prop · G503158 · 1981-12-31 00:00:00 — Kammarkollegietavgav ett förslag fill avveckling, som i huvudsak grundade sigpå en av f, d. kammarrådet utarbetad promemoria i ämnet. Förslagetgår ut på att församling, som svarar för boställsränta, skall betala inkapitalets värde i pengar till det pastorat som svarar för motsvarandekyrkomusikers avlöning. Inbetalningen skall ske med likabelopp . Det inbetalade kapitalet skall i pastoratet bilda en fond förkyrkomusikers avlöning. Motsvarande skall även gälla för det boställs-kapital,för vilket kyrkofonden svarar. För den händelse församling därvid behöver ökasin utdebitering med för skattekrona och har en utdebitering tillminst en krona för skattekrona förelås att bidrag skall kunna utgå urkyrkofonden. 2.1.3 Skatteutjämningsbidrag till kyrkliga kommuner fanns 2 570 församlingar i landet, varav mer änhälften hade mindre än 1 000 invånare. I ett femfiotal församlingar understeginvånarantalet t. o. m. Genom förordningen (1965:268) om skatteutjämningsbidragerhöll kommuner, landsfingskommuner och kyrkliga kommuner (församlingar, pastoratoch andra kyrkliga samfälligheter) fr. o. m. statliga skatteutjämningsbidragom deras skattekraft understeg en viss andel av medelskattekraften i riket.För beräkning av dessa fillskott av skatteunderlag vid brist på skattekraftindelades landet i tre skattekraftsområden. I likhet med kommunerna tillfördesde kyrkliga kommunerna skatteunderlag av staten, så att skatteunderlaget skullemotsvara av rikets medelskattekraft i skattekraftsområde iskattekraftsområde 2 och i skattekraftsområde 3. Skattekraftsområde 1omfattade hela södra och större delen av , skattekraftsområde2 övriga delar av landet med undantag av och vissa delar avVästerbottens län som utgjorde skattekraftsområde 3. Bidragssystemet för kommunerna kompletterades med vissaregler om utdebiteringen som inte gällde för de kyi kliga kommunerna. Om två eller flera församlingar ingick i ett pastorateller annan kyrklig samfällighet, som ägde beskattningsrätt, skulle tillskottetav skatteunderlag fill den kyrkliga samfälligheten utgöra summan av tillskottenfill församlingarna. 2 1981/82. Prop.1981/82:158 18 Påsamma sätt som för kommuner och landsfingskommuner framräknades skatteutjämningsbidragenför de kyrkliga kommunerna genom att fillskottet av skatteunderlagmultiplicerades med den fastställda skattesatsen för bidragsåret i resp.kyrklig kommun. Skatteutjämningssystemetreformerades med verkan fr. o. m. . Principerna om tillskott av skatteunderlagupp till viss andel av medelskattekraften ändrades inte för kommuner ochlandstingskommuner enligt den nya lagen (1973:433) om skatteutjämningsbidrag.Däremot utökades antalet skattekraftsområden fill sex och procentsatsernaändrades fill 95, 100, 110, 115, 120, i resp. klasser. För de kyrkligakommunernas del innebar reformen den vikfiga förändringen att de inte längreinordnades i systemet med skattekraftsklasser anknutna till medelskattekraften.I stället fick de kyrkliga kommunerna behålla de bidrag i kronor räknat somutgick till derii . Kretsen av bidragsberättigade låstes alltså fast vidförhållandena . För att i viss mån göra bidragen värdebeständigauppräknas beloppen . Den revision avskatteutjämningssystemet som genomfördes fr. o. m. betraktades som ettprovisorium tills resultatet av utredningen om kommunernas ekonomi förelåg.Arbetet kommunalekonomiska utredning (KEU 76) omfattade enligtdirektiven den kommunala och landsfingskommunala verksamheten. Däremot berördesinte den kyrkokommunala verksamheten av utredningsuppdraget. Någon ändring av gällandebestämmelser om skatteutjämningsbidrag till kyrkliga kommuner föreslogs därförinte heller av KEU 76. Förslaget ledde emellerfid till nuvarandeskatteutjämningssystem för kommuner och landsfingskommuner. Dessa indelas itolv skattekraftsklasser, från av medelskattekraften. Dengrundgaranti som därvid erhålls kompletterades med tillägg eller avdag förkommuninvånarnas åldersstruktur. Ingen kommun eller landstingskommun får lägretotal garanti än av medelskattekraften. Jämfört med förhållandenhar den totala garanfin ökat med äv medelskattekraften. Skatteutjämningsreformenfår fullt genomslag . Jämfört med de skatteutjämningsbidrag som utgickår kommer den fullt genomförda skatteutjämningsreformen att innebära enökad överföring av skatteutjämningsbidrag till kommuner och landstingskommunerpå ca 2 875 milj. kr. Ökningen fördelar sigjämnt på kornmuner och landsfingskommuner och genomförs i tre steg åren1980-1982. Någon ändring kom inte fillstånd såvitt avser de kyrkliga kommunerna, utan regler överflyttadesoförändrade till den nya lagen om skatteutjämningsbidrag (1979:362). uppgick dettotala skatteutjämningsbidraget fill kyrkliga kommuner till 137,8 milj. kr.Totalt sett för hela riket har skatteutjämnings- 1981/82:158 19 bidraget relativt ringa betydelse, endast /skr,vilket motsvarar av utdebiteringsbehovet. Betydelsen varierar dock starktmellan länen från /skr i till /skr i Jämtlandslän. Störst betydelse har bidraget i de fyra nordligaste länen och på Gotland.Sett på församlingsnivå har bidraget relativt stor betydelse för en tredjedelav samtliga församUngar, mer än /skr, och mycket stor betydelse för ettmindre antal, mer än /skr i 18 församlingar. Flertalet församlingar somuppbär skatteutjämningsbidrag () har en skattesats som översfigermedelutdebiteringen (/skr). Församlingar med stort utdebiteringsbehovhar högt skatteutjämningsbidrag. Sålunda uppbär 118 församlingar med enskattesats överstigande /skr bidrag med mer än /skr. Skatteutjämningsbidragethar störst betydelse för små församlingar och minskar relativt sett med ökandeinvånarantal. På grund av att bidragskonstruktionen kommit att låsas vid år1973 har senare förändringar av de kyrkliga kommunernas skattekraft inte kommitatt beaktas. Härigenom har vissa kyrkhga kommuner kommit att få mindre bidragän vad deras skattekraft och invånarantal bort berättiga dem till medan andrafått för stora bidrag. Ianledning av den s. k. besparingspropositionen (prop. 1980/81:20) beslötriksdagen att det särskilda stafiiga skatteutjämningsbidraget till kyrkligakommuner skulle reduceras. Beslutet innebar att bidrag för skall utgå med60 % av de bidrag som betalas ut . Vidare skall fr. o. m. inteheller skatteutjämningsbidrag som undersfiger . Vidareuttalades att det för de kyrkhga kommunerna borde bara finnas ettsystem för utjämning av kostnader. Detta borde baseras på kyrkofonden. Genomtidigare nämnda beslut av har vid beräkning avförskott av kommunalskatt för grundavdraget höjts från . och intäkterna för juridiska personer reducerats . De kyrkligakommunernas skatteintäkter beräknas härigenom att minskas medytterligare 90 milj. kr. För attförhindra att någon kyrklig kommun drabbas oskäligt hårt av de vidtagnaåtgärderna beträffande skatteutjämningsbidrag och skatteintäkter ges ensärskild kompensation inom ramen för det extra skatteutjämningsbidrag, sombetalas ut . Denna särskilda kompensation ges utan föregående ansökanoch innebär att inte någon kyrklig kommun får en intäktsminskning med mer änvad som motsvarar /skr. Kompensation lämnas för hela den del avbortfallet som överstiger /skr. Ändringeni bidragsbestämmelserna innebär att de totala skatteutjämningsbidragen tillkyrkliga kommuner som uppgår fill ca 138 milj. kr. kommer att bli ca 82milj. Den särskilda kompensationen för kan beräknas uppgåtill ca 5 milj. kr. Medelutdebiteringen för uppgår till /skr. Prop.1981/82:158 20 Ettförslag till ett nytt, enhetligt utjämningssystem för de kyrkliga kommunernahar utarbetats av kyrkofondsutredningen i överensstämmelse med riksdagensönskemål 1980. Förslaget omfattar fyra huvudkomponenter: den allmännakyrkoavgiften, en skattekraftsgaranti, en särskild kyrkoavgift på pastoratens lönefillgångarsamt en särskild kostnadsfaktor. Den sistnämnda består av ett belopp pågrundval av varje prästtjänst i pastoraten samt en viss andel av de hitfillsvarandefillskotten ur kyrkofonden. Avräkningen mellan kyrkofonden och pastoratenförutsätts bli avskaffad. Utredningen betonar att alla de fyrahuvudkomponenterna är nödvändiga men att envar av dem kan varieras. I sinaanalyser av systemets utfall har utredningen räknat med ett statsbidrag tillkyrkofonden med samma belopp som betalas ut till de kyrkliga kommunerna i skatteutjämningsbidrag1982. Särskild vikt har lagtsvid att systemet skall kunna datoranpassas samt administreras så enkelt sommöjligt. Det förutsätts enligt utredningen bli föremål för översyn och revisionparallellt med det kommunala skatteutjämningssystemet, första gången omkringår 1985. Kyrkofonden föreslås få en styrelse med företrädare för staten ochsvenska kyrkan. fram till den första revisionen av systemetförutsätter utredningen ett fortsatt utredningsarbete som främst tar sikte påatt analysera de kyrkokommunala kostnaderna och finna former för att närmarebeakta dessa inom systemets ram. Vid remissbehandlingen harbehovet av bättre ekonomisk utjämning mellan de kyrkliga kommunerna lämnatsobestritt. Allmän enighet har också visat sig råda om att de nuvarandeförhållandena är otillfredsställande både genom att många kyrkliga kommuner,ofta med hög utdebitering, saknar tillräcklig ekonomisk bärkraft och genom attde nu tillämpade utjämningssystemen har väsentliga tekniska brister. En klarmajoritet, 47 remissinstanser, fillstyrker eller lämnar utan erinran att enreform genomförs på grundval av kyrkofondsutredningensförslag. En reform avstyrks av 24 instanser, däribland styrelsen för . Styrelsen har emellerfidockså överlämnat 30 yttranden som inhämtats genom underremisser. Av dessatillstyrker 21 medan 9 avstyrker. Föregen del vill jag anföra följande. Den nuvarande ordningenför att åstadkomma ekonomisk utjämning mellan de kyrkliga kommunerna har storabrister. Den svarar inte mot de aktuella behoven. Redan förekomsten av tvåskilda system utan koordinering innebär en avsevärd nackdel. Mot den utjämningav vissa lönekostnader som sker genom kyrkofonden kan bl. a. anmärkas, att avräkningenmed pastoraten är utomordenfiigt omständlig och dessutom är teknisktförenlig med taxerings- och uppbördsförfarandet. Det statliga skatteutjämningsbidragettill kyrkliga kommuner har inte följt utvecklingen av det Prop.1981/82:158 21 Det har låsts fast vid krets av bidragsberättigadeoch vid den dåvarande beloppsnivån med en femprocentig uppräkning om året.Dessa förhållanden innebär omotiverade nackdelar på vissa håll och fördelar påandra håll. Omde nu tillämpade systemens brister råder allmän enighet, såsom remissyttrandenöver kyrkofondsutredningens förslag visar. Det måste emellertid uppmärksammasatt bristerna har blivit väsentligt mera kännbara än fidigare genom riksdagensförut redovisade beslut att minska både skatteutjämningsbidraget ochskatteunderlaget från . Detta framhålls också av utredningen.Beslut om skattesatserna för hade emellerfid ännu inte fattats dåbetänkandet färdigställdes. Vid ett ställningstagande måste man därförtänka på att läget för är sämre än det som utredningen har tecknat ochsom alltså hänför sig fill . Följande tabell återger den kyrkligaskattesatsens spridning dels i enlighet med kyrkofondsutredningensbetänkande, dels enligt de numera tillgängliga uppgifterna och dels förden händelse även det återstående statsbidraget skulle falla bort utan attkompenseras inom ramen för ett nytt utjämningssystem. Skatte- Kyrklig skattesats, kr. sprid- -0.99 1.00- 1.25- 1.50- 1.75- 2,00- ning 1.24 1,49 1,74 1,99 * uppgifter på raden"Red" (s. 58 och kap, 8) avser endast effekterna av skatteunderlagetsreduktion (grundbidragen, de Juridiska personerna) men inte de avstatsbidragets sänkning. De faktiska uppgifterna om skattesatser 1982 blir därförännu väsentligt sämre. Dessauppgifter visar klart att den nuvarande ordningen inte bara ger ett otillräckligtresultat utan också haren betydande sårbarhet. Redan den stora spridning av denkyrkliga skattesatsen som förekom 1981 var enligt min mening oacceptabelt stor,och förhållandena under innevarande år kan endast ses som ett provisorium iavvaktan på att ett bättre system införs. Uppenbart är att det för ett stortantal kyrkliga kommuner skulle innebära en utomordentlig påfrestning om någonreform inte kom fill stånd. 1981/82:158 22 Mot denna bakgrund ser jag det som en angelägenhet av storvikt att nu få fill stånd ett nytt och bättre system för ekonomisk utjämningmellan de kyrkliga kommunerna. Det är nödvändigt att skapa en stabilare grundför framfiden. Även måste räkna med att påverkas av desparåtgärder, skattereformer etc. som utgör led i den ekonomiska politiken.Bristerna i de nuvarande utjämningssystemen har redan lett till allvarligapåfrestningar för många kyrkliga kommuner. Dessa problem måste finna enlösning. Det bör nämnas att de kyrkliga kommunerna hade undantagits från deåtgärder som för vidtas för att begränsa det finansiella utrymmet ikommunsektorn. Ett klartflertal av remissinstanserna anser att kyrkofondsutredningens förslag kan bildagrundval för en reform som kan genomföras . Jag ansluter migtill denna bedömning. Till enskildheterna i förslaget återkommer jag i detföljande. Jag vill nu endast uppehålla mig vid systemets grunder och vid demera allmänna synpunkter som har kommit fram vid remissbehandlingen. De tvåtyngsta komponenterna i förslaget är den allmänna kyrkoavgiften ochskattekraftsgarantin. De svarar för de ojämförligt största intäkterna resp.utgifterna. Den allmänna kyrkoavgiften finns . Inte hellerskattekraftsgarantin är någon nyhet eftersom det statliga skatteutjämningsbidragetallfid har byggt på en sådan garanfi. Denna har emellertid, som jag redananmärkt, inte följt med utvecklingen av det borgerUgt kommunala systemet. Idirektiven till kyrkofondsutredningen har jag uttalat att skattekraftengivetvis måste fillmätas grundläggande betydelse även för ett nyttutjämningssystem. Mot detta har invändningar i stort sett inte anförts vidremissbehandlingen. Kritiska synpunkter har framförts endast av styrelsen förSvenska kyrkans och i två av dessunderremisser samt av kyrkokommunala förening. Avgörande för om ettenhetligt utjämningssystem kan åstadkommas är om man kan avskaffa den nuvarandeavräkningen mellan kyrkofonden och varje enskilt pastorat och i stället införagenerella regler för beaktande av lönetillgångarna. Även i detta avseende harett klart flertal av remissinstanserna ställt sig posifiva, även om åtskilligasynpunkter har anförts på den närmare utformningen av utredningens förslag.Sålunda har det stora flertalet remissinstanser godtagit att avräkningsförfarandetslopas, medan endast sju har uttalat sig för att det behålls. Jag delaruppfattningen att avräkningen bör avskaffas. Härigenom vinns en betydandeadministrativ förenkling och skapas själva grunden för ett effekfivt, enhetligtutjämningssystem. Som en ersättning för avräkningsförfarandet harkyrkofondsutredningen föreslagit att en särskild kyrkoavgift skall läggas påpastoratens lönefillgångar. Därutöver föreslås att ett bidrag skall utbetalastill pastoraten på grundval av deras lönekostnader samt att en viss del av de hitfillsvarandetillskotten från kyrkofonden skall ges ut fram till den förstarevisionen av systemet. Dessa förslag bör ses som en helhet. 1981/82:158 23 Konstruktionen innebär att man så långt som möjligt knyteran till den nuvarande ordningen. Jag ser stora fördelar i detta. Även omreformen otvivelaktigt blir genomgripande, utgår den i mycket från de nutillämpade principerna. I det beräkningsalternativ som innebär den lägstaambitionsnivån - skattekraftsgaranfi och i allmän kyrkoavgift -kan utredningens system ses som främst en modernisering och förenkling av de hitfillsvarandeprinciperna. Den allmänna kyrkoavgiften behålls men höjs några ören vilketregeringen kan besluta . Skattekraftsgaranfin återställs i stortsett till vad som avsågs från början förordning. Man upphäverlåsningen vid förhållanden. Kyrkofonden betalar ut fillskott ochdärutöver ett lönebidrag. Detta väger beloppsmässigt upp den särskildakyrkoavgiften som ersätter avräkningen mellan kyrkofonden och pastoraten. Man böruppmärksamma denna anknytning till de hitfillsvarande grunderna, då man nu tarställning fill en reform. Likaså måste man beakta den försämring av denekonomiska utjämningen som inträdde samt utredningens omfattanderesultatredovisning. Denna visar klart att totalbilden blir väsentligt bättremed det föreslagna systemet än med nuvarande ordning, även om man inte inriktarsig på den högsta ambifionsnivån. Det ärfrämst två anmärkningar av mera allmän räckvidd som förs fram iremissyttrandena. Den ena går ut på att det krävs förändringar i lokala organisation, helst en allmän strukturreform med inriktning påstörre och ekonomiskt mera bärkraftiga enheter. Den andra invändningen tarfasta på vad kyrkofondsutredningen själv har uttalat om behovet av ytterligareutredningsarbete, främst rörande de kyrkokommunala kostnaderna. Detifrågasätts om inte ett beslut om ett nytt utjämningssystem bör uppskjutastills denna utredning förehgger. Det finnsenligt min mening inte skäl att komplicera ställningstagandet nu genom attkoppla samman det med i hög grad ömtåliga strukturfrågor. Dessabör behandlas för sig. Jag återkommer till dem i det följande. Inte heller kanjag se någon anledning att uppskjuta ställningstagandet i avvaktan påkyrkofondsutredningens analys av de kyrkokommunala kostnaderna. Man har redanunder fillämpat ekonomisk utjämning utan att ha fillgång till en sådananalys. Även om här givetvis föreligger en brist, kan denna inte ansesavgörande för möjligheten att tekniskt lägga om utjämningssystemet. I ställetmåste man beakta att det för många kyrkliga kommuner föreligger ett trängandebehov av en snabb reform. Beslut bör sålunda enligt min mening nu fattas om enreform som genomförs . Om detfortsatta utredningsarbetet vill jag tillägga följande. Det är givetvisönskvärt att man får fill stånd en analys av de kyrkokommunalakostnaderna. Därigenom skapar man underlag för säkrare ekonomiska bedömningarpå området. Man bör emellertid varken underskatta det utredningsarbete somkrävs eller överskatta de omedelbara resultat som man 1981/82:158 24 kan vinna för utjämningssystemet. andra arbetsetapp syftar till är främst att försökaefter det kommunala mönstret väga in vissa ytterligare kostnadsfaktorer iskattekraftsgarantin utöver de geografiskt betingade. Vid sidan härav kommersäkerligen att kvarstå ett behov av schablonbidrag fill särskilda kostnadsslagav typ präst- och kyrkomusikerlöner, förvaltning av kyrkor etc. De schablonersom utredningen har tagit fram i denna etapp är väl ägnade att begagnas underen första period. En väsentlig nyhet, som flera remissinstanser synes habedömt som den både principiellt och praktiskt viktigaste, är att själv förutsätts ta ett större ansvar än för den ekonomiskautjämningen. Denna inställning har, som kyrkofondsutredningen har påpekat,kommit fill uttryck både i statsmakternas ställningstagande att minska skatteutjämningsbidragenoch i utredningsdirektivens föreskrift att utjämningen via kyrkofonden skallfinansieras genom den allmänna kyrkoavgiften. Att även det kyrkokommunalaskatteunderlaget har reducerats genom riksdagsbeslut har ökat deekonomiska påfrestningarna. Det har medfört ett inkomstbortfall på totaltomkring 140 milj. kr. Statsmakternas inställning, som hänger samman medbesparingspolitiken, måste ses som en av utgångspunkterna förställningstagandet i detta ärende. Det ärenligt min mening ofrånkomligt att man inom kompenserarverkningarna av detta inkomstbortfall åtminstone delvis genom insatser för ettutjämningssystem. I annat fall kommer många kyrkliga kommuner att drabbas påett sätt som inte är godtagbart. Vilka insatser som skäligen bör krävas idagens läge diskuterar jag i nästföljande avsnitt. I detta sammanhang vill jagendast fillägga att jag inte saknar förståelse för synpunkten, att även deekonomiskt svaga enheterna bör visa en solidaritet genom att överväga möjligabesparingar och rationaliseringar, även genom samfällighetsbildningar och andraändringar i den kyrkokommunala organisationen. Det är emellertid enhgt minmening inte statsmakternas sak att ta initiativ i dessa frågor. Allra minstkan jag tänka mig ingripanden med tvångsvisa åtgärder, utan förändringar måsteförutsätta frivilliga inifiafiv. Jag vill erinra om att dessa frågor senastbehandlades genom en inom församlings- och pastoratsförbundtillsatt strukturkommitté 1969-1972. Statsmakterna bör givetvis underlätta nyafrivilliga inifiativ. Ett vikfigt bidrag kan lämnas genom kyrkofondsutredningensfortsatta arbete, som kan ge ett nytt faktaunderlag för diskussionen avstrukturfrågorna. Av intresse är också bl. a. den av utredningen framfördatanken på en central utjämning mellan pastoraten via kyrkofonden, kompletteradmed en ytterligare lokal utjämning inom pastoraten och större totala samfällighetergenom dessa själva. Jag förutsätter att utredningen fullföljer denna tanke ochbelyser hur den kan omsättas i praktiken. 1981/82:158 25 2.3 Systemets nivå och ekonomiska ramar har gjort ingående beräkningar avhur det föreslagna systemet utfaller om de ingående komponenterna varieras påolika sätt. På grundval av det för utredningen tillgängliga siffermaterialetkonstateras att skattekraftsgaranti kräver i allmän kyrkoavgift,dvs. en höjning med . Utredningen framhåller att det är fullt möjligtatt sänka systemets nivå men menar att man knappast kan gå lägre än fill 90 %garanti. Detta motsvarar i stort sett det läge som statsmakterna utgick från år1965. Med denna förutsättning har utredningen funnit att den allmännakyrkoavgiften inte kan sättas lägre än , om man skall få ett fungerandesystem med åtminstone samma utjämningseffekt som den hittillsvarande ordningengav . Överväganden rör sig alltså inom ramen i allmänkyrkoavgift. Inom denna ram detaljredovisar utredningen tre alternativ, ett med100 % garanti och i allmän kyrkoavgift, ett garanti och 16 örei avgift och ett garanti och i avgift. Även andra nivåer än100, 95 och garanfi är naturligtvis möjliga. Utredningen betonar starktatt de tre alternafiven skall ses främst som räkneexempel och att aktuellasiffror kan tas fram först . Alla beräkningar om nivån för denallmänna kyrkoavgiften utgår vidare, som förut nämnts, från att statentillskjuter ett bidrag fill kyrkofonden med samma belopp som utbetalas till dekyrkliga kommunerna , totalt 87 milj. kr. Detta statsbidragmotsvarar i allmän kyrkoavgift. Deremissinstanser som har uttalat sig om lämplig nivå för det nya systemet hargenomgående knutit an till utredningens tre alternativ. De flesta, 13instanser, förordar mellanalternativet medan fem förordar och sju 90 %garanti. För egendel vill jag först uttala att jag inte finner någon anledning att utvecklanågra mera allmänna resonemang om vilken solidaritet mellan de kyrkligakommunerna som statsmakterna bör kunna kräva. Jag begränsar mig till attinstämma i kyrkofondsutredningens uppfattning, att en diskussion i vart fallkan föras inom de ramar som utredningen har angett. Önskvärtär naturligtvis att här liksom på den kommunala sidan utgå från 100 %skattekraftsgaranti. Jag har emellertid kommit till uppfattningen att dettaskulle innebära att ställa alltför stora krav. Det kan vara lämpligt att utgåfrån en lägre nivå. Ett särskilt skäl för detta kan vara, som bl. a.kammarkollegiet framhåller, att en alltför hög ambitionsnivå i fråga omekonomisk utjämning kan motverka frivilliga rationaliseringar inom denkyrkokommunala organisationen som f. n. övervägs på olika håll. Å andra sidankan det inte vara rimligt att nu stå kvar vid samma nivå som lades fast år1965. I likhet med flertalet remissinstanser som har yttrat sig i frågan,däribland ärkebiskopen och kammarkollegiet, har jag av dessa skäl stannat föratt förorda skattekraftsgaranti. Detta ställningstagande innebär i Prop.1981/82:158 26 princip att de procenttal, som kyrkofondsutredningen har angettför olika landsdelar, överlag bör sänkas .