skall undantas härvidlag. Det hävdas vidare att en ökad övergång till bostadsrättnegativt påverkar kommunens möjligheter att åstadkommaförnyelse av äldre fastigheter. Den nackdelen bör generellt sett med hänsyn till bostadsbeståndets nuvarande standard, inte tillmätas någon avgörande betydelse. Medborgarnas rättigheter att påverkasitt boende får här också vägas mot kommunens intressen. Vad gällermajoritetskravet vid föreningsbildning kan vi endast konstateraatt det ej synes föreligga skäl för att ge enbostadsrättsförening som tillhör HSB eller en särställning närdet gäller detta vid föreningens förvärv av fastigheter. Genom att rikskooperativa bostadsrättsföreningar ejundant.as från föreslagen .majoritetsregel uppstårheller ingen skillnad mellan dessa föreningaroch eventuella inom "allmännyttan"bildade föreningar. Vi vill avslutning.vis framföra att vi anser utredningens förslagi grunden godtagbart, men att detta böröverarbetas för att ytterligare förbättra möjligheterna förombildning från hyresrätt till bostadsrätt. Prop.1981/82:169 275 36 HÄRDTGSLIVETS BYGGNABSDELg..ATION Inledningsvis vill Delegationen fästa uppmärksamhetenpå utredningens direktiv att föreslå åtgärder för att underlättaen omvandling från hyresrätt till bostadsrättpå svensk bostadsmarknad.Utredningen föreslär på den punkten ett visst finansielltstöd för bostadsrättsföreningar och hushåll vid sådan omvandling. Men bortsett frän detta har utredningsförslagen prioriterat kontroll- och styrinstrument pä marknaden av olika slag, som knappast kan undgå att komma i konflikt med det övergripande måletatt underlätta omvandling. När utredningen t ex generellt motsätter sig omvandling på fastighetsägarinitiativ för att hindra missbruk undantas inte de enskilda institutsom verkar för omvandling i betryggande formerunder medverkan av enskilda organisationer, såsom AB Fastighetsgaranti. Redan tidigare förslag att omvandla besittningsskyddet för hyresboende till en i princip evig hyresrätt i omvandlingsobjekt var ägnat försvåra seriöstorganiserad omvandling genom att skapa finansiella hinder mot god anslutning. föreslås förköpsregler för boende, som snarare skapar motsättningar påfastighetsmarknaden än förtroendefulla kontakter mellan parterna. 1981/82:169 276 motverkas således,som tvångsmetoder rekommenderas istället. Ytterligare hinder uppställs med krav pånya majoritetsregler, kvalificerade till 2/3 anslutning från hyresboende som villkor för anslutning. Till detta kommer förslag att begränsade boendes ekonomiska intresse av bostads-rättsboendegenom förslag om hembuds- ochpriskontrolls-regler, som förvandlarbostadsrättsföreningarna till kontrollinstrument över sina egna medlemmar. Sammantaget etableras med alla dessa regleringsförslag en omfattande intervention på bostadsmarknaden i prisreglerings- ochkontrollsyfte, som försvårar marknadsincitamenten föromvandling i sådan grad, att det övergripande måletmed all sannolikhet kommer att gå förlorat. En sannolik prognos är i stället,att ett genomförande av utredningsförslagen kommer att begränsa omvandlingsprocessen, kanske tom mycketkraftigt. Detta konstaterande är nödvändigt att göra som ett avgörandeskäl för Delegationens i det följande framförda starkt kritiska synpunkter på huvudpunkterna i utredningens förslag - utredningsförslaget är ett instrument för kraftig begränsningav omvandlingsprocessen och tillgodoser därmedinte syftet. Några från marknadssynpunkt tvingande skäl att förordatvångsinstrument typ förköpsrätt enskilda emellan för att stimulera till bostadsrättsomvandlinghar kommittén ej kunnat påvisa. Tvärtomhar intresset för försäljning till bostadsrättsföreningarvarit stort bland enskilda fastighetsägare,något som också framgåri ett särskilt yttrande av näringslivsexperter i utredningen. Principiellt framstår det därför som egendomligt, att kommittén anser sig kunna förorda sådana tvångsinstrument bland enskilda parter, när behovet att påskyndaomvandling ej alls har stöd i något påvisbart allmänt behov eller intresse för närvarande.Intresset för prisövervakning återigenkan heller inte betecknas som särskiltframträdande. Överlåtelser tillbostadsrättsföreningar har som regel skett inom normala prismarginaler, påpekar t ex näringslivetsexperter i sitt nämnda yttrande. Förhandlingsläget vid överlåtelser kan dessutom påverkas utan att tillgripa tvångsinstrument,t ex som Delegationen påpekat i tidigare remissvar den 30januari 1980 på utredningens delbetänkande om kvarvarande hyresgästers besittningsskydd. Redan en regel ommajoritetsansl'utning från boende som villkor för omvandling leder nämligen till att priset måstesättas på en nivå,som genomsnittliga konsumenter finner attraktiv - eljest näs inte tillräckliganslutning. Allvarliga invändningarfinns också från praktisk synpunkt. Den normala fastighetsomsättningen kommer att utsättas försvåra störningar med förslaget. uppstår en ny omfattande offentlig hantering ochadministration på bostadsmarknaden. Detta framgår närmare av följande. 1981/82:169 277 proceduren inleds enligt förslaget med en intresseanmälanfrån de boende, som kan avges när som helst av en lösligt tillskapad intresseföreningutan några krav på t ex deposition eller annat, som manifesterarverklig förmåga eller intresse för ettblivande engagemang. Finns sådan intresseanmälan registrerad hos inskrivningsmyndighet, mäste varje fastighetsaffär föregås av ett hembud till de boende i huset, som har på sig att ta initiativ till förköp. För att slutföra bildning av en bostadsrättsförening, sorakan fullfölja förköpskravet från de boende, utsträcks tidpunkten för fullföljande till sex månaderfrån det en tilltänkt fastighetsaffäranmälts genom hembud. Redan dettaskapar en för normala affärsuppgörelsehelt ohanterlig tidsutdräkt. Till detta kommer, att förköpsfrågan kan uppehållas ännu längre genom talan hos hyresnämnd, därorsakerna till en utebliven förköpstransaktion fårprövas med konsekvenser för fastighetsägarensekonomiska handlingsfrihet. Avsikten ärvisserligen, att förköpsfrågan skall vara ut-agerad normaltefter , som då följs av enkarensperiod , när fastighetsägaren blir fri att sälja Utan hembud. Men också denna frihet ärstarkt begränsad, och bryts av ny hembudsplikt,så snart priset sänks, såatt förköp ter sig förmånligare än tidigare för de boende. Det är således fråga om en mycket kraftig inskränkning i rådighetenför fastighetsägare över sinegendom genom försäljning på normala villkor. Tvångskaraktärenblir dess mer markant, som förköpsinstrumentet bara får praktisk betydelse i de fall, dåfastighetsägaren har särskilda skälatt . sälja till någon annan ände boejide i huset. Ett praktiskt viktigt skälför detta är då ofta, attfastigheten ingår i en större transaktion, t ex i arronderingssyfte mellanfastighetsförvaltande företag. En sådanfastighetsaffär får emellertid brytas upp genom den privata förköpsrätten förhyresgäster. Detta är desto egendomligare, som den kommunala förköpsrätten tvärtom,utgår ifrån att ingångna affärer skall lämnasintakta och övertas i sin helhet. Med utredningsförslaget skapas däremoten betydligt mer expropriationsliknande situation med svårlöstaansvarsproblem, när en komplex affärstransaktion pådetta sätt bryts upp. En a'weckling av fastighetsinnehav kan ibland vara påkallad av likviditetsskäl, t ex hos ett företag.Den långa tidsut-dräkten och oklara förutsättningar föravslut och betalningsansvar kan dåskapa helt oacceptabla problem, kanske tom konkurssituationer. Lagstiftningen kommer dessutom att få en tydlig marknads-diskriminerande effekt motenskild sektor, beroende på att 1981/82:169 278 kommunala hyreshus ej omfattas av någon förköpsrätt. För att skapa balans på denna punkt skulle för övrigt motsvarigheten då få sökas i en formlig optionsrätt för hyresgäster till övertagande,t ex , eftersom kommunala hyreshuspraktiskt taget aldrig säljs på marknaden. Sammanfattningsvis fårsåledes förslaget i denna del betecknas som så ogenomtänktifråga om utformning och konsekvenseroch därtill otillräckligt underbyggt av något allmänt in-resse, att Delegationenfinner det uteslutet att det kan läggastill grund för lagstiftning. Skyddsregler m m vid omvandlingar tillsyn ärenligt bostadsfinansieringsförordningenett villkor för erhållande av statliga lån.Utredningen föreslår, att sådan medverkan blirobligatorisk, antingen med representation i Bostadsrättsföreningensstyrelse eller i form av att en rapportör utses. Delegationen finner förslageni denna del väl motiverade, och möjligheten att utse rapportör är enpraktisk lösning för mänga somfinner medverkan med styrelseuppdrag alltförbetungande vid sidan av andra kommunala engagemang. Utredningen genomförockså en genomgång av gällanderegler om bildning av bostadsrättsföreningar, upprättandeav ekonomisk plan, registrering hos Länsstyrelseosv, och anser, att intygsgivarna, som bestyrker den ekonomiska planens vederhäftighet, skall vara fristående frånintressenter bakom föreningsbildningen. Också dessa synpunkter finner Delegationen välmotiverade och reglerna om intygsgivarnasopartiskhet bör därför tillämpas ocksåpå t ex riksorganisationer ochkommuner, då sådana organ tar Initiativ till bostadsrättsbildning, nägot som utredningen däremot inte fordrat. Utredningen föreslår som tidigare framgått att omvandling skall fordra medverkan från 2/3 av de boende i huset. Detta förslag ärfrån demokratisk synpunkt egendomligt,eftersom en enkel majoritetsprincip fåranses vedertagen. Kraven påsådan anslutningsnivä behövs heller ej för skydd av minoritetsintressen, som i detta fall är tillgodosedda med hyreslagens besittningsskydd,vilket Delegationen påpekat i sitt förut nämndaremissvar. överhuvud taget blir majoritetsreglerna påbostadsrättsområdet med förslagetsvårbegripliga med tanke på att skatte- och finansieringsregler arbetar med 60%anslutning för s k äkta bostadsrättsföreningar. Delegationen avstyrker därför förslaget i denna del under hänvisningockså till våra ståndpunkter iförut angivet remissvar. Detmajoritetskrav, som slutligen ställs för 1981/82:169 279 anslutning, bördessutom gälla generellt - dvs ej.göra undantag förriksorganisationer på det sätt utredningen tänktsig. Priskontroll och hembudsskyldighet för bostadsrättshavare Utredningen förslår som inledningsvis nämnts, att hembudsskyldighet vid överlåtelse av bostadsrättskall få införas, så att prisföreskrifter i Eöreningsstadgarkan kontrolleras effektivt. Utredningen tillmötesgår här ett krav frän riksorganisationer, som vill införa sådana inuvarande lagstiftning avskaffade kontrollfunktioner. Kontrollsystemet vidareutvecklasenligt utredningsförslaget så, att det fårföreskrivas som villkor för erhållande avstatliga lån. Prisövervakning försämrarbostadsrättsmarknadens funktion, och minskarrörligheten, när hushållej tillåts fritt med varandra bestämma omsättningenpå marknaden. Därmed blir utnyttjandet av bostadsbeståndet mindre effektivt, och vi avlägsnar oss frånmarknadsekonomi på bostadsrättssektorn i riktning mot uppbyggnad av kösystem, risker fören svart marknad vid sidan om den reguljäraosv. Dessa överväganden låg bakom avskaffande avpriskontrollen, . Dessaskäl äger enligt Delegationens uppfattning samma bärkraft .