prop · G503192 · 1981-12-31 00:00:00 — Det kan också enligt komkapitlet jämförelsevis noteras hur biskop,domprost och en prästerlig ledamot på stiftsplanet är ledamöter av domkapitlet.Domkapitlet framhåller att det därför inte torde kunna betecknas som stridandemot de demokratiska reglerna, om den organisafion som råder på stiftsplanetkommer alt äga bestånd också på riksplanet i fråga om kyrkomötetssammansättning. Enligt synes det också rimligt, att biskoparnagenom att delta i röstning får ta sin del av ansvaret för de beslut som fattasav kyrkomötet. Liknande inställning och synpunkter redovisas också av stiflsrådeti . i anser att biskoparna bör vara självskrivnaledamöter av kyrkomötet. Det främsta skälet härtill är biskoparnas speciellaställning, som närmare utvecklats av ledamoten i dennesreservation, framhåller . Enligt kan det vidareframhållas att en annan ordning skulle medföra att vissa biskopar blevledamöter av kyrkomötet, medan andra ställdes utanför. Om val fill kyrkomötetkommer att ske efter politiska linjer, vilket man enligt inte heltkan utesluta, måste biskoparna framträda som partirepresentanter för att kunnabli valda. anser en sådan ordning vore olycklig. iStockholm föreslår att biskoparnas självskrivna ledamotskap i kyrkomötetbehålls för att inte onödigtvis komplicera lärofrågornas behandling genom enläronämnd. i anser att landets biskopar skall varasjälvskrivna ledamöter för att kyrkomötet skall fillförsäkras en nödvändigprästerlig representation. centralråd för evangelisation och församlingsarbete uppger attcentralrådet i sitt remissvar över kyrkomötets utredningsnämnds betänkande hartagit klar ställning för att biskoparna skall vara självskrivna ledamöter avkyrkomötet. Det har enligt centralrådet skett bl. a. med hänvisning till attkyrkan inte är en politisk organisation utan en unik andlig storhet, som ärgiven, och som den döpte och troende inte förfogar över utan är en lem ochmedarbetare i. Utifrån denna speciella förutsättning och med hänsyn till dendärmed sammanhängande och inom kyrkan traditionella samverkan mellan folkligtförankrad självstyrelse och prästerlig ämbetsförvaltning finner centralrådetden nämnda självskrivenheten vara väl motiverad och förenlig med demokratiensidéer. Det mot självskrivenheten anförda argumentet att lekmännens ochprästernas ansvar för lärofrågorna i grunden är detsamma har centralrådet intefunnit vara självklart så länge som vår kyrka har en blandform av episkopal ochsynodal författning, där bekännelse tillerkänner kyrkansbiskopar ett särskilt ansvar i lärofrågor och där också prästerskapet genom sinvigning tillerkänns ett .särskilt ansvar för kyrkans lära och genom löfte bindsvid denna. 1981/82:192 102 organisatorisk förändring får enligt centralrådets meningsjälvklart inte utan medvetna och noggranna överväganden ändra det som avtradition har varit kyrkans tro och lära. 1 anslutning härtill har centralrådetifrågasatt om det inte är nödvändigt med någon föreskrift om tolkningsföreträdeoch någon föreskrift om något slags vetorätt, om läroämbetets representanter äri minoritet i ett beslutande organ. säger sig vidhålla dennaprincipiella ståndpunkt och därmed den syn som har hävdats i tidigare offenfiigautredningar såsom i SOU 1968:11 och i SOU 1972:36. Enligt centralrådetkostateras i det förra betänkandet att representerar enorganisation vari biskopar och präster på grund av sitt ämbete har ettbetydande inflytande, varför det "med hänsyn till den episkopalt uppbyggdakyrkotyp som med dess betoning av läroståndets betydelserepresenterar ter sig naturligt att kyrkans prästerskap - på motsvarande sättsom gäller i andra likartade kyrkor - har inflytande i kyrkans representativaorgan". Den senare utredningen hänvisar till den för svenska kyrkantypiska kombinationen av folkligt förankrad självstyrelse och prästerlig ämbetsförvaltningoch konstaterar "att biskopar och präster inte enbart har ställning somtjänstemän eller funktionärer inom en organisation" utan att de "sominnehavare av det religiöst bestämda prästämbetet i kyrkan har ettsjälvständigt ansvar för kyrkans lära, undervisning och sakramentsförvaltning".Denna beskrivning är enligt centralrådet korrekt och ännu gällande.Centralrådet avvisar därför kommitténs hänvisning till att representativa organinte bör ges en sådan sammansättning att en organisations tjänstemän automatisktskall ingå i organisationens representativa församling, i den mån dennahänvisning hävdas som princip för kyrkomötets sammansättning. Biskopar ochpräster kan enligt centralrådet med sitt i vigningen givna speciella ämbetsansvarinte utan vidare jämställas med en organisations tjänstemän. Centralrådetframhåller att biskoparna enligt , ordning alltjämt har detyttersta ansvaret för kyrkans lära. Att överlämna avgörandet i lärofrågor tillkyrkomötet och icke tillförsäkra episkopatet en given plats i dettavore enligt centralrådet att på formell väg hindra eller åtminstone försvåra enväsentlig del av den episkopala ämbetsutövningen. anser att dettaförhållande inte kan kompenseras av att biskoparna förutsätts ingå i enrådgivande nämnd. Då biskoparna valts i demokratisk ordning och utnämnts av eni demokratisk ordning vald regering för att fullgöra de uppgifter som ärförenade med deras tjänst och ämbete kan centralrådet inte finna detodemokratiskt att de är tillförsäkrade plats i det organ som fattar beslut inomderas ansvarsområde. biträder alltså den av ledamoten reservationen. Styrelsen för i utlandet (SKUT) anslutersig också till ledamoten reservation och föreslår att biskoparnaskall ingå som självskrivna ledamöter i ett förändrat kyrkomöte. En parallellhärtill kan enligt SKUT i viss mån sägas vara kyrkoherdens självskrivenhet iden lokala församlingens kyrkoråd. Den nuvarande självskrivenheten förbiskoparna i 1981/82:192 103 kyrkomötet liksom att prästerna där tillförsäkras vissaplatser sammanhänger med prästämbetets särskilda innebörd. SKUT vill i dettasammanhang hänvisa till och erinra om vad utredning om stat och kyrkagav uttryck åt i sitt betänkande Samhälle och trossamfund, nämligen attbiskopar och präster inte bara fick uppfattas som tjänstemän och funktionärer ien organisation utan "som innehavare av det religiöst bestämdaprästämbetet i kyrkan har de dessutom ett självständigt ansvar för kyrkanslära, undervisning och sakramentsförvaltning" (SOU 1972:36 s. 158). Genomatt även i fortsättningen biskoparna ingår i kyrkomötet undviker man enligt SKUTockså inrättandet av den särskilda läronämnden. SKUT framhåller att det ocksåär uppenbart att man vid behandling av lärofrågor bör ta till vara den expertissom finns inom de teologiska fakulteterna. Rikskommitténför stiftstingen anser att den av utredningen föreslagna läronämnden måste habefogenhet att avgöra vad som är lärofrågor. Då detta emellertid kan få vissakonsekvenser när det gäller kompetensdragningen mellan kyrkomöte och läronämnd,är det enligt rikskommittén enklare och klarare att behålla biskoparna som självskrivnaledamöter i kyrkomötet. Att helt överlämna avgörandet i lärofrågor tillkyrkomötet utan att ge biskoparna en given plats i detsamma vore enligtrikskommittén att hindra eller åtminstone försvåra den episkopalaämbetsutövningen. anser att detta inte kan uppvägas av attbiskoparna ingår i en rådgivande nämnd. i ansluter sig tillledamoten förslag att kyrkomötet skall bestå av 238 ledamöter jämtede 13 biskoparna. För behandling inom kyrkomötet av lärofrågor bör enligtstiftsrådet gälla den ordning kommittén föreslår. anser dock attbehandling av en viss fråga i denna ordning bör kunna påfordras av en tredjedelav kyrkomötets ledamöter, i förklarar sig dela ledamotenJohanssons i reservafion framförda uppfattning att biskoparna bör varasjälvskrivna ledamöter i kyrkomötet, I annat fall anser sfiftsrådet attläronämndens inflytande måste förstärkas i förhållande till förslaget så attkyrkomötet inte utan mellankommande val kan fatta mot nämndens mening stridandebeslut i lärofrågor. i anser att kyrkomötetssammansättning skall ge uttryck åt kyrkans egenart, vilken innebär störstamöjliga hänsyn till demokratiens krav, men vakthållande om enbekännelse, som infe kan förändras från tid till tid. Enligt stiftsrådet kanlärofrågor och övriga frågor vara så intimt förknippade att de inte alltid kansärskiljas eller särbehandlas. anser att kyrkans biskopar skallvara självskrivna i kyrkomötet och övriga ombud fritt valda utankategoriklyvning. i anser att det borgerliga samhälletsmodeller för beslutande organ inte till fullo kan föras över på svenska kyrkan.Enligt stiftsrådet företräder kyrkan ett ideellt intresse, vilket innebärsärskilda karaktärsdrag som måste komma fram i uppbyggnaden av organisationen.Utifrån detta synsätt bör enligt stiflsrådet biskoparna vara självskrivnaledamöter i kyrkomötet. Några kritiska instanser anser att kyrkomötet utöver biskoparnaäven i 1981/82:192 104 fortsättningen bör tillförsäkras en viss prästerlig representation.En sådan inställning redovisas av domkapitlen i , och ,stiftsnämnden i , stiftsråden i och , kyrkligakvinnoråd och . Domkapitleti anser, med hänvisning fill kyrkans väsen, lära och bekännelse, aftdet måste finnas en kombination och samverkan mellan prästerlig ämbetsförvaltningoch kyrkligt förankrad självstyrelse. Denna princip är enligt djuptförankrad i vår kyrkas historia. påpekar att denna princip ocksåhar varit en självklar utgångspunkt i tidigare utredningar angående kyrkomötetoch kyrkastat-relationerna. Enligt måste det i kyrkan finnas endubbel ansvarslinje. Å ena sidan måste det finnas organ med förtroendevaldaledamöter, som är ansvariga i vanlig parlamentarisk ordning. Å andra sidanmåste det finnas präster, som är bundna av prästlöftena och som genom sinprästvigning har fått det särskilda uppdraget att ansvara för kyrkans lära,bekännelse och ordning. anser att grundprincipen för kyrkomötetssammansättning, nämligen att balans skall råda mellan läroämbete och folkvald representafion,måste ligga fast. kan därför inte biträda förslaget om attkvoteringen mellan präster och lekmän i kyrkomötet skall upphävas. Domkapitleti föreslår att den nuvarande bestämmelsen om att 39 av kyrkomötets ledamöterskall vara präster behålls, för att behovet av teologisk sakkunskap ikyrkomötet skall säkerställas. framhåller att det torde vara enallmänt insedd sanning att ordet demokrati i sig måste rymma inte bararättighet och rättvisa utan även skyldighet. Om man kunde vara förvissad om attalla som inom ramen för en representativ demokrati röstar i lärofrågorverkligen hade utforskat oeh bekännelseskrifterna vore enligtdomkapitlet väl allt i sin ordning. Med nuvarande ordning vid kyrkliga val påolika nivåer ges enligt inga garanfier för att det är i frågornainsatta personer som röstar om kyrkans arbete, organisation, arbetsmaterial ochhennes lära. Utan att ge avkall på de demokratiska grundprinciperna bör detenligt vara rimligt att kyrkomötet tillförsäkras ett fillräckligtstarkt inslag av präster, minst 39 i enlighet med nuvarande ordning.Domkapitlet anser att biskoparna skall vara självskrivna ledamöter ikyrkomötet. framhåller att detta förslag innebär en avsevärdminskning av den teologiska sakkunskapen, eftersom antalet ledamöter ikyrkomötet kommer att utökas. Liknande synpunkter redovisas av stiftsrådet iLuleå. i , som har avgivit ett gemensamt yttrande medstiftsnämnden och stiftsrådet i anser att såväl biskoparna somrepresentanter för prästerskapet i varje sfift bör ingå i kyrkomötet.Domkapitlet anser att den föreslagna nämnden på intet sätt ger ämbetselementetett skäligt inflytande i kyrkomötet. Förslaget innebär enligt ettradikalt brott med den förening av prästerlig ämbetsförvaltning och folkligsjälvstyrelse som har karaktäriserat den svenskakyrkoförfattningen på olika nivåer. 1981/82:192 105 kyrkliga kvinnoråd anser aft självskrivenhet bort med undantag för ärkebiskopen. anser vidare att biskoparnabör ges tillfälle att närvara med full yttranderätt men ej rösträtt. För attsäkerställa behovet av teologisk expertis anser kvinnorådet vidare att även ifortsättningen ett visst antal ledamöter i kyrkomötet bör vara präster, dvs,till ett antal av 39, hänvisar fill attkyrkomötet är det organ som skall besluta i tros- och lärofrågor och anser attdetta måste få en avgörande betydelse för kyrkomötets sammansättning. Förbundetframhåller att kyrkans läroämbete alltid har deltagit i beslut om tros- ochlärofrågor. Enligt förbundet bör läroämbete för den skull vara företrätt av såmånga som fordras för att sakkunskap inom främst läroområdets olika delar skallvara företrädd i såväl möte som utskott. Förbundet framhåller.att biskoparnahar en särskild ställning som högste innehavare av läroämbetet i stiften. Omdenna biskopsämbetets uppgift sedan äldsta tid skall vara kvar, vilket fordrasmed hänsyn till kyrkans självständighet som trossamfund, måste biskoparna varasjälvskrivna ledamöter i kyrkomötet. Förbundet anser emellertid att 13 biskoparär för litet för att läroämbetet skall kunna delta i arbetet på erforderligtsätt. Ytterligare en präst från varje stift bör enligt förbundet i särskildordning utses att vara ledamot av kyrkomötet. Förbundet anser att denföreslagna läronämnden då kan undvaras liksom det föreslagna representantskapet. Några remissinstanser yttrar sig särskilt om lärofrågornasbehandling i kyrkomötet utan att koppla frågan till kyrkomötets sammansättning. vid i att utredningen klart haridentifierat ett behov av ett samlandeteologiskt organ inom . Detta organs kompetensområde bör enligtnämnden emellertid inte bestämmas uteslutande med hänsyn till det reformeradekyrkomötets behov. Den föreslagna teologiska nämnden bör enligt fakultetsnämndenprövas med hänsyn till sektorer inom den föreslagna kyrkliga centralstyrelsensområde, där teologisk bearbetning och tillämpning krävs. Sådana områden är t.ex. kyrkans ökade ansvar i fråga om utbildning för tjänster inom , etiska frågor i en föränderlig social situation, den kvalificeradeekumeniska dialogen inte minst pågående bilaterala luthersk-katolskalärosamtal, församlingsstrategi och pastorala frågor i multireligiösa miljöeroch internationella rättvisefrågor. framhåller att dessa - ochbesläktade - frågor kräver konfinuerlig bearbetning inom medutnyttjande av teologisk och annan relevant expertis. Det är enligtfakultetsnämnden inte självklart att biskoparna ex officio skall förväntas besittatillräcklig kompetens för denna teologiska bearbetning. Det är enligtfakultetsnämnden inte heller självklart aft den teologiska bearbetningen skallförväntas korrespondera med deras ansvar för förkunnelsen inom svenska kyrkan.Fakultetsnämnden anser att sammansättningen av den föreslagna nämnden förberedning av 1981/82:192 106 lärofrågor därför måste prövas närmare med beaktande avdess funktion inom ramen för en framtida kyrklig central styrelse.Fakultetsnämnden finner utredningens uppslag lovvärda. Dess mer formellaresonemang gör dock enligt nämnden inte förslaget om en teologisk nämnd riktigrättvisa. finner det nödvändigt aft såväl den teologiskanämndens mandat som dess sammansättning blir föremål för en mer djupgåendediskussion. i anser att utredningen hade bortdiskutera olika möjligheter att garantera att de s, k, lärofrågorna får enadekvat behandling. understryker att olika lösningar ärtänkbara. I det nuvarande kyrkomötet liksom i internationell praxis tillämpasordningen med en särskild prästerlig representation. Fakultetsnämndenframhåller att alltsedan kyrkomötets reformprogram har man föreslagitatt kategoriklyvningen i kyrkomötet slopas, men att man då på annat sätt harsökt ge uttryck åt prästämbetets särskilda ansvar för lärofrågornas behandling.Utredningens förslag innebär enligt fakultets-nämnden en brytning mellan dessatankegångar i det att föreslås bli fristående frånkyrkomötet och enbart ha rådgivande karaktär. Enligt fakultetsnämnden återstårhär flera olösta frågor, utöver den grundläggande och i stort sett förbiseddaproblematiken kring biskoparnas och prästernas medverkan i beslutsprocessen.Nämnden framhåller att den prästerliga representationen i kyrkomötet motsvararen allmänkyrklig praxis och aft den därför inte gärna kan - som utredningenpåstår - anses som "en kvarleva från det gamla ståndssamhället". Detär, enligt fakultetsnämnden, likaledes ett oriktigt påstående att prästernadeltar i kyrkomötet enbart som en "organisations tjänstemän", någotsom bl. a. visas av att valbarheten är knuten fill prästämbetet och inte till innehavav tjänst. anser att det borde närmare utredas och klargörashur borde vara sammansatt för att kunna fungera som"expertorgan" och vilken status dess yttranden skulle tillerkännas.Grundproblemet är enligt fakultetsnämnden nu som förr, hur man organisatorisktpå bästa sätt skall ge uttryck åt det för kyrkorätten fundamentalasakförhållandet, att varken ett kyrkomöte eller en lokalförsamling förfogar:över kyrkans bekännelse. i i likhet med stiftsnämnden iHärnösand fillstyrker, oavsett om biskoparna ingår i kyrkomötet eller ej, atten särskild läronämnd inrättas, bestående av dé tretton biskoparna plus sjuledamöter utsedda av kyrkomötet. Denna läronämnd, vars ledamöter bör ha närvaropliktoch yttranderätt i kyrkomötet, bör enligt domkapifiet vara den instans somavgör vilka frågor som skall anses vara lärofrågor. Enligt bördessutom lärofrågor, där enighet inte har uppnåtts mellan kyrkomöte ochläronämnd, hänvisas till förnyad behandling i kommande kyrkomöte. konstaterar attutredningen diskuterar biskoparnas kompetens med hänsyn till behovet avteologisk beredning av ärenden som blir föremål för beslut inom det föreslagnareformerade 1981/82:192 107 Missionsstyrelsen finner det lovvärt attutredningen vill slå vakt om teologisk kompetens inom svenska kyrkan.Missionsstyrelsen finner emellertid att förslaget om en avsvenska kyrkans lärofrågor, vari biskoparna föreslås ingå ex officio, kräverytterligare diskussion. Formellt sett går enligt missionsstyrelsen förslagetlängre än betänkandet SOU 1978:2, i vilket det övervägdes att inrätta enteologisk nämnd som beredningsorgan till kyrkostyrelsen. Näi- det gäller frågorsom faller inom ramen för den föreslagna lärofrågortycks emellertid betänkandet SOU 1981:14 vara snävare i sitt perspektiv (sesid. 166 ff och sid. 100 ff) framhåller missionsstyrelsen. Enligt missionsstyrelsenbetraktas biskoparna inom av hävd både som garant för en rättförkunnelse inom respektive stift och som konkret symbol för kyrkans enhet, internationalitetoch historisk konfinuitet. Mot denna bakgrund finner missionsstyrelsen det varanaturligt att biskoparna bereds plats inom den framtida kyrkostyrelsen påriksplanet. Missionsstyrelsen ställer sig i princip positiv till förslaget omupprättandet av en central teologisk beredningsnämnd inom svenska kyrkan.Missionsstyrelsen förutsätter emellertid att ett sådant organ också gestillfälle att bearbeta principfrågor rörande kyrkans ekumeniska, missiologiskaoch andra internationella ansvarsåtaganden/frågor. Missionssfyrelsen finnerdärför att förhållandet mellan det föreslagna teologiska beredningsorganet ochkyrkans Internationella Studieavdelning (KISA) bör diskuteras. När det gällerden teologiska nämndens sammansättning torde denna enligt missionsstyrelsenbestämmas med hänsyn till nämndens kompetensområde. kyrkliga kvinnorådbiträder förslaget att en läronämnd inrättas. anser att i nämndenbör ingå ärkebiskopen eller en annan biskop som representerar biskopsmötet, experfisfrån de teologiska fakulteterna, präster och i övrigt kunniga lekmän, som utsesav kyrkomötet, men som inte behöver vara ledamöter i detta. Till läronämndensbefogenheter bör enligt kvinnorådet även höra rätten att förklara en vidkyrkomötet väckt fråga vara lärofråga. Av de remissinstanser som har yttrat sig över förslaget omkyrkomötets arbetsformer uttalar sig en instans positivt om förslaget i dennadel, medan flertalet är krifiska eller tveksamma till förslaget. Krifikengäller framför allt förslaget om tiden mellan kyrkomötets sammanträden ochförslaget om ett särskilt representantskap. uttalarsig positivt och refererar till resultatet av sin underremiss fillförbundsavdelningarna. Enligt förbundsstyrelsen har två förbundsavdelningaruttalat sig till förmån för årliga sammanträden med kyrkomötet. Övriga synes haaccepterat den av kyrkomöteskommittén föreslagna ordningen. Prop.1981/82:192 108 också i denna del fill sitt yttrande tillutredningsnämnden och framhåller aft de tankegångar som förbundsstyrelsen därgav uttryck för helt uppfylls genom kyrkomöteskommitténs förslag. iVästerås tar inte ställning fill förslaget. uttalar dock att fråganom periodiciteten i kyrkomötets sammanträden liksom frågan om införande av ettkyrkomötets representantskap om minst 41 ledamöter för det fall kyrkomötetsammanträder enbart , blir beroende av valet av antaletledamöter i kyrkomötet, 151 eller 251. Ett par kritiska remissinstanser ifrågsätter behovet avdet föreslagna representantskapet. Sålunda hänvisar i fill attdomkapitlet har uttalat sig för ett kyrkomöte med 151 ledamöter. Med deftaantal ledamöter kan enligt ett representantskap undvaras. Styrelsenför i utlandet (SKUT) anser att man om möjligt inte bör ha förmånga organ, framför allt inte sådana som kan konkurrera med varandra och där kompetensdragningmellan dem kan bli problematisk. SKUT ställer sig därför tveksam till tanken aftskapa ett representantskap med i viss utsträckning parallella uppgifter tillkyrkomötet. SKUT framhåller att uppgifter och befogenheter liksom gränsdragningentill kyrkomötet inte helt har klargjorts i förslaget. Några av de kritiska remissinstanserna anser att detreformerade kyrkomötet bör sammanträda och som en konsekvens härav atfdel föreslagna representantskapet inte behövs. En sådan inställning redovisasav leologiska fakultetsnämnden vid i , domkapitlen iUppsala, och , stiftsnämnden i samt Biskopsmötet. vid i , somföreslår att kyrkomötet endast omfattar 151 ledamöter, ställer sig tveksam tillden föreslagna tredelade beslutsorganisationen och ifrågasätter om det ärnödvändigt med eft mellanled av den typ som representantskapet utgör. Enligt fakultelsnämndenborde en förstärkt central kyrkostyrelse om t. ex. 21 ledamöter kunna handläggahuvuddelen av de frågor som fillhör den fria sektorn och som kommittén anseratt eft representantskap skall besluta om. anser att de meraövergripande frågorna inom den fria sektorn bör ligga under del samladekyrkomötets beslutanderätt. Kyrkomötet skulle då, enligt nämnden, samlas till eftkort sammanträde . i , som. biträder förslaget om 251ledamöter i kyrkomötet, anser att kyrkomötet bör sammanträda . Enligtdomkapitlet måste detta vara en logisk följd av kyrkomötets ökande betydelseoch ge det större möjligheter att fylla funktionen som opinionsbildande ochbeslutande organ för . Därmed avstyrker förslaget omett särskilt representantskap. DomkapiUet i och stiftsnämnden iHärnösand, vilka anser att kyrkomötet bör bestå av 151 ledamöter, framhålleratt kyrkomötet bör inom sitt kompetensområde ha att behandla övergripandefrågor. Enligt och stiftsnämnden bör 1981/82:192 109 kyrkomötet därför sammanträda . Något representantskapbehövs enligt deras mening inte. i Slockholm, som föreslår attantalet ledamöter i kyrkomötet begränsas till 151, anser att något representantskapinte fordras om kyrkomötet kan samlas till årliga sessioner. Biskopsmötetframhåller att i valet mellan ett kyrkomöte med 151 ledamöter som sammanträderårligen och ett kyrkonjöte med 251 ledamöter som sammanträder ,föredrar Biskopsmötet det förstnämnda. Representantskapet blir då enligtBiskopsmötet obehövligt. Biskopsmötet anser att kyrkomötet bör sammanträdaårligen. Några remissinstanser kritiserar eller är tveksamma tillden föreslagna tiden mellan kyromötets sammanträden utan att koppla denna frågatill förslaget om ett representantskap. Av annan mening än kommittén är i dennadel domkapitlen i och , stiftsnämnden i , förstiftstingen och stiftsrådet i .