prop · G50393 · 1981-12-31 00:00:00 — Tillkomsten av dessaoch den respekt de flerstädes har fått visar att det finns förutsättningar förrimliga samarbetsförhållanden så att sådana åtgärder kan undvikas som upplevssom tvång i trosövertygelser, framhåller . Enligt iVäxjö hade samarbetsreglerna kunnat bli ett lämpligt instrument för samverkanmellan olika åsiktsriktningar. De mindre tolkningsproblem som har påtalatsupphäver inte detta. framhåller emellertid att problemet är attsamarbetsreglerna inte har kunnat parlamentariskt förankras. i Lunduttalar att samarbetsreglerna måste ses över, om samvetsklausulen upphör somlagmotiv. Enligt i har att arbeta motmålet - full gudstjänstgemenskap - med de medel kyrkan kan finna.Samarbetsregler av den art som antogs av allmänna kyrkomöte bör enligtdomkapitlet även i fortsättningen vara vägledande för frågans hanterande.Samarbetsreglerna anger nämligen vad anser vara mycket väsenfiigt,nämligen att kyrkan har en officiell uppfattning, men att personer med annanuppfattning även i fortsättningen skall ha hemortsrätt i kyrkan. iStockholm begär en snar omprövning av samarbetsreglerna. förstiftstingen anser att samarbetsreglerna i och för sig hade kunnat bli ettlämpligt instrument för samverkan mellan olika åsiktsriktningar.Samarbetsreglerna bör emellertid kunna vara vägledande för den fortsattautvecklingen inom kyrkan, framhåller rikskommittén. Arbetsgemenskapen Kyrklig förnyelse (aKF) menar attutredningen har dragit en alltför snabb slutsats när den har hävdat attsamarbetsreglerna "bygger på att samvetsklausulen gäller". 1981/82:93 77 lerna aldrig har fått någon kyrkorättslig status som'skulle kunna undanröjas. Ett upphävande av samvetsklausulen gör här varken tilleller från, menar aKF. Det finns ingenting att ompröva. Enligt aKF uttryckersamarbetsreglerna den inomkyrkliga viljan att åstadkomma en fungerandesamexistens. Samarbetsreglerna markerar att kyrkan för sin del och heltoberoende av statens sanktion står fast vid de åtaganden som, utantidsbegränsning, gjordes vid kyrkomöte. Att kyrkomöteaccepterade samarbetsreglerna betyder att kyrkomötet för sin del fortfarandehåller fast vid denna samförståndslinje. aKF anser att samarbetsreglernaalltjämt måste gälla som ett inomkyrkligt rättesnöre för konfliktbehandling.Enligt aKF utgör samarbetsreglerna det absoluta minimum av handlingsfrihet,utan vilket talet om hemortsrätt mister all mening, allt innehåll. Liknandeuttalanden om samarbetsreglerna gör . Enligt börsamarbetsreglerna t. v. vara vägledande, även om dessa av skilda skäl ärföremål för olika uppfattningar. i och anser att samarbetsreglerna måste betraktas som tillfälliganödlösningar. 3 Upplåtande av kyrkorum Av de remissinstanser som har avgett yttranden har ettfemtontal instanser inte behandlat frågan om upplåtande av kyrkorum. Remissutfallet är splittrat. Omkring hälften av deremissinstanser som har yttrat sig i denna fråga motsätter sig förslaget tillny lagstiftning om upplåtande av kyrkorum. Dessa negativa remissinstanser harmestadels anknytning fill . De anser att frågan om kyrkorummetsanvändning bör regleras i sin helhet och att den har teologiska ochkyrkorättsliga aspekter som inte har blivit tillräckligt utredda. De menar attfrågan därför bör utredas vidare. Instanser som helt eller i stort sett godtar utredningensförslag i denna del är hovrätten över och , SAMN,jämställdhetsombudsmannen, länsstyrelserna i , , ,, , , och , , Kopparbergsoch , jäinställdhetskommittén, församlings-och pastoratsförbund, stiftsråden i , och ,, , ,, kyrkliga samfällighetoch . Till de instanser som är positiva till förslaget men ändåframför vissa erinringar mot lagtexten hör kammarrätten i ,kammarkollegiet, JO och . Förslaget om upplåtelse av kyrkorum avstyrks av UHÄ,samtliga domkapitel, centralråd för evangelisation ochförsamlings- 1981/82:93 78 arbete, diakoninämnd. Biskopsmötet,för stiftstingen. , stiftsråden iUppsala, och . Kristnastudentrörelsen i , och Socieias SanctaeBirgittae. Som har berörts förut har domkapitlen hört ett antalförsamlingar och samfälligheter och i regel hit överlämnat deras yttranden.Sålunda har domkapitlen överlämnat ett nittiotal yttranden från församlingaroch samfälligheter. Flertalet av dessa godtar den föreslagna lagstiftningen omupplåtelse av kyrkorum. Ett tjugotal församlingar och samfälligheter yttrar siginte i frågan, medan ett femtontal redovisar en negativ attityd. har isitt remissyttrande upplyst att förbundet genom underremiss har begärtyttranden från förbundets 15 förbundsavdelningar och kyrkliga samfällighet.Av förbundets remissyttrande framgår att tio av de tretton förbundsavdelningar,som har avgett svar, och kyrkliga samfällighet ansluter sig tillutredningens förslag. 3.1 Allmänna uttalanden om förslaget i tillstyrker utredningensförslag och anser det väsentligt att kyrkoherde utesluts från möjligheten attvägra annan präst i att hålla gudstjänst, dop eller kyrkligförrättning i församlingens kyrka. i framhålleratt det får anses angeläget att kvinnoprästmotståndarna fråntas nuvarandemöjlighet att försvåra verksamheten för sina kvinnliga kollegor mot bakgrund avde konflikter som på olika håll har uppstått när kvinnliga präster har vägratshålla gudstjänster, dop eller kyrkliga förrättningar i vissa kyrkor. En del instanser tillstyrker förslaget men framför ändåvissa erinringar. Kammarrätteni anser att det framstår som förklarligt att utredningen med hänsyntill de ömtåliga teologiska spörsmålen har avvisat tanken på en reglering avkyrkorums användning i dess helhet. Den valda begränsningen innebär emellertidatt i sammanhanget inte oväsentliga frågor lämnas olösta och att det, även omlagförslaget genomförs, kommer att kvarstå oklarheter i fråga om upplåtelse ochanvändning av kyrkorum. Det förhållandet att frågor om församlingsprästernastjänstgöring i församlingens kyrkorum och om församlingsbornas rätt tillkyrkliga förrättningar i kyrkan inte nu blir föremål för lagreglering innebärenligt kammarrättens mening att risker för motsättningar och tvister kommer attkvarstå. Kammarrätten finner det vara en brist att frågan om ansvaret förkyrkorums användning inte nu bringas till en samlad lösning. Den begränsning avden tilltänkta lagens räckvidd som utredningen har förordat får emellertid inuläget enligt kammarrättens mening accepteras. Kammarkollegietframhåller att det nuvarande rättsläget beträffande kyrkorummets användning förkyrkliga ändamål inte är entydigt. 1981/82:93 79 grundar sig huvudsakligen på sedvana. Kammarkollegietlämnar följande redovisning av läget. Pastor har ensam rätt att besluta omkyrkorummets användning för de gudstjänster och andra kyrkliga förrättningarsom församlingens präster utför som tjänsteplikt. avgör om församlingenfår orsakas extra kostnader vid upplåtelse för frivilligt församlingsarbetesom faller inom ramen för prästens ämbetsverksamhet, t. ex. extra gudstjänster.Utan kyrkorådets tillstånd kan pastor förmodligen inte disponera överkyrkorummet för förrättningar, som visserligen ingår i prästens ämbetsgöromål,t. ex. vigsel, men som inte avser församlingsbor. Både kyrkorådet och pastortorde ha vetorätt och rätt att uppställa villkor vid dispositionen avkyrkorummet för kyrklig verksamhet, som inte hör till prästens ämbetsgöromåloch inte avser församlingens ändamål. Enligt kammarkollegiets mening hade detvarit lämpligast att i enlighet med direktiven ge kyrkorådet i princip ansvaretför kyrkorummets användning i dess helhet. Kammarkollegiet föreslår därförvissa ändringar av 2 och 5 §§ i lagförslaget. Med den fördelning avbeslutanderätten mellan pastor och kyrkoråd som dessa ändringar innebär uppnårman enligt kollegiet i huvudsak samma syfte. JO har inga kommentarer i sak tillhur upplåtelse av kyrkorum skall regleras men menar att lagförslaget frånteknisk synpunkt lämnar en del övrigt att önska. Omkring hälften av de instanser som har yttrat sigmotsätter sig lagändringarna och framför kritiska synpunkter. UHÄ som har inhämtat yttranden från universiteten iUppsala och , anför att dessa bl, a. med hänvisning till sedvanerätt och påteologiska grunder har motsatt sig utredningens förslag till lag om upplåtelseav kyrkorum och ansett att det inte finns tillräckliga motiv för en lagändring.UHÄ delar universitetsmyndigheternas ställningstagande och de grunder härförsom de har gett uttryck för. Om en ny lagstiftning ändå skulle anses påkallad,bör enligt UHÄ lagen bli föremål för ytterligare bearbetning. i anser frågan om upplåtande avkyrkorum så väsentlig att den måste bli föremål för en utredning som tar uppalla aspekter av problemen. En delreform nu är inte av behovet påkallad utankan tvärtom få olyckliga konsekvenser, inte minst när det gäller synen påprästens ämbetsansvar. framhåller , som föreslår att utredningensförslag inte föranleder någon ny lagstiftning. i Linköpingifrågasätter om lagen om upplåtelse av kyrkorum är behövlig. Enligt domkapitletfår nämligen inte användningen av kyrkorummet för förrättning i svenska kyrkansordning göras beroende av om prästen är man eller kvinna. Om en lagändringskall göras, fordrar det en grundlig teologisk analys. föreslår attfrågan får utredas ytterligare. Liknande uttalanden gör domkapitlen i Växjö.Karlstad och . i anser att en omedelbar ändring av lagstiftningeninte längre är påkallad. framhåller vidare att frågan om kyrkasupplåtelse innesluter stora problem av både teologisk, kyrkorättslig ochpraktisk art som utredningen inte har 1981/82:93 80 kunnat ta hänsyn fill. Enligt uppfattningkrävs det en mera allsidig utredning dels av upplåtelsebegreppet, dels av dekonsekvenser förslaget får för balansen mellan prästerlig ämbetsförvaltning ochförsamlingens förtroendeansvar, som är utmärkande för . Svårigheternamed detta problemkomplex synes inte minst bero på att gudstjänstlivet främstrelateras till prästerna och deras ämbetsansvar och inte i lika hög grad tillförsamlingen. föreslår en ny utredning som får se överupplåtelsebegreppet i alla dess aspekter och som bör uppmärksamma innebörden ikyrkans lära om det allmänna prästadömet och dess ansvar för gudstjänstliv ochgudstjänstrum. förutsätter att den föreslagna ändringen avjordfästningslagen inte aktualiseras. För den händelse förslagen likväl ledertill lagstiftning anser det nödvändigt att det i lagtexten inflyteratt särskilda skäl skall föreligga vid upplåtelse av kyrkorum förjordfästningar och andra kulthandlingar i annan ordning än svenska kyrkans.Domkapitlet i avvisar med bestämdhet de föreslagna lagändringarna.Domkapitlet anser att en ändring av gällande regler för upplåtelse av kyrka ärhelt överflödig och att förslaget inger de allvarligaste principiellabetänkligheter. menar att det numera inte föreligger något behovav en lagändring för att tillgodose de kvinnliga prästernastjänstgöringsförhållanden. En förändring och inskränkning av pastors ansvar förgudstjänster och förrättningar i kyrkan berör direkt frågan om ansvaret förförkunnelse och sakramentsförvaltning och därmed hela det pastorala ansvaret iförsamlingen. Den föreslagna lagstiftningen innebär en väsentlig förändring avden struktur i kongregationalistisk riktning och kan komma attfå vittgående konsekvenser för kyrkans hela rättsordning, framhållerdomkapitlet. Att frånta pastor ansvaret för hela gudstjänstlivet innebärenligt inte bara ett brott mot rådande tradition och motden praxis som följts av kyrkan genom hela dess historia utan innebär också inför en ordning som strider mot den i bekännelsen förankrade synen påprästämbetets funktioner som alltid bestämt den svenska kyrkoorganisationensuppbyggnad. föreslagna rätt att "upplåta" kyrkan förgudstjänst kan i enstaka fall komma att leda till att det vid sidan avförsamlingens vanliga gudstjänstliv förekommer ett alternafiv, anordnat avkyrkorådet eller med kyrkorådets godkännande av någon organisation ellerenskild, kanske i strid med.pastors vilja och planering. Att en dylik ordningmestadels skulle bli fill allvarligt men för församlingslivet ligger i öppendag, betonar . i kan i och för sig biträdaförslaget men ifrågasätter om inte frågan lämpligen bör lösas i ett störresammanhang, t. ex. när spörsmålet tas upp om ärendefördelningen ifortsättningen mellan ett reformerat kyrkomöte och . iLund anser att frågan om kyrkorummets disposi-fion måste bli föremål förförnyad utredning. Enligt mening innehåller förslaget svagapunkter i fråga om utformningen av enskilda bestämmelser. pekarsärskilt på att bestämmelserna rörande 1981/82:93 81 domkyrkornas upplåtande inte synes kunna anpassas tillLunds domkyrka med dess speciella förhållanden. i Göteborgavstyrker lagförslaget i dess helhet och anser att en grundligare utredningbör göras. Enligt uppfattning fordras en mera djupgående utredningi vilken skälen för den föreslagna förändringen mera grundligt redovisas,eftersom frågan gäller ett avsteg från grundläggande principer för . i föreslår också att frågan överlämnas till en nyutredning. i år tveksamt till om det föreligger behov av enändring av upplåtandereglerna. hänvisar till att frågan regleras isamarbetsreglerna. avstyrker därför förslaget. centralråd för evangelisation och församlingsarbete ifrågasätterbehovet av en lagändring i saken. påpekar att hänsyn till kön vidkyrkas upplåtande strider mot gällande rätt. Enligt centralrådet lider denföreslagna lagen om upplåtelse av kyrkorum av den grundläggande svagheten attden reglerar endast en del av kyrkorummets användning, medan återstodenfortfarande är sedvanerättsligt reglerad. menar att denna viktigafråga borde analyseras i sin helhet teologiskt, innan en lagändring företas. Enförändring av den urgamla balansen mellan pastors särskilda ämbetsansvar ochfolkligt förankrad självstyrelse bör tänkas igenom noga, framhållercentralrådet. diakoninämnd konstaterar att förslaget till lagom upplåtelse av kyrkorum medför ett betydande ingrepp i de ämbetsuppgifter somav ålder har tillkommit pastor. ifrågasätter om inte förslaget ien framtid skulle kunna ge anledning till nya och fler konfliktmöjligheter ikyrkoförsamlingarna mot bakgrund av att ledamöter av kyrkofullmäktige ochkyrkoråd i regel väljs utifrån partipolitiska hänsyn och inte sällan saknarinsikter i ting som rör "kyrkorummets helgd eller kyrkans ordning".Diakoninämnden finner det vidare omotiverat att göra den föreslagna ändringen ijordfästningslagen. förordar att lagförslagen blir föremål förytterligare bearbetning. Biskopsmötet framhåller att frågan om kyrkasupplåtande innesluter problem av både teologisk, kyrkorättslig och praktisk natursom utredningen inte har kunnat ta hänsyn till. Enligt Biskopsmötet är detotillfredsställande att den föreslagna lagen om upplåtelse av kyrkorum reglerarendast en del av kyrkorummets användning, medan återstoden är sedvanerättsligtreglerad. Biskopsmötet erinrar om att rättsläget genom JO:s uttalanden numerafår anses klarlagt så att möjligheten att vägra kvinnlig präst tjänstgöring pågrund av hennes kön praktiskt taget torde vara utesluten. Biskopsmötet anseratt förslaget till lag om upplåtelse av kyrkorum förtjänar en grundligarebearbetning. Biskopsmötet föreslår att frågan om upplåtande av kyrka utreds iett vidare sammanhang. för siiftsiingen avstyrker att förslagettill lag om upplåtelse av kyrkorum läggs fram. anser att detförst bör ske en grundlig utredning, där även teologiska motiveringar får kommatill uttryck. Prop.1981/82:93 82 Enligt rikskommittén behövs inte den föreslagna lagen,eftersom hänsyn till kön vid kyrkas upplåtande strider mot gällande rätt.Frågan är inte kopplad till samvetsklausulen och torde inte heller bli löstenbart genom att frånta pastor beslutanderätten, framhåller rikskommittén.Riksförbundet framhåller att det är av största vikt att detgrundläggande draget i , nämligen kombinationen avfolkligt förankrat självstyre och prästerlig ämbetsförvaltning, behålls även ien framtida kyrka. De för förkunnelse och sakramentsförvaltning särskiltinvigda gudstjänstrummen faller enligt förbundet naturligt under denprästerliga ämbetsförvaltningens ansvarsområde. Förbundet betonar att pastorsprövning av frågan om. upplåtelse av kyrka inte får göras beroende av om denpräst som har vidtalats att tjänstgöra är man eller kvinna. Om denna regelupprätthålls inom , finns inte anledning att genomföra denförändring av lagstiftningen som utredningen har föreslagit. Förbundet anseratt ett upphävande av gällande kompetensfördelning mellan präster och demokratisktförtroendevalda på denna punkt inte är något konstruktivt sätt att komma tillrätta med frågan om kvinnas rätt att utöva prästämbetet. Förbundet ser det somolyckligt att genomföra en förändring som otvivelaktigt kan rubba vad som måstebetraktas som ett för grundläggande drag. Stiftsrådeti stift avstyrker förslagen i fråga om upplåtande av kyrkorum.Stiftsrådet menar att gällande ordning med mycket få undantag fungerartillfredsställande och finner att bärande skäl för en ändring av denna ordninginte har framkommit. menar vidare att förslaget kräver ytterligareöverväganden, såväl med hänsyn till de praktiska konsekvenserna som beträffandede principiella utgångspunkterna. i stift avvisar det nyaupplåtelsebegreppet och de lagförslag som har lagts fram. menar atthittillsvarande ordning bör behållas. Pastor har ansvaret för gudstjänstlivet ikyrkan, oavsett vem som tjänstgör vid resp. tillfälle. Det syns stiftsrådetinte rimligt att låta någon annan än den som bär ansvaret för gudstjänstlivetbesluta om det gudstjänstliv som skall förekomma i kyrkan. Förslaget till lagom upplåtelse av kyrkorum kan enligt stiftsrådet komma att innebära att man inågon församling kan komma att få ett alternativt gudstjänstliv, dels det avpastor anordnade, dels det av kyrkorådet anordnade. Lagförslaget medföruppenbara praktiska svårigheter. Det innebär också att kyrkan får en nystruktur, framhåller stiftsrådet. i anser attpastors beslutanderätt i fråga om upplåtande av kyrkorum inte skall överförastill kyrkorådet. Pastor bör emellertid inte ha möjlighet att vägra någon annanpräst, oavsett kön att hålla gudstjänst och kyrkliga förrättningar i kyrkan.Domkapitlet bör enligt stiftsrådel ha rätt att ingripa mot pastor, om någon kvinnligpräst på grund av sitt kön nekas tillträde till kyrkan. Kyrklig samlingavstyrker bestämt förslaget till ny lag om upplåtande av kyrka. Dettaavstyrkande innebär att också förslaget till ändring i jordfästningslagenfaller. 1981/82:93 83 leder enligt i vissa fall till bådetolkningssvårigheter och betydande praktiska olägenheter. Förslaget innebärockså en onödigt komplicerad beslutsgång. Svårigheterna är en naturligkonsekvens av att förslaget strider mot fundamentala kyrkorättsliga principer,framhåller . Till dessa tungt vägande principiella och praktiskabetänkligheter mot förslaget kommer att lagförslaget över huvud taget intesynes nödvändigt för att uppnå det uttalade begränsade syftet att undanröjaalla hinder för kvinnliga prästers tillträde till kyrkor i vilka de anmodas attutföra förrättningsangelägenheter. Det är klargjort att pastors prövningav fråga om kyrkas upplåtande inte får göras beroende av om den präst som harvidtalats att tjänstgöra är man eller kvinna. instämmer i ochhänvisar till vad som reservationsvis anfördes i saken vid allmännakyrkomöte. Om kyrkorådet får befogenhet att upplåta kyrkan för gudstjänst, kan.vid sidan av och kanske i konkurrens med församlingens ordinarie gudstjänstlivför vilket pastor enligt vår kyrkas ordning har ansvaret, växa fram ett alternativtgudstjänstliv, anordnat av kyrkorådet eller med kyrkorådets godkännande avnågon organisation eller enskild. Även om risken för ett sådant parallelltgudstjänstliv i de flesta församlingar i praktiken är liten och på den grundenskulle kunna avfärdas som ett rent teoretiskt tankeexperiment, visar blottamöjligheten att vad man här har föreslagit skulle innebära inte endast ettbrott mot vad som från äldsta tid varit tradition och praxis utan ett radikaltingrepp i kyrkans struktur och ansvarsfördelning med vittgående konsekvenserför kyrkans hela rättsordning, framhåller . Kristnastudentrörelsen i () avstyrker förslaget till lag om upplåtelse avkyrkorum och till ändring i jordfästningslagen. Förslagen innebär kraftiga ochavgörande förändringar i församlingens liv. Förändringarna implicerar en heltny kyrkosyn, församlingssyn och ämbetssyn som är helt främmande för väsen. Det mest allvarliga enligt är att den noga prövadebalansen mellan pastors ansvarsområde och församlingens självförvaltning genomkyrkorådet rubbas. Förslaget innebär en förstärkning av banden mellan kyrkansoch det sekulära samhällets beslutsfattande och kommer enligt attförsvåra kyrkans skiljande från staten. personalförbundavstyrker utredningens förslag i fråga om upplåtande av kyrkorum och anser attnågra bärande skäl knappast har anförts för de föreslagna ändringarna.Förbundet motsätter sig ändringen i jordfästningslagen, eftersom vad som har hävdatsmycket klart från kyrkans sida i samband med tillkomsten av 10 §jordfästningslagen än äger sin giltighet. Sanctae Birgittae anför attdet är många starka skäl som talar mot den föreslagna reformen. Kyrkoherdensansvar för kyrkorummets helgd och rätta användning kan enligt den allmänneligaKyrkans ordning och enligt Sanctae Birgittae's uppfattning inteskiljas från hans ansvar för församlingsvården i övrigt. Det tillhör hansämbetsplikter som församlingspräst, för vilka han står till svars inför sinakyrkliga överordnade, biskop och domkapitel, 1981/82:93 84 Sanctae Birgittae framhåller att det är biskopens pliktatt övervaka att det kyrkorum han har invigt inte utsätts för profanering genomatt brukas på ovärdigt sätt. Denna ämbetsplikt har han delegerat tillförsamlingarnas kyrkoherdar. Detta är enligt Sanctae Birgittae en sidaav kyrkoherdeinstallationens kyrkorättsliga innebörd. Det är alltså på biskopensdirekta uppdrag som kyrkoherden skall ansvara för kyrkorummets helgd och rättaanvändning. Sanctae Birgittae kan inte finna något skäl fill attfrågan om kyrkorummets upplåtande undandras kyrkoherdens personliga ämbetsutövningi högre grad än som redan gäller enligt lag. 3.2 Lagtextens utformning i fråga om upplåtelse avkyrkorum Några instanser föreslår annan utformning av lagtexten. Kammarrätteni anmärker att förslaget till lag om upplåtelse av kyrkorum inteinnehåller en uttrycklig definition av begreppet upplåtelse. Detta framgår istället indirekt genom föreskriften om kyrkorådets beslutskompetens i 2 § ochgenom innehållet i 5 §, Enligt kammarrättens mening är detta tillvägagångssättägnat att skapa oklarhet och missförstånd. Kammarrätten anser att det redan ilagens inledande paragraf bör ges en definition av begreppet upplåtelse och att2 § som en följd därav bör formuleras om. Kammarrätten finner det lämpligt redan i 2 § infogar de begränsningar i kyrkorådets beslutsbefogenhet sominnefattas i 5 §, Kammarrätten förordar sålunda att det i ett första stycke iden inledande paragrafen anges att med kyrkorum i lagen avses sådant kyrkorumsom har invigts för och som vårdas av församling ochdessutom att lagen även gäller domkyrka som står under egen förvaltning, I ettandra stycke bör härefter anges att med upplåtelse i lagen avses sådan tillfälligupplåtelse som sker för annat ändamål än gudstjänster, dop och andra kyrkligaförrättningar som hålls av församlingens präster. Vidare förordar kammarrättenatt första stycket i 2 § ges innehållet att kyrkorådet beslutar om upplåtelseav församlingens kyrkorum samt att vad utredningen har tagit upp i 5 § förs ini 2 § som ett nytt stycke. Kammarrätten påpekar därvid att innebörden av andrapunkten i 5 § bör klarläggas ytterligare. Enligt kammarrätten kan formuleringenmedföra missförstånd i fråga om församlingsmedlemmarnas rätt att få tillgångtill kyrkorum. Kammarrätten framhåller med anledning av 6 § att hänvisningentill förvaltningslagen har kompletterats på sä sätt att det genom en särskildföreskrift anges att varje ledamot av kyrkorådet får anföra besvär.