prop · G503103 · 1981-12-31 00:00:00 — att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att göra enförutsättningslös översyn av användningen av studieomdöme som urvalsgrund vidantagning fill högskoleutbildning samt, om utredaren finner att studieomdömeinte längre bör användas, lämna förslag om formerna för antagning av studerandefrån folkhögskola, alt besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta nionde huvudtitelns kommittéanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Översyn av reglerna om avräkning av utländsk skatt Departementschefen, statsrådet , anför: Metoder att lindra internationell dubbelbeskattning Internationell dubbelbeskattning undviks eller lindrasantingen genom bestämmelser i intern lagstiftning eller genom bilaterala ellermultilaterala avtal. De flesta stater har sådana bestämmelser i sin internalagstiftning. Tre huvudmetoder all undvika eller lindra dubbelbeskattning kanurskiljas. Den första är den s. k. "credU of tax"-metoden (creditof lax = avräkning av skatt). Denna metod innebär all den utländska skatten avräknas mot den egna skatten. Metoden kan utformas på olika sätt. Den för de skallskyldiga 215 Skr.1981/82:103 mest förmånliga avräkningsmetoden är s. k. "full credit"som i fråga om Del II inkomst innebär att den utländskaskatten får avräknas mol varje inhemsk skatt, oavsett om den i hemlandet beskattade inkomstenuppkommit utomlands eller i det egna landet. Något mer begränsade avräkningsmöjlig-heterger den s. k. "overaU"-principen. Denna innebär att utländsk skattfår avräknas mol all inhemsk skatt på inkomster frän utlandet. Ytterligarebegränsning av avräkningen sker om "per country"-principen tillämpas.Härvid får skatt på inkomst från elt visst land avräknas från all inhemsk skallpå inkomsl från samma land. De nämnda tre principerna kan men behöver inte varaförenade med möjlighet till avräkning mot inhemsk skall under tidigare ellersenare år ("carry back" resp. "carry forward"). Mestrestriktiv är "per item"-principen. som innebär att utländsk skatt påen viss inkomst får avräknas endast mot inhemsk skatt på samma inkomst. Den andra huvudmetoden är den s. k. "exempt"-metoden(exempt = undanlagande från skatt). Metoden innebär i fråga om inkomsl attutländsk inkomsl undantas från inhemsk beskattning. Metoden är oftast menbehöver inte vara begränsad lill vissa inkomster, t. ex. inkomsl av fastigheteller rörelse i utlandet. Den tredje huvudmetoden, som medför att dubbelbeskattninglindras men inte helt undanröjs, är avdrag för utländsk skatt såsom omkostnad. Nuvarande regler om avräkning Bestämmelser om avräkning infördes i svensk lagstiftningmed verkan fr. o. m. taxering (prop. 1966:127, BeU 1966:54, rskr1966:338, SFS 1966:730), Bestämmelserna, som finns i 24-28 §§ lagen (1947:576)om statlig inkomstskatt (SIL), grundas på dubbelbeskatlningssakkunnigas förslag(SOU 1962:59), fanns endast möjlighet till lindring i dubbelbeskattningengenom avdrag av utländsk skatt såsom omkostnad [punkt 4 av anvisningarna till20 § kommunalskattelagen (1928:370) KL], Jag bortser här från den möjlighet somregeringen har att undanröja eller lindra dubbelbeskattning med stöd av 23 § SILoch 23 § lagen (1947:577) om statlig förmögenhetsskatt. När de nuvarande avräkningsreglerna förelades riksdagenför godkännande framhöll dåvarande departementschefen (prop, 1966:127 s. 82 ff)att tidigt begagnade sig av möjligheten att genom bilaterala dubbelbeskattningsavtaltillgodose skallskyldigas krav på en rättvis behandling och avlägsnade hinder för handelsutbyte och andra mellanstatliga förbindelser somskattereglerna kunde uppställa; hade slutit ett stortantal sådana avtal. Departementschefen konstaterade emellertid att den lindringi internationell dubbelbeskattning som kunde medges enligt de dittills vidtagnaåtgärderna inte var tillräckliga. borde visserligen enligt departementschefensuppfattning liksom i första hand söka undanröja internationelldubbelbeskattning genom avtal. Innan man på detta sätt kunde åstadkomma enlösning över hela fältet borde dock ett avräkningsförfarande införas i svenskskattelagstiftning som en generell metod att lindra internationelldubbelbeskattning. De nuvarande avräkningsreglerna är, i enlighet meddubbelbeskattnings sakkunnigas förslag, försedda med vissa begränsningar. En viktig begräns ning är att avräkning endast medges för skatt till utländsk stat eller delslat. 216 Utländsk skatt är såledesinte avräkningsbar. skattenmåste i princip utgå som en nettoskalt. I fråga om inkomst av sjöfart Skr.1981/82:103 eller luftfart i internationell trafik gäller dock alt avräkningmedges även för Dir 1981:60 utländska bruttoskatter och kommunala skatter. Enannan viktig begränsning är att avräkning får ske endast mot svensk statliginkomstskatt. Under remissbehandlingen av dubbelbeskattningssakkunnigas förslagframfördes önskemål dels om all en vidare krets av utländska skatter skulle fåavräknas och dels om att avräkning skulle få ske även mot svensk kommunalskatt.Departementschefen ansåg dock att, tills vidare erfarenheter nåtts, avräkningsförfarandelskulle begränsas i enlighet med dubbelbeskattningssakkunnigas förslag. De svenska reglerna innebär att den tidigare nämnda s. "per item"-principen tillämpas, dvs. full identitet måste föreliggamellan de inkomster som beskattas i utlandet resp. i . "Carryback" och "carry forward" medges inle. I de svenska dubbelbeskattningsavtal som slöts före mittenav tillämpades den tidigare nämnda "exempt"-metoden somallmän metod för att undanröja dubbelbeskattning. I avtal som ingåtts däreftertillämpar i princip "credit of tax"-metoden. Avtalen omfattarnumera alltid den svenska kommunalskatten och ofta även utländskakommunalskatter. Om allmän förmögenhetsskatt förekommer i den andra staten,omfattas i regel både denna skatt och den svenska förmögenhetsskatten. Vidtillämpningen av avräkningsbeslämmelserna på svensk sida gäller, med ett parundantag, "per item"-principen. Brister i de nuvarande avräkningsreglerna har, särskilt från svenska förelag medvidsträckt inlernalionell verksamhet, framhållits alt de svenska avräkningsreglernai en rad hänseenden är otillfredsställande. Många andra stater tillämpar avräkningsreglereller andra metoder för att undvika dubbelbeskattning som är betydligtgynnsammare än de svenska. I de fall företag hemmahörande i sådana staterkonkurrerar med svenska företag på den internationella marknaden, försämras pågrund härav de svenska företagens internationella konkurrensförmåga. Kritikengäller avräkningsreglerna både i inhemsk lagstiftning och i avtalen. I fråga omde interna avräkningsreglerna vänder man sig främst mot begränsningenbeträffande avräkningsbara utländska skatter och att avräkning inte får görasmot svensk inkomstskatt. När det gäller avräkningsreglerna generelltframhåller företagen, att tillämpningen av "per item"-principen ochdärmed avsaknaden av möjligheten till "carry back" och "carryforward" av avräkning medför väsentliga ölägenheter under nuvarandeekonomiska förhållanden, då den svenska skatten på grund av låg beskattningsbarinkomst i ofta är väsentligt lägre än den avräkningsbara utländskaskatten på samma inkomst. Full avräkning kan därför inte ske. Företagen påpekarockså att den statliga inkomstskatt som får användas för avräkning enliglnuvarande tillämpnings-bestämmelser dessutom reduceras med hänsyn tillunderskott i förvärvskälla och kommunalskatteavdrag. Ett par svenska affärsbanker har pekat på de speciellaproblem som kan uppkomma för banker som erhåller ränta från utlandet. Enligt intern lagstiftning i mänga länder, särskilt utvecklingsländer, tas källskatt ut på ränta som betalas från del egna landet lill mottagare i utlandet. Skr.1981/82:103 utgår i regel med en viss procent av räntans bruttobelopp.Skattesatsen Del II uppgår ofta till eller mer.Skattesatsen reduceras i regel i dubbelbe- skattningsavtal men kan även då uppgå till . Hos densvenska banken som uppbär räntan beskattas denna enligt nettoprincipen, dvs.avdrag medges för kostnader. Den svenska skatten blir därför i regel avsevärtlägre än den utländska bmltoskatten. Endast en mindre del av den utländskaskatten kan därför avräknas, eftersom den svenska skallen på inkomsten utgör"taket" för avräkningen. Bankerna påpekar all det här är av väsentligbetydelse hur man beräknar de kostnader som är hänförliga lill ränteintäkten.Rättsläget i i detta hänseende är f, n, osäkert, Mol bakgrund av det anförda anser jag att en särskildutredare nu bör tillkallas för att se över reglerna om avräkning av utländskskatt. Utredaren bör i första hand behandla de interna avräkningsbeslämmelserna,eftersom reglerna i avtalen i huvudsak lorde komma alt ansluta till de internareglerna. Jag vill i detta sammanhang dock framhålla att de problem somsammanhänger med internationell dubbelbeskattning i första hand bör lösas genombilaterala eller multilaterala avtal. Det har emellertid visat sig att det ivarje fall inte f, n, är möjligt att få lill slånd dubbelbeskattningsavtal medalla de stater som har betydelse för svenska företags investeringar och övrigaekonomiska förbindelser. De interna reglerna får därför antas förbli eltviktigt komplement till avtalen under en lång lid framåt. Det är därförangeläget att dessa regler får en sådan utformning alt de inte hindrar ellerförsvårar svenska företags internationella verksamhet. Utredaren skall undersöka om och i vad mån del nu ärlämpligt alt utvidga kretsen av avräkningsbara utländskaTkatter och omavräkning skall få ske även mot andra svenska skatter än den statligainkomstskatten. En väsentlig fräga i utredningsarbetet bör varaomfattningen av avräkningsreglerna, dvs, om den nuvarande restriktiva"per item"-principen bör bibehållas eller om det finns skäl attinföra för de skattskyldiga mer gynnsamma regler, I detta sammanhang måstenaturligtvis även frågan om "carry back" och "carryforward" av avräkning utredas. I båda dessa hänseendenär del viktigt attinhämta upplysningarom lagstiftning och praxis i andra industriländer. Som antytts tidigare är sättet alt beräkna den svenskaskatt som belöper på inkomsten av stor betydelse, eftersom delta belopp utgör"taket" för avräkningen. Enligl nuvarande regler (25 § SIL) anses"taket" utgöra "den del av den skallskyldiges statligainkomstskatt som den utländska inkomsten utgör av den skaltskyldigessammanlagda inkomsl av olika förvärvskällor". Detta innebär, all denstatliga inkomstskatt som får användas för avräkning reduceras med hänsyn tillunderskott i förvärvskälla och del särskilda kommunalskatleavdraget. Utredarenbör pröva om och i vad män dessa regler bör ändras. Det särskilda avräkningsproblem som uppkommer för bankernavid beskattningen av ränta från utlandet bör studeras närmare. Det är väsentligt att klargöra vilka regler som bör gälla för beräkningen av de kostnader som belöper på ränteintäkten. Motsvarande problem lorde f. ö. uppkomma även beträffande andra inkomstslag. Vissa utländska stater har löst problemet 218 genom schablonregler eller på annatsätt. Även här bör utländsk lagstiftning och praxis undersökas. Utredarens uppgifter är inte begränsade till de fall som angettshär utan Dir 1981:61 denne bör förutsättningslöst kunna undersöka även andrafrågor som berör avräkningenligt intern rätt eller dubbelbeskattningsavtal.Även förhållandet mellan avräkningsreglerna enligt intern lag (24 § SIL) ochenligt dubbelbeskattningsavtal bör studeras liksom förhållandet mellan avräkningsreglernai dubbelbeskattningsavtal och bestämmelserna om omkostnadsavdrag i punkt 4 avanvisningarna till 20 § KL. Utredaren är också oförhindrad att göra jämförelserbeträffande verkningarna av de tre huvudmetoderna alt lindra eller undvikadubbelbeskattning. Utredningsarbetet bör bedrivas skyndsamt. Med hänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jagalt regeringen bemyndigar chefen för budgetdepartementet att tillkalla en särskild utredare med uppdrag alt göra enöversyn av avräkningsbeslämmelserna och därmed sammanhängande frågor. att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemsläller jag att regeringen beslutar attkostnaderna skall belasta åttonde huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig lill föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Översyn av lagstiftningen om ägofred Chefen för , statsrådet ,anför. Enligt lagen (1933:269) om ägofred är ägare ellerinnehavare av betesdjur principiellt skyldig att hålla sådan vård om djuren attde inte olovligen kommer in på annans ägor. Skyldigheten att värda djuren ärdock underkastad betydelsefulla inskränkningar. Lagen innefattar nämligen även,såvitt angår förhållandel mellan grannar, bestämmelser om skyldighet i vissafall alt hålla stängsel. Endera av två fastighetsgrannar kan påyrka attstängsel sätts upp när den ena fastighetens ägor intill gränsen används förbete och stängsel behövs. Om slängselskyldigheten fullgörs är grannarna iprincip inle längre skyldiga gentemot varandra att vårda djuren. Stängsel skallvara så beskaffat att det skyddar mol större hemdjur, till vilka räknas hästaroch nötkreatur. Däremot gäller slängselskyldigheten inte mindre hemdjur,exempelvis får. Regeringen kan dock föreskriva att stängsel skall ge skydd ävenmot mindre hemdjur. Så har också skelt för vissa delar av landet. Skyldigheten att vårda djuren begränsas vidare genomägofredslagens 219 1981/82:103 bestämmelserom rätt i vissa falltill gemensamt bete på skogs- eller utmark. Del II som på ömse sidor gränsar lill varandra. Sådan mark ansesunder vissa i lagen angivna förutsättningar upplåten lill gemensamt bete förstörre hemdjur i den mån den inte är inhägnad. Regeringen får föreskrivaatt rätt till gemensamt bete avser även mindre hemdjur. För att bl. a. ge möjlighet lill skydd mol skador på skogsåterväxtenlill följd av betning finns i ägofredslagen särskilda bestämmelser om s. k.betesreglering på mark som anses upplåten lill gemensamt bete. a. att rätten till gemensamt bete upphör för de fastigheter som ägerdel i marken eller som pä grund av servitut har betesrätt på dem. Bestämmelsernaom belesreglering tillämpas emellertid endast inom län eller del av län, somregeringen förordnat om. Sådana förordnanden har hiltills utfärdats i begränsadomfattning. Frågor om slängselskyldighel och belesreglering skallefter ansökan hos prövas vid syneförrätlning eller avgöras genomöverenskommelse (förening). Lagen innehåller ulföriiga regler om förfarandetvid sådan förrättning. Enligt ägofredslagen har djurägare eller den som mottagitdjur till underhåll eller nyttjande strikt ansvar om djuren olovligen tagit sigin på annans ägor och gör skada. I lagen föreskrivs regressrätt mot den somansvarar på grund av vållande. Ägofredslagen upptar även bestämmelserom rätt att bättraannans hägnad och att ta hand om annans betesdjur, om förvaltningen avstängsel- och betessamfälligheler, om förseelser mot föreskrifter rörandebetning samt om förverkande av rätt till gemensamt bete. Med hänsyn till utvecklingen inom jordbruket ochskogsbruket efter tillkomsten av ägofredslag har flera avbestämmelserna i lagen jämte tillhörande kungörelser blivit föråldrade. Ett avhuvudsyftena bakom ägofredslagen var att genom bestämmelserna om betesregleringöppna vägen för en viss avveckling av det gemensamma skogsbetet. Betesregleringhar emellertid, som jag tidigare anfört, kommit tillstånd i myckel begränsadomfattning. Den övergäng som har skett från skogsbete till kulturbele tordefrämst ha haft sin grund i jordbrukarnas erfarenheter av kulturbetets betydelseför god mjölkproduktion och kravet alt rationalisera tillsynen av djuren.Behovet för jordbruket av gemensamt skogsbete har alltså under årens loppblivit allt mindre. har emellertid intresset för gemensamtskogsbete i viss utsträckning ökat, speciellt för fårbele inom vissa begränsadeområden i landet. Betande får har prövats också för bekämpning av lövsly iskogsplanteringar. Enligt min mening behövs en översyn av ägofredsförfattningarnasbestämmelser rörande gemensamt bete och betesreglering. Bestämmelserna i lagstiftningenär föråldrade och saknar till stor del aktualitet. Den nu tillämpade ordningen för behandling av frågor ombl. a. skyldighet alt hålla stängsel i ägogräns är tungrodd och delvisföråldrad. Även i övrigi finns bestämmelser i lagstiftningen som behöveranpassas efter utvecklingen inom jordbruket och skogsbruket. Jag anser säledes att en fullständig översyn avlagstiftningen angående ägofred nu bör göras. För detta ändamål bör tillkallasen särskild utredare. Utgångspunkten bör vara att lagens grundläggandebestämmelser om 220 skyldighet att vårda djuren och omskadestånd bör gälla även . Frågan om skyddande av främst inägor mot betning av annansdjur lorde Skr. 1981/82:103 också behöva vara reglerad genomföreskrifter om stängselskyl- Dir 1981:62 dighet. En modernisering avdessa föreskrifter är dock motiverad. I syfte främst att finna en lämplig lösning av de medskogsbetet sammanhängande frågorna bör utredaren överväga i vad mån bestämmelsernaom gemensamt bete och betesreglering bör ändras eller upphävas. Vidare börförslag läggas fram om en förenklad form för handläggning och avgörande av bl.a. stängselfrågor. I fråga om förvaltningen av stängsel- och betessamfällighelergäller i princip bestämmelserna om förvaltningen av vattenregleringsförelag i 3kap. vattenlagen (1918:523). Regeringen har i remiss till lagrådet den 22januari 1981 med förslag till ny vattenlag m. m. föreslagit att devattenrättsliga förvaltningsbestämmelserna skall ersättas av reglerna i lagen(1973:1150) om förvaltning av samfälligheter. Det bör stå utredaren fritt att ta upp andra frågor somhar samband med den aktuella lagstiftningen än dem jag har berört och läggafram de förslag lill nya eller ändrade regler som kan vara påkallade. Jag erinrar om regeringens allmänna tilläggsdirektiv tillkommittéer (Dir. 1980:20). Samråd bör ske med fastighetsbildningsutredningen (Ju1979:11), som bl. a. skall överväga frågan om betesservitut. Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jagatt regeringen bemyndigar chefen för att tillkalla en särskild utredare med uppdrag att se överlagstiftningen om ägo fred, att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemsläller jag att regeringen beslutar att kostnaderna skall belasta tionde huvudtitelnskommittéanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. Åtgärder för att säkra kärnkraftens avveckling och ettfortsatt minskat oljeberoende Beslut vid regeringssammanträde . har i enlighet med folkomröstningens resultatbeslutat att högst tolv kärnkraftsblock kan användas under sin tekniska livslängd,som bedöms vara . Säkerhetsaspekter skall avgöra i vilken ordningsföljdkärnkraflsblocken skall tas ur drift. Enligt beslut skall den sistareaktorn stängas . antog (prop. 1980/81:90, NU 1980/81:60.rskr 221 1981/82:103 1980/81:381) ett program för att minskavårt stora oljeberoende. Målsätt- Del II ningen är alt oljeanvändningen tillår 1990 skall minska med ca 9 miljoner antog även riktlinjer för bl. a.elförsörjningen fram till omkring . Dessa riktlinjer innebär i korthetföljande. Under 1980-talel skall vi använda elkraft för att påeffektivast möjliga säll spara olja. Detta bör ske så att del inle uppstårlåsningar till ett framlida högt elulnyltjande eller försvårar introduktionenav andra energislag. Den långsikliga elförsörjningen bör inriktas främst på alttillgodose behov av el för drift och belysning inom industrin, itransportsektorn saml i bostäder och lokaler. Den elanvändning som bedöms mer ellermindre nödvändig för alt upprätthålla sysselsättning och välfärd bedöms exkl,förluster uppgå till . Delta motsvarar elt produktionsbehovom , Den tillgängliga elproduklionskapaciteten beräknas skapaförutsättning för en viss elanvändning härutöver i syfte alt minskaoljeanvändningen för uppvärmningsändamål. En utgångspunkt för beräkning av deltillgängliga utrymmet för oljesparande elanvändning bör vara att oljekondenskrafl-verkoch gasturbiner normall inle skall användas. Med en sålunda beräknadproduktionskapacitet på bedöms ytterligare kunnaanvändas för att spara olja. Vidare har (mol, 1980/81:2086, NU 1980/81:60, rskr1980/ 81:381) givit regeringen som sin mening till känna vad näringsulskoltet isitt betänkande nr, 60 anfört om att en parlamentarisk kommitté bör tillkallas.Denna bör enligt utskottet få till uppgift att ytterligare analysera vilkaåtgärder sorn kan vidtas för att säkra kärnkraftens avveckling och eltfortsatt minskat oljeberoende. Från denna utgångspunkt skulle kommittén kunnabehandla elanvändningspolitiken och analysera den roll som kol och olja kan fåi ett långsiktigt perspektiv. Det kunde vara naturligt att kommittén då ocksåstuderar vilka bidrag som inhemska bränslen och vattenkraft kan ge tillenergiförsörjningen. Vidare anser utskottet att kommittén skulle kunna belysahur man långsiktigt kan underlätta införandet av alternativ energi ochutnyttja nationella energiresurser såsom de svenska torv- ochskiffertillgångarna. För egen del vill jag anföra följande. Man måste utgå från att avvecklingen av kärnkraften iSverige skall förberedas och äga rum som användningen av oljaminskar, Oljeersättningsdelegationen har i en rapport (Dsl 1980:23) Program föroljeersältning framhållit att vi för att kunna kraftigt minska oljeberoendetoch genomföra beslut om avvecklingen av kärnkraften måste grunda60-70 % av vår energiförsörjning i början av 2000-lalel på sådana energikällorsom f, n, används endast marginellt eller inte alls. Jag finner det därförmotiverat alt utöver de utredningar som redan har genomförts ytterligare låtaanalysera vilka åtgärder som kan vidtas för att säkra kärnkraftens avvecklingoch ell fortsatt minskat oljeberoende. För alt öka effektiviteten i myndighetsorganisationen inomenergiområdet kommer den Ijuli 1982 bl, a, en ny central myndighel. statens energiverk, att inrättas. Verket skall ha hand om bl.a. frågor om energitillförsel och vissa övergripande frågor när det gäller energianvändning. 1 verkets arbetsupp gifter kommer därvid att ingå bl. a. att analysera och bedöma internationella energimarknader, ta fram energiprognoser, bedöma och bevaka teknik som snabbi kan ersätta olja och teknik som kan få betydelse på saml all 222 delta i planeringen av energiförsörjningssystemelsutformning så att kärn- kraftens avveckling möjliggörs. 1980/81:90 om riktlinjer för Skr. energipolitiken(s. 297) framhålls att beslut att kärnkraften skall Dir 1981:62 avvecklasinnebär att energiförsörjningssyslemel och särskill elförsörjningen måsteutformas på ett sådant sätt att avvecklingen inte försvåras eller förhindras och att överväganden av detta slag kommer att tillhöra Vidare kommer elt särskill organ att bildas förlångsiktiga och övergripande energiforskningsfrågor med uppgift a.initiera och stödja viss långsiktig forskning inom energiområdet saml attutvärdera pågående energiforskning och handha frågor om fortsatt Enligt beslut bör emellertid förberedelsernaför kärnkraftens avveckling inledas genom att en parlamentarisk kommitté redannu tillkallas. Jag föreslår därför alt detta sker . Kommittén bör ha tilluppgift att utreda och föreslå en plan för kärnkraftens avveckling och eltfortsatt minskat oljeberoende. Vad gäller utredningsarbetets närmare omfattningoch inriktning vill jag anföra följande. Kommitténs uppgift bör vara att föreslå riktlinjer på långsikt för energiförsörjning. Det tidsperspektiv det gäller är 1990-taleloch tiden därefter. På grund av långa planerings- och byggtider kommer dock endel beslut att behöva fattas redan under 1980-talel, i vissa fall redan ibörjan av delta årtionde.