prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — 3. om farleden eller hamnen skötsså atl dess ändamål inte tillgodoses. 3 § Om del är påkallat med hänsyntill del ändamål som en allmän farled skall tillgodose, säkerheten i farledeneller i övrigt med hänsyn till allmän eller enskild rätt, får särskildaföreskrifter meddelas om hur den allmänna farleden skall ordnas och begagnas. 4 § Beslut enligl 13 §§ meddelasav regeringen eller, om regeringen bestämmer det, av . beslut enligt denna lag överklagashos regeringen genom besvär. 5 § skall föra ettregister över allmänna farleder och allmänna hamnar. I registret skall angesvem som svarar för farleden eller hamnen saml finnas uppgift om sådanasärskilda föreskrifter som har meddelats enligt 3 §. 6 § Den som uppsåtligen eller avoaklsamhel bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 3 § döms fillböter eller fängelse i högst elt Denna lag träder i kraft den 1januari 1983. De allmänna farleder och hamnarsom finns vid ikraftträdandet av denna lag skall upphöra att vara allmänna vidutgången av , om inte med tillämpning av 1 § harbeslutats att farleden eller hamnen fortfarande skall vara allmän. 1981/82:130 260 4 Förslag till De remitterade Lag om inrättande,utvidgning och avlysning av allmän flottled lagförslagen 1 §En allmän flottled får inrättas, om flottleden behövs med hänsyn till skogsnäringen samt nyttan för orten och det allmänna överväger olägenhe terna av flottleden och flottningen. Förstastycket gäller även i fråga om utvidgningar av allmänna flottleder. 2 § En allmän flotded skall helt eller delvis avlysas 1. om flottningen kan anses varaalldeles nedlagd, 2. om flottleden inte längrebehövs för sill ändamål, 3. om flottleden utgör hinder förnågot annat förelag av större allmän betydelse. Vid avlysning enligl första stycket 3 får föreskrivassärskilda villkor för avlysningen. 3 § Om det är påkallat med hänsyntill flottningens intresse eller i övrigt med hänsyn till allmänna ellerenskilda intressen, får särskilda föreskrifter meddelas om hur den allmännaflotdeden skall ordnas och begagnas. 4 § Beslut enligt 1 -3 §§meddelas av regeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. Beslut enligt denna lag av annan myndighet änregeringen överklagas hos regeringen genom besvär. 5 §Den som uppsådigen eller av oaklsamhel bryter mot en föreskrift som har meddelats med stöd av 3 § döms till böter eller fängelse i högst . Denna lag träder i kraft den 1januari 1983. Genom lagen upphävs lagen (1919:427) huru avgöras skall, varesttidigare tillkommen allmän flotded skall jämlikt vattenlagen bibehållas. De allmänna floltleder somfinns vid ikraftträdandet av denna lag skall vara allmänna flottleder till dessnågol annat beslutas enligt 2 §. Prop.1981/82:130 261 , regeringsrådet , jusfitierådet . Enligt lagrådet lillhandakommetutdrag av protokoll vid regeringssammanträde har regeringenpå hemställan av statsrådet beslutat inhämta lagrådets yttrande överförslag till 1. vattenlag, 2. lag om införande av vattenlagen(1982:000), 3. lag om inrättande, utvidgningoch avlysning av allmän farled och allmän hamn, 4. lagom inrättande, utvidgning och avlysning av allmän flottled. Förslagen har inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorerna Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet. Det förslag till ny vattenlag som framläggs genomremissen bygger i mycket på principer som ligger fill grund för den gällandevattenlagen men innehåller också många nyheter, även av principiell räckvidd. I systematiskt avseende har en fullständigomarbetning av det nuvarande regelsystemet vidtagits i syfte att nå enförenkling och störte överskådlighet. Därvid har eftersträvats atl så långtmöjligt ge gemensamma regler för de vattenföretag av olika slag som lagen skallvara tillämplig på. Förslaget innebär onekligen att slörreöverskådlighel vinnes över regelsystemet. Den valda systematiken medför dockatl den som vill skaffa sig kunskap om vad som gäller i fråga om visst slag avvattenförelag inte kan såsom nu mera samlat finna de bestämmelser som rörsädana företag. Den genomförda omarbetningen synes emellertid ha många fördelaroch lagrådet finner inte anledning till erinran mot förslagets uppbyggnad avregelsystemet. Ett väsentligt syfte med den föreslagnareformeringen av valtenlagsliftningen är att möjliggöra en samlad bedömning avvattenföretags lämplighet så att vattenföretagen inpassas i samhällsplaneringeni stort. Mot den nuvarande ordningen anmärkes att tillåtlighetsreglerna äralltför strikt uppbyggda och ägnade atl hindra en helhetsbedömning avvattenföretagen. För alt medge en sådan helhetsbedömning harlillåtlighetsreglerna i det . remitterade förslaget till vattenlag givits enmera generell avfattning än i gällande vattenlag. Denna avfattning, som medförtatt reglerna är mer flexibla men också saknar konkretion, sammanhänger även medatt reglerna i princip skall gälla alla slag av vatlenföretag. 1981/82:130 262 Nuvarandevattenlagens syslem för tillållighetsprövningen innebär i sto- Lagrådets ra drag att det förstgörs en avvägning av nyttan av företaget, mätt i yttrande pengar,mot de i pengar likaledes mätbara skadorna av de genom företaget ändradevattenförhållandena. Nyttan skall stå i ett visst, i lagen angivet förhållandetill skadebeloppen för atl företaget skall få komma till stånd. Vidare skall enuppskattning ske av företagets menliga inverkan på allmänna intressen. Dessaär i huvudsak konkretiserade i lagen och innebörden av regleringen i denna delkan i princip sägas vara alt mera betydande skador för något av dessa allmännaintressen gör företaget otillåtligt. Det finns visst fog för anmärkningen attvattenlagens regelsystem är alltför stelt och därigenom försvårar en meraallsidig och smidig avvägning mellan kolliderande intressen. kanemellertid detta knappast sägas vara fallet vad gäller de största och därmedockså i regel de mest kontroversiella företagen, eftersom prövningen av dessa iprincip ankommer pä regeringen, som bedömer fillåtligheten från meraövergripande synpunkter. För de medelstora och mindre företagen däremotkvarstår kritiken mot stelheten i regelsystemet. Hur långt man skall gå i uppmjukning av reglerna ärell svårlöst problem. Tillåtlighetsreglerna i miljöskyddslagen är betydligtmer flexibla än vattenlagens men har ändå en viss stadga och konkretion genomatt de är utformade som ett system av huvudregler och därtill anslutandehjälp-regler. De nu föreslagna tillåtlighetsreglerna utmärks aven långt driven flexibilitet. Vissa bestämmelser är så allmänt hållna att deknappast ger någon ledning alls för tillämpningen; här kommerprövningsmyndigheterna att nödgas falla tillbaka på motivuttalanden. Omvattenlagen kan kritiseras för en alltför stor stelhet så kan det remitteradeförslaget i vissa delar sägas representera den andra ytterligheten. Att tillåtlighetsreglerna avses skola täcka ettbrett fäll, från små och okomplicerade företag av typ bryggor, enkla dikningsföretago.d. till hela vallensystem omfattande reglerings- och kraftverksföretag,kräver visserligen elasticitet i regelsystemet. Detta förhållande behöver dockinle ofrånkomligen leda fill en så urvattnad utformning av reglerna attosäkerhet uppkommer i tillämpningen. Att nu arbeta om lillåtlighetsreglerna så att defår större konkretion och mera "substans" skulle kräva övervägandensom skulle medföra en fördröjning av hela lagstiftningsärendet. Lagrådetfinner trots de betänkligheter som här anförts inte anledning avstyrka atlförslaget nu genomföres i denna del. Med den utformning tillåtlighelsreglerna fått iförslaget kommer prövningsmyndigheterna att vid tillämpningen ställas införsvårigheter att avgöra reglernas räckvidd. Stora krav ställs därför påutformningen av motiven till de olika bestämmelserna. Det skall också medgesatt motiven i remissen här är förhållandevis utförliga. På vissa punkter krävsemellertid Prop.1981/82:130 263 ytterligarebelysning och på en del andra punkter kan rikfighelen i gjorda Lagrådets Lagrådet återkommer härfill vid behandlingen av yttrande I fråga om den vattenrätlsliga tillståndsprövningenbibehåller förslaget den nuvarande ordningen med, utom när det gäller destörsta vattenföretagen, prövning av domstol. Den prövning av vattenföretagstillåtlighet med hänsyn till allmänna planerings- och samhällsekonomiskasynpunkter som förslaget syftar fill kan synas vara mera lämpad att ske iadministrativ ordning än i rättegång inför domstol. För etl bibehållande av dennuvarande ordningen talar emellertid goda skäl, särskilt kopplingen mellantillstånds- och villkorsfrågor, och från lagrådets sida finns ingen invändningmot förslaget i denna del. En nyhet i förslaget är att man avviker från denprincip om fastighets-anknytning för sökandeparter som gällande lag bygger på.Även andra än fastighetsägare skall kunna vara sökande. Förslagets ståndpunktfår betydelse särskilt när det gäller de samfällighetsbildningar för olikaändamål som skall kunna ske. Lagrådet kommer atl närmare behandla dessa spörsmåli det följande. För att tillgodose allmänna intressen som intetillräckligt beaktats eller kunnat beaktas vid tillståndsprövningen öppnarförslaget vidgade möjligheter till omprövning av givna tillstånd. Omprövningenskall, utom när del gäller fördelning av tillgänglig vattenresurs mellanvattentäkter, inle gälla själva tillståndet utan endast villkoren för detta.Även äldre förelag skall kunna omprövas. Den som utsätts för omprövning skall iprincip ha rätt till ersättning. Tillstånd skall även kunna förklarasförverkat. Förslaget till vattenlag upptar även andra nyheter.Sålunda föreslås bl. a. nya fiske- och bygdeavgifter i stället för de nuvarandefiske- och regleringsavgifterna. Skyddet för vattenförsörjningen harreformerats. Skyddsområden skall kunna beslutas till skydd även för ytvatten. Lagrådet har vid sin granskning funnit att deremitterade förslagen i stort bör godtagas. Utöver vad som anförts i detföregående har lagrådet inte funnit anledning till erinran frän principiellautgångspunkter. Lagrådet har emellertid funnit sig böra efterlysa de närmareöverväganden som legat bakom förslagets ståndpunkt i vissa frågor. Såsomframgår av det följande framför lagrådet på åtskillig punkter erinringar motvad som föreslås och förordar en annan lösning eller en annan lagtekniskutformning. Det föranleder i vissa fall förslag fill mera omfattandeomarbetning av den i remissen framlagda lagtexten. Lagrådet vill här anmärka,att när lagrådels förslag medför ändring i paragrafnumreringen i visst kapiteleller i lagrum, som hänvisar till lagmm som av lagrådet föreslås ändrat, dettainte alltid har särskilt angetts. Vid diskussionen ovan av tillåtlighelshetsreglernaberör lagrådet frågan om utformningen av motiven. När det gäller förslaget iövrigt är den i remissprotokollet givna mofiveringen för de skildabestämmelserna i åt- Prop.1981/82:130 264 skilligafall mycket kortfattad. I stor omfattning anges att en föreslagen Lagrådets bestämmelsemotsvarar viss eller vissa bestämmelser i nu gällande vatten- yttrande lag.Förvillande kan verka att detta i många fall inte betyder mer än att bestämmelsenrör samma ämne medan det sakliga innehållet ändras ulan attdet i alla avseenden motiveras. Svårigheter kan härigenom uppkomma Lagrådet har emellertid inte funnit sig kunna vid granskningenav de föreslagna bestämmelser där sådan hänvisning gjorts tillnu gällande vattenlag anmärka de avvikelser som skett utan närmare Lagrådet övergår härefter till att behandla desärskilda bestämmelserna i förslagen. Lagens tillämpningsområde i stort anges i förstastycket av denna paragraf. Lagen är sålunda fillämplig på vattenföretag ochdessutom finns det bestämmelser om skydd för vattenförsörjningen. Vad som menasmed vattenföretag framgår av 3 §. I stora drag kan vattenföretag sägas varadels uppförandet av anläggningar i vatten och dels driften vid sådana anläggningar.För att ta ett vanligt exempel på ett vattenrättsligt förelag, nämligenvattenkraftverk, så utgör såväl arbetena för att bygga dammar, kraftstationoch andra anläggningar i vattnet som driften av del färdiga kraftverket, i vadavser inverkan på vattenförhållandena, vattenföretag. Däremot är de utfördaanläggningarna inte vattenföretag enligt den nya lagens terminologi. Debetecknas enligt 4 § punkt 5 som vattenanläggningar, varmed närmare bestämtförslås en anläggning som har tillkommit genom vattenföretag, dvs. enligl detnyss sagda genom arbeten i vatten. Det finns emellertid viktiga bestämmelser ilagförslaget som avser enbart vatlenanläggningar eller sådana anläggningar ochvattenföretag, t. ex. i 17 kap. om underhåll m. m. och i 18 kap. om tillsyn ochbesiktning. Vattenanläggningar bör därför nämnas redan vid presentationen avlagens tillämpningsområde, vilket kan ske genom att orden "ochvattenanläggningar" läggs fill i första meningen. Denna ändring bör vidareföranleda att definitionen av vatlenanläggning flyttas från 4 § till 3 §.Lagrådet återkommer härtill under sistnämnda paragraf. Denna paragraf, som innehåller de gmndläggandedefinitionerna av det i lagförslaget flitigt bmkade uttrycket"vattenföretag", har betydelse i två avseenden. Dels bestämmer dennärmare lagens tillämpningsområde och Prop.1981/82:130 265 delsavgränsar den olika typer av vattenförelag i förhållande till varandra. Dénsistnämnda funktionen av bestämmelsen är av särskild vikt när det yttrande gällergränsen mellan punkt 4, å ena, och övriga punkter, å andra sidan, eftersom deföretagstyper som går in under punkt 4 är särbehandlade i lagen också i frågaom prövningsförfarandel. Det är därför önskvärt med så klara gränser sommöjligt för de olika företagstyperna. Som dén föreslagna lagtexten är utformad kan detsynas föreligga en viss "överlappning" mellan punkterna 2 och 4.Specialmotiveringen lill paragrafen antyder emellertid att man medbeskrivningen i punkt 2 velat täcka in åtgärder som rör gmndvatlenförekomster iegentlig mening, dvs. sådant i marken befintligt vatten som i förarbetena tillden nuvarande gmndval-tenlagstiftningen beskrivits som "sådantunderjordiskt vatten, vilket helt fyller hålmmmen, även de största, såväl iberggrunden som mellan de lösa jordlagrens bergartsfragment och varshydrostatiska tryck är slörre än atmosfärtrycket" (SOU 1937:35 s. 47). Medpunkt 4 däremot avses åtgärder som sedvanligen hänförs till vad som inuvarande vatlenlagstiftning betecknas som tortläggning av mark och i förslagetsom avvattning av mark. Sådana åtgärder berör både vatten på marken och vatteni marken, men i sistnämnda avseende är del därvid inte vattnet i egenskap avgmndvatten som man i första hand tänker på. Det anförda kan åskådliggöras medföljande exempel. Om man vill blottlägga en mineraltillgång för gmv-drift genomatt avlägsna vatten som finns på ytan eller i marken och som täcker den, äråtgärden hänförlig under punkt 4. Prövningen skall då ske vid en förtättning.Pumpar man bort djupare liggande grundvattenförekomster för att skydda enbefmdig gmva mot skador, är punkt 2 tillämplig och åtgärden skall alltså prövasav vattendomstol som första instans. Punkt 3 avser åtgärder för att förstärka engrundvaltenförekomsl genom tillförsel av vatten. Dit hör främst s.k.infiltration av ytvatten, vanligen med begagnande av särskilt anordnadebassänger. Men enligt motiveringen till paragrafen avses också vissa andraåtgärder, såsom att vatten leds direkt till en gmndvattenlillgång, antingen frånytan eller från en annan gmndvattenförekomst, eller genom att marklagretovanför grundvattentillgången eller avrinningsförhållandena ändras så att mernederbördsvatten tillförs grunden. Det kan alltså vara fråga om tillförsel avvatten eller utförande av anläggningar (t. ex. infiltrafionsbassänger) ellerutförande av åtgärder (t. ex. ändring av markbeskaffenheten). Det kanifrågasättas om den föreslagna lydelsen av denna punkt täcker vad som åsyftats.Som punkten är avfattad i förslaget kan den uppfattas såsom avseende baratillförsel av vatten. Lagrådet föreslår atl punkten formuleras på följande sättOämför utformningen av punkt 2); "3. tillförsel av vatten för alt ökagmndvattenmängden samt utförande av anläggningar och åtgärder härför". Uttrycket "annat ytvatten änavloppsvatten" i punkt 4 verkar vid första påseendet något förbryllande,eftersom man vanligen inte uppfattar av- Prop,1981/82:130 loppsvatlensom någon form av ytvatten. Förklaringen till det valda uttryckssättet äremellertid att s.k. dagvatten som härrör från allmänna platser inomdelaljplanelagt område, vare sig vattnet finns på markens yta eller i marken,samt vatten, som avleds för atl torrlägga en begravningsplats, enligtdefinitionen i 4 § hänförs till avloppsvatten. En reservation för dessa fallbehövs därför. Undantaget blir emellertid mindre iögonfallande om man använderförslagsvis följande formulering; "4. åtgärder som utförs för att avvatlnamark, när fråga inte är om avledande av avloppsvatten, för att sänka---- ". Genom att få med termen"avvatlna" redan i lagtexten synes också den tidigare angivna skillnaden mellanpunkterna 2 och 4 komma fill klarare uttryck. För att punkt 4 skall varatillämplig förutsätts att de torrläggningsåtgärder som där avses syftar fill envaraktig förbättring av de berörda fastigheterna. Det är effekten av åtgärdensom skall vara varaktig. Det som i motiveringen sägs om "fillfälligaingrepp för dränering, såsom exempelvis hyggesplöjning", kan därför barasyfta på fall då även den eftersträvade verkan av ingreppet är av meratillfällig karaktär, t. ex. för aft i hyggesplöjningsfallet förbättraförutsättningarna för själva planleringsar-betet. Såsom lagrådet anfört under 2 §bör, om vattenanläggningar skall nämnas redan i den paragrafen, definitionenav sådana anläggningar las upp i 3 §, lämpligen som andra stycke. Vad gällerlydelsen av detta stycke är att märka att den definition som upptas i 4§ punkt5 1 förslaget lämnar utrymme för osäkerhet om vilka anläggningar som ryms underbegreppet. I motiven anges att anläggningar i yt- och grundvatten avses ochockså diken för markavvattning. Detta uttalande torde inte uttömmande ange vadsom är vattenanläggning. Redan av 3 §2. framgår att utförande av anläggningför bortledande av gmndvatten är vattenförelag, och sådana anläggningar tordemera sällan vara anläggningar / gmndvattnet i vidare mån än att självavattenintaget självfallet måsle vara beläget i vattnet; Pumpanläggningen fårnaturiigen anses ingå i vatlenanläggningen även om den inte byggts i direktkontakt med vattnet. Vidare måste det anses sakligt riktigt att till envatlenanläggning räkna också den manövemlmstning, utan vilken anläggningeninte kan styras, även om anordningarna installerats för fjärrdrift på annanplats än där det fysiska ingreppet i vaftenförhållandena sker. Lagrådet föreslår att det nya andrastycket får denna lydelse; "Vallenanläggning är en anläggning som harfillkommit genom elt vattenföretag med till anläggningen hörandemanöveranordningar." I definitionen av vattenregleringliksom i definifionen av vattenöveriedning ingår det kriteriet att syftet medändringen av vattenföringen resp. med överföringen av ytvatten från eltvattenortiråde lill ett annat skall vara att förbättrahushållningen med vattnet. Med hushållning torde här avses åtgärder med vattnetför att kunna få ut mesta möjliga nytta därav på rationellast möjliga sätt inågot annal vattenföretag. Det specifika är just att åtgärderna vidtas till förmånför ett annat vattenföretag. Definitionerna synes vinna i klarhet genom attdetta kriterium tas upp i dem, varvid den kanske inte alltid så lättbesvaradefrågan om vad som är förbättrad vattenhushållning inte behöver ställas.Lagrådet föreslår atl uttrycket "när syftet med åtgärden är att förbättrahushållningen med vattnet" under punkterna 1. och 2. byts ut mot"till förmån för annat vattenföretag". Med denna lydelse avdefinitionen kommer vissa vattenregleringar att falla utanför, nämligen sådana därdet inte är något vattenföretag som drar nytta av regleringen, exempelvis därregleringen sker för att förbättra vattentillgången vid avloppsföretag ellersäkra vattentillgången för trafiken på någon inre vattenväg. Att sådanaregleringar faller utanför vattenreglerings-begreppet synes emellertid saknabetydelse. De kommer ändå att som vattenföretag bli underkastade vattenlagensregler (jfr dock vad som under 10 kap. anförs angående avgifter). Det förtjänar framhållas att inle heller med den avlagrådet förordade definitionen s. k. profilreglering, som kan ses som en avutbyggnadslek-niska skäl företagen uppdelning av fallhöjden i ett vattendrag,faller in under vattenregleringsbegreppet. Med den här förordade definitionen avvatlenreglering kommer hksom f. ö. är fallet också med remissens definition vattenöverledning att vara en form av vatlenreglering. Under punkt 2. börvattenöverledning följaktligen definieras som "vattenreglering genomöverföring av ytvatten från ett vattenområde fill etl annat". Den svenska valtenlagsliftningen bygger sedangammalt på en privaträttslig gmnd såtillvida att rätten att förfoga övervatten i princip följer äganderätten till grunden. I vissa andra västerländskastater tillämpas däremot ett mera offentligrältsligt inriktat system, som ihuvudsak innebär att vattentillgångarna, åtminstone i vissa delar, räknas somallmänna. I remissprotokollet berörs frågan huruvida en övergång fill ettoffentligrältsligt system bör ske också för svensk del. Departementschefenstannar dock för atl behålla den nuvarande ordningen. I anslutning härtillanförs att frågan vem den gmndläggande rådigheten över vattnet bör fillkomma ärav underordnad betydelse med tanke på de kontroll- och slyrinstmment som står samhällettill buds samt att det torde vara möjligt att från de skilda utgångspunkternauppnå samma rörelsefrihet för den enskilde och kontroll från det allmännassida. Det kan knappast vara lagrådets sak att nu taställning till vilket av de två angivna systemen som bör väljas eller attnärmare undersöka vilka lagtekniska lösningar som krävs om man övergår tillett offentligrältsligt system. Prop.1981/82:130 268 Lagrådetvill dock understryka vad departementschefen anfört om att Lagrådets frågan inte torde ha såstor praktisk betydelse. Inte minst framgår detia av yttrande denföreslagna uppläggningen av 2 kap. i remissprotokollet. Förslaget utgårvisserligen från att fastighetsägaren har den gmndläggande rådigheten övervattnet inom sin fastighet men genom de föreslagna reglerna i 6-10 §§ införsvidsträckta möjligheter för andra än fastighetsägaren atl förfoga över vattneiför olika slags vattenföretag. Den nuvarande vattenlagen innehåller inte någonnärmare reglering av frågan om rådighet över vattnet såsom fömtsättning förvattenföretag. Med stöd av vissa uttalanden i förarbetena till lagen haremellertid ansetts att det för att ett vattenföretag skall få komma lill ståndi princip krävs atl företagaren har en gmndläggande rådighet över den vatlenfillgångsom omfattas av företaget (se af Klintberg, Om byggande i vatten, s. 16 ff). Också det remitterade förslaget bygger på principenatt den som vill ulföra etl vattenföretag skall ha en gmndläggande rådighetöver vattnet. Det måste anses som en fördel att frågan om rådigheten nuregleras i lagen. Lagrådet har emellertid vissa erinringar både motdispositionen av de föreslagna reglerna och mot utformningen av enskildaparagrafer. Innan lagrådet går in på dessa frågor skall dock ett terminologisktspörsmål behandlas. I remissprotokollet liksom i utredningens förslaganvänds uttrycken "vattenrätt" och "vattenrättshavare" ilagtexten. "Vattenrätt" utgör en sammanfattande beteckning för debefogenheter som ryms i vad som i lagtexten betecknas med orden "rätt attråda över en fastighets vatten" eller liknande uttryckssätt. "Vattenrättshavare" är beteckningen för den som innehar vattenrätt. Enligt lagrådets mening kan del starkt ifrågasättasom införandet i lagtexten av dessa termer innebär någon fördel. Snarare kanuttrycken verka förvirrande, eftersom de närmast för tanken till någon form avsärskild rätfighet vid sidan av servitutsrätt och nyttjanderätt.