prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Det saknas dock anledning att i dagens läge genomföra sålångtgående restriktioner mot hemförsäljningen som säljform, som den ibetänkandet föreslagna aviseringsregeln skulle medföra. Det finns skäl att istället förorda den av ledamoten föreslagna aviseringsregeln i denmjukare formen dvs. att konsumenterna genom avisering ges tillfälle att iförväg meddela att de avböjer besök. En sådan regel skulle inte i lika hög gradsom den förra innebära en risk för att lagstiftningen i praktiken leder tillett generellt näringsförbud på hemförsäljningsområdet. Aviseringsplikten skulle innebära bättre skydd motöverrumplande besök. Utan föregående samtycke från konsumenten till besöketblir avtalet ogiltigt och försäljningen otillbörlig. Det finns dock skäl i attframföra tvekan om hur detta samtycke skall verkställas. Vid muntligt samtyckekan uppstå viss oklarhet och osäkerhet. Genom att på ångerblanketten noterauppgift om när och hur avisering skett och att få konsumentens godkännande avdessa uppgifter skulle dessa problem undanröjas. Undantaget från aviseringspliktför varor värda bör ersättas med ett relationstal tillbasbeloppet, exempelvis 1/100-del av basbeloppet (f. n. För vissabranscher kommer denna nedre värdegräns att innebära problem. ex. skär den rakt genom sortimentet, och kommer att innebäramarknadsföringsproblem för dessa och tolkningsproblem vid tvister om vad somaviserats inför besöket. Man kan därtill lägga att det i kommun finnsrikt representerat såväl förlags- som tryckerinäring. För dessa skulle aviseringsplikten,enligt samstämmigt uttalande från branschen, innebära kraftiga nedskärningar iproduktionen, med konse- 1981/82:40 101 kvenser pä arbetsmarknaden. 1 det arbetsmarknadspolitiska läge som Bilaga 3 kommunen befinnersig måste dessa konsekvenser noga vägas med det konsumentskydd som förslagetinnebär. I denna bedömning anser kommunstyrelsen att de arbetsmarknadspolitiskaeffekterna väger tyngre än det utökade konsumentskyddet. Kommunstyrelsen förordar därför att "försäljning avtryckt skrift" undantages aviseringsplikten. (I "Lag om tillfällighandel" har denna försäljning undantagits reglering). Reservation av fem ledamöter: Vi delar i huvudsak majoritetens uppfattning sådan denkommit till uttryck i yttrande över ""betänkande - SOU 1979:76. Betr. den del av yttrandet som rör frågan om s.k. aviseringspliktinför försäljares hembesök hos konsument har vi emellertid en annan mening. Det framgår redan av konsumentsekreterarens förslag tillyttrande att tveksamhet kan råda om "hur detta samtycke skallverkställas". Då vi dels delar uppfattningen härom, och hyserbetänkligheter i övrigt emot en aviseringsplikt reserverar vi oss emotmajoritetens yttrande i denna del. Den viktigaste nyheten i kommitténs förslag är reglerna omaviseringsplikt. Av de olika alternativ som förs fram i betänkandet anser viövervägande skäl tala för den utformning som huvudförslaget innehåller. En såutformad aviseringsplikt har klara fördelar för konsumenterna. Dessa får självaavgöra om något hembesök över huvud taget skall komma till stånd och behöverdärför inte riskera att hamna i någon överrumplingssituation. Vi inser att en aviseringspliktskulle skapa inte obetydliga svårigheter för vissa företag som bedriverhemförsäljning, även om vi inte har blivit övertygade om att de farhågor somexperten för fram i sitt särskilda yttrande är till alla delarbefogade. Regeln förefaller oss emellertid ha tillräckligt stort värde fränkonsumentsynpunkt för att det skall uppväga vissa olägenheter av påtalad typ,och vi tillstyrker därför kommittéförslaget i denna del. Enligt 3 och 4 §§ får hembesök inte ske utan attkonsumenten skriftligen eller per telefon har aviserats om besöket och lämnatsitt samtycke till detta. Överträds detta förbud blir avtal som har ingåtts vidbesöket ogiltigt, och vidare kan ingripande ske med stöd avmarknadsföringslagens regler om otillbörlig marknadsföring. Efter ordalagensynes de föreslagna bestämmelserna bli tillämpliga även om det är konsumentensjälv som har begärt att få ett besök. I så fall kan ju knappast någon aviseringsägas ha ägt rum. En sådan tolkning kan emellertid uppenbarligen inte varaåsyftad. Det skulle därför kunna ifrågasättas om inte undantag borde göras förfall då konsumenten har tagit initiativet till besöket (jfr 5 § 1). Ett sådantundantag kan emellertid medföra gränsdragningsproblem. Vem skall exempelvisanses ha tagit initiativet, om näringsidkaren i sin reklam erbjuder sig attkomma hem och demonstrera sin vara för konsumenter som anmäler intresse för endemonstration? Det kan också vara svårt att avgöra vem som skall anses ha tagitinitiativet till ett besök, som avtalas t. ex. vid konsumentens besök inäringsidkarens affärslokal eller på en mässa där näringsidkaren ställer utsina varor. Innebörden av aviseringsregeln förefaller även i övrigt något 1981/82:40 102 Sålunda framgår det inte tydligt om aviseringenmåste ha formen av ett Bilaga 3 personligt meddelande eller om den kan skegenom reklam, exempelvis en annons eller ett reklammeddelande där den som villta emot ett hembesök uppmanas att fylla i och skicka in en kupong. Inte hellerklargörs hur preciserad aviseringen måste vara när det gäller tidpunkten förbesöket. Skall viss dag anges eller räcker det med att t. ex. ange en vissvecka eller behöver kanske någon uppgift om fiden för det aviserade besöketöver huvud taget inte lämnas? Mot bakgrund av det nu anförda vill vi ifrågasätta om detinte skulle vara lämpligare att utforma reglerna som ett förbud mot att företahembesök utan att konsumenten i förväg har samtyckt till besöket. Det är jukravet på samtycke som är det centrala i kommitténs förslag. Om man som villkorför att ett samtycke skall gälla ställer upp dels att det inte har lämnats isamband med att näringsidkaren har sökt upp konsumenten - i bostaden ellernågon annanstans - dels att konsumenten före samtycket har fått uppgift omnäringsidkarens namn eller firma och om vad han vill sälja, torde man uppnå detresultat som kommittéförslaget syftar till. Regeln blir dock såtillvida någotsnävare som överenskommelse om ett hembesök kan träffas vid ett personligtsammanträffande som kommer till stånd på annat sätt än genom att näringsidkarensöker upp konsumenten. Detta förefaller knappast vara någon nackdel. Bedömningen av orfi det behövs en aviseringsplikt av detslag som hemförsäljningskommittén föreslår bör bli beroende av dels hurhemförsäljning bedrivs och vilket konsumentskydd som finns, dels vilka effekteren aviseringsplikt skulle få för möjligheterna att i fortsättningen bedrivahemförsäljning. Vi har inte anledning att ge oss in på någon bedömninghuruvida det konsumentskydd som finns är tillräckligt. Hemförsäljningskommitténkonstaterar dock att hemförsäljningslagen med ångerveckan har medfört ensanering. De förslag om skärpta regler för ångerveckan som kommittén är enig om- bl. a. att ångerveckan också skall gälla telefonförsäljning och attångerveckan skall löpa från leveransdag - bör innebära en ökad sanering och ettbättre konsumentskydd eftersom vissa möjligheter att kringgå lagen därmedundanröjs. syfte med förslaget om aviseringspliktär att undanröja vissa problem - främst överraskningseffekten - som sammanhängermed hemförsäljningen som försäljningsform. Man vill därigenom åstadkomma en ytteriigaresanering av marknaden. a. förlagshåll har dock hävdats att en sådan aviseringsplikti verkligheten skulle få en effekt som vore liktydig med ett förbud mothemförsäljning. Det är svå:rt att bedöma effekterna av en lagfäst aviseringsplikt.Det finns dock skäl sorn talar för att en sådan lagregel skulle kunna fåhårdare effekter än avsett. En uppenbar risk är att många presumtivakonsumenter kan dra sig för att svara på en avisering - och sålunda be om etthembesök - eftersom de därmed skulle kunna känna ett tryck att köpa varan. När det gäller bedömningen av effekterna av en aviseringspliktvill vi också hänvisa till förhållandena i , där man har en mycketrestriktiv inställning till hemförsäljning och där försäljningsformen också ärmycket ovanlig. I finns ett förbud mot oanmodad hänvändel- 1981/82:40 103 se, vilket kan betecknas som en strängare form av aviseringsplikteftersom Bilaga 3 inte heller telefonhänvändelse är tillåten. Från detta förbudär dock bl. a. böcker undantagna. Detta undantag har- senast i ett lagförslagfrån -ifrågasatts av konsumentpolitiska skäl. Det har dock bibehållitsav kulturpolitiska skäl. Vid detta beslut spelade hemförsäljningens betydelseför möjligheterna att ge ut stora bokverk som kräver en långsiktig försäljningen vikfig roll. Sammanfattningsvis vill vi framhålla att det finnsuppenbara risker för att den av hemförsäljningskommittén föreslagna aviseringspliktenkan innebära en restrikfion för möjligheterna att bedriva hemförsäljning som ärbetydligt större än den avsedda sanerande effekten. Det kan t. ex. visa sigomöjligt för utgivande förlag att bibehålla, alternativt bygga upp, enorganisation för hemförsäljning av uppslagsverk. Detta skulle från den synpunktsom uppslagsverkskommittén har att bevaka innebära att möjligheterna att ge utett nytt stort svenskt uppslagsverk allvarligt skulle försvåras. anser att förslaget om aviseringsplikt bl. a.innebär att köparna "överbeskyddas" på ett sätt som totalt sett kaninnebära en väsentlig serviceförsämring för kunderna och en kostnadsökning förteleverket. Den föreslagna aviseringsplikten kan exempelvis medföraatt kunder vid besök av teletekniker endast kommer att få tre jackar (f. n.30:- st) inkopplade utan föregående avisering inom den s. k. Ettvisst mått av byråkrati kan komma att uppstå "tre jackar kan vi sätta uppnu men inte fyra". Vid omedelbar leverans av exempelvis en extra telefon(160:- i inträdesavgift) kan i vissa fall erfordras att teletekniker måste gåut och ringa upp kunden, avisera besöket och sedan komma tillbaka medapparaten. Kunderna kommer förmodligen att ha svårt att förstå motiven fördessa teleteknikers agerande. Med hänvisning till ovanstående föreslås attlagförslaget omarbetas så att aviseringsplikten utgår för den typ av verksamhetsom bedriver. 3.17 i (LO): För att öka konsumentskyddet vid hemförsäljning föreslår hemförsäljningskommitténinförandet av en aviseringsskyldighet. LO delar kommitténs uppfattning att aviseringföre säljbesök i konsumentens bostad är nödvändig i flertalet fall. LO kandäremot ej biträda den lagtekniska lösning av aviseringsregeln som kommittén nuföreslagit. LO anser att en aviseringsregel bör ge utrymme för en viss grad avflexibilitet. LO skulle hellre se aviseringsregeln utformad som engeneralklausul. Med hänsyn till det salubjudnas art och pris bör man kunnaförhandla om riktlinjer för hemförsäljning av vissa varor och tjänster.Hemförsäljning regleras även i marknadsföringslagen. Detta innebär att /KOredan i nuläget förhandlar med hemförsäljningsföretagen om deras sätt attbedriva hemförsäljning. LO anser att frågan om avisering vid hemförsäljningäven kan inrymmas i sådana förhandlingar. 1981/82:40 104 3.18 (): Bilaga 3 TCO delar uppfattningen att nuvarande konsumentskydd intefungerar fillfredsställande vad avser hemförsäljning. TCO vill också understrykavikten av att konsumentupplysning om gällande konsumentlagstiftning ges tillkonsumenterna. TCO anser att skillnad måste göras mellan den seriöst arbetande hemförsäljningshandelnoch övrig hemförsäljning. TCO vill också peka pä de konsekvenser för syselsättningoch trygghet i anställningen som uppstår om också den seriösa hemförsäljningendrabbas av aviseringstvång. 3.19 , samhällsvetare och ekonomer (): Vad gäller den föreslagna regeln om skyldighet förnäringsidkare att i förväg avisera konsumenten om besök i dennes bostad vill JUSEKanföra följande: De dokumenterade fallen av missbruk av hemförsäljningslagen ärsåvitt framgår av utredningen inte så många. De skäl som anförts av experten att en aviseringsskyldighet avsevärt skulle fördyra hemförsäljning verkar beaktansvärda.Hemförsäljning är inte uteslutande en för konsumenterna onödigdistributionsform, eftersom den kan innebära ökad konkurrens och vissa fördelarexempelvis i form av transportservice. Med hänsyn härtill och särskilt somkonsumenten också har rätt att utan angivande av skäl och utan kostnad för sigsjälv ångra köpet inom frän det att han erhållit föreskrivnahandlingar och haft tillfälle att undersöka godset eller ett provexemplar, bören regel om aviseringsplikt tills vidare kunna undvaras. Direktiven gav kommittén frihet att taga upplagstiftningsfrågor med anknytning till hemförsäljningslagen i den månerfarenheterna visade behov av reformer. I denna del har kommittén lagt framett förslag om krav på föregående bevisligt samtycke från konsument för att ettvid hemförsäljning ingånget avtal skall bli bindande för konsumenten. Dettaförslag upptar stort utrymme i betänkandet, vilket är naturligt mot bakgrund avde stora förändringar för en hel näringsgren, som skulle inträda om förslagetledde till lagstiftning. Stort intresse har också redan knutits till de möjligaeffekterna av ett aviseringstvång. Kommittén redogör för hur "dess lagförslag i dennadel formellt har kommit fill". Sålunda kom en minoritet av två ledamöteratt utforma kommitténs förslag, medan av övriga tre ledamöter en ansåg attsamtycke inte skulle krävas frän konsumenten, en att en aviseringsregel skullefå formen av en generalklausul och slutligen en att ingen aviseringsskyldighetalls skulle föreslås. För sin del gör samfundet den bedömningen, att kommitténinte påvisat någon sådan erfarenhet, som kunnat motivera införandet av en aviseringsregelmed krav på uttryckligt samtycke från konsumenten till säljbesök i hemmet.Samfundet finner vidare att kommittén, som vad gäller behovet av den föreslagnaaviseringsregeln extrapolerat från vaga intervjuuttalanden, inte fillräckligtbeaktat riskerna för att hemförsäljningen såsom distributionsform i praktiken omöjliggöres.Kommittén har sålunda visserligen noterat 1981/82:40 105 hemförsäljningsföretagens negativa reaktion på aviseringsregelnmen kom- Bilaga 3 mer i kapitlet Kostnader och resursbehov endast fram fillslutsatsen att det är omöjligt att säga om nettoeffekten av de föreslagnareglerna (inklusive aviseringsregeln) blir positiv eller negativ. Även om kommittén synes anse att bortfallna intäkter intebör beaktas av kommittén i samband med en bedömning av kostnadsaspekten, hadekommittén bort finna att stora kostnader måste uppkomma vid en sådan omläggningav marknadsföringen som' en aviseringsregel av föreslaget innehåll framkallar.Den här aktuella slutledningen hade i själva verket kunnat göras på betydligtfastare erfarenhetsunderlag - i synnerhet vad som inträffat i vid enliknande regels införande - än de förmodanden, som ligger fill grund för det avkommittén antagna behovet av en aviseringsregel. Samfundet antecknar attkommittén räknat med en konkret effekt såtillvida som de föreslagna nyakonsumentskyddsreglerna vid telefonförsäljning angivits vara särskilt angelägnamot bakgrunden av att hemförsäljningsföretagen efter en aviseringsregelsinförande skulle lägga om sin verksamhet till bland annat telefonförsäljning.Samfundet anser att det faktum att hemförsäljning utgjort och alltjämt utgörett viktigt inslag i svenskt näringsliv hade bort förmå kommittén till enuttrycklig behandling av aviseringstvångets effekter. Det hade varit önskvärtatt kommittén gett en klar redovisning av framlagda förslags konsekvenser ävenutanför ramen för de i och för sig önskvärda verkningar, som man i första handsiktar till. Som nu är fallet föreligger risk för att bieffekterna blir såstora och negativa att den önskade huvudeffekten framstår som mindre betydande.Med hänsyn till den stora betydelse frågan har menar samfundet att det inte ärtillräckligt att antaga att inverkan på näringslivet blir obetydlig eller såbegränsad att den bör kunna godtagas. Samfundet avstyrker därför det förslagtill aviseringsregel som framlagts i betänkandet. Såvitt gäller den föreslagna aviseringsregelns förhållandetill den fria spridningsrätten till tryckta skrifter enligt 6 kap. 1 §tryckfrihetsförordningen delar samfundet inte kommitténs i avsnittetTryckfrihetsrättsliga aspekter redovisade uppfattning att aviseringsregeln intestår i strid mot den fria spridningsrätten. Samfundet ansluter sig sålunda tilldocenten i betänkandet återgivna utlåtande, vari denneframhåller att en ordning, som innebär att tryckta skrifter inte får salubjudasutan att vissa förberedande åtgärder vidtagits, innebär en tryckfrihetsrättsligtotillåten begränsning av spridningsrätten. Samfundet anser således att ett aviseringstvångskulle införa en ordning, som minskar möjligheterna att saluföra tryckt skrift.I detta sammanhang vill samfundet hänvisa till det undantag för handel med trycktskrift som görs i lagen om tillfällig handel. Den genomgripande nyheten i förslaget till nyhemförsäljning är aviseringsskyldigheten. Alla besök för försäljning måstegodkännas av konsumenten . Avisering kan ske skriftligen eller per telefon.Undantag görs endast för varor under kronor 100:- och livsmedel. Kommitténs motivering för att föreslå denna långtgåenderegel är de undersökningar som tidigare nämnts och kritiserats i dettayttrande. Kommittén finner emellertid att dessa undersökningar är tillräckliggrund för att föreslå regler som i realiteten innebär att hemförsäljning iprincip skulle 1981/82:40 106 Kommitténs utgångspunkt är att konsumenternaär kritiska Bilaga 3 mot hemförsäljning som marknadsföringsmetod och atthänsyn till konsumentens integritet skulle kräva denna lagreglering. Kommittén åberopar att integritetsskyddsfrågorna undersenare år filldragit sig stor uppmärksamhet och drar paralleller med datalagen,kreditupplysningslagen, inkassolagen, straffreglerna för olovlig avlyssning,lagen om TV-övervakning samt lagen om namn och bild i reklam. Man hänvisarvidare till 2 § i regeringsformen som ålägger det allmänna att värna om denenskildes privatliv. Enligt organisationerna är det inte rimligt att dra dessaparalleller. Ett huvudsakligt skyddsintresse i de uppräknade lagarna är att denenskildes integritet inte i oreglerade former skall utsättas för en doldövervakning. Det framstår som sökt att placera dessa integritetsintrång genomframför allt tekniska hjälpmedel i samma sammanhang som att en människa ringerpå en dörr och ber att få sälja en vara. Det är ingen teknisk svårighet och detstår var och en fritt att avböja en hemförsäljares besök. Ett personligt kontakttagande utgör i sig ingenintegritetskränkning. Det viktiga är hur säljaren närmar sig konsumenten.Organisationerna vill här framhålla vad utredningsexperten (sid. 217) om att marknadsföringslagens generalklausul omotillbörlig marknadsföring när det gäller hemförsäljning av KO-ämbetetuttolkats så att såljombud som tar kontakt med konsument alltid skall klartange sitt ärende och företagets namn samt att samma princip tillämpas avDirektförsäljningsföretagens förening enligt dess regler för direktförsäljning.Härigenom tillgodoses integritetsaspekter inom ramen för nu gällande regler förhemförsäljning. Att därutöver genom lagregler försvåra en kontakt mellanmänniskor - även om den ene har en roll som försäljare - är uttryck för en förmyndarinställningsom organisationerna inte delar. Integritetsaspekterna har betydelse inte barai förhållandet medborgarna emellan utan också i medborgarnas förhållanden tillde makthavande myndigheterna. Svensk näringslagstiftning bygger på principen omnäringsfrihet. Den föreslagna aviseringsregeln skulle emellertid få sådanapraktiska konsekvenser att hemförsäljning som distributionsform i praktikenblir omöjlig. Därigenom skulle regeln inskränka näringsfriheten. Ett skriftligt godkännande skulle uppfattas som betungandeav konsumenten om aviseringslappen över huvud taget skulle observeras blandövriga reklamlappar. Denna inställning framgår också av denintervjuundersökning som utfört. Telefonavisering försvåras av att telefonregistren inteupptar invånarna områdes- eller kategorivis, vilket är nödvändigt för enrationell försäljning. I fritidsområden skulle konsumenten i många fall överhuvud taget inte nås med avisering. Varor som inte aviserats kan inte säljas även om kundenskulle bli intresserad av en annan produkt än den ursprungligen avsedda.Gränsdragningsproblem kan uppstå om en vara skall anses som ett tillbehör, somej behöver aviseras eller en separat produkt. Oklarhet kan uppstå om vem somgodkänt hembesöket och som därför är berättigad köpa. Med tanke påkonsekvenserna av en formellt otillräcklig avisering förefaller kommittén inteägnat tillräcklig uppmärksamhet åt hithörande problem. 1981/82:40 107 Avisering där det kan genomföras blir tidskrävande förförsäljaren och Bdaga 3 dyrbar för konsumenten. Experten har i ettsärskilt yttrande utförligt redovisat svårigheter och konsekvenser fördirektförsäljningsföretagen om aviseringsskyldigheten införs. Av dettayttrande framgår att försäljningsformen inte skulle kunna fortleva om enlagstiftning av kommitténs modell införs. Kommittén har endast mycket kort berört konsekvenserna avlagförslaget från sysselsättningssynpunkt. Ett omintetgörande avhemförsäljningen skulle emellertid enligt organisationens uppfattning fåbetydligt mer omfattande konsekvenser från sysselsättningssynpunkt än vadkommittén gör gällande. Inte bara försäljarkåren skulle drabbas. Även förproducentledet skulle sysselsättningssvårigheter uppstå. De två störstahemförsäljningsföretagen redovisar i särskildaremissvar konsekvenserna av en aviseringsregel i enlighet med kommitténsförslag. En negativ attityd till hemförsäljning från svensk sidakan innebära att produktion av dammsugare flyttar utomlands. a. samman med den tekniska och kommersiella produktutvecklingen somsker via säljorganisafionens kontakt med konsumenterna. Upphör den kontaktenupphör också ett motiv för tillverkning i eftersom endastsäljer av sin produktion i . För Husqvarnas del får aviseringsskyldighetenhuvudsakligen konsekvenser för symaskinsförsäljningen och tillverkningen.Symaskinerna säljs till övervägande del genom hemförsäljning. En lagstiftningsom i realiteten skulle innebära förbud för försäljningsformen skulle i förstahand drabba försäljarkåren, men även produktionen skulle givetvis påverkaseftersom den inarbetade distributionsformen upphörde. Husqvarna bedömer att en aviseringsregelav kommitténs modell skulle medföra sysselsättningssvårigheter för ca 2 000personer på såväl produktions- som marknadssidan. Om lagförslaget går igenom finns en överhängande risk attsvenska kapitalvaror av hög kvalitet som säljs genom hemförsäljning slås utfrån marknaden och ersätts av mindre kvalificerade, importerade produkter. Försäljning av böcker och uppslagsverk sker i storutsträckning genom hemförsäljning. Rätten att sprida tryckt skrift är skyddadenligt grundlagen. Tryckfrihetsförordningen innehåller en generell rätt försåväl fysiska som juridiska personer att på olika sätt tillsaluhålla skrifter.Inskränkning i denna rätt görs endast ur allmän ordningssynpunkt. Kommittén hari sitt betänkande kommit till den slutsatsen att en lagregel om skyldighet attavisera före säljbesök i konsumentens bostad inte skulle strida mottryckfrihetsförordningen. Kommittén grundar sitt ställningstagande på att en aviseringsregeli enlighet med lagförslaget inte skulle innebära ett förbud för hemförsäljningav böcker. Som experten påvisat innebär förslaget emellerfid i prakfikenatt hemförsäljning som distributionsform omöjliggörs. Härigenom kommer också detryckfrihetsrättsliga bedömningarna i en annan dager. Docent har i ett sakkunnigutlåtande närmareutvecklat de 1981/82:40 108 tryckfrihetsrättsliga konsekvenserna av lagförslaget.Organisationerna hän- Bdaga 3 visar till utlåtande. Kommitténsförslag kan enligt organisationernas mening inte genomföras utan en ändring avtryckfrihetsförordningen. Den verkligt kontroversiella frågan i lagförslaget gällerbestämmelsen om avisering.