prop · G503187 · 1981-12-31 00:00:00 — Utredningen pekar på olika myndigheter ochorganisationer som bör användas i upplysningsarbetet. Prop.1981/82:187 21 Samtliga remissinstanser som har yttrat sig i dettaavseende anser att information och upplysning bör föras ut genom många olikakanaler. , som instämmer i behovet av information ochutbildning, menar att vi sannolikt kan nå fram till vissa grundläggandeförändringar i synsätt och levnadssätt med hjälp av sådana insatser. Samtidigtpåminner emellertid kommunförbundet om att vi här har att göra medfrågeställningar och problem som rör det innersta och mest känsliga imänniskors liv och identitet. Mottagligheten för information och utbildning sombidrar till att ändra levnadssätt, livsstil och livssyn kommer därför attvariera från tid till annan och från individ till individ. Detta gäller inteminst osäkra tonåringar, vacklande mellan att vara självmedvetna vuxna ochosäkra barn. För egen del anser jag liksom utredningen och remissinstansemaatt vi behöver en bättre och fördjupad undervisning i sexual- och samlevnadsfrågor.En sådan information bör vara bred i sin uppläggning och nå så många sommöjligt. Genom ökad medvetenhet torde även attityden tdl detta svåra menväsentliga område kunna förändras. Det är dock ett krävande och tidsödandearbete att förändra värderingar och beteenden. Det fordrar speciella kunskaper,stort engagemang, medmänsklig respekt och ansvar. 2.4.1 Sexual- och samlevnadsupplysning till unga män ochpojkar För att den information som är riktad till männenverkligen skall nå dem är det prostitutionsutredningens uppfattning att dennainformation bör ske genom lämpliga kanaler. Värnpliktsutbildningen liksomfackföreningarna nämns som naturliga möjligheter att nå männen. Ett flertal remissinstanser stöder utredningens förslagatt information om sex- och samlevnadsfrågor under vämpliktsutbildningensnarast bör genomföras. Så anser bl.a. SÖ, ,jämställdhetsombudsmannen, , och Alla kvinnors hus m.fl. att värnpUktsutbildningen bör varaett naturligt tillfälle för information om sexualitet, samlevnad ochkönsroller. När det gäller de värnpliktiga männen har socialstyrelseni samarbete med försvarets personalvårdsenhet utarbetat program för enupplysningsverksamhet bland värnphktiga som bl.a. innehåller frågor omprostitution. Styrelsen har också genom kurser i samarbete med försvaretutbildat personalvårdare från hela . Denna verksamhet skulle kunnabyggas ut och göras till obligatorisk verksamhet bland värnpliktiga ansersocialstyrelsen. anser vidare att sexualupplysningen bör få enstörre roll i försvarets medborgarundervisning eller att den kopplas samman medupplysning om alkohol och narkotika. Denna uppfattning delas emellertid inte avöverbefälhavaren, (ÖB). ÖB anför som sin principiella uppfattning att devärnpliktiga inte bör omfattas av annan verksamhet än försvarsmaktensutbildning, beredskap eller funktio- Prop.1981/82:187 22 ner i direkt samband därmed. Vad gäller de olika inslag avsamlevnadsutbildning som förekommer inom den av försvarsmakten bedrivnafrivilliga fritidsundervisningen framhåller ÖB att vissa erfarenheter härav ärgoda. När det gäller prostitutionsutredningens förslag attanvända sig av fackföreningarna som en naturlig kanal att nå män avstyrkerflera remissinstanser detta förslag. tror inte attutredningens förslag att de lokala fackföreningarna skulle bilda stödgrupperför män med sexuella problem är realistiskt ens för svenska män. Svenska kommunförbundetställer sig undrande inför detta förslag. ,, anser att det inte kan vara fackförbundens uppgift att hjälpa medlemmarmed sådana känsliga problem som sexuella relationsstörningar. De resurser ochkunskaper som krävs för sådana problem har inte fackförbunden. Förbundet anserinte heller att dessa problem kan tänkas härledas från problem påarbetsplatserna. Jag vill här även redogöra för sexualupplysningtill unga pojkar och män. framhåller i sitt remissyttrande attpojkar mellan inte tar emot skolans sexualupplysning i sammautsträckning som flickorna i samma ålder. framhåller därför attdet är nödvändigt att på annat sätt komma i kontakt med pojkar i tonåren. Jag anser det angeläget att lärare, ungdomsledare ochandra som kommer i kontakt med tonåringar också tar upp frågor om sexualitetmed ungdomarna och inte enbart ser detta som en angelägenhet som rör föräldraroch barn. Det gäller inte minst de tonåringar som finns i socialt utsattagrupper och miljöer. Jag delar uppfattning att fritidsgårdar ochidrottsföreningar är viktiga fora för information och utbildning för de yngremännen. Fritids-och idrottsledare bör därför få speciellt stöd och kunskap föratt tala med pojkar om sex- och samlevnadsfrågor och könsroller. I likhet med anser jag att det ärangeläget att så långt möjUgt försöka nå även männen med information ochutbildning i frågor som rör könsroller, sexualitet och samlevnad. Jagåterkommer till denna fråga. 2.4.2 Sexual- och samlevnadsupplysning till invandrarmän pekar på en överrepresentation avinvandrarmän såväl bland de professionella hallickarna som bland kunderna. påpekar att utländska medborgareinte nås av den information som ges under värnpliktsutbildningen. När det gäller invandrarmän vill jag gärna fästauppmärksamheten på en undersökning som har påbörjat.Socialstyrelsen genomför en pilotstudie i syfte att få kunskaper om olika invandrarmänssyn på sexualitet, samlevnad, könsroller, familjeplanering, familjemönster m.m.samt vad som händer i mötet med den svenska kulturen på dessa områden. Måletmed studien är att få kunskaper om hur man skulle kunna ge 1981/82:187 23 invandrarmänen för dem adekvat och anpassad samlevnadsupplysning inom ramen försocialstyrelsens abortförebyggande informationsarbete riktat till invandrare. Viär väl medvetna om språksvårigheternas betydelse för invandrare. Storaresurser har också satsats för att avhjälpa detta. Men de svårigheter detinnebär att komma till en kultur med andra traditioner och normer kring vad somuppfattas som manligt och kvinnligt, andra sexualvanor m.m. har förmodligenunderskattats. Det är angeläget att information, enligt min bedömning, ges tillinvandrare bl.a. om det svenska samhällets syn på prostitution, våldtäkt ochmisshandel. Jag återkommer till detta . Dådet gäller möjligheterna att nå de äldre tonåringarna anser prostitutionsutredningenatt de befintliga ungdomsmottagningarna borde vara lämpligast att utnyttja ochvidareutveckla. Dennauppfattning delas av bl.a. SÖ, och . SÖ vUl se ungdomsmottagningarna som ett komplement till skolhälsovården.SÖ finner därför fördelar med sådana ungdomsmottagningar som utgör en del av skolhälsovården.Exempel på sådana lösningar finns i t.ex. och kommuner. Ungdomsmottagningarnahar med denna konstruktion visat sig spela en viktig roll i skolansuppföljningsansvar för ungdomar upp till . Vidare erbjuder de godamöjligheter till samspel med skolans undervisning och skolhälsovårdensreguljära verksamhet. Ävenjag delar prostitutionsutredningens syn på ungdomsmottagningarnas viktiga rolli undervisnings- och upplysningsarbetet. Jag anser därför att personalen vidungdomsmottagningarna inom ramen för sin verksamhet bör ta upp frågor som rörsexualitet och samlevnad i ett vidare perspektiv med de besökande ungdomarna. 2.4.4 Abort-ochpreventivmedelsrådgivning, mödravårds-och barnavårds centraler Prostitutionsutredningenkonstaterar att samhället genom sjukhusens abort- ochpreventivmedelsrådgivning, liksom genom mödra- och barnavårdscentralerna, hargoda möjligheter att nå de vuxna kvinnorna med information om sexual- ochsamlevnadsproblem. Landstingsförbundetframhåller att landstingen är beredda att ta sin del av ansvaret för detförebyggande arbetet inom exempelvis mödra- och barnhälsovårdens ram. Informationom preventivmedel och abortförebyggande åtgärder bedrivs av socialstyrelsensnya byrå för hälsoupplysning i samarbete med bl.a. som ett led i ettutvecklingsarbete. framhåller i sitt remissvar 1981/82:187 24 atten bärande tanke i bl.a. det abortförebyggande arbetet är att verksamhetenskall vara en integrerad del i hälso- och sjukvårdens ordinarie arbete. Personaleninom mödra- och barnhälsovården, barnmorskor, sjuksköterskor och läkare, harhär en nyckelroll eftersom den når alla blivande mödrar, de flesta förskolebarnoch en stor del av fäderna. Jagvill i sammanhanget framhålla de betydande erfarenheter som harfrån sitt arbete med sex- och samlevnadsupplysning. Dessa kunskaper kommerolika personalgrupper till del genom informations- och utbildningsmaterial,konferensverksamhet m.m. Det är ett arbete som i sig kan sägas motverkaprostitution och det kan tillämpas och kombineras med förebyggande arbetedirekt riktat mot prostitution. Jag vill även peka på den under år 1980tillsatta abortkommittén som bl.a. har i uppdrag att överväga ett särskiltåtgärdsprogram för att förbättra informationen om samlevnadsfrågor ochabortförebyggande åtgärder. Socialstyrelsenoch SÖ påpekar att prostitutionsutredningen inte har beaktat de sexueUtöverförbara sjukdomarna. SÖ framför att våra medicinska kunskaper på dettaområde har fördjupats påtagligt . Såväl SÖ somsocialstyrelsen redogör för en rad sjukdomar som sprids vid sexuell samvaro avsåväl homo- som heterosexuell art. Flera av de veneriska sjukdomarna ger oftainga eller obetydliga besvär vilket leder till att den smittade sig ovetandekan föra infektionen vidare . De sjukvårdsresurser som finnsutnyttjas ofta mycket lite på grund av reella eller psykologiska hinder. Jagvill starkt understryka att det är viktigt att de ökade kunskaperna om deveneriska sjukdomarna och deras konsekvenser uppmärksammas i information omprostitution. Det bör påpekas att de sexuellt överförbara sjukdomarna inte baraär ett hälsoproblem för de prostituerade utan även för de prostituerades kunderoch deras sexuella partners. En ökad medicinsk insikt kan enligt min meningockså medföra att man i större utsträckning tvekar inför sexuella kontakter medprostituerade. 2.4.6 Allmänupplysning och opinionsbildning Detär angeläget att information och upplysning bedrivs av såväl myndigheter somorganisationer. Då det gäller att aktivt delta i arbetet bland prostitueradeoch deras kunder anser jag liksom prostitutionsutredningen att även kyrkligasamfund, ideella organisationer och kvinnoorganisationer är viktiga opinionsbildarei samlevnadsfrågor. Det gäller också scoutrörelsen, ungdomsorganisationer ochidrottsrörelser som spelar en viktig roll för ungdomamas fritid. Ävenom skolan har en särskilt viktig roU i åsiktsbildningen kring Prop.1981/82:187 25 sexualitet- och samlevnad beror det ytterst på samhället idess helhet vilken genomslagskraft budskapet får. som det skerförbättringar inom skolans värld krävs kraftåtgärder för att förändra detövriga samhällets attitydpåverkan som kan iakttagas i film, videogram, TV,veckotidningar m.m. Det är här av värde om det kan råda en samstämmighet mellanskolans mål för samlevnadsundervisningen och den inställning ungdomarna möterpå fritiden. En förutsättning för att genom förebyggande åtgärdermotverka och minska prostitutionen är att skapa förståelse för de orsaker tillprostitutionen som finns att söka i samhällsutveckUngen, i de traditionellakönsrollerna och den ojämlika synen på mäns och kvinnors sexualitet.Prostitutionen bör sålunda som jag har framhållit bekämpas genominsatser på många områden. Det finns ofta komplicerade sociala faktorer bakomkvinnans och mannens deltagande i prostitutionen. Det finns redan kunskap ochmaterial för en sådan upplysningsverksamhet om detta. Jag vill här erinra omden omfattande analys som de sakkunniga och sekreterarna inom prostitutionsutredningenhar gjort av samhälle, könsroller och sexualitet i rapporten (Ds S 1980:9)Prostitutionen i . Rapporten utgör ett värdefullt material som böranvändas i olika utbildningssammanhang. Att bedriva attitydpåverkan och upplysning i sexual- ochsamlevnadsfrågor är ett krävande arbete som ställer särskilda krav på sinautövare. Det krävs också att en metodik utarbetas för att nå människor på ettpersonligt plan. Inom finns en omfattande erfarenhet bl.a. frånarbetet med sexual- och samlevnadsupplysning som bör tas tillvara.Socialstyrelsens nuvarande upplysningsverksamhet i sexual- och samlevnadsfrågorbör dock ges ett vidare innehåll. Betydelsen av en ömsesidig och jämlik sexuaUtetbör enligt min bedömning komma till ett klart uttryck i det attitydpåverkandearbetet. För att få underlag för det fortsatta arbetet med attförebygga prostitution bör initiera särskilda projekt. Sådanautvecklingsprojekt bör belysa vilka grupper som det är särskilt angeläget attnå och hur berörda myndigheter och organisationer kan nå ut till dessa grupperi det prostitutionsförebyggande arbetet. När det gäller frågor om könsrolleroch prostitution är det särskilt viktigt att komma i kontakt med ungamänniskor. Det är enligt min mening angeläget att metoder utvecklas för attintegrera dessa frågor i det upplysningsarbete om sexual- och samlevnadsfrågorsom bedrivs av bl.a. SÖ, landsting, kommuner och frivilligaorganisationer. En försöksverksamhet bör omfatta främst ungdomar, värnpliktiga,invandrarmän och olika yrkesgrupper som kommer i kontakt med prostitutionen. Jag har för avsikt att senare föreslå regeringen attanvisa medel för detta Prop.1981/82:187 26 ändamål från det under huvudtitelanvisade reservationsanslaget A 3; Forsknings- och utvecklingsarbete samtförsöksverksamhet. Jag vill framhålla att de ideella organisationernas liksomfolkrörelsernas och studieförbundens positiva inställning till att på oUka sättmedverka i det förebyggande arbetet mot prostitution bör tas till vara. 2.5 Förbud mot offentliga pornografiska föreställningar Som jag inledningsvis har anfört harprostitutionsutredningen föreslagit att det införs ett förbud i allmännaordningsstadgan mot offentliga pornografiska föreställningar. Inomsocialdepartementet har upprättats ett förslag till lag om sådana ändringar istadgan. På min hemställan beslöt regeringen att inhämtalagrådets yttrande över lagförslaget. Det närmare innehållet i förslagetframgår av lagrådsremissen, som bör fogas till protokollet i detta ärende sombilaga 3. Syftet med förbudet mot offentliga pornografiskaföreställningar är att motverka prostitutionen. Som jag har anfört ilagrådsremissen är steget från sexklubb till prostitution inte långt och många gatuprostitueradehar varit verksamma i sexklubbssammanhang. Ett förbud utgör även enmarkering från samhällets sida mot en företeelse som motverkar strävandena förjämställdhet mellan könen och verklig sexuell frihet byggd på samhörighet ochgemenskap. Jag vill också erinra om att pornografiska föreställningar inte ärtillåtna i våra nordiska grannländer. Förslaget i lagrådsremissen innebär att de offentligapornografiska föreställningarna, vilka krävt tillstånd frånpolismyndigheten, blir förbjudna. Den som anordnar en föreställning i strid motförbudet skall straffas med böter eller fängelse och densom medverkar till gärningen skall dömas till ansvar enligt brottsbalkensbestämmelser om medverkan. Det föreslagna förbudet avses inte medföra någonändring av det hittillsvarande begreppet pornografisk föreställning. Förbudetavser sålunda föreställningar med levande aktörer, där sexueUa situationereller händelseförlopp framställs på ett ohöljt och utmanande sätt. Utanförförbudet faller sådana sammankomster som avses i lagen (1959:618) om allmännasammankomster, bl.a. teaterföreställningar. Inte heller de gällandetillståndsreglerna i allmänna ordningsstadgan omfattar dessa sammankomster.Lagändringarna föreslås träda i kraft . Lagrådet har yttrat sig över lagförslaget ilagrådsremissen. Utdrag ur lagrådets protokoll bör fogas tiUprotokollet i detta ärende som bilaga 4. Vad lagrådet i yttrandet har anfört för att klargöra avgränsningenav straffbarheten för medverkan till brott mot det nya förbudet har jag ingenerinran emot. Det föranleder dock som lagrådet har framhållit ingen markering ilagtexten. 1981/82:187 27 Tvåledamöter av lagrådet har förordat att ikraftträdandebestämmelsen kompletterasmed en övergångsregel. Ett tillstånd som meddelats före det föreslagnaikraftträdandet och som innefattar rätt att anordnapornografisk föreställning även under tid därefter skulle enligt den föreslagnaövergångsregeln få fortsätta att gälla, dock längst till utgången av septembermånad 1982. Motivet som åberopas är att en innehavare av ett sådant tiUståndbör ges ett visst rådrum att avveckla verksamheten. En ledamot av lagrådet haranslutit sig till departementsförslagets ståndpunkt att förbudet skall gällagenerellt . Som denne har anfört har frågan omförbud mot pornografiska föreställningar diskuterats , och ettsådant förbud har föreslagits av prostitutionsutredningen. Även jag anser attinte ens den som fått tiUstånd som avser tid efter kan hanågot större behov av ett rådrum för omställning. Jag förordar som ilagrådsremissen att lagändringarna träder i kraft utan att detdärvid införs någon övergångsregel. Detta innebär som lagrådet har anfört atttillstånd som avser tid efter upphör att gälla med utgången avjuni månad . 1. föreslår att anta förslaget till lag om ändringi allmänna ordningsstadgan (1956:617), 2. bereder tillfälle att ta del av vad jaghar anfört i det föregående om prostitutionen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition förelägga vad som föredraganden har anfört för den åtgärdoch det ändamål som föredraganden har hemställt om. Prop.1981/82:187 28 Prostitutionen bör inte heller i fortsättningen varakriminaliserad men de män som köper sexuella tjänster av narkotikaberoendekvinnor bör straffas. Det är ett par av de slutsatser som utredaren kommer fram tiUi sitt betänkande. Prostitutionen har debatterats intensivt i undersenare år. Ofta har då debatten varit känslomässigt laddad och kännetecknats avbrist på sakligt underlag. Lösa påståenden och överdrifter har upphöjts tiUsanningar. Det har därför varit angeläget att i enlighet meddirektiven få till stånd en ingående kartläggning av problemets orsaker,omfattning och lokala utbredning. Självfallet har det inte varit någon lättuppgift att kartlägga den i viss mån dolda företeelse som prostitutionen och deinblandade personerna utgör. För att sätta in prostitutionen i sitt sammanhang inledsbetänkandet med en historisk översikt. Det konstateras att prostitutionen är enuråldrig företeelse som funnits i skilda länder med olika kulturer ochsamhällsskick. För svenskt vidkommande läggs huvudvikten av den historiskaredogörelsen under vilken prostitutionen var lagreglerad eller frånomkring 1850 till 1918. Den s. k. reglementeringen, som innebar registrering avkvinnor med skyldighet för dem att regelbundet anmäla sig och låta sig läkarundersökas,var huvudsakligen inriktad på att minska spridningen av de veneriskasjukdomarna. I det därpå följande kapitlet redogörs för de svenskarättsregler som kan vara tillämpliga i prostitutionssammanhang. Det finns redanstora lagliga möjUgheter att angripa problemet såväl med hjälp avstrafflagstiftning som med social lagstiftning. I avsnittet "Nutida svensk prostitution" görs engenomgång av den heterosexuella prostitutionens stmktur och omfattning och avden homosexuella prostitutionen mellan män. Av avgörande intresse är här attkonstatera att prostitutionen minskat kraftigt . En jämförelsemed förhållandena mellan de fem olika typer avprostitution som vi har i visar att gatuprostitutionen minskat med 40procent, prostitutionen på massageinstitut och poseringsateljéer med 60 procentoch sexklubbsprostitutionen med . Också hotell- ochrestaurangsprostitutionen och den s. k. call-girlverksamheten har gått ner.Förklaringen till nedgången är att söka i den uppmärksamhet som prostitutionenvarit föremål för - av massmedia, polis, domstolar,politiska instanser och sociala myndigheter. En stor grupp människor berörs dock fortfarande avprostitutionen. är omkring 100 000 män köpare, 2 000 kvinnor säljareoch uppskattnings- Prop.1981/82:187 29 vis 2 000 är halUckar. Av kvinnorna är ungefär 1 000 gatuprostituerade,omkring 500 prostituerade på massageinstitut och ateljéer, runt hundratalet sexklubbsprostitueradeoch mer än 300 s. k. lyxprostituerade. De ofta framförda påståendena om att många mycket ungaflickor prostituerar sig och att prostitutionen går allt längre ner i åldrarnahar inte blivit belagda. Andelen prostituerade under är mindre än femprocent av de kända gatuprostituerade och inom övriga prostitutionsformer förekommeri stort sett inte så unga prostituerade. Mindre än en procent av de gatuprostitueradeär . Däremot har relativt många kvinnor prostitueratsig. Så har t. ex. av de kvinnor som föddes iStockholmsområdet ägnat sig åt prostitution - låtvara många av dem ytterst kortvarigt. Gatuprostitutionförekommer som ett permanent inslag i stadsbilden i , , Malmöoch . Tillfällig gatuprostitution förekommer då och då i ett tiotalav landets övriga större städer. Massageinstitut- f. n. omkring 100 i landet med två tiU tre prostituerade vid varje verksamhet- finns i de större städerna i mellan- och , med en koncentration ioch omkring och . Sexklubbarfinns i och samt i ytterligare fyra städer i syd- och ,dock ej i . Prostitution förekommer vid klubbarna i landsorten, medansådan verksamhet inte har iakttagits vid de klubbar som drivs i Stockholmoch . Hotell- och restaurangprostitution torde förekomma i de flestastörre städer där lämpliga lokaler finns. Denna prostitutionstyp, liksom call-girlverksamheten,har varit svår att kartlägga närmare på grund av dess slutna karaktär ochförtegenhet hos de inblandade. Deprostituerade kvinnorna kommer huvudsakligen från den grupp som har det svårasti samhället. Kriminalitet och narkotikamissbruk är vanligare änhos kvinnor i genomsnitt. Av de kända gatuprostituerade kvinnorna är ungefärhälften straffade, mot i den kvinnliga befolkningen iövrigt. Av de ateljé- och sexklubbsprostituerade är straffade.De vanligast förekommande brotten är enklare förmögenhetsbrott ochnarkotikabrott. Andelen narkotikamissbmkare bland de gatuprostituerade varierartämligen kraftigt mellan de olika orterna; i är så gott som samtligakända gatuprostituerade narkotikamissbrukare, medan motsvarande andel iStockholm kan beräknas tiU av gmppen kända gatuprostituerade. Männen/köparnakan grovt delas in i två grupper. Den ena och helt dominerande gruppen utgörsav ett tvärsnitt av vanliga svenska män, ofta gifta eller sammanboende och medbarn. Den andra gruppen består av män från den undre världen, ofta med inslagav gravt kriminaUserade män. Bland haUickarnakan sinsemellan mycket olika grupper urskiljas. Där finns den numerärt största gmppen- husbehovshallickarna - och den avsevärt mindre gruppen professionellahallickar. Till hallickarna kan även Prop.1981/82:187 30 vissa annonsörer, vissa hyresvärdar och sexklubbsinnehavareräknas. En central fråga när man diskuterar prostitutionen är dessekonomi. Bruttointäkten inom prostitutionen i beräknas till120 därvid massage- och ateljéprostitutionen svarar för denstörsta andelen, . Sedan utgifter av olika slag har erlagtskan man räkna med att ungefär 30 miljoner återstår att investera i kapitalvaroroch sparande. De sociala följderna för kvinnor som prostituerat sigregelbundet bli inte så sällan stora. Kvinnor isoleras oftafrån släkt och vänner och förlorar kontakten med det etablerade samhället.Relationerna till män utanför prostitutionen blir svårbemästrade för många avdem. Likaså kan många känna ett sådant förakt och avståndstagande inför sinegen kropp och sexualitet att detta kan omöjliggöra fungerande relationer.Risken för en kvinna som prostituerar sig att utsättas för psykiskt ellerfysiskt våld är stor, i synnerhet om hon lever i en hallickrelation. Likasåökar risken för missbruk av alkohol eller narkotika, liksom risken att drabbasav könssjukdomar. En kvinna som prostituerat sig regelbundet och inte ärmissbrukare vänjer sig slutligen ofta vid relativt höga inkomster och tillägnarsig snabbt en livsstil där dessa inkomster blir en nödvändighet.