prop · G503106 · 1981-12-31 00:00:00 — Föratt det skall vara försvarligt all sälta in resurser - arbetskraft, materialetc. - i forskning måste denna givetvis ge någon avkastning. Däremot är deloftast svårt för att inte säga omöjligt all pä förhand säga vUken nytta man kanha av forskningen eller eventuellt mäta denna nytta. Detta gäller forskninginom alla vetenskapsområden. 1981/82:106 114 Detligger i sakens natur all de sektoriella FoU-organen i stor utsträckningsatsar sina resurser på sädana projekt som har en mer eller mindre direkttillämpning i sikte. Medlen för den sektoriella forskningen har ju kommit liUjust för att man genom forskning och utvecklingsarbete skall kunna bidra tillutvecklingen inom en viss samhällssektor. Annorlunda år det med de medel somanvisas för aUmän forskning i huvudsak under utbildningsdepartementelshuvudtitel. Dessa medel fördelas på forskningsprojekt m. m. av organ som lillövervägande del beslår av företrädare för forskning och med inomvetenskapligabedömningar som urvalskriterier. Några krav på nytta i snäv bemärkelse ställsinte och bör inle ställas. Den centrala uppgiften är här, som jag haranfört, all fördjupa vårt vetande. Jag vill också erinra om all resurserna förforskning inom verksamhetsområde har ökat kraftigtunder och all delta gäller alla fakulteter ochforskningsråd om än i något varierande omfattning. Idet här sammanhanget vill jag också peka på det självklara faktum attforskningen inte kan komma fill någon nytta, vare sig direkt eller indirekt, ominle dess resultat blir kända utanför forskarnas egna led. Jag erinrar om vadjag har anfört rörande information om forskning. behandlar frägor som rör forskningens ekonomi i ell särskill avsnitt.Detta avslutas med följande förslag fill åtgärder. - Delbehövs en bättre samordning meUan olika sektorsorgans forsknings stöd och mellan sektorsfinansierad forskning och forskning som finansi eras på annat sätl. De forskningspolifiska program som regeringen skall lägga fram för bör enligt kommitténs mening kunna bidra lill detta. Ienlighet med forskningssamverkanskommitténs förslag bör en del avsektorsorganens FoU-anslag disponeras av högskoleenheterna för långsiktigkompetensuppbyggnad. Dessa medel bör kunna utnyttjas för en förstärkning avhögskolans basresurser för forskning. Framlidaökningar av resurserna för forskning och utveckling bör i första handkanaliseras genom huvudfilel. - Högskolestyrelsernabör få möjlighet all reservera (fondera) medel för investering i tyngre utmslning. Högskolansorgan bör ges inflytande över en del av de resurser för klinisk-medicinsk forskning som ingår i driftbidraget fill de kommunala undervisningssjukhusen. - Investeringsbidragettill de kommunala undervisningssjukhusen bör kunna ersättas med ell schablonmässigt beräknat belopp inom ramen för driftbidragel. Härigenom kan byggande avvecklas. Kommitténsförslag i fräga om den seklorsfinansierade forskningen har jag i sak tagitställning till vid min behandling av forskningssamverkans-kommitténs förslag. Prop.1981/82:106 115 Beträffandeförslaget att framtida ökningar av resurserna för forskning och utveckling iförsta hand bör kanaliseras över huvudtitel vill jaganföra följande. Del system för statlig finansiering av FoU som vi har iSverige innebär att medel för allmän vetenskaplig utveckling anvisas i huvudsakunder huvudtitel medan FoU som motiveras med behoveninom olika samhällssektorer bekostas från resp. departements anslag. Fiertalelhuvudtitlar innefattar anslag till FoU av större eller mindre omfattning. Medhänsyn lUl de skilda motiv som ligger till grund för medelsanvisningar lillolika slag av forskning är det inte möjligt all låta nytillkommande medel gåenbart via en kanal. Jag har i del föregående presenterat en långfidsplan ochen ekonomisk ram för utvecklingen av resurserna för forskning. Den ekonomiskaramen kommer att innebära en förstärkning av bl.a. resurserna för forskningunder huvudfilel. Medanledning av förslaget att högskolestyrelserna skall få möjlighet alt reserveramedel för tyngre utrustning vill jag erinra om de möjligheter lill anskaffningav utmslning som ges genom de kostnadsramar som står till FRN:s resp. UHÄ:sförfogande. Dessa ramar uppgår innevarande budgetär lill sammanlagt 111milj.kr. och kommer vid bifaU fill mina förslag i årets budgetproposition attöka med sammanlagt 26 milj. kr. Jag vill ocksä erinra om allhögskolestyrelserna genom anslagssyslemets konstruktion redan har möjlighet allreservera medel för olika ändamål. Behovel av all kunna göra enfierårsplanering för anskaffning av utrustning var ell av skälen lill allnuvarande anslagskonslmktion valdes. Resurserför klinisk medicinsk forskning Förall kunna bedriva klinisk medicinsk forskning och delar av läkarutbildningenhyr staten in sig i sjukvårdsorganisationen hos vissa sjukvårdshuvudmän. Dettasystem förutsätter och ger till resultat en långt gående samordning avsjukvård, forskning och utbildning. Staten betalar lill de berördasjukvårdshuvudmännen ersättningar, som avses svara mol de merkostnader dessaåsamkas genom att utbildning och forskning bedrivs tillsammans med sjukvård.Dessa ersättningar är dels drifikoslnadsbidrag, dels investeringsbidrag. Driftkoslnadsersältningarnaberäknas som ell bidrag för de resurser staten lar i anspråk i den löpandesjukvårdsverksamheten. De stafiigt finansierade tjänsterna m.m. förs upp somen avdragsposl. Investeringsbidraget utgär med en andel av fakfiskt nedlagda investeringari byggnader och viss utrustning. Gmndprincipen är i båda fallen att bidragenförs samman med huvudmannens resurser utan någon specialdes-linering. Deekonomiska förhållandena regleras i avtal mellan staten och resp.sjukvårdshuvudman, de s. k. läkarulbildningsavlalen (LU A). I dessa faslsläUsockså bl.a. regler för hur samarbetet mellan de båda parterna skall bedrivas. Från lid tiU annankritiserar företrädare för de båda parterna det säll varpå den ekonomiskaregleringen fastställs och möjligheterna all följa upp Prop.1981/82:106 116 ochtillgodogöra sig insatta resurser. Från sjukvårdshuvudmännen uttalas sålundaibland att man pä den statliga sidan bättre borde kunna precisera volymenutbildning och forskning; staten anses fillhandahålla ell otillfredsställandeunderlag för sjukvårdshuvudmannen all beräkna de resurser som staten tar ianspråk. Företrädare för högskoleenheterna å andra sidan anser sig ofta inle hatillräckligt inflytande över de medel som staten faktiskt anvisar. ansluter sig lill denna senare kritik. Den pekar på all demedel som kanaliseras lill medicinsk forskning via LU A är större än desammanlagda anslagen lill de medicinska fakulteterna och medicinskaforskningsrådet. Kommittén stryker under all LUA-resur-serna har en avgörandebetydelse för den kliniska medicinska forskningen. Kommittén finner delemellertid otillfredsslällande att högskolans organ inte harlillräckligl inflytande över eller insyn i hur dessa medel disponeras. Kommittén tar också uppfrågan om de statliga investeringsbidragen. Kommittén menar att systemet meddessa investeringsbidrag leder lill en inle obetydlig byråkrati och pekar påatt ell särskill organ, (), harbehövt inrättas för att granska och godkänna förslag om investeringar. har klagomål framförts från högskolans sida överbristande insyn i diskussionerna mellan NUU och sjukvårdshuvudmannen. Kommitténförordar all investeringsbidraget ersätts med ell schablonmässigt beräknatbelopp inom ramen för driftbidragel. För egen del vUI jag förstredovisa min aUmänna uppfattning om samverkan mellan staten som huvudman förutbildning och forskning och resp. huvudman för sjukvården. Jag anser all dengrundläggande principen, all staten, när del gäller läkarutbildning ochmedicinsk forskning, replierar pä landsfingskommuners (motsv.) Detta gäller särskill om man sätter in de tre verksamheterna sjukvård,utbildning och forskning i ell samlat samhällsekonomiskt perspektiv. Däremotbehöver formerna för hur denna samverkan sker uppmärksammas, vilket jag straxåterkommer fiU. Jag vill pekapä ell förhållande som ofta skyms i debatten om samverkan mellan sjukvården ochden kliniska forskningen. Den kliniska forskningen har sin plat:ä mitt inne isjukvården. Forskningen samordnas alltså direkt med den verksamhet som denytterst skall främja. Den kliniska forskningen utgör därmed enligl min meningell gott exempel på en sektoriellt inriktad forskning, där framgångarna kanlUlskrivas bl. a. just integrationen. Del kan finnas skäl all framhålla deltamed tanke pä all diskussionen om samverkan mellan seklorsorganen ochforskningen nästan uteslutande förs i andra och mer kritiska termer. Jagvill för den skull inte föninga de praktiska svårigheter som förekommer i inteminst det dagliga samarbetet mellan de båda partema. All helt undvikasvårigheter och åsiktsskillnader mellan berörda stafiiga och kom- 1981/82:106 117 munalaorgan är knappast möjligt, i synnerhet inle när kraven på båda parter atthushåUa med knappa resurser växer. Dock är det givetvis angeläget att så långtmöjligt komma till rätta med sådana störningar. Det finns enligt min mening tvåvägar all gå för all främja samverkan utöver dagens ordning. Den ena skuUe innebära allparterna riktar in sig på all i högre grad än vad som hillills har varit falletförfina beräkningarna av de kostnader som är förbundna med klinisk utbildningoch forskning. Gränsen mellan de båda huvudmannaområdena skulle därmed kunnagöras skarpare med en därav följande exaktare uppföljning av de statligaresurserna. Den andra vägen skullesnarare avse att parterna riktar in sig pä all förbättra den institutionellaramen för samarbetet. Mer konkret skulle det innebära, att man ser över deregler som finns för hur sjukvårdshuvudmannen och resp. högskoleenhet kanpåverka varandra när del gäller alt planera, använda och följa upp givnaresurser. Denna väg betonar mer vad parterna har gemensamt medan den förravägen snarare skärper parts-förhållandet. De nuvarandeläkamtbildningsavtalen grundar sig på mångåriga utredningar om bl.a. enrättvis fördelning av kostnaderna. Trots detta råder ingen enighet mellanparterna i detta avseende, ulan den ekonomiska regleringen är ell resultat avberäkningar förenade med belopp som fastställts genom kompromisser.Erfarenheterna säger att del inte är reaUsliskl all gå den förstnämnda av detvå vägarna. Den skulle kräva ytterligare stora ansträngningar. Jag anservidare all det här finns uppenbara risker för en byråkratisering. Jag delar denuppfattning som NUU redovisar i sill yttrande över Andrénska kommitténsbelänkande, nämligen all fördelarna med integrationen är från samhällsekonomisksynpunkt sä stora all man bör undvika att försöka dra upp mer eller mindrekonstlade gränser mellan dessa funktioner. Detta utesluter inte alt jag ulgårfrån att parterna i sina förhandlingar eftersträvar en ökad samstämmighet ibedömningen av de faktiska kostnadernas storlek. För statens del är det därviden självklar utgångspunkt all den som huvudman för läkamtbildning och medicinskforskning lUI några av landels sjukvårdshuvudmän inle betalar ut ersättningarför gjorda åtaganden som kan sägas innebära en överkompensation. Jagförordar sålunda att man - för all minska de störningar som förekommer isamarbetet och för all lägga en säkrare grund för ett gemensamt utnyttjande avstatliga och kommunala resurser inriktar sig på all förbättra möjligheternaför parterna att i det dagliga arbetet komma fram lill en i stort sell gemensamuppfattning om hur de tillgängliga resurserna bör användas. Detta fordrarenligt min mening att garantier skapas för alt högskoleorganen skall kunna lalill vara sina behöriga intressen. 1de olika reformförslag som har lagts fram rörande samarbetetmellan stat och landsting (motsv.) har särskilt ett inslag återkommit. Del harrört frågan om ell lokalt gemensamt beslutsorgan. 1981/82:106 118 ettsådant avses ett organ där företrädare för sjukvårdshuvudmannen ochhögskoleenheten gemensamt kan falla beslut i bl. a. ekonomiska frågor. Deregler som finns i gällande avtal ger möjligheter för företrädare för var ochen av parterna att närvara - men inle rätt alt delta i beslut - i den andrapartens beslutande organ när frågor som rör samarbetet dem emellan behandlas.Denna anordning har tydligen inle kommit all fungera tillfredsställande.Parterna har också 1979 träffade avtalen kommit överens om att se övervad som dår anges som samrådsproblem. Enavgörande svårighet när del gäller all åstadkomma ett beslutande gemensamtorgan är den skillnad som finns mellan de kommunala och stafiiga organ det härgäller. Gällande kommunalrältsliga lagstiftning tilllåter inte alt andra änpolitiskt valda ledamöter får besluta. På den statliga sidan däremot deltarförelrädaie för olika gmpper inom och utom högskolan i besluten. Jaganser, alt det är angelägel all man mer noggrant än som hillills har kunnatgöras analyserar möjligheterna att i någon form söka tillskapa ell lokalt organ- eller motsvarande - där företrädare för landsfingskommun och stal kan beredagemensamma ekonomiska frågor. Jag vill betona, att jag för egen del inte harnågon färdig lösning på detta problem. Elt uppslag kan främst vara någon formav beredning med lika många företrädare för de båda huvudmännen. Ett annat kaneventuellt vara något slags delegationsförfarande. Jaganser det sålunda viktigt all frägan om ändrade samarbelsformer prövas. Dennaprövning faller naturiigt inom ramen för förhandlingar om läkamlbildningsavlal.Förhandlingar förs om de avtal som skall gälla . Jaghar inhämtat, alt parterna därvid avser all intensifiera sitl gemensamma utredningsarbeteför att klargöra vad som skaU gälla för samarbetet rörandeläkarutbildning och forskning. Jagvill slutligen tillfoga följande. har i belänkande 1980/ 81:27om ändrat huvudmannaskap för karoUnska sjukhuset m.m. bl.a. ullalat, att del ifräga om kommunala undervisningssjukhus är angelägel all klarhet skapas omvilka resurser som är avsedda för utbildning och forskning. Av vad jag nysshar anfört följer, att en ändamålsenlig väg är all ändra samarbelsformerna iden riktning jag har angett om staten verknings-fuUl skall kunna bevaka allläkarutbildning och forskning fär de resurser som staten betalar för. Jagövergår nu liU frågan om investeringsbidragen och formerna för denadministration som dessa för med sig. Jag har ålergell den kritik somhögskoleenheter riktar mot den beslutsordning som gäller. Med anledning avdenna kritik, somjag i och för sig kan ha förståelse för att den förs fram,vill jag dock nämna några omständigheter som bör beaktas. Fördet första rymmer NUU numera - just för all möjliggöra all högskolan får ellstörre inflytande på invesleringsfrågorna - två ledamöter som samfidigt liUhörrektorsämbetet vid högskoleenheter med läkarutbildning och medicinsk forskning. Prop.1981/82:106 119 Fördel andra bör man hålla i minnet, att staten betalar en ganska stor andel avinvesteringskostnaderna och har ett allmänt ansvar för all de många gångerdyrbara investeringarna på våra högspecialiserade undervisningssjukhus görs påett ändamålsenligt sätt. NUU har därvid att verka för en väl avvägd utveckhngav berörda sjukvårdsenheter med iakttagande av gällande samhällsekonomiska ochsjukvårdspolitiska riktlinjer. Motdenna bakgmnd och med utgångspunkt i nuvarande avlalssystem menar jag, allNUU:s granskningsarbete är av stort värde. Självklart bör man i den fortsattaöversynen av läkamtbUdningsavtalen i denna del beakta möjligheterna tillförenklingar och rationaliseringar av detta arbete. Medanledning av Andrénska kommitténs förslag alt låta investeringsbidragen ingå idriflbidragen vill jag nämna följande. Gällande läkamlbildningsavlal skallenligt en överenskommelse tillämpas . I skrivelse till regeringeni har statens förhandUngsnämnd anmält att parterna är överens omatt ta upp frågan om det nuvarande systemet med invesleringsersätlning kanomvandlas till ett mer generellt utformat system och att utredningsarbetethärom skall drivas med sikte på en ändring . Jaghar i dessa frågor samrått med statsrådet och chefen förkommundepartementel. Jagerinrar om vad jag har anfört under avsnittet AUmänna forskningsfrågor. Någrabegrepp rörande forskning och utveckling. lägger bl.a. fram vissa förslag rörande konslnärliglutvecklingsarbete. Dessa innebär bl. a. följande. Begreppet"konstnäriigl utvecklingsarbete" bör omprövas och eventuelltersättas med benämningen "forskning och utvecklingsarbete inom dekonstnärliga högskoleutbildningarna" (FoUK). Fömtsältningar och villkorför FoUK bör utvecklas inifrån verksamheten själv, innan krav ställs på enformalisering. Medel för FoUK bör specialdeslineras, dels under särskilt anslaglUl de konstnärliga högskoleutbildningarna, dels säsom projektmedel som t. v.fördelas av ett speciellt organ (FRN). Samarbete inom FoUK meUan dekonstnärliga utbildningarna och andra insfitutioner inom eller utom högskolanbör uppmuntras. Kompetens genom FoUK vid fillsättning av lärartjänster skallbedömas som en merit bland andra men inle specificeras innan verksamhetenfunnit sin form. 'sopinionenär splittrad vad gäller kommitténs förslag om FoU inom de konstnärligahögskoleutbildningarna. Benämningen FoUK möter ålskiUiga invändningar liksomförslaget all ge FRN en särskild forsknings-stödjande roll. UHÄ menarsammanfattningsvis alt förslaget om FoUK måste bedömas i ett sammanhang därkonsekvenserna för högskolans samlade forskningsorganisation ges en merallsidig belysning. UHÄ tillstyrker att medel för konstnärligt utvecklingsarbetespecialdeslineras och anvisas under elt nytt anslag. Prop.1981/82:106 120 Somjaghar anfört i de två senaste årens budgetpropositioner är del min uppfattningatt del konstnärliga utvecklingsarbetet tjänar samma syfte inom detkonstnärliga området som forskningen inom huvuddelen av högskolan. Jag harockså framhållit all del är angeläget aft det konstnäriiga utvecklingsarbetetssjälvständiga ställning markeras. Jag delar dock flertalet remissinstansersuppfattning att någon ändring av benämningen konstnärligt utvecklingsarbeteinte erfordras. Medelför konstnärligt utvecklingsarbete anvisas under ell reservationsanslagfill forskningsanknytning av grundläggande högskoleutbildning samt konstnäriiglutvecklingsarbete. Somjag har anfört i årets budgetproposifion ges enligl min bedömning de bästaförutsättningarna för all åstadkomma en smidig och flexibel användning avtillgängliga resurser genom alt medlen för konstnäriigl utvecklingsarbete ilikhet med f.n. anvisas tillsammans med medel för forskningsanknytning underett anslag disponerat av regionstyrelsema. Detär enligt min mening inte lämpligt all FRN, som har föreslagits av kommittén,tilldelas en forskningsrådsroll med avseende på det konstnärligautvecklingsarbetet. Medel för forskningsprojekt av intresse för de konstnärligahögskoleutbildningarna kan givelvis sökas hos berörda forskningsråd. Jagutgär från att berörda myndigheter och organ arbetar för alt stimulerasamarbetet mellan de berörda utbUdningarna och institutioner inom eller utomhögskolan. Kommitténsförslag rörande fillgodoräknande av konstnäriigl utvecklingsarbete vidfiUsätlande av lärartjänster bör prövas i samband med beredningen avlärartjänslutredningens förslag. Enväl fungerande och kvalitativt högstående forskamlbildning är angelägen bådeför högskolan och för samhället i övrigi. ForskamlbUdningen skall bl. a. svaraför nyrekryteringen lill tjänster för forskning och utbildning inom högskolan.Att forskarutbildningen är bra är därigenom en fömtsättning för hög standardocksä på övriga verksamheter inom högskolan. Forskarutbildad personal behövsoch kan göra insatser också inom övriga sektorer i samhället. En betydande delav den svenska forskningen utförs i form av avhandlingsarbete. Det är dågivelvis viktigt all doktoranderna har möjlighet att ulföra ell självständigtarbete av sådan kvalitet all del för forskningen framåt. sammanfattar detta i de mål som bör gälla för forskamlbUdningen: ForskamlbUdningen skall tillgodose individens önskemål om fördjupadeämneskunskaper och insikter i vetenskaplig verksamhet. -ForskamlbUdningen skallfillgodose samhällets behov av kvalificerad Prop.1981/82:106 121 arbetskrafti form av välutbildade forskare med djupa och breda kunskaper och melodologisksäkerhet. Denunder utbildningen producerade forskningen skall bidra lill deninomvetenskapliga utvecklingen av del valda forskningsområdel. ForskamlbUdningenskall stimulera lill internationella vetenskapliga kontakter. Endasielt mindre anlal remissinstanser berör forskarutbildningens mäl i sinayttranden. De instämmer dä i de av kommittén uttryckta målen. JagviU med anledning av vad kommittén anfört erinra om vad som anges ihögskolelagen (1977:218) och högskoleförordnigen (1977:263) i fråga om de målsom skall gälla dels generellt för utbildningen inom högskolan, dels särskillför forskarutbildningen. De av kommittén angivna målen överensstämmer ihuvudsak med dessa. Kommittén har heller inle föreslagit några förändringar inu gällande bestämmelser. Vissafrågor rörande grundläggande högskoleutbildning Innanjag går in på de förslag som direkt berör forskarutbildningen vill jag ta uppde förslag till åtgärder inom grundutbildningens område som den bedömt vara av betydelse för forskamlbUdningen. Kommittén lägger framvissa förslag rörande antagning lill grundutbUdning, olika insatser inomgrundutbildningen saml forskningsanknytning. 1fräga om antagning lill grundutbildning föreslår kommittén alt antagningssystemetfortlöpande utvärderas och att av platserna påhögskolans utbildningslinjer reserveras för studerande som kommer direkt frångymnasieskolan. Vidare föreslår kommittén att sättet all beräkna belygsmedelvärdefrån gymnasieskolan förändras sä all varje veckotimme för ett ämne ges likavikt. Slutligen anser kommittén all UHÄ bör ges i uppdrag all se över desärskUda behörighetskraven för de allmänna utbildningslinjerna. Kommitténsförslag om ökad "direktövergång" till högskolan kommen-leras endastav ett mindre antal av remissinstanserna utanför högskolan. Några, bl. a.SACO/SR, tillstyrker förslaget. Andra, bl. a. LO och TCO, är emot del. Mångaorgan inom högskolan stöder förslaget, UHÄ anser att denna fräga bör behandlasi samband med den förändrade anknytning mellan gymnasieskola och högskola somelt ställningstagande lill gymnasieulredningens förslag kan leda till. Enhöjning av procentsatsen måste vidare enligt UHÄ prövas med hänsyn ocksä tillandra centrala mål för högskolan. Fömlsätlningarnaför en god rekrytering till forskamlbildning och för en forskamlbildning av högkvalitet skapas i hög grad genom åtgärder inom den gmndläggandehögskoleutbildningens område. Sådana älgärder påverkar bl. a. urvalet avindivider som är behöriga för forskarutbildning, intresset för forskning ochforskarutbildning samt förkunskaperna och kun-skapsslandarden hos dem som kankomma att gå vidare lill forskamlbild- Prop.1981/82:106 122 ning.Den Andrénska kommittén har således i sina resonemang och förslag rörande dengmndläggande högskoleutbildningen pekat på faktorer av stor betydelse förforskarutbildningen. Dengmndläggande högskoleutbildningen skall dock fylla många funktioner av vilkaförberedelse en. Gmndutbildningen skall ocksåförbereda för arbete inom ett stort anlal yrken, ge fortbildning-ochvidareutbildning och även möta individens intresse av allmäntkun-skapsinhämlande. De regler som gäller för grundutbildningen kan därför givelvisinte utformas endasi raed hänsyn till grundutbildningens uppgift att förberedaför forskarutbildning även om detta är en väsentlig faktor att ta hänsyn till. Nugällande regler för antagning lill grundläggande högskoleutbildning infördes isamband med högskolereformen . Jagdelar kommitténs uppfattning alt systemet för antagning till grundläggandehögskoleutbildning måste bli föremål för fortlöpande utvärdering. Del liggerinom ramen för UHÄ: s allmänna ansvar för alt övervaka högskolan och dessfunktionssätt att följa antagningen lill högskoleutbildningen och bedöma i vadmån det finns anledning att förändra reglerna för denna.