prop · G503127 · 1981-12-31 00:00:00 — Denna brist på likabehandling gör sig särskiltgällande i fall när en sådan lokal sammanslutning vill föra till torgs idéeroch värderingar vilka är motsatta de som bärs upp av en sändningsberättigad ideellförening. I motiveringen uttalas,att sändningsfillstånd inte bör kunna ges åt ekonomiska föreningar, som har filländamål alt bedriva ekonomisk verksamhet till medlemmarnas fromma, ej helleråt kommuner, och kommunala organ. Det påpekas också, att den helt övervägandedelen sammanslut- 1981/82:127 100 ningarsom sänder närradio är till sin karaktär ideella föreningar,samt atl det inte minst från pedagogisk synpunkt är riktigt att ange denna typav juridisk person som sändningsberättigad. I övrigt innehåller motiveringenej besked om varför sammanslutningar som är uppbyggda på annat sätt skall ståutanför, fastän de ägnar sig ål samma typ av ideell verksamhet som den vilkenmå förekomma i de ideella föreningarna. Ett utsträckande av sändningsrält lillsådana andra lokala sammanslutningar skulle - särskilt om kravet pårättskapacitet uppges - i vissa hänseenden fordra en annan uppbyggnad avlagstiftningen, främst när det gäller reglerna om ansvar på det lokala planetför skilda förpliktelser enligt lagstiftningen. Det är möjligt, att delagtekniska svårigheterna härvidlag är sådana, att en begränsning till lokalaideella föreningar ter sig motiverad. Med utgångspunkt från det grundläggandesynsättet, alt lika fall i görligaste mån bör behandlas lika, hade likvälvarit av värde om även andra metoder prövats för avgränsning av de sändningsberättigadesammanslutningarna när det gällt att fillgodose det i motiveringen uttaladesyftet med närradioverksamhelen, nämligen att skapa möjligheter för olika slagav lokala ideella organisationer att på ett nytt sätt utnyttjayttrandefriheten. Ilagrådsremissens inledande sammanfattning anges innebörden av lagförslaget,såvitt nu är i fråga, vara, att rätten alt sända samma program över flerasändare begränsas. I den följande mofiveringen anföres vidare, atterfarenheterna av försöksverksamheten med närradio visar, att det har förekommittendenser lill att utnyttja närradiosändarna dels för att distribuera centraltproducerade program, dels för samtidig sändning av samma program översammankopplade sändare. Det uttalas också, att ett sådant utnyttjande står istrid mot näiradions grundidé och därför inte bör vara fillåtet i en reguljärverksamhet. I syfte att komma till rätta härmed har i 11 § intagits bestämmelseom att en sammanslutnings programutbud inte får annat än i begränsadomfattning innehålla material som inte har framställts enbart för den egnaverksamheten. Vid brott mot bestämmelsen skall enligt 13 § sammanslutningenssändningstillstånd kunna återkallas. Serman endast till ordalagen i 11 § uppställer bestämmelsen inte krav på någotvisst innehåll i de program som sänds och inte heller på att programmen skallvara framställda av den sammanslutning som sänder dem. Vad som fordras är, attmaterialet i programmen normalt skall vara framställt enbart för den egnaverksamheten, vilket närmast får anses innebära, att det inte får vara avsettför utnyttjande även i annan sammanslutnings verksamhet. Till delta återkommerlagrådet . Densålunda begränsade räckvidden hos 11 § står emellertid i mindre god överensstämmelsemed vissa andra motivuttalanden än de som tidigare återgetts. 1981/82:127 101 Imotiveringen sägs bl.a., att närtadion avser att skapa möjlighet för lokalaradiosändningar och att därmed i detta sammanhang förstås sändningar somproduceras lokalt och vilkas innehåll har anknytning till det område inomvilket sändningarna tas emot. För att skapa garantier för allprogramverksamheten får den avsedda karaktären anses det i mofiveringennaturligt med en föreskrift att en tillståndshavares programutbud till störstadelen skall bestå av material som har producerats särskilt för sändningsorten. Enbarthärav kan ej någon säker slutsats dras rörande den avsedda innebörden av 11 §.Det finns emellertid även andra uttalanden som låter förstå, att det ärinnehållet i programmen som enligt 11 § avgör om de skall få sändas eller ej.Sålunda anföres i motiveringen, att avsikten inte är att förbjuda varje programsom saknar anknytning till sändningsorten eller enstaka program som producerast. ex. av en riksorganisation. Med sistnämnda uttalande avses uppenbarligenundantagsregeln i 11 § om möjlighet att i begränsad omfattning sända programmed annat material än sådant som framställts enbart för den egna verksamheten.En i motiveringen intagen samling exempel på fall där undantagsregeln tankesfå tillämpning belyser ytterligare att det inte endast är sättet för ochsyftet med materialels framställande utan även dess innehåll som tillmätsbetydelse. Seddai belysning av den föreslagna lagtexten ter sig således motivuttalandenamotsägelsefulla. Ett klarläggande synes erforderligt. I det rådande läget utgårlagrådet från, att det med 11 § inte avsetts en längre gående rättsligreglering än den som redovisats i remissens inledande presentation avlagförslaget, dvs. en begränsning av rätten atl sända samma program över flerasändare. Det är också denna mera begränsade innebörd av 11 § som bäst står iöverensstämmelse med bestämmelsens ordalag. Mednu angiven utgångspunkt finns anledning lill ytterligare vissa iakttagelserrörande 11§. Begränsningen av rätten atl sända samma program över flera sändareavser, som redan nämnts, bl.a. att hindra utnyttjande av närradiosändarna fördistribution av centralt producerade program. När det gäller sådana programmärkes följande. Den föreslagna lagen reser enligt sin lydelse inte krav påvisst innehåll i de program en sammanslutning sänder. Programmen kan likavälknyta an till något lokall förhållande som ha ett mera allmängiltigt innehåll.Vill en lokal sammanslutning inom en riksorganisation program somframställts av riksorganisationen är avgörande för sändningsrätten inteprogrammets innehåll utan om programmet framställts enbart för den lokalasammanslutningens verksamhet. Saknar det centralt framställda programmet lokalanknytning kan detta givetvis tyda på att programmet inte framställts enbart förden lokala sammanslutningens egna verksamhet. Programinnehållet får dock härvidlaginte betydelse annat än som ett indicium. Kan emellertid konstateras, attsyftet med programmet är mera långtgående får det enligt huvudregeln i 11 §inte sändas av den lokala sammanslutningen. För att belysa effekten avförbudsregeln kan följande fall tänkas. En riksorganisafion spelar in ett 1981/82:127 102 anförandeav en ledande företrädare för organisationen. Inspelningen sker inte i syfteatt den skall ålgerges enbart i ett närradioprogram som sänds av en lokalsammanslutning inom organisationen. Om inle undantagsregeln i 11 § är möjligatt tillämpa får inspelningen då ej utnyttjas som programinslag. Däremot torde11 § i princip ej hindra, att den lokala sammanslutningen låter en sådanföreträdare själv infinna sig hos sammanslutningen och hålla ett anförande idess närtadiosändning. Det Hgger närmast till hands att anse, att paragrafen inteheller hindrar alt företrädaren därefter håller -helt eller delvis sammaanförande i en annan sammanslutnings närradiosändning. Vidaremärkes ett uttalande i motiveringen, att regeln i 11§ inte är avsedd attbegränsa användningen av musik som finns inspelad på fonogram. Är frågan om t.ex. ett ljudband med en serie musikstycken som inte beledsagas avmellanliggande munfiiga inslag bör det ofta också vara helt likgiltigt omljudbandet framställts enbart för den sändande sammanslutningens egnaverksamhet eller ej. I den mån uttalandet tar sikte även på ett av enriksorganisation inspelat, till dess lokala sändningsberättigade sammanslutningardistribuerat ljudband synes uttalandet dock inte stå i alldeles godöverensstämmelse med de krav lagtexten ställer. Denu gjorda iakttagelserna är inte sådana, atl lagrådet vill avstyrka att bestämmelseni 11 § införes. I det väsentliga kan den dock förväntas tillgodose det imotiven uttalade, grundläggande syftet att framhäva närradions lokala karaktärgenom att begränsa möjligheten till sändning av samma program över flera lokalasändare. Ensammanslutning som erhåller tillstånd att sända närradio skall även anvisas entid under vilken sammanslutningen får använda radiosändaren på orten. En bestämmelseom tillståndsmyndighetens beslut om sändningstid finns i 7 § i förslaget. Ettbeslut av detta slag gäller i högst . Påflera ställen i motivuttalandena anges att underlaget för beslut om sändningsfidliksom i många fall kan beräknas föreligga i form av en överenskommelsetillkommen i samarbete mellan de sändningsberättigade sammanslutningarna. Imotiven uttalas emellertid att det också kan inträffa att flerasammanslutningar önskar sända . För sådana situationer innehåller8 § vissa förtursregler efter vilka sändningstiden skall fördelas. Enligt dennabestämmelse skall lurordningen i sista hand fastställas genom lottning. Denu berörda besluten enligt 7 och 8§§ har inte upptagits bland dem som enligt 15§ kan göras till föremål för överklagande hos kammarrätt genom besvär.Visserligen torde något egentligt behov av en möjlighet till omprövning avbeslut om sändningstid inte finnas när beslutet grundas på en överenskommelsemellan sändningsberätligade sammanslutningar. Som fömtsetts i motiven kan dockbeslut om sändningstid i vissa fall 1981/82:127 103 kommaatt innefatta en tillämpning av reglerna i 8§ om förtur mellan sammanslutningarmed konkurrerande önskemål. Sådana beslut får med nödvändighet negativarättsverkningar för en eller flera av de berörda sammanslutningarna. Med tankepå dessa och andra liknande fall synes det bäst överensstämma med den allmännaprincipen om förvaltningsbesluts överklagbarhet att tillståndsmyndighetensbeslut om sändningstid skall kunna föras under besvärsmyndighets bedömande. Lagrådet föreslår sålundaen sådan ändring av 15 § att även beslut i fråga om fördelning av sändningstidenligt 7 och 8§§ får överklagas. Paragrafenkan förslagsvis ges följande lydelse: beslut ifrågor om tillstånd enligt 4 och 13 §§, fördelning av sändningstid enligt 7och 8§§ eller vite enligt 14 § får överklagas hos kammarrätten genom besvär.Andra beslut enligt denna lag får inte överklagas." Prop.1981/82:127 104 Närvarande: statsministern , ordförande ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, , ,, , , , , Tilländer, Ahrland, . Föredragande: statsrådet om närradioverksamhet Föredraganden anmäler lagrådets yttrande över förslagentill 1 lag om ändringav radiolagen (1966: 755) och Föredraganden redogör för lagrådets yttrande. Som jag har framfört i remissen skall en sammanslutningvara juridisk person för att få sända närradio. Del kravet bör i enlighet medlagrådets förslag framgå direkt av lagen. Paragrafen bör dessutom ändras på ytterligare en punkt.Från försöksverksamheten har noterats atl flera organisationer med hela riketsom verksamhetsfält bedriver lokal verksamhet utan att denna organiserats somjuridisk person. Det gäller t. ex. , vars lokala kårer inte ärsjälvständiga juridiska personer. För att få möjlighet att föra ut denrikstäckande organisationens budskap i närradion har i flera fall de lokalaföreträdarna bildat en ideell förening. Sålunda har medlemmar i lokala kårer iFrälsningsarmén bildat intresseföreningar för närradioverksamhet.Jag har gjorts uppmärksam på alt en sådan ideell förening skulle kunna vägrassändningstillstånd, eftersom den inte uppfyller de krav på verksamhetenskaraktär som finns i det remitterade förslaget. Jag förordar därtor ett tilläggtill bestämmelsen med en ny punkt som liksom tidigare ger de lokalaföreträdarna för en riksorganisation möjlighet att medverka i närradion i denideella föreningens form. Som lagrådet uppmärksammat är tanken all en förening skallfå sända närradio endast öm den bedriver annan verksamhet som är dess huvudsakligauppgift och har bedrivit denna verksamhet inom sändningsområdet under minst ettår. Enligt lagrådet kan detta syfte i och för sig sägas bli tillgodosett genomden föreslagna lagtexten. Det framhåller dock att lag- 1981/82:127 105 texteninte hindrar - och inle synes vara avsedd att hindra - alt sändningstillståndges åt en ideell förening som bildats i syfte att på olika sätt verka för attge spridning åt vissa idéer även om det avgörande motivet för föreningensbildande varit möjligheten att sprida dessa idéer via närradio. - Jag villuppehålla mig något vid detta lagrådets sistnämnda uttalande eftersom detskulle kunna föranleda att lagtexten tolkas pä ett sätt som inte är avsett. Avsiktenär inte att en förening som bedriver en ettårig verksamhet med den endamotiveringen att sedermera kunna föra ut sin verksamhet i närradion skall fåsändningstillstånd. Visserligen låter sig sådana bevekelsegmnder svårligenpröva i själva tillståndsärendet och det har därför inte uttryckligen stadgatsi lagtexten att sådana motiv diskvalificerar en förening från möjligheten attfå fillstånd. Det krävs emellertid att verksamheten kan dokumenteras och hartagit sig uttryck i yttre aktiviteter. Föreningen skall ha fungerat som ensådan i traditionell mening. Vidare följer av 13 § 1 - mot vilket stadgandelagrådet inte gjort invändning - jämförd med 4 § 1 första meningen attföreningen för att få behålla tillståndet också fortsättningsvis skall bedrivaannan huvudsaklig verksamhet än närradioverksamhet. Bestämmelserna medgersåledes inte att en sammanslutning som har som enda verksamhet att sändanärradio, får sändningstillstånd. Tillämpningen av de nu angivna reglerna hörtill de områden som närradionämnden bör ägna särskild uppmärksamhet. i övrigt har anfört om 4 § ger mig anledning att åter peka på avsiktenatt närradion i första hand skall fungera som ett språkrör för de ideellafolkrörelserna. Dessa har under försöksverksamheten uppträtt i form avrättskapabla ideella föreningar. Tanken är dock att också sammanslutningar medideella ändamål utanför det traditionella föreningslivet skall kunna medverka inärtadion. Inget av dessa båda syften motverkas enligt min mening av villkoretatt de sändande sammanslutningarna skall vara ideella föreningar, vilketvillkor dessutom har den fördelen att det är enkelt och lätt att föra ut tillde berörda. En annorlunda mera preciserad beskrivning av den önskvärda kretsenav sändningsberätfigade sammanslutningar leder lätt till icke avseddainskränkningar i den vidgade yttrandefrihet närradion rymmer och är, somlagrådet antyder, därtill mera lagtekniskt svårfångad. Lagrådethar pekat på att det inte står helt klart hur denna bestämmelse skall tolkas.Jag vill därför slå fast att avsikten inte är att ställa krav på programmensinnehåll. I stället avses att förhindra sådana förfaranden som har förekommitunder försöksverksamheten, nämligen atl sända samma program över sändare iflera kommuner genom att antingen sända dem direkt över flera sändare ellergenom alt använda centralt inspelat material ämnat för flera sammanslutningar.Lagrådet har också funnit att den remitterade bestämmelsens ordalag bästmotsvarar detta syfte. 1981/82:127 106 Mittuttalande att regeln inte är avsedd att begränsa användningen av musik somfinns inspelad på fonogram är ett förtydligande. Lika litet som när det gällerinslag av annan karaktär skall bestämmelsen användas för att styra programmensmusikaliska innehåll. Musikinslag som har sammanställts eller levande musiksom har spelats in centralt för att sändas över flera sändare får dock baraförekomma i undantagsfall. Jaghar inte något att erinra mot att rätten att överklaga närtadionämndens beslutvidgas på det sätt som lagrådet har föreslagit. Rätlen bör dock begränsas fillatt avse de fall när beslutet efter en saklig prövning har gått ensammanslutning emot. Tidsbeslut som gmndar sig på lokala överenskommelsereller på lottning bör alltså inte få överklagas. Iövrigt bör vissa redaktionella ändringar göras i det remitterade förslaget. Jagavser att återkomma till frågan om tillsättandet av en organisafions-kommittéoch direktiv för denna. och dess kansli anser jag att organisa-fionskommitténbör ha viss frihet att pröva alternafiva lösningar fill den i lagrådsremissenredovisade. Det bör dock stå fast alt nämnden skall vara parlamentarisktsammansatt och ha tillgång till juridisk expertis. Nuvarandelag avser också försöksverksamheten med när-TV. Förslaget till ny lag gällerdäremot endast närtadioverksamhet. Försöksverksamheten med när-TV pågår sedanhösten 1980 och kommittén avser att redovisa erfarenheterna av denna verksamheti ett särskilt betänkande. Det är enligt min mening lämpligt att dennaförsöksverksamhet kan få pågå som behövs för att kommittén eller,efter kommitténs upphörande, närradionämnden skall kunna få tillräckligerfarenhet av verksamheten. Med hänsyn härtill bör i en särskildövergångsbestämmelse till den nya lagen anges att sådana försök med när-TVenligt den gamla lagens bestämmelser som pågår vid utgången av , fårfortsätta även därefter, dock längst till utgången av 1983. Regeringenhar tidigare denna dag beslutat att genom proposition föreslå attanta förslag till lag om ansvarighet för närradio m. m. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta de av lagrådet granskadeförslagen med vidtagna ändringar. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom proposifionföreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. 1981/82:127 107 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... 1 Propositionens lagförslag ...................................... 2 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde . 1 Inledning ........................................................ 5 2 Föredragandens överväganden ............................ ... 5 3 Upprättade lagförslag ....................................... 29 4 Hemställan ..................................................... .. 29 5 Beslut .......................................................... .. 29 Bilaga1 Sammanfattning av närradiokommitténs betänkande 30 Bilaga 2 Närradiokommitténslagförslag .................. .. 38 Bilaga 3Remissammanställning ............................ .. 40 Bilaga 4 De remitteradeförslagen .......................... .. 95 Utdrag av lagrådetsprotokoll den 16 febmari 1982 .. 98 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde .... 104