prop · G50315 · 1981-12-31 00:00:00 — Samtidigtsom jag är medveten om det angelägna i att eleverna får denna information delarjag HLS uppfattning att det är naturiigt att betona syo-uthildningens betydelsenär det gäller att göra funktionärerna medvetna om i vilka spänningsfält deverkar och hur de från legala och etiska utgångspunkter skall bete sig i dessa. Detbör tilläggas att denna fråga med fördel borde kunna göras till föremål fördiskussioner både med lärare och annan personal och med Prop.1981/82:15 29 eleverna pä skolenheten samt med deras föräldrar för attfå en allsidig belysning av frågan. 2.3.3 Syo för elever med fysiska eller psykiskahandikapp Det finns två grupper av elever i skolan som ofta men intealltid har behov av särskilda stödinsatser, således också syo. Jag avser delselever med någon form av psykiskt eller fysiskt handikapp, dels invandrareleverna. Speciella insatser erfordras framhåller SÖ i sinutvärderingsrapport för att lösa problemen i samband med syo för derörelsehindrade eleverna. Dessa elever finns individuellt integrerade, antingeni klasser för rörelsehindrade elever eller i särskilda undervisningsgrupper igrundskolan och gymnasieskolan. Särskilda bestämmelser gäller för anordningen av syo vidspecialskolor och särskolor. I specialskolan infördes nya bestämmelser häromden . Jag anser dock att mycket av vad jag här anför om syo-verksamhe-tensutformning även är tillämpligt för dessa elever. har ibetänkandet (SÖU 1981: 26) Omsorger om vissa handikappade, som jaginledningsvis nämnde, framlagt förslag som bl. a. berör syon i särskolan.Kommittéförslaget innebär i detta avseende harmonisering av särskolansanordningar med motsvarande organisation inom det övriga skolväsendet. anser i sitt remissvar till SÖ:s utvärderingsrapportatt man inte bör så definitivt avgränsa vissa elevgrupper eller att vid statsbidragsgivningvikta de rörelsehindrade eleverna och invandrareleverna som SÖ föreslagit iutvärderingsrapporten. Man bör i stället, menar utredningen, konstruera detgenerella syo-bidraget så att detta täcker även de speciellt syo-krävandeelevernas behov. Fördelningen mellan de olika skolenheterna får sedan görasefter en omsorgsfull genomgång av var de olika behoven finns. Jag delar integrationsutredningens uppfattning att vissaelevgrupper inte bör viktas vid beräkning av statens bidrag till syo-verksamheten.Jag kommer senare föreslå en ny utformning av statsbidraget till syo. Jag villi detta sammanhang också framhålla vad som anfördes budgetproposition(prop. 1980/81: 100 bil. 12 s. 263) om fördelningsprinciperna för det nyaanslaget Särskilda åtgärder på skolområdet. Att tillse att syo-insatserspeciellt kommer handikappade elever tillgodo är således en uppgift förskolstyrelsen vid resursfördelningen inom kommunen, liksom för den enskildaskolan vid planering och fördelning av syo-funktionärens arbetsinsatser. 2.3.4 Syo för invandrarelever Mot bakgrund av de mål som uppställts av förinvandrar- och minoritetspolitiken konstaterar SÖ i utvärderingsrapporten att syonför Prop.1981/82:15 30 invandrareleverna inte fungerar tillfredsställande.Andelen invandrarelever varierar starkt mellan olika kommuner och regioner. SÖmenar att det råder ojämlikhet inte bara mellan kommunerna utan också mellansvenska elever och invandrarelever och mellan olika invandrargrupper. SÖ redovisari utvärderingsrapporten en mängd problem som är förknippade med undervisningenav invandrareleverna och deras val av utbildning och yrke. Många remissinstanser påpekar att behovet av fortbildningär stort, både av syo-funktionärer och i hög grad av hemspråkslärare saml ävenav de två personalgrupperna gemensamt. A' menar att det är viktigt att invandrareleverna får stödi övergången från skolan till arbetslivet. I yrkesvalet som måste göras utifrånsvenska förhållanden känner sig invandrareleverna och deras föräldrar oftakluvna mellan två mönster, mellan två kulturer. Även om statistiken i samband med invandrarungdomarsövergång från skola till arbetsliv är bristfällig pekar trenden klart, enligtvad anför, mot att de har större svårigheter än svenska ungdomar. Detbehövs, enligt , tvåspråkiga tjänster för syo-konsulenter ocharbetsförmedlare. Jag finner det för min del angeläget att återigenframhålla att det är pä skolan som ansvaret vilar för elever med svårigheter iskolan. Invandrarelever som har svårigheter i skolarbetet omfattas såledesockså av skolans särskilda ansvar. Principerna för skolans ansvar i dettaavseende har utvecklats i Mål och riktlinjer för (Lgr 80). Dettasärskilda ansvar innebär att de resurser som skolan förfogar över för attstödja elever med särskilda behov även skall komma de invandrarelever till godosom bedöms vara i behov av dem. Därutöver utgår särskilda statsbidrag till undervisning avinvandrarelever i deras hemspråk och kultur och för stödundervisning isvenska, fr. o. m. /83 benämnt undervisning i svenska som främmandespråk. Jag instämmer med TCO som i sitt remissvar framhåller att, liksom det ärnaturligt att syo ingår i all skolans undervisning, bör den självklart ingå i hemspräksundervisningoch undervisning i svenska. För alla elever och därmed också för invandrareleverutgör syon en ständigt pågående process och den skall inte sättas in videnstaka tillfällen. Därför är ett nära samarbete mellan hemspråksläraren och syo-funktionärennödvändigt, ett påpekande som gjordes även budgetproposition (prop.1977/ 78:100 bil. 12, s. 241). Skolans arbetsenhetskonferenser ger rikamöjligheter till planering av gemensamma insatser. Att syo-funktionären kan stöta pä särskilda problem iverksamheten bland invandrarelever, såsom SÖ anför, är jag fullt medveten om.De ordinarie valsituationerna i skolan kompliceras nämligen ytterligare förinvandrareleverna genom att de vid varje val dessutom måste göra ett val mellanden egna ursprungliga kulturen och det nya landets kultur. Invandrarelevernalever ofta i en miljö där kunskaperna om den svenska arbetsmarknaden och detsvenska arbetslivet ibland är begränsade.Inte minst Prop.1981/82:15 31 flickorna kommer i kläm i denna komplicerade valsituation.Detta har också påpekat i sitt remissvar. Härvidlagär hemspråkslärarna nyckelpersoner. Genom det sociala kontaktarbete som ingåri hemspräkslärarnas tjänstgöring får dessa ofta en god kännedom ominvandrarelevernas hemmiljö och speciella kulturella bakgrund, vilket ocksåhar betydelse för syo-arbetet. Det bör därför, enligt min mening, varanaturligt att ta till vara hemspråkslärarnas speciella kapacitet, t. ex. isamband med föräldrakontakter och i vägledningssammanhang. Emellertid har hemspråkslärarna en mycket varierandebakgrund och många av dem har bristfälliga kunskaper om den svenskaarbetsmarknaden och arbetslivet. Vad gäller fortbildning av bl. a.hemspråkslärare vill jag erinra om vad som anförs här om i den av riksdagenvåren 1981 beslutade propositionen om skolforskning och personalutveckling.Riksdagen har beslutat i överensstämmelse med förslagen. Under avsnittetAngelägna utbildningsbehov (s. 42-46) behandlas konsekvenserna av denförstärkta syon i kursplaner samt även hemspräkslärarnas behov avfortbildning. Jag vill emellertid framhålla att den form av gemensam fortbildningmed syo-funktionärer och hemspråkslärare, som remissinstanserna efterlyser,utgör exempel pä det lokala utvecklingsarbete som föreslås i nyssnämndaproposition och som syftar till att utveckla den egna verksamheten i kommunen.Det viktiga i denna verksamhetsutveckling är, enligt vad som har anförts ipropositionen om skolforskning och personalutveckling (s. 31), att de somskall genomföra arbetet själva får ta ansvar för förändringar ochförbättringar. Mot bakgrund av vad jag har anfört bör syon förinvandrarelever i princip inte skilja sig från syon för alla andra elever.Mänga invandrarelever har emellertid på grund av sin härkomst och kulturbakgrundsvårigheter i skolarbetet och vid studie- och yrkesvalet vilket kan krävasärskilda insatser i det enskilda fallet. Jag är emellertid medveten om att problemen skiftar mellanolika kommuner och mellan olika språkgrupper. Jag vill därför erinra om vadföredraganden anfört i samband med anslaget för Särskilda åtgärder på skolområdeti budgetproposition (prop. 1980/81: 100 bil. s. 263). Länsskoinämndenbör vid fördelning av den aktuella resursen sä långt som möjligt utgå från en helhetsbedömningav situationen inom skolväsendet i resp. kommun. I en sådan helhetsbedömningkan också invandrarelevernas behov ingå. Jag förutsätter att SÖ genom länsskolnämndernanoga följer utvecklingen i kommunerna i detta avseende. Det bör i detta sammanhang nämnas att på uppdrag avregeringen inkom till regeringen med förslag till åtgärder förinvandrarungdom. förde däri fram förslag som berörde syo i invandrartätakommuner samt förslag om syo-utbildning för tvåspråkiga. Den ojämförligt största gruppen bland invandrarna utgörsav invandrare Prop.1981/82:15 32 Det pågår dessutom en ständig migration mellan och Finland.Jag avser att senare återkomma till regeringen med förslag om en särskildantagning av finsktalande sökande till syo-utbildning. Vadgäller informationsmaterial som underiag för syo-information till invandrarföräldraroch invandrarelever i övriga språkgrupper bör det ankomma på SÖ att framställasådant i form av kommentarmaterial som stöd för syo-verksamheten. SIVpekar på de svårigheter som invandrarelever har vid övergången från grundskolatill gymnasieskola. Enligt SCB:s senaste statistiska rapport ominvandrarelevernas benägenhet att söka till fortsatta studier efter gymnasieskolanär emellertid skillnaden större mellan olika grupper av invandrare än mellaninvandrarelever i allmänhet och svenska elever. I detta sammanhang vill jagframhålla att de s. k. introduktionskurserna för invandrarungdom bör betraktassom en syoresurs. I timplanen för dessa kurser finns ett antal veckotimmar syo.Dessa introduktionskurser, som fr.o.m. ligger inomgymnasieskolans lilla ram, kan omfatta en termin, ett är eller organiseras somsommarkurser. 2.3.5Syons roll vid övergången från grundskola till gymnasieskola I1971 års proposition om syo förutsatte föredraganden att införandet av den nya syo-konsulentkåren,som skulle vara gemensam för grund- och gymnasieskola och som därigenom skullekunna arbeta stadieövergri-pande, också skulle kunna utgöra en garanti för attdenna för en del elever sä problemfyllda stadieövergång skulle underlättas. Enrad åtgärder har under det gångna årtiondet vidtagits inom skolans område föratt stödja ungdomar inför utträdet i arbetslivet. Grovt räknat kan de grupperaspå följande sätt: utökad arbetslivsorientering i både grund- och gymnasieskola,åtgärder vid övergång från grundskola till gymnasieskola, gymnasieskolansdimensionering för att kunna ta emot fler 16-äringar samt särskilda åtgärderför dem som varken sökt eller kommit in på någon av gymnasieskolans ordinariestudievägar. Jag kommer att i detföljande närmare redovisa de åtgärder som berör syo-verksamheten. Vad avser denpraktiska arbetslivsorienteringen har jag behandlat den i det föregående ochövergår således till att avhandla frågor i samband med övergången frängrundskolan till gymnasieskolan. Successivthar förändringar och försöksverksamheter initierats som syftar till atteleverna skall fä besked om intagning till gymnasieskolan sä tidigt sommöjligt. Detta gör det i sin tur möjligt att stödja de elever som inte kommitin i eller inte sökt till gymnasieskolan. Är1974 inleddes en försöksverksamhet med modifierad intagning och uppföljande syoefter förslag av betygsutredning. Intagningsnämnderna gjorde enpreliminär intagning till gymnasieskolan pä grundval av höstterminsbetygen. Deelever som då befanns löpa risk att inte bli intagna på sina förstahandsval erhöllbesked därom. Syftet var att det Prop.1981/82:15 33 skulle finnas god tid att ge eleverna förstärkt syo medande fortfarande gick kvar i årskurs 9. I synnerhet elever som var villrådiga,som inte sökt eller inte tagits in eller inte kommit in på sitt förstahandsvalskulle få hjälp. Erfarenheterna av försöksverksamheten blev goda och systemetinfördes därför som reguljärt system . I samma syfte har senare inletts en försöksverksamhet medslutlig intagning till gymnasieskolan pä grundval av terminsbetyget frånhöstterminen i årskurs 9. Denna försöksverksamhet startade efter regeringensmedgivande /79. Jag föreslår att den reguljära ordningen ifortsättningen skall vara intagning till gymnasieskolan på grundval avhöstterminsbetyget i årskurs 9. Denna ordning bör tillämpas första gången påintagningar till /84. 2.3.6 Syons roll i skolans uppföljningsansvar Enligt SIA-beslut skulleskolstyrelsen i samarbete med den lokala arbetsförmedlingen och de socialamyndigheterna bedriva uppföljande syo för att stödja ungdomar somefter avslutad grundskola varken studerar eller har arbete. Dettaskolstyrelsens uppföljningsansvar har genom beslut om läroplan förgrundskolan (Lgr 80) utvidgats till att omfatta alla ungdomar i den aktuellaåldern. Uppföljningsansvaret omfattar således även ungdomar som fåttanställning eller börjat någon form av studier och sedan avbrutit dessa. Genomriksdagens beslut om åtgärder för att främja ungdomars utbildning igymnasieskolan erhöll skolstyrelsen ökade möjligheter att vidta konkreta åtgärderför att förverkliga sitt ansvar gentemot kommunens 16- 17-åringar. Jagredovisar inledningsvis bakgrunden för skolans verksamhet pä detta område. inrättades en orienteringskurs. Studievägar ocharbetsliv (SA-kurs), med syfte att ge ungdomar som är tveksamma i sittutbildnings- och yrkesval bättre kännedom om studievägar i gymnasieskolan ochom arbetsförhållanden inom vissa delar av arbetslivet. Efter hand har det tillkommit ett särskiltutbildningsutbud i gymnasieskolan som har vänt sig till mindre studiemotiveradeungdomar. fastställdes efter regeringens bemyndigande tim- ochkursplaner för vissa kortare kurser. medgavs försöksverksamhet med individuelltanpassad kombination av utbildning och praktikarbete i form avberedskapsarbete i högst tio kommuner. Genom ett regeringsbeslut gavsskolstyrelserna möjlighet att anordna 5-veckors introduktionskurser vidläsårets start som stödinsats för ungdomar som inte fått utbildningsplats ellerarbete. Våren1980 beslöt med anledning av propositionen (1979/ 80:145) om åtgärderatt främja ungdomars utbildning i gymnasieskolan m.m. att kommuner som hargymnasieskola skall kunna anordna introduktionsprogram för utbildning för 16-17-åringar som 3 1981/82. Prop.1981/82:15 34 inte direkt påbörjar en utbildning pä linje ellerspecialkurs inom gymnasieskolan. Dessutom fattades beslut om enyrkesintroduktion . Beslutet om introduktionsprogram och yrkesintroduktiontogs mot bakgrund av den aktuella arbetsmarknadssituationen för 16-17-åringaroch med hänsyn till skolstyrelsens uppföljningsansvar för dessa ungdomar. I dennämnda propositionen bedömdes behovet av att anordna s.k. korta yrkesinriktadekurser och specialkursen Studievägar och arbetsliv genom tillkomsten avförsöksverksamheten med yrkesintroduktion och introduktionsutbildning kommaatt upphöra . Gymnasieskolan kan dock - liksom tidigare - anordnakorta yrkesinriktade kurser inom den s. k. lilla ramen som är avsedd förspecialkurser av olika slag (prop. 1980/ 81:100 bil 12 s. 313, UbU 1980/81:22och 30, rskr 1980/81:283). Jag avser att föreslå regeringen att ge SÖ i uppdrag att isamband med redovisning av erfarenheterna från försöksverksamheten särskilt uppmärksammade 17-åringar som under /81 genomgått introduktionsprogram elleryrkesintroduktion. Uppföljningen bör redovisa i vilken grad de fått arbeteeller övergått till utbildning. Om utvecklingen innebär särskilda problem fördenna grupp, bör SÖ i samråd med AMS föreslå möjliga åtgärder. Jag vill emellertid redan nu poängtera att skolstyrelsenssträvan bör vara - om eleverna inte lyckas få ett mer permanent arbete - attkunna erbjuda dem olika möjligheter att genomgå en yrkesutbildning av någotslag inom gymnasieskolan. Det är därför viktigt att gymnasieskolans utbudinnehåller studievägar, främst i form av specialkurser av olika längd, som ärattraktiva för elever som inte vill följa mer teoretiskt utformade studievägar.Jag vill erinra om den förteckning över sådana kurser som publicerades av SÖ iAktuellt från () 1976/77:4. Yrkesintroduktion är avsedd att varaett sista alternativ om eleverna inte kan eller vill välja kursplanebundenyrkesutbildning inom linjer, specialkurser eller som lärlingsutbildning. Denfår därför inte presenteras som ett valalternativ som annan utbildning.Den bör istället motivera eleven för utbildning. Syftet bör vara att en 40veckors yrkesintroduktion inte skall behöva utnyttjas i hela sin längd. Jaganser därför att den ordningen bör införas, att skolstyrelsen efter entio-veckorsperiod, om eleven då inte fått en fast anställning, bör överväga ominte yrkesintroduktionen kan utbytas mot eller varieras med i första handyrkesutbildning inom någon specialkurs eller linje i gymnasieskolan eller inomgymnasial lärlingsutbildning. En naturlig utbildningsgäng kan vara:introduktionsprogram - yrkesintroduktion kortare specialkurs yrkesintroduktion (om nödvändigt) - specialkurs/lärlingsutbildning/linje. Regeringen har på min föredragningbeslutat förelägga en proposition (prop. 1981/82:14) om förändringarav gymnasieskolans utformning m. m.. Förslagen i propositionen innebär att enskolstyrelse får tillgäng till en betydande fri resurs av lärarveckotimmar 1981/82:15 35 inom gymnasieskolan, vilken bör kunna utnyttjas förstödundervisning och därmed underiätta en successiv intagning efterterminsstarten på ej utnyttjade elevplatser inom olika studievägar. Jag övergår nu till att redogöra för syons särskilda rolli uppföljningsarbetet. Enligt SÖ:s rapport har syons roll i detta sammanhangfrämst dokumenterats i försöksverksamheten med uppsökande syo och modifieradintagning. SÖ konstaterar i utvärderingsrapporten att kommunerna har storfrihet vid utformningen av den uppsökande och uppföljande syon. Oberoende avvilken modell som tillämpas är det dock oftast syo-funktionären vid denenskilda skolan som söker upp och etablerar kontakt med f. d. elever. Enligt min uppfattning framstår det som en naturligfördelning av uppföljningsverksamheten att låta syo-funktionären vid den skolasom eleven senast har lämnat svara för kontakterna med eleven. En annan ordningkan dock tänkas vara lämpligare i vissa fall. I samband med mina förslag omstatsbidrag för syo kommer jag att förorda att det nuvarande särskilda bidragetför uppföljande syo läggs in i förstärkningsreurs. Det bör ankommapå den enskilda kommunen att avgöra hur den organisatoriska frågan bäst skalllösas. I skolans uppföljningsansvar intar det förebyggandearbetet en viktig roll. Den pågående försöksverksamheten med en förändrad ochutökad praktisk arbetslivsorientering utgör ett exempel pä förebyggandeåtgärder. Systemet med preliminär intagning till gymnasieskolan pähöstterminsbetyget och det av mig föreslagna reguljära systemet med slutligintagning på höstterminsbetyget i årskurs nio är vidare exempel pä hur manförsökt skapa bättre utrymme för syo-arbetet inför övergången till gymnasieskolan. Jag vill här betona att åtgärderna inom uppföljningen intefår stanna vid en passiv registrering utan skall verka stimulerande ochstödjande. Betydande ansträngningar måste göras för att bryta den onda cirkelsom många ungdomar befinner sig i på grund av t. ex. misslyckanden i skolan,brister i den sociala miljön och negativ påverkan i samhället. Varje elev måsteutifrån sina egna förutsättningar fä ett sådant stöd att han/hon inte tappartron på sin egen förmåga. SÖ redovisar erfarenheter från det direkt uppsökande ochuppföljande syoarbetet som dokumenterats bl. a. i rapporter från ochStockholm. SÖ påpekar att både syo-funktionärer och arbetsförmedlare önskarmer organiserade former av samverkan med regelbundna kontakter. Kontakterna ärsvåra att etablera och bevara. Ett mer aktivt engagemang i uppföljningsarbetetfrån intagningsnämndens sida är också önskvärt. Vissa erfarenheter pekar enligt SÖ:s utvärderingsrapportpå att en del elever så tappat tron på sin egen förmåga att de t. ex. intevågar söka ett arbete av rädsla för ett misslyckande. En känsla av bristandemöjligheter att påverka den egna situationen kan, som SÖ påpekar, leda tillresignation, håglöshet, missbruk etc. Prop.1981/82:15 36 RHS anser att skolan måste sörja för de ungdomar som intevill genomgå utbildning. arbetar man på att få fram anställningar på allaarbetsplatser för handikappade. Man skulle likaväl kunna inventera möjligaplatser för ungdomar frän som inte utbildar sig vidare. RHS anseratt man måste acceptera att det finns ungdomar, som finner alla former avordnad utbildning så negativ, att de inte kan inordna sig inom den ramen, denmå vara aldrig så individuellt anpassad. RHS menar att man bör övervägamöjligheten att låta en del ungdomar utbilda sig tillsammans med äldre, som påett naturligt sätt kan hjälpa dem tillrätta, så som exempelvis sker näryrkesutbildning ges direkt i arbetslivet. Som jag inledningsvis nämnde och som framgår av deerfarenheter och synpunkter som jag nu har redovisat har förutsättningarna för syo-verksamhetenändrats i betydande grad . Arbetslöshet och osäkra arbetsmarknadsutsikterär problem som i hög grad påverkar syo-verksamheten och hela skolanssituation. Det är ett ytterst krävande arbete som syo-funktionärerna lägger nerför att skapa tilltro till den egna förmågan hos elever som möter svårigheteroch motgångar i skolan, uppbyggande av en framtidstro och förändring avattityder som hämmar studie- och yrkesvalet. Jag vill understryka att insatser av enskilda syo-funktionärermåste ses i ett helhetsperspektiv. De måste utgöra ett led i hela skolansansvarstagande för elever med särskilda behov, varav uppföljningen av eleversom lämnar utan att genomgå fortsatt utbildning eller få arbete ären del. Jag instämmer med de remissinstanser som betonar vikten av planeringoch samarbete mellan olika personalkategorier och myndigheter inom kommunen. Jag anser att till skolans arbetslivsförberedande ochförebyggande verksamhet hör att lärare och syo-funktionärer i olikasammanhang tar upp frågan om arbetslöshet inte endast ur ett samhälleligtperspektiv utan med utgångspunkt från de effekter den har pä individen. Med denökade betoning av arbetslivsfrågor som skall genomsyra undervisningen är dettaen minst lika viktig fråga som övriga frågor om arbetets villkor och värde.Många gånger framställs arbetet efter skoltiden som nästan det enda värdefullai en människas identitet. De ungdomar som efter står utan arbete ärdå helt utlämnade. Genom att i skolan öppet diskutera arbetslösheten som denter sig i verkligheten kan en handlingsberedskap skapas hos eleverna och riskenför utslagning av dem som verkligen blir arbetslösa minska. Emellertid vill jag också understryka att dennaprobleminventering i skolan av arbetslöshetsfrågor inte får lägga grunden förnågot slags uppgi-venhetskänsla eller att individen fråntas ansvaret för atthandla och själv ta initiativ. Målet för skolans behandling av ungdomensarbetslöshetsproblem bör vara att hos individen ingjuta känslan av eget ansvarsamt en vilja och förmåga att övervinna arbetslöshetssituationen.Utgångspunkten bör Prop.1981/82:15 37 varaatt ungdomars arbetslöshet inte är självförvållad men att situationen ej hellerär vare sig oundviklig eller hopplös. Det är således viktigt att man fill ensådan probleminventering knyter an en kartläggning av olika utbildningsalternativsom erbjuds. De övriga resurser som samhället ställer till förfogande bör inteuppfattas som den enda utvägen utan bör tvärtom upplevas som en säkerhet ochett stöd för egna initiativ. Jag villi detta sammanhang understryka det svära och viktiga i syo-funktionärensarbete. Dessa företräder samhället gentemot ungdomar, som ofta och med all rätthyser oro för sin framtid. Det är då viktigt att syo-funktionärerna på ettrealistiskt sätt balanserar obefogad optimism eller pessimism hos dessaungdomar.