prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — De förfaranderegler som utredningen nu har berört haravseende på alla typer av vattenförelag med undantag för markavvattningsförelagen.Dessa bör enligt utredningens mening liksom till alla delar prövas vidförrättning. Det helt övervägande antalet markavvatlningsföretag utförs inomramen för.joidbmkets och skogsbrukets rationalisering och här finns sedan längepersonal med utbildning och erfarenhet på området. Regeringen bör emellertidsom kunna förbehålla sig prövningen av markavvattningsföretag avbetydande omfattning eller ingripande beskaffenhet, l.ex. Beträffande prövningssystemet har utredningen framhållitall det enligt dess mening kan diskuteras om en reform enligt de nu antyddalinjerna Prop, 1981/82:130 8 leder till etl bättre prövningssyslcm än detnuvarande, sådant detta gestaltar sig efter den provisoriska omläggning sombeslöts 1971. Utredningen avstår från att ta definitiv ståndpunkt i frågan ochinskränker sig till att konstatera atl VL-förslaget i denna del i del storahela stämmer väl överens med de intentioner som ådagalagts i direktiven för utredningen.Men om dessa intentioner inle skulle vidhållas, lorde det enligt utredningensmening vara möjligt att utan långtgående ingrepp i förslaget i övrigt skapa ettprövningssystem som ganska nära ansluter sig till det nu gällande. 1 ensärskild bilaga till betänkandet antyder utredningen också några andra tänkbaralösningar (se bilag,-j 2). Liksom gällande vattenlag byggerVL-förslaget pä grunduppfattningen att ett lagakraftvunnet beslut om tillståndtill vattenföretag skall gälla , om inte sökanden själv begärtatl tillsländet skall gälla . Denna princip får emellertid inteleda till att tillstånden i oskälig grad låser de vattenrättsliga förhållandenaför mycket . Enligt vattenlagsutredningens mening måste rimligajämkningar kunna ske, om sådana är påkallade av ny teknik, nytillkommandeföretag eller behov av vatten för nya ändamål. 1 samma riktning talar detförhållandet att vattenförelagens inverkan pä motstående intressen, däriblandpå fiske- och naturvårdsintressena, ofta kan vara svåra atl fastställa på eltrikligt sätt en gång för alla. VL-förslaget innehåller bestämmelser om uppskov medavgörandet av svårbedömda frågor samt om möjlighet för tillståndsmyndighelenatt även mot sökandens önskan tidsbegränsa vissa tillstånd, nämligen tillföretag som avser yt- och gmndvaltentäkler samt vattenöveriedningsföretag. Dessabestämmelser kan emellertid blott i viss utsträckning tillgodose önskemålen omatt man inte i onödan skall låsa fast vattnets användningsområden till men förden framtida utveciklingen. Utredningen har därför också i förslaget fört inandra bestämmelser med syfte atl motverka sådana låsningar. Den principielltviktigaste nyheten i detta hänseende är ett förslag att givna tillstånd skallkunna omprövas för att tillgodose allmänna intressen. Bestämmelserna häromavser att ersätta reglerna om kungsådra och nyprövning i gällande lag.Utredningen har emellertid inte begränsat omprövningsmöjligheterna lill defall då nämnda regler skulle ha blivit tilllämpliga. Konflikt torde ofta nogkunna uppslå också i anslutning till andra företag än sådana som ärnyprövningspliktiga och i andra vattendrag än dem vari kungsädra finns f.n. Bl.a. vållar mindre regleringsförelag tydligen ibland problem från framför alltfiske-, naturvårds- och recipienlsyn-punkl. De nya reglerna angående omprövning med hänsyn tillallmänna intressen föreslås bli tillämpliga på alla vattenföretag, med vissamodifikationer även på företag som tillkommit före den nya lagensikraftträdande. Markavvaltningsföretagen följer dock > detta hänseende egnabestämmelser. Omprövning får normalt sett tidigast ske inom tid som beträffandenya företag skall anges i tillslåndsbeslutet. Har väsentliga ändringar dessförinnanskett i vattenförhållandena, får omprövning dock ske tidigare. Möjligheten atlvid omprövning föreskriva nya eller ändrade villkor är inte obegränsad.Omprövningen får sålunda inle leda till att ändamålet med vattenföretaget intekan tillgodoses eller att dess förutsättningar rubbas avsevärt.Tillståndshavaren m.fl. får vidare inle åsamkas förlust eller kostnad som slåri missförhållande till de fördelar från allmän synpunkt som kan vinnas. Prop, 1981/82:130 9 Beträffande kostnaderna för åtgärderm. m. som föreskrivs vid omprövning innebär VL-förslaget att skadeförebyggandeoch skadekompenserande åtgärder skall vidtagas av företagaren utan ersättning,medan han i princip skall vara berättigad lill ersättning, näromprövningsvillkoren innebär inträng i hans vattenrätt. Ersättningsrättenföreslås dock bli begränsad, när föreskrifterna ges till förmån för vissakvalificerade allmänna intressen. De på detta sätt gynnade allmänna intressenaär allmänt fiskeintresse, allmän farled, allmän hamn och allmän flottled,hälsovården samt, med viss inskränkning, allmänna miljövärden. Dessa intressenär i stora drag desamma som de allmänna intressen som f. n. tillgodoses medkungsådrebestämmelserna. Vid sidan av de omprövningsreglersom ulredningen föreslagit för tillgodoseende av allmänna intressen av olikaslag har också intagits andra omprövningsbestämmelser. Av särskilt intresse medhänsyn framför allt till den ökande jordbruksbevattningen torde vara enbestämmelse som gäller i fråga om yt- och gmndvattentäkter. Även om tillståndmeddelats till ett sådant företag, kan ägare av annan vattentäkt som ärberoende av samma vallentillgång eller den som begär tillstånd att anordnasådan vattentäkt påkalla ändrade eller nya bestämmelser angående den omfattningi vilken vatten får tillgodogöras vid den förstnämnda takten. För markavvattningsförelagen gällersom tidigare antytts särskilda omprövningsbestämmelser. De förutsätter att detinträtt ändrade förhållanden som i icke ringa mån inverkar pä fråga som har avgjortsgenom det ursprungliga beslutet. De nya förhållandena kan vara av många olikaslag, t. ex. ändrad fastighetsindelning, nybyggnad av väg eller naturhinder somupptäckts först under anläggningsarbetet. I så fall får andra frågor änersättningsfrågor omprövas vid ny förrättning. Men omprövning kan ske även utanatt ändrade förhållanden har inträtt. Det förutsätter emellertid att särskildföreskrift därom meddelats i det ursprungliga beslutet. understrykersärskilt den stora uppmärksamhet som ägnats underhålls- ochsäkerhetsfrågorna beträffande vattenbyggnader. Bakom ligger att det blivit alltvanligare att t. ex. kvarnar och sågverk lagts ned som dammarna finnskvar utan att någon svarar för deras underhåll. Från håll harönskemål om lagstiftning framförts och lagändring har också vidtagitsi väntan på atl en ny vattenlag skall träda i kraft. Enligt utredningens mening bör enmera definitiv lagreglering nu ske. Den föreslås utgå från sammagrundförutsättning som gällande lag, nämligen atl ägaren skall svara förunderhållet av anläggningen och se till att denna fungerar tillfredsställande.Denna grundregel bör avse alla anläggningar som ingår i vattenföretag och varatillämplig, oavsett om tillstånd tili anläggningen givits eller inte. Beträffande systemet för tillsynensutövande föreslår utredningen fill en början atl tillståndsmyndigheten isamband med sin bedömning av etl vattenföretags tillåtlighet också granskaranläggningarnas konstruktion m. m. 1 tillståndsbeslutet skall intagas deföreskrifter härom som kan behövas men också, om det anses erforderligt,föreskrifter om besiktning av utförda anläggningar. Vad som sålunda föreslagits skiljersig inte nämnvärt från det förtärande som tillämpas f. n. Det är dock intetillräckligt för att bemästra säkerhels-problemen. Enligt utredningens meningär del nämligen inte nog att offent- Prop, 1981/82:130 10 ligmyndighet, i samband med prövningen av tillståndsfrågan, behandlarkonstmktionsfrågor o. d. men överlämnar åt den enskilde att svara för detfortsatta underhållet. Utredningen tror det vara väsentligt att del ocksåskapas möjligheter att genom offentlig myndighet fortlöpande utöva tillsyn överanläggningarna. Behovet av sådan fortlöpande tillsyn bedömerutredningen som skiftande. De rutiner för besiktning som tillämpas av statensvatlenfallsverk och medlemmar av anses sålundautgöra tillräckliga garantier från säkerhetssynpunkt. Delta utgör dock inleanledning alt undanta dessa företagare från skyldighet att underkasta sigoffentlig tillsyn men bör underlätta det offentliga tillsynsorganels uppgifteroch avlasta det frän visst arbete. Frågornaom underhållet kan emellertid inle ses isolerade frän frågan om hur skötseln avsjälva valtenföretaget handhas. Den offentliga tillsynen bör därför ocksåomfatta kontroll av att valtenföretagel handhas i enlighet med gällandebestämmelser. Ulredningen har därför i VL-förslaget tagit in regler omfortlöpande tillsyn över underhållet och handhavandet av vatlenföretagen. föreslår utredningen , men även annan skallkunna förordnas särskilt. För länsstyrelsernas del förutsätter förslagel atl deför denna uppgift liksom för tillståndsprövningen får tillgång tillvatlenbyggnadsteknisk expertis. tillsynsfunktion bör enligtutredningens bedömning inte bindas genom preciseringar i själva lagen.Verksamheten bör kunna bedrivas inom ganska vida ramar och med ett visst måttav flexibilitet. Lämplighetssynpunkter och angelägenheten av etl riktigtresursutnyttjande bör få påverka frågan om vad tillsynen skall omfatta och hurden skall bedrivas. Även företagarnas möjligheter och önskemål att självasvara för tillsynens fullgörande bör kunna beaktas. Bland de övriga frågor som berörs ivattenlagsutredningens betänkande kan här anmärkas följande. De särskilda regler som gäller om förberedelseav större vattenföretag har förts över till ett särskilt kapitel iVL-förslaget. Del innebär bl. a. att företagaren är skyldig att på elt tidigtstadium medverka till att information om företagets planläggning lämnas tillortsbefolkningen vid särskilt sammanträde, genom ortspressen eller på annatlämpligt sätt. n. skall kammarkollegiet medverka vid bevakningen av de allmänna intressenai vattenrätlsliga sammanhang. De nya formerna för tillståndsgivningen påverkaremellertid i viss omfattning kollegiets arbetsuppgifter. bör ses över i syfte att effektivera verksamheten medbevakningen. Utredningensförslag till bestämmelser om ersättning för parts kostnader ansluter nära lillvad som gäller . Den omständigheten atl tillståndsprövningen överflyttasfrån judiciell till administrativ myndighet inverkar sålunda inte pä någol meringripande sätt på sakägares rätl att av sökanden få kostnadsersättning. VL-förslagetinnehåller liksom gällande vattenlag ansvars- och handräckningsbestämmelser.Slraffmaximum har höjts i jämförelse med vad som gäller f. n. Forum iansvarsfrågor blir enligl förslaget - i motsats till vad som gäller f. n. vanlig tingsrätt. Vattenlagsulredningen föreslår atl den nyalagstiftningen skall träda i kraft . Prop,1981/82:130 II presentation av alternativa prövningssystem I denna bilaga presenteraskortfattat vissa inom utredningen diskuterade alternativ till detprövningssystem som slutligen upptagits i VL-förslaget. exproprialionsmodellen,allernaliv 1 exproprialionsmodellen,alternativ 2 koncessionsnämndsmodellen,alternativ 1 koncessionsnämndsmodellen,alternativ 2 Modellen innebär att man behållerden ordning som fr. o. m. den tillämpas enligt VL, dvs. iprincip en sammanhållen domstolsprövning hos de sex vattendomstolarna medskyldighet för domstolen att genom underställning bringa lillåtlighetsfråganbeträffande riksviktiga företag under regeringens prövning. Länsstyrelsernafår inga nya beslutsfunktioner. Modellen har den fördelen alt denrepresenterar etl väl inarbetat system som i flertalet ärenden kan väntasfungera friktionsfritt. Till fördelarna bör också räknas att erforderligexpertis placeras pä regional nivå men ändå förhållandevis koncentrerat.Domsområdena bör som omfaiui .li.a avrinningsområden. Man undviker härigenomde kompetenskonflikter som i vattenrättsliga sammanhang måste bli en följd avvarje indelning i verksamhetsområden som baseras pä läns- eller kommungränser. En nackdel med modellen torde varaatt den strider såväl mot vattenlagsutredningens direktiv som mot tankarnabakom I36a§ BL. Det blir också särskilt svårt att i denna modell med dessjudiciella komponenter på ett naturligt sätt bygga in möjligheter tillsamordnad prövning av förelag som skall bedömas enligt både VL och ML. Deltorde vara otänkbart att i frågor om vattenförorening återgå till ett systemmed judiciell prövning. Enligt denna modell skall ansökanom "vattenrätlskoncession"" beträffande större vatlenföretaggöras hos regeringen samt i fråga om övriga företag hos . Sedanregeringen eller givit koncession, skall övrig tillståndsprövningoch skadereglering ske vid fastighetsdomstol, dvs. fastighetsdomstolarna vidde sex tingsrätter som är vattendomstol. Den vattenrättskoncessron som skallges fungerar som ett slags lokaliseringstillstånd baserat på planöverväganden.Elt avslag på koncessionsansökan kan sägas innebära att regeringen respektivelänsstyrelsen utövat en vetorätt mot ett planeringspolitiskt sett olämpligtvattenföretag. Det är inte avsett att koncessionsövervägandena skall avseföretagens tekniska utformning i detalj ulan de skall i huvudsak gå ut på altbesvara frågan: innebär det sökta företaget en lämplig hushållning med mark-och vattentillgångar? Besvaras frågan jakande. sker all övrig prövning hosnågon av de sex vatlenfastighelsdomstolarna som alltså får svara bl. Prop,1981/82:130 12 prövning av frågan om byggnadstillstånd ochskadereglering. Fördelarna med nuvarande integrerade system finns alltså kvar.Beträffande de minsta företagen kan man tänka sig ett förrältningsförtarande.Denna gränsdragning mellan administrativa och judiciella organ stämmer braöverens med ExL;s system utan att nämnvärt strida mot grundtankarna ivattenlagsutredningens direktiv. Gr-änsen synes åtminstone teoretiskt varaklar och otvetydig. Det är dock möjligt att del i praktiken kan visa sig svårtalt avgöra planfrågan ritan atl göra en ganska ingående bedömning avvissa sidofrågor, t. ex. förutsättningarna för och inverkan av företaget ihydrologiskt hänseende, och dessa frågor skall ju enligl modellen egentligenbehandlas i judiciell ordning. Åtgärder för samordning VL/ML skulle eventuelltkunna vidtas på koncessionsstadiet. Modellen innebär att regeringen kan fä svara förkoncessionsgivning beträffande ett ganska stort antal företag, inte bara sådanaav riksplanekaraktär utan också varje annal företag som fysiskt berör fleralän eller vars lokalisering kan vara av intresse inom elt större område änlänet. En sådan lösning kan kanske kritiseras från t. ex. decentraliserings-eller regionalpolitiska synpunkter, men den ansluter också i detta hänseendeväl till vad som gäller enligt ExL. Å andra sidan kan det naturligtvis ändåfinnas risk för att förelag som ankommer på länsstyrelses prövning ärförhällan-devis komplicerade och att saknar den expertis sombehövs för bedömningen. Länsstyrelserna måste då i slörre omfattning tillförassärskild vattenrältslig och teknisk expertis. Denna modell innebär att ansökan om"vattenrättskoncession" alltid skall göras hos som verkställerutredning. I fråga om slörre vattenföretag överlämnas ärendet efterlänsstyrelsens utredning till regeringen för avgörande av koncessionsfrågan. Iövriga fall bestämmer själv om koncession. När koncessionlämnats, skall övrig tillståndsprövning och skadereglering ske vidvatlen-fastighetsdomstol. Delta alternativ skiljer sig från alternativ I genom altsamtliga konces-sonsärenden skall anhängiggöras hos , vilket tordevara en fördel för sökandeparten. Den förberedande utredningen hoslänsslyrelsen skulle kunna ske på del sätt och i den omfattning som för destörre vattenmålens del nu föreskrivs i vattenrättskungörelsens regler om förberedelseav vissa företag, dvs. genom kontakter med berörda centrala ämbetsverk och kommunersamt informalionssammanträden med ortsbefolkningen. Frågor om medgivande tillstörre företag skall därefter av länsslyrelsen med eget yttrande överiämnastill regeringen för avgörande. Alternativet kan ses som enmellanform mellan det underställningssystem som sedan den 1 januari 1972gäller enligt 4 kap. VL och det prövningssystem som gäller enligl l36aS BL. Koncessionsnämndsmodellen, alternativ I Enligl detta alternativ skalltillståndsfrågor beträffande större förelag prövas centralt av regeringen ilikhet med prövningen enligl l36aS BL. Tillståndsfrågor i övrigt prövas avregionala koncessionsnämnder. Ersätt-ningsfiågor och vissa villkorsfrågorprövas av de sex vatten-fastighetsdomstolarna. Alternativet innebär påtillståndssidan den avvikelsen från vad som föreslås i VL-förslaget att dencentrala koncessionsnämndens uppgifter fördelas på flera regionala nämnder. Enuppdelning innebär den fördelen Prop,1981/82:130 13 att erforderlig expertis blir tillgänglig på regional nivådär den koncentreras till elt fåtal organisatoriska enheter. Man avstår docksamtidigt från de fördelar en central nämnd erbjuder för rättstillämpningen.Länsstyrelserna har enligt delta alternativ inte tillagts någrabeslutsfunktioner. Alternativet påminner i viss mån omgällande ordning, dock utan atl erbjuda fördelen av etl integrerat tillstånds-och ersättningssystem. Koncessionsnämndsmodellen, alternativ 2 Alternativet innebär eltIvåinstanssystem med ett antal regionala koncessionsnämnder och en gemensamöverinstans. Motsvarighet finns i va-lagstiftningen (statens va-nämnd -vattenöverdomstolen) och i 12 kap. JB (hyresnämnd-bosladsdomslolen). Systemetförutsätter etl tillförsäkra regeringen eltavgörande inflytande i tillståndsfrågor som är av betydelse från allmännaplaneringssynpunkter. I ett för miljöskydds- ochvattenärenden gemensamt system torde av skäl som anges i vattenlagsutredningensdirektiv tillståndsfrågor böra prövas i administrativ ordning. Förvattenärendenas del talar slarka prakfiska skäl för en sammanhållen prövning avlillslånds- och ersättningsfrågor. Särskilt när det gäller företag som skallbedömas enligt både ML och VL talar likaså starka skäl för att skaderegleringenenligt de båda lagarna samordnas. Frågan är närmast om principiella hindermöter mot alt förvaltningsmyndighet prövar ersättningsfrågor. En sådanprövning kan redan nu äga rum vid olika förrättningar på fastighetsrättensområde. Både statens va-nämnd och hyresnämnd prövar ersättningsfrågor. Svaretpå den ställda frågan bör alltså bli nekande. En sammanhållen prövning avtillstånds- och ersättningsfrågor hos en central koncessionsnämnd synes intelämplig. Systemet förutsätter alltså en decentralisering. Härvid är detnaturiigt att låta de regionala koncessionsnämndernas verksamhetsområdensammanfalla med vattendomstolarnas nuvarande domkretsar. 1 fråga om förfarandet vidkoncessionsnämnd kommer bestämmelserna i förvaltningslagen (1971; 290) allgälla, om annat inte föreskrivs. Förfarandet torde bl. a. avrättssäkerhetsskäl i betydande omfattning få specialregleras. Bestämmelser omsakägares rätt lill ersättning för rättegångskostnader lorde behövas. sammansättningvid prövning av ärende kan variera beroende på ärendets svårighetsgrad. Iallmänhet kan nämnden bestå av en lagfaren ordförande, en tekniker och två ickelagfarna ledamöter. De sistnämnda, som bör representera lokala intressen, kanhämtas ur en personkrets, utsedd av landstingen eller bestående av nämndemän ifastighetsdomstol. Det synes möjligt att i systemet bygga in etlförrättnings-förfarande, avsett för markavvattningsföretag, brobyggen o. d.Nämnden bör kunna förordna lämplig person att på dess vägnar handlägga sådanaärenden. Olika lösningar är tänkbara när detgäller ett gemensamt fullföljdssy-stem. Etl alternativ kan vara en uppdelningså atl regeringen blir slutinstans i tillståndsfrågor samt hovrätt, eventuellthögsta domstolen, i ersättningsfrågor. Avgränsningen mellan tillstånds- ochersättningsfrågor kan lösas i huvudsaklig överensstämmelse med VL-förslagetbeträffande prövningssyslemet i första instans. Om regeringen, såsominledningsvis förutsatts, tillförsäkras ett avgörande inflytande itillståndsfrågor genom ett underställningssystem, bör emellertid ensammanhållen prövning vara att föredra. En sådan äger f. n. rum ivattenöverdomstolen. En motsvarighet till denna bör finnas i del nu skisseradealternativet. Prop, 1981/82:130 14 Förfarandet i överdomstolen kan i stort settutformas efter mönster av vad som gäller i fråga om förfarandet i besvärsmål ihovrätt. Förfarandet skulle alltså bli i princip skriftligt men med möjlighetför domstolen att hälla muntlig förhandling, ta upp muntlig bevisning och hållasyn. Förta-randebestämmelserna kan tas in i en särskild lag om överdomstolen. Ilagtekniskt hänseende kan lagen (1974; 1082) om bosladsdomslol Qäna somförebild. Iöverdomstolen bör ingå två lagfarna ledamöter, av vilka den ene är ordförandesaml en teknisk ledamot och två andra ledamöter, utsedda av regeringen.Möjlighet kan böra öppnas att i mål av slörr-e betydelse låta domstolen få enstarkare sammansättning, t. ex. tre lagfarna ledamöter, två tekniker och tvåandra ledamöter. Koncessionsnämndernaoch överdomstolen bör vara självständiga myndigheter och underställdadomstolsverket i administrativt hänseende. Personalen kan vid den nyalagstiftningens ikraftträdande rekryteras från statens koncessionsnämnd förmiljöskydd, vattenöverdomstolen och vattendomstolarna. Koncessionsnämndernakan förläggas till vallendomslo-larnas nuvarande kansliorter, vilket ipraktiken skulle kunna innebära att vallendomstolarna omorganiseras tillkoncessionsnämnder. Skulle tankarna på en gemensam fullföljdsinstans ifastighelsmål förverkligas, ligger det nära till hands atl till denna iadministrativt hänseende knyta både den ifrågavarande överdomstolen ochbostadsdomslolen. Prop,1981/82:130 15 1 Förslag till Vattenlag 1S Denna lag är tillämplig på 1. byggande i vatten: uppförandeav damm. brygga, vall eller annan anläggning samt fyllning, pålning ochröriäggning i vattendrag, sjö eller annat vattenområde eller inom område vidstranden som blir täckt av vatten vid högsta kända vattenstånd, ändrings- ellerlagningsarbete på sådana anläggningar till den del arbetet utföres nedanförhögsta kända vattenståndet, grävning, muddring och sprängning i vattenområdesom nu nämnts ävensom annan byggnadsåtgärd som kan medföra förändring avvattnets djup eller läge, när åtgärden ej är av sådant slag som avses i 8 eller9, 2. vattenreglering: ändring avvattenföringen i vattendrag eller av av-bördningen från sjö, när syftet medåtgärden är att förbättra hushållningen med vattnet, 3. vattenöveriedning: överföringav ytvatten över vattendelare till vattendrag, sjö eller annat vattenområde,när åtgärden har del syfte som anges i 2, 4. höjning eller sänkning avvattenståndet i vattendrag, sjö eller annat vattenområde, när syftet därmed ärannal än alt åstadkomma vatlenreglering eller markavvattning, 5. nylQande av somdrivkraft, 6. nylQande av ytvattentäkt, 7. anordnande och nylQande avgrundvattentäkt, varmed även avses att vatten tillföres grunden genom särskildåtgärd för ökning av grundvattenmängden, 8. markavvattning: grävning ochrörläggning i mark (dikning), fördjupning, utvidgning och rätning avvattendrag (årensning). sänkning och urtappning av sjö (sjösänkning),uppförande av vall i eller invid vattenområde (invallning) eller regleringtill förekommande av översvämning (översvämningsskydd), när sådan åtgärdutföres för att avlägsna överskott av vatten i marken eller av annat ytvattenän avloppsvatten eller för atl skydda mot vatten och syftet med åtgärden är attvaraktigt öka faslighets lämplighet för odling, bebyggelse eller liknande, 9. utrivnings- ochåterslällningsarbete i vatten: borttagande av damm eller annan anläggning ivatten som inverkar på vattnets djup eller läge, rensning av uppgrundning elleravlägsnande av växtlighet på mekanisk väg eller liknande arbete i vattendrag,sjö eller annat vattenområde, när syftet därmed är atl förbättravattenförhållandena, samt återställande av vattendrag som vikit frånsitt förra läge eller på annal sätt förändrat sitt lopp. Prop.1981/82:130 16