prop · G503161 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1981/82:161 Regeringenförelägger vad som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll för dén åtgärd och det ändamål som framgår av föredragandenshemställan. Ipropositionen föreslås att valutaregleringen förlängs att gälla ytterUgare ettår, dvs. för tiden 30 juni 1983. För yttrandeläggs fram förslag till förordning om fortsatt gilfighet av valutaförordningenunder . I 1981/82. Prop.1981/82:161 2 Lagom tillämpning av valutalagen (1939:350) Härigenomföreskrivs att 2 § första stycket 1, 2 och 49 samt 5 § I och 3 valutalagen(1939: 350) skall fillämpas . Förordningom fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264) Härigenomföreskrivs att valutaförordningen (1959:264), som enligt förordning (1981:439)gäller till utgången av , skall fortsätta att gälla till utgången avjuni 1983. Prop.1981/82:161 3 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, , ,, , , , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Proposition om fortsatt valutareglering Enligt valutalagen (1939: 350, ändrad : 1086)gäller i fredstid att fullmäktige i skall göra framställning tillregeringen om valutareglering, om det prövas nödvändigt för att nå de centralamål som har fastställts för den ekonomiska politiken. Fullmäktige skall därvidbegära att regeringen föreslår en lag om tillämpning av valutalagenför högst . Regeringen skall som ett sådant lagförslag läggsfram förelägga de valutareglerande föreskrifter som regeringen avseratt utfärda. Sådana föreskrifter finns i valutaförordningen (1959: 264, ändradsenast 1980: 363). En redogörelse för innehållet i valutalagen ochvalutaförordningen finns i prop. 1975:82 (s. 14-21) och prop. 1977/78:169 (s. 6och 7). I valutakommitténs (1977:03) avgivna delbetänkande (SOU1980:51) Valutareglering och ekonomisk politik finns vidare en ingåenderedogörelse för valutaregleringens principer och funk-tionssän (s. 28-136). Genom lagen (1981:438) om tillämpning av valutalagen(1939:350) och förordningen (1981:439) om fortsatt gUtighet avvalutaförordningen (1959: 264) har valutareglering föreskrivits för tiden den Ijuli 1981 -(prop. 1980/81:163, FiU 35, rskr 310). I skrivelse har fullmäktige iriksbanken anfört att anledning alltjämt föreligger att ta i anspråk gällandefullmakter i valutalagen och ge valutaförordningen fortsattgiltighet. Fullmäktige hemställer därför att regeringen begär riksdagensbemyndigande att 2§ första stycket 1, 2 och 4-9 samt 5§ 1 och 3 valutalagenskall äga tillämpning 30 juni 1983 och attregeringen lägger fram förslag om att valutaförordningen skall äga fortsattgiltighet till utgången av . Till protokollet i detta ärende bör sombilaga 1 fogas fullmäktiges skrivelse. Prop.1981/82:161 4 Efterremiss har yttranden avgivits av bankinspektionen, fullmäktige i riksgäldskontoret.Svenska bankföreningen. Vidare har inkommit medyttrande. har upplyst att Post- och , PK-bankenförklarat sig dela bankföreningens synpunkter. Samtliga remissinstanser utombankföreningen har uttalat att de inte har något att erinra mot attvalutaregleringen förlängs . har hemställtatt valutaregleringen förlängs endast till och med samtanfört att valutakommittén bör uppmanas att avge slutbetänkande i så god tidatt ärendet kan behandlas under innevarande år. har instämti bankföreningens hemställan. föreningsbankers förbund föreslår attekonomidepartementet påskyndar slutförandet av utredningen. En sammanställningöver yttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Föregen del vill jag anföra följande. Valutaregleringenär ett medel i penningpolitiken. Den syftar till att öka möjligheterna att föraen oberoende penningpolitik. Regleringen omfattar huvudsakligen sädanatransaktioner som saknar direkt samband med utrikeshandeln. Vittgåendeundantag har nämligen gjorts för löpande betalningar varmed främst avses likviderpå normala betalningsvillkor vid export och import av varor och tjänster. Inomramen för valutalagen och valutaförordningen ankommer det på attutforma de närmare bestämmelserna rörande kapitaltransaktionerna. Tillföljd av de stora obalanserna i den svenska ekonomin har penningpolitiken iallt högre grad fått utformas med hänsyn till betalningsbalansen. Försvaret avväxelkursen står därvid i centrum. Den önskade växelkursen skulle i principkunna upprätthållas utan stöd av någon valutareglering. Regleringen kanemellertid göra det möjligt att vid tendenser till valutaoro försvara växelkursenutan så kraftiga räntehöjningar som annars skulle erfordras. Därigenom ökarmöjligheterna att avväga penningpolitiken också efter det inhemskakonjunkturläget. Den faktiska betydelsevalutaregleringen har för stabiliseringspolitikens effektivitet begränsasemellertid fortlöpande. Det hänger främst samman med de mycket storakreditflöden i både in- och utgående riktning som vår utrikeshandel ochfinansieringen av bytesbalansunderskotten ger upphov till. Därigenom harmöjligheterna att föra en från utlandet avvikande räntepolitik kraftigtbeskurits, särskilt vad gäller den korta räntan. Vidare har den statligautlandsupplåningen kommit att spela en allt större roll för skyddet avväxelkursen och därmed för möjligheterna att bedriva en självständigstabiliseringspolitik. Principfråganom huruvida valutareglering i någon form är nödvändig i penningpolitiken utredsav valutakommittén (E 1976:03). Regleringar med inslag av förbud som inkräktarpå den enskildes fria dispositioner av inkomster och finansiella tillgångar börenligt min mening om möjligt 1981/82:161 5 undvikas.Det finns anledning att mycket noga granska argumenten för regleringen fråndenna utgångspunkt. Något beslut om ändringar i den nuvarande ordningen böremellertid uppenbarligen inte fattas innan resultatet av valutakommitténsöversyn av hela valutaregleringen föreligger. Detär också att märka att en så långvarig reglering som den svenska kan leda tillatt utbud och efterfrågan på olika finansiella och materiella investeringsobjektdams upp. En liberalisering av valutaregleringen kan därför leda till storatransaktionsvolymer . utsatta ekonomiska situafion,som bl. a. kommer till uttryck genom ett stort bytesbalansunderskott, gör detsärskilt viktigt att få dessa övergångsproblem belysta innan beslut omändringar i den nuvarande valutaregleringen fattas. Medhänsyn till vad jag nu har anfört finner jag det nödvändigt att valutaregleringenförlängs i avvaktan på de åtgärder som kan komma att vidtagas i anledning avvalutakommitténs utredningsarbete. Enligt vad jag inhämtat är kommitténs arbetenu inne i sitt slutskede och kommittén beräknas slutföra sitt uppdraginnevarande år. Det torde dock inte vara möjligt att genomföra beredningen avkommitténs betänkande i sådan tid att en eventuell ny lagstiftning kan träda ikraft . Jag förordar därför att regeringen begär riksdagensgodkännande att förlänga valutaregleringen , dvs. för tidenden 1 juli 1982-den 30 juni 1983. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen delsföreslår att antaga ett inom ekonomidepartementet upprättat förslagtill 1. lagom tillämpning av valutalagen (1939:350), delslämnar riskdagen tillfälle att yttra sig över ett inom ekonomidepartementetupprättat förslag till 2. förordning om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad föredraganden anfört för den åtgärd och detändamål som föredraganden har hemställt om. 1981/82:161 6 Genomlagen 1981:438 om fillämpning av valutalagen (1939:350) har föreskrivits att 2§ första stycket 1, 2 och 4-9 samt 5 § 1 och 3 valutalagen (1939:350) skaU ägatillämpning under fiden 30 juni 1982. Därjämte har jämliktförordningen (1981:439) om fortsatt giltighet av valutaförordningen (1959:264)föreskrivits att valutaförordningen, som enligt förordningen (1980:363) gällertill utgången av , skall äga fortsatt giltighet fill utgången av juni1982. Dåanledning alltjämt föreligger att ianspråktaga gällande fullmakter ivalutalagen och ge valutaförordningen fortsatt giltighet får fullmäktigei hemställa att regeringen måtte delsbegära bemyndigande att 2 § första stycket 1, 2 och 4-9 samt 5 § 1och 3 valutalagen skall äga tillämpning den 1 juli 1982-den 30 juni1983; delsframlägga förslag om att valutaförordningen skall äga fortsatt giltighet fillutgången av . 1981/82:161 7 Deflesta remissinstanserna har uttalat att de inte har något att erinra mot attvalutaregleringen förlängs . i varsyttrande förklarat sig instämma hemställer dock att valutaregleringenförlängs endast till och med . harinkommit med en skrivelse vari förbunidet förklarat sig instämma ibankföreningens hemställan. Några remissyttrandeninnehåller i huvudsak endast att framställning tillstyrks eller attnågon erinran inte finns mot den begärda förlängningen av valutaregleringen. Såär fallet med bankinspektionen, fullmäktige i och . Övrigaremissinstanser samt har anfört: : har tidigare framfört önskemålet att enutredning förutsättningslöst bör pröva dels vilka valutarestriktioner som kan liberaliserasoch vilka som i någon form måste bibehållas, dels hur ettvalutaregleringssystem bör utformas . På förslag av ekonomiministerntillkallades en kommitté med uppdrag att se över valutaregleringenoch valutalagstiftningen. Ekonomiministern framhöll i kommittédirektiven försnart att utredningsarbetet borde bedrivas skyndsamt.Bankföreningen har framfört att den anser en sådan skyndsamhetvara synnerligen angelägen. Valutakommitténframlade delbetänkandet "Valutareglering och ekonomisk politik" (SOU1980:51) med ett antal expertrapporter som belyste valutaregleringenssamhällsekonomiska verkningar och regleringens ställning somekonomisk-politiskt instrument. framförde i remissyttrande tillekonomidepartementet synpunkter med anledning av expertrapporterna idelbetänkandet. Bankföreningenvill understryka följande viktiga slutsatser i expertrapporterna: Kapitalrörelserär positiva för samhällsekonomin och höjer välfärden. Vissa valutatransaktionersom myndigheterna bedömt ha negativa effekter för samhällsekonomin har istället positiva effekter. Valutaregleringenär illa lämpad för att styra kapitalrörelserna. Det finns andra ekonomisk-polifiskainstrument som är effektivare och har lägre samhällsekonomiska kostnader. Valutaregleringenkan endast tillfälligt dämma upp krafter som beror på obalans isamhällsekonomin. Stora valutaförluster har inte kunnat förhindras genomskärpta valutarestriktioner. Valutaregleringensvärde för stabiliseringspolitiken är mycket begränsat; i stället kan friakapitalrörelser spela en positiv roll för stabiliseringspolitiken eftersom deminskar risken att ekonomin skall drabbas av allvarliga balansrubbningar. Valutaregleringenmedför allokeringsförluster som minskar möjligheterna att uppnåsamhällsekonomisk balans. Bankföreningenvill understryka att den nuvarande regleringens utformning i väsentligaavseenden hämmar bankernas möjligheter att betjäna Prop.1981/82:161 8 kunderna på mest effektiva och ändamålsenliga sätt. Vidaremedför exempelvis valutaregleringen av löpande betalningar med gällande lågafri-gränser - för såväl företag, banker som stora kostnader som ejmotsvaras av påtagUga positiva effekter. Både för statistikverksamhetoch kontrollverksamhet avseende valutatransaktioner bör givetvis eftersträvasatt företag, banker och privatpersoner inte onödigtvis belastas med uppgiftslämnande. framhöll i remissyttrandet attexperterna hade gjort så omfattande analyser och dragit så klara och entydigaslutsatser därav, att kommittén borde ha tillräckligt underlag för attskyndsamt kunna lägga fram konkreta förslag om avskaffande av valutaregleringeni dess nuvarande form. Materialet förstärker den kritik som under en lång följdav år har riktats mot regleringen. Slutsatserna beträffande valutarestriktionernasineffektivitet och negafiva verkningar är allmängiltiga, dvs. de gälleroavsett vilken situation samhällsekonomin befinner sig i, bortsett från av krigföranledda extraordinära eller motsvarande förhållanden. Man måste därför ivarje situation även vid allvarliga balansrubbningar sträva efter att klarasig med ett minimum av valutarestriktioner och då endast sådana som med storsäkerhet kan bedömas vara effektiva när det gäller att uppnå viktiga samhällsekonomiskamål. Givetvis bör då också vägas in varje tilltänkt restriktionsskadeverkningar i olika avseenden och möjligheterna att tillgripa alternativaekonomisk-politiska medel. bestämda uppfattning är därför att enavveckling av valutaregleringen i dess nuvarande form inte bör uppskjutas medhänvisning till de bytesbalansunderskott som har ochkan väntas ha . Mot bakgrund av det ovan anförda anser bankföreningen detotillfredsställande att valutaregleringen är närmast rutinmässigtförlängs i oförändrad form. Det är angeläget att expertrapporternas slutsatsermycket snart resulterar i konkreta åtgärder för att avskaffa valutaregleringeni dess nuvarande skick. anser att valutakommittén nu bör uppmanasatt avge slutbetänkande i så god tid att remissbehandling,propositionsskrivning och riksdagsbehandling av ärendet kan medhinnas underinnevarande år. hemställer att valutaregleringen förlängsendast till och med . Post- och , PKbanken har deltagit ibehandlingen av detta ärende och förklarat att den instämmer i yttrandet. : , somtillsattes 1977, har att se över valutaregleringen och valutalagstiftningen.Kommittén har ännu inte avgett slutbetänkande, däremot ett (delbetänkandeunder 1980 benämnt "Valutareglering och ekonomisk politik" (SOU1980:51) med ett antal expertrapporter som belyste valutaregleringenssamhällsekonomiska verkningar och ställning som ekonomiskt-politisktinstrument. Det är givetvis inte möjligt att underlåta en förlängningav valutaregleringen . måste lägga fram ettslutbetänkande, som sedan skall remissbehandlas före ett politisktställningstagande. Det torde inte vara praktiskt möjligt att hinna med dettaunder innevarande år. Mot denna bakgrund har förbundet ingen erinran motytterligare förlängning av valutaregleringen. Förbundet vill emellertidunderstryka att 1981/82:161 9 detär synnerligen angeläget att valutakommittén avslutar sitt arbete.Förbundet föreslår att departementet påskyndar slutförandet av utredningen. : Ekonomidepartementet har traditionellt sänt ut på remissriksbanksfullmäktiges begäran om förlängning avvalutaregleringen. Bankföreningenhar i sitt remissvar angående förlängningen av valutaregleringen yrkat attvalutakommittén bör uppmanas att avge slutbetänkande i så god tid attriksdagsbehandlingen av ärendet kan hinnas med . Industriförbundetvill med denna skrivelse kraftigt instämma i hemställan. Valutaregleringenbör därför förlängas endast till . valutakommittén tillsattes 1977. Enligt kommittédirektiven bordeutredningsarbetet bedrivas skyndsamt. Från näringslivets sida har kravet påskyndsamhet betonats. 1980 avslutade kommittén första delen av sittarbete genom att publicera delbetänkandet "Valutareglering och ekonomiskpolitik" (SOU 1980:51). Den analys av de samhällsekonomiskakonsekvenserna av valutaregleringen inklusive dess roll som ekonomiskt politisktinstrument som delbetänkandet innehåller bör utgöra en utmärkt grund förkommittén att snabbt kunna lägga fram konkreta förslag till ändringar i dennuvarande valutaregleringen. Valutaregleringeni sin nuvarande utformning är komplex och svåröverskådlig. har ingen möjlighet att genomskåda vilka kriterier som bör varauppfyllda för att en ansökan skall vinna gillande. Ändringar isystemet kan ske utan utredning eller remissförfarande. Denna osäkerhet omreglerna och praxis har givetvis inneburit svårigheter för företagen när detgällt att snabbt agera i valutaärenden. Målet för en förändrad valutalagstrftningmåste vara att främja enkelhet, lättförståelighet och rättssäkerhet vidtillämpningen av lagen. Den naturliga följden av en sådan ambition måste bliatt valutakommittén i sitt förslag byter ut det nuvarande negativa systemet motett positivt där tj, huvudregeln innebär att alla transaktioner är tillåtna sominte är uttryckligen förbjudna. Sverigesproblem i frågan om betalningsbalansen är väl kända. Situationen är idagsvårare än tidigare under valutaregleringens existens. delbetänkande kan 70-talets stabiliseringspolitik har bidragittill dena olyckliga utveckling. Oavsett vilka slutsatser man drar av den fördapolitiken måste svensk export med nödvändighet öka för att få jämvikt ibetalningsbalansen. Valutaregleringen i får inte utgöra ett hinder fördenna utveckling.