prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Vad som återstår avintresse för kraftulvinning finns till stor del i och . En stor del av de framtidavattenmålen kan därför förväntas hänföra sig till den delen av landet. Man bördärför överväga om inle hovrätten för bör vara överinstans ivattenmäl. Denna hovrätt är ju överinstans till två av defastighetsdomstolar som tänks handha vattenmål och dessutom ligger delar avexempelvis vattensystem inom hovrättens domvärjo i allmännamål. Del kan framhållas atl när del gäller landets ännu icke utbyggdavatlenkrafttillgångar ligger myckt centralt beläget och att i delavseendet är klart överlägset exempelvis och . harockså goda kommunikationer med de landsändar som berörs. Om hovrätten för ÖvreNorrland blev överinstans i vallenmål skulle hovrätten behöva förstärkas medminst en hovrättsavdelning. Å andra sidan skulle , som är erkänttungt belastad kunna avlastas molsvarande personalstyrka. Man bör i dettasammanhang beakta att många fördelar från administrativa synpunkter och inteminst från domarulbildningssynpunkl lorde kunna erhållas om Umeåhovrätten fårarbeta pä tre avdelningar i stället för som på två avdelningar. Hovrätten iUmeå har sannolikt inle särskilt stora möjligheter att fä sinverksamhet utvidgad pä annat sätt än genom alt vissa specialmål tillförsdomstolen, medan exempelvis hovrätten för Nedre i tordekunna räkna med all delar av verksamhet förs över dit. Möjlighetenatl förslärka Umeå-hovrätten bör därför tas till vara i detta sammanhang. Enlokaliseringspoli-lisk effekt ernås då även. : 23 8. Vattenlagsulredningenhar stannat för att inle föreslå någon motsvarighet till ExL;sulredningsbeslut. , som vill understryka behovet av en aktiv materiellprocessledning från domstolens sida, menar atl en regel om ulredningsbeslut kanmedverka för alt tillgodose detta behov, som torde vara väl så stort ivallenmål som i expropriationsmål. förordar alltså atl en dylik regelinföres men att den ges en mer nyanserad lydelse än regeln i ExL. Den börinnebära att ulredningsbeslut skall meddelas i den mån del inle befinnesobehövligt. Del förefaller intenödvändigt atl lillståndet måsle vara lagakraftvunnet innan domstolen fattarbeslut om tidpunkt för ianspråktagandet. Det borde räcka med atllagakraftägande tillstånd föreligger innan ianspråktagandet sker. Domstolenbör sålunda kunna bestämma l.ex. alt ianspråktagande får ske efter detalt tillståndet vunnit laga kraft. Förslaget om undantag fränpreskriptionslagen kan accepteras, eftersom prövotidsfrågorna blir bestämda idom eller beslul och domstolen och parterna därigenom får möjlighet all bevakaall de utredes och slutligt prövas, någol som inte kan ske i fråga om anspråkpå grund av s.k. oförutsedd skada. : 12 8 behandlar bl.a. frågan om 1981/82:130 452 skadeförebyggandeåtgärder som allernaliv lill ersättningar. Denna möjlighet, påpekar föreningenNorrbottens Inlandsfiskare, är viktig ur fiskets synpunkt då del under senareår i flera fall från sakägarnas sida framförts önskemål om åtgärder för fisketi stället för direkta penningersättningar. I de fall sakägare begär och äröverens om praktiska fiskevårdsålgärder l.ex. utplantering av fisk bör sådanakrav beaktas i slörre omfattning av vallendomstolarna. Det torde slå klart atlåtgärder är en bättre ersättnings-metod än pengar som fördelas på ett flertalsakägare. 1 ell längre perspeK-tiv kompenseras även kommande generationer. 19 kap.Betalning av ersättning, tilllträde m. m. : 1 8. Vid överförandet avbestämmelserna i denna paragraf från 9 kap 17 8 VL har gjorts den sakligaändringen all utgångspunkten för tidsfristen för betalning och anmälan flyttatsfram fill den tidpunkt då målet i sin helhet avgjorts. Något skäl för dennaändring har ej angivits. Hovrätten föreslår att nuvarande reglering bibehålls. Del bör anmärkas atl tillämpning avparagrafen ej fordrar all tvisten anhängiggjorts vid domstol. Formuleringen "ej prövats av domstoleller vid förrättning" kan vålla missförstånd eftersom paragrafen ävenavser det fallet atl domstol fastställt överenskommelse om ersättning ochdärvid prövat de formella fömtsättningarna för fastställande avöverenskommelsen som förlikning. 20 kap.Vattenföretags underhåll och handhavande : 1 8. Ulredningen uttalar (s 398) attsåsom "anförls i specialmotiveringen lill 9 kap. 4 8. börlillslåndsmyndigheten vid medgivande av tillstånd alt använda annansanläggning reglera del inbördes förhållandel mellan ägaren och brukaren i bl.a. nu angivna hänseenden". Elt angivet hänseende är slutlig fördelning avskadeståndsansvar mellan ägare och brukare. Av specialmoliveringen till 9 kap.4 8 kan dock icke utläsas att detta skall regleras av tillståndsmyndighelen.Atl brukarens ersältning till ägaren enligt motiveringen (s. 296) kan bestämmastill viss andel i företagets anläggnings-, drift- och underhållskostnader kanicke tolkas som utgörande även en anvisning rörande fördelning av skadeståndsansvar.Hovrätten anser alt de omständigheter som betingar skadeståndsansvar är såskiftande och så svåra att förutse att ansvaret ofta ej kan fördelas i förväg.Däremot får det anses önskvärt all fördelning av eventuellt skadeståndsansvarsker redan i samband med tillståndsbeslutet i de fall då de praktisKaförutsättningarna så tillåter. Det föreslagna lagrummet skall ersätta bl. a.2 Kap. 29. 30 och 32 §8 VL (s. 399). Motivet för dessa beslämmelser är atlskada, uppströms eller nedströms, ej alllid kan undvikas men städse bör igöriig mån begränsas. Ulredningens avsikt har icke varit att i materielltavseende ändra angivna principer. Av förslagel framgår dock ej så klart som avVL;s nämnda paragrafer atl rätt till innehållande och tappning av vaiten ej fårutövas utan varje hänsyn till motstående inlressen. Hovrätten anser attlagrummet bör utformas så att därav framgår de principer som skall gälla såvälnär vatlenhushållningsbestämmelser föreligger som när de saKnas. I del föreslagnalagrummet bör därför även upptas regler för det fall atlvallen-hushällningsbeslämmelser meddelats. Reglerna bör ange atlhushållningsbestämmelserna sKall nylQas på ett med hänsyn lill mot- Prop,1981/82:130 453 ståendeintressen sKonsamt sätt. Att t. ex. större lappningsändring bör sKe med"mjuk" övergång skulle därigenom framgå redan av lagtexten och ejkräva särskild föreskrift i tillståndsbeslutel; vid tillämpning av VL har detansetts påkallat att meddela sådana föreskrifter i samband med övrigabestämmelser om fillstånd till vattenhushållning. : Hovrätten förutsätter atl sättet förunderrättelse lill om vattenföretag regleras i administrativordning. Hovrätten för Nedre : 1 8. Hovrättenförutsätter alt 15 kap. 8 8 punkt 6 VL-förslaget inrymmer föreskrifter angåendebesiktning av sådant som fixpunkter samt anordningar för mätning av vattenståndoch vattenföring Qfr. 13 kap. 1 8 VL). - VL-förslaget saknar motsvarighet tillstadgandet om besiktning i 13 kap. 3 8 VL, vilket bör uppmärksammas ochföranleda närmare överväganden. Jämtbygdens tingsrätt: vill påpekaall ingen föreskrift finns om atl protokoll skall föras vid besiktning enligt21 kap. eller om vem sådant protokoll skall tillställas. : 1 8. Enligt vattendomstolensmening bör beslämmelse finnas - i likhet med nuvarande stadgande i 13 kap 1 8VL - om skyldighet att föreskriva besiktning av vattenståndsskalor, fixpunkter,dammar o. dyl. i tillståndsbeslul och företagsbeslut som innehåller föreskrifterdärom. Möjligen har sådan bestämmelse sin rätta plats i 15 kap. 8 8 och 16 kap.20 8 VL-förslaget. Del kan finnas skäl för atl i den nya VL hamotsvarighet lill sådan besiktning som sägs i 13 kap. 3 8 VL. Fiskeriintendenteni Övre norra distriktet: 2 8.1 paragrafen sägs bl. a. all tillsyn överförelaget kan utövas även av annan än . Enligl specialmoliveringen(sid. 205) bör sådan tillsyn kunna ske av l.ex. Detta ärviktigl för kontroll av de åtgärder som sökanden åläggs att göra till skydd förfisket. Företagaren skall vidare kunna åläggas alt utföra behövligaundersökningar och dessa skall kunna göras av annan än företagaren. Ur fisketssynpunkt är det bäst om dessa undersökningar kan Ulföras avfiskerimyndigheterna, vilket bör kunna föreskrivas av tillståndsmyndighelen isamband med förordnandet enligl 2 8. Därvid kan denna tillsyn och dessaförordnanden ordnas så, atl de täcker större sammanhängande områden i etlvattensystem. En samordning av åtgärderna för fisket över slörre områden i eltvattensystem sker redan nu och kommer alt bli en regel framöver. : 1 8- Hovrätten förutsätter attersättning till motpart enligt första och andra styckena skall utgå med i 18kap. 8 8 1 st. första meningen RB angiven begränsning. Detta bör anges. Enligt hovrättens mening bör vid förrättningsökanden förskjuta ersättning till tredje man för dennes Kostnad förinställelse vid förrättningen m. m. Motivet härför är att vid långdragnaförtättningar, eller vid förrättningar som ej genomförs, Iredje mans rätt tillkostnadsersättning bör säkerställas. Idet fortsatta lagstiftningsarbetet bör på lämpligt sätt anges om 18 kap. 1981/82:130 454 98 RB är tillämplig beträffande sökandenas ansvar för sakägares ersättning förkoslnader under förrättningen. Andrastyckel lorde med fördel kunna införas under 16 kap. 25 8 VLF. har antalet ombud och lekniskabiträden i vattenmål visat en tendens atl öka. Medan del tidigare var vanligtatt varje ombud i större vattenmål representerade ell hundratal, ja ännu flersakägare, är del inte ovanligt all i etl vallenmål uppträder etl flertalombud, som vart och ett för talan för en handfull sakägare, även i fall då samtligaeller stora grupper av sakägarna har gemensamma intressen. En följd härav harblivit, förutom betydligt högre rättegångskostnader, att avsevärd del av vallendomstolarnasarbete ägnas åt rätlegångskoslnadsfrågor. Vallendomstolarna har icke ansett sigkunna göra något för att påverka förhållandet. Enligt hovrättens mening ärutvecklingen oroande. De processekonomiska konsekvenserna kan i vissa fallutgöra ell direkl hinder för mindre och medelstora vattenföretag. Hovrättenvill i sammanhanget fästa uppmärksamheten på 54 8 i den norska lov om skjönn,ekspropriasjonssaker og odelslösning m. m. Saks0keren skal erslatle sakspktenpdvendige utgifter i anledning av skjpnnssaken. Ved avgjprelsen av sp0rsmålel om ulgiftene harvaert n0dvendige, skal relten blant annet ha for 0ye at de saks0kte tilvaretakelse av likeartete inleresser som ikke står i strid, bör nytte sammejuridiske og tekniske bisland. saks0keren pårope denne beslemmelse, må hanla spprsmålet opp snarest mulig under skj0nnssaken." Skulle möjligheten atl meddela ulredningsbeslutinföras fordras elt till-lägg till förevarande paragraf som inskränkersakägares rätt till ersältning för utredningsarbete som går utöver vad somangivits i utredningsbeslulel Qfr7kap 1 8 2 st. ExL). 1vattenmål förekommer del oftaatl förflyter mellan upprättandet av en kostnadsräkning och utdömandeav beloppet, under vilken del yrkade beloppet på grund av penningvärdets fallsjunker i värde. Yrkanden om indexuppräkning har då och då framställts, men harpå grund av bestämmelserna i 18 kap. 8 8 RB icke kunnat bifallas. Trots atlmöjlighet finns att genom förskott mildra verkningarna av inflation i nu nämnthänseende kan del finnas ett behov av alt i dom kunna förordna om uppräkning aversättningen på grund av sådan förändring av penningvärdet, även om del i ochför sig torde stå parten fritt atl infill beslutandet av domen framställakompletterande yrkanden om ersättning för rättegängs-kostnad. Om avslag eller avskrivningsker hos tillständsmyndigheten, innan ansökan om skadereglering ingivils tillfastighetsdomstolen, och kostnader uppkommit för motpart i tillståndsärendet,skall frågan om ersältning härför upptas av fastighetsdomstolen efter stämning(18 kap. 3 8 16 p. VLF). I slämningsmål skall kostnadsreglergälla (s. 402). Sakägarna kommer härigenom i en sämre ställning än om ansökanom skadereglering hunnit göras, vilket är otillfredsställande. För denna formav stämningsmål bör gälla samma koslnadsregler som för talan om oförutseddskada (22 Kap. 4 8 VLF). Enligt motiven avses ingen försämring avsaKägarens ställning i kostnadshänseende vid talan angående oförutsedd skada(s. 402). Den föreslagna bestämmelsen innebär emellertid en försämring iförhållande till gällande rätt i det att även då sakägare haft skälig anledningför sin talan han skulle få bära sin kostnad. Hovrättenför Nedre : 1 8. Sökandens ansvar för sakägares Prop,1981/82:130 455 koslnaderi samband med förberedelseförfarandet enligt 14 kap. VL-förslagel bör skrivasin i lagtexten. Härvid bör framhållas atl rättsfallet NJA 1960 s. 55, somomnämnts av utredningen (s. 401), enbart gällde ombudskostnader, varför vissosäkerhet kan anses råda enligt gällande rätt i fråga om sakägares egnaförberedelsekostnader. (Kostnader för "rättegångens förberedande" somvarit nödiga för tillvaratagande av sakägarens rätt? Se 11 kap. I och 65 88 VLsamt 18 kap. 8 8 RB). Denna osäkerhet undanröjes genom den nämnda kompletteringen,sedd tillsammans med hänvisningen i 7 8. Allmän rättshjälp i valtenmål fyller förnärvarande en praktisk funktion endast vad gäller rättegången i överinstans. Dekostnadsregler som föreslås med avseende på anspråk för oförutsedd skada -ofta förekommande i större vattenmål - kommer förmodligen att leda till enökning av antalet rättshjälpsärenden. Bestämmelsen om alt fastighetsdomstolen skallpröva fråga om ersättning för kostnad som ej uppkommit vid domstolen leder tillkomplikationer - tidsutdräkt, bristande bedömningsunderlag m.m. - som icke äri samma grad utmärkande för bestämmelsens förebild, 7 kap. 4 8 ExL. Umebygdens tingsrätt: I nuvarande 11 kap. 65 8 VLanges uttryckligen alt sakägares rätl till ersättning för rättegångskostnaderbegränsas lill sådana kostnader som domstolen prövar ha varit nödiga förtillvaralagande av hans rätl. Denna begränsning finns inte uttryckligen i 22kap. VL-förslaget utan kommer där till uttryck endast genom åberopandet i 7 8av vissa bestämmelser i . Och i motiven till 22 kap. I 8VL-förslaget (sid. 401) sägs atl första stycket av 8:en molsvarar, såvitt nu äri fråga, 11 kap. 65 8 VL. Enligt mening borde emellertid denavsedda begränsningen i ersältningshänseende komma till direkl uttryck ilagtexten i 22 kap. 1 8 första stycket VL-förslagel, sä myckel mera som ensådan begränsning förekommer i 8:ens andra stycke. I detta sammanhang vill någotberöra en tendens som på senare lid gjort sig gällande i vattenmålen, nämligenökningen av antalet ombud och biträden i ett och samma mål för sakägare medgemensamma inlressen. Detta har otvivelaktigt i vissa fall lett lillnationalekonomiskt slöseri och oskälig belastning för sökandena utan att därvidsakägarnas rätt tillvaratagils på ett bättre sätt. Och det har med nuvarande-.gstiftning varit svårt att komma tillrätta med förhållandet. Vattendomstolenvill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på den norska vasdragsloven, däri 8 20 finns en föreskrift om sakägares rätt till ersättning för nödvändigautgifter för tekniskt och juridiskt biträde. 1 samband därmed föreskrives attdomstolen vid bedömande av utgifternas nödvändighet skall beakta "al dertil varelagelse av likeartede inleresser, som ikke slåar i strid, ialmindelighet b0r benytles samme tekniske eller juridiske bistand for flereeller alle interesserte". föreslår alt departementet larintiativet till en undersökning om lämpligheten av atl med svensk valtenrättinförliva en motsvarighet lill det norska stadgandet. Jämtbygdens tingsrätt: 6 8. Lagtextens utlrycK iandra meningen "i andra fall" syns något oKlart. Stadgandet skullevinna i Klarhet om det så mycKet som möjligt anslöt sig till formuleringen i 7Kap. 3 8 expropriationslagen. anser det otillfredsställandeatt fråga om ersältning för Kostnader som uppKommit vid den administrativaprövningsmyndigheten skall prövas av fastighetsdomstolen. 1981/82:130 456 deninstans som prövar tillståndsfrågan även prövar kostnaderna. Vallendomstolenanser att förhållandena i expropriationsmål icke är direkt jämförbara medförhållandena i vatlenmålen. Föreskriften i 18 kap. 3 S p. 16 alt lalan omersättning för eller fördelning av koslnader som icke väcks i samband med ettanhängigl ansökningsmål i fastighetsdomstolen skall handläggas såsomslämningsmål leder till atl kostnadsfrågan kan uppkomma till bedömning förstlångl efter del ansökningsmålet handlagts eftersom någon lidsbegränsning förväckande av sådan lalan icke föreskrivits. Jämför även vad ovan sagts under 15kap. 5 8 vattenlagen. Vad ovan sagts under 8 8 blir tillämpligt ävenvid bedömning enligt II 8. : Erfarenheterna från prövningav lillållighelsfrågor i vattenmålen visar klart del stora värdet av attsakägarna på ett effektivt sätt får komma lill tals i dessa frågor och intebara vid skaderegleringen. För att sakägarna skall kunna göni sig gällandefordras att de kan underkasta den utredning som sökanden lagt fram i målel eneffektiv granskning. För detta ändamål kan sakägarna behöva juridisk ochteknisk hjälp och koslnaderna härför bör ersättas av sökanden. Genom atlsökandens utredning och yrkanden granskas av såväl berörda sakägare somföreträdare för de allmänna intressena skapas ett förfarande som medför enallsidig belysning av förelaget. tillstyrker därför vadutredningen föreslagit om rätt för sakägarna till ersättning för nödvändigakostnader. Växjötingsrätt: Sakägares rätl till ersältning för sina kostnader. Redan lagrådets inställning lill denna fråga vid tillkomsten av ML ger vid handen att sakägarna hade bort skyddas nriot sina försämrade möjligheter atl föra talan i vatlenföroreningsmål. Den något ansträngda motivering som anförs till stöd för sakägarnas olika ställning i miljöskyddsmål och valtenmål torde kunna lämnas därhän; huvudsaken är alt inte samma misslag uppre pas vid tillkomsten av ny VL. Förslaget om sakägarnas rätt lill ersättning för sina koslnader måste förty förordnas. Till följd av de tillkrånglade prövningssystfcmvsom föreslås för vattenföretagens del, lorde dock konse kvensen bli ökade koslnader. Om sakägares kostnader i samband medförberedelseförfarande enligl 14 kap. VL-förslaget är ersätlningsgilla, bördetta anges i lagtexten tillsammans med de fömtsätlningar, under vilka sådanersältningsrätt gäller. Det kan godtagas atl fastighetsdomstol ivaltenmål, vilka behandlas vid domstolen, även avgör kostnadsfrågor somuppkommit vid tillståndsprövningen hos administrafiv myndighet i samma mål.Emellertid kommer - om utredningens förslag följes - etl stort antal av devattenföretag som behandlas av länsstyrelserna troligen icke lillfastighetsdomstol, eftersom skadereglering eller skadeförebyggande åtgärderbefunnits onödiga vid länsslyrelseprövningen. I den måin sakägare i sådanatillståndsärenden bevakat sin rätl genom atl la del av ansökningshandlingarnaoch eventuellt inställa sig lill sammanträde uppkommer kostnader som kan varaersätlningsgilla. Även i fall då tillståndsprövning utmynnar i avslag påansökan kan uppkomma avsevärda kostnader för sakägare. Del måsle bli besvärandebåde för sakägarna att stämma till fastighetsdomstol och för domstolen atlhandlägga sädana koslnadsanspråk, som icke på någol sätt sammanhänger medprövning inför domstolen. Vidare torde del i sådana fall uppkomma ytterligarekostnader för processen inför fastighetsdomstolen. Troligen kan del i sådanprocess även bli fråga om rättshjälp. Det bör därför övervägas om icke deadministrativa prövningsorganen i vissa fall Prop, 1981/82:130 457 självabör avgöra frågor om ersättning för kostnader som uppkommit vidtillståndsprövningen. : Tingsrätten vill främstunderstryka vikten av att sakägare såsom utredningen föreslagit i principberättigas till ersättning av sökande för sina nödvändiga koslnader påförfarandet även inför administrativ tillståndsmyndighel. Utredningens förslag, att fastighetsdomstolen skallpröva alla kostnader som uppkommit i ärende hos administrafivfillståndsmyndighet, t.o.m. kostnad för sakkunnig som myndigheten självförordnat, är enligt tingsrättens mening föga rationellt. Kostnadsfrågorbehandlas enklast och säkrast av den myndighet som handlagt sakfrågorna.Utredningens förslag innebär i den delen en onödig komplicering och fördy,ringav kostnadsfrågornas behandling. Regeringen bör dock självfallet ej belastasmed sådana frågor. I enlighet härmed bör det ankomma på koncessionsnämndenrespektive att pröva frågor om kostnader som uppkommit dels iärende som den själv avgör dels vid beredning enligt 15:7 VL-förslaget. Övrigakostnadsfrågor i ärende som avgörs av regeringen kan vid bifall lill förelaglämpligen prövas av fastighetsdomstolen i efterföljande skaderegleringsmål,varvid del bör åligga sökanden atl med eget yttrande över tvistigakostnadsanspråk redovisa dessa. enlighet med utredningens förslag all prövning av kostnader skall ske hosfastighetsdomstol, vill tingsrätten dock förorda den förenklingen, alt yrkandenom ersättning för kostnader i ärende hos administrativ lillståndsmyndighetframställs i ärendet hos myndigheten saml att sökanden med eget yttrande övertvistiga koslnadsanspråk därefter anmäler deSsa lill fastighetsdomstolen. Dettabör gälla även i de fall då något fullföljande av saken ej sker tillfastighelsdomstolen genom alt lillslåndsmyndigheten jämlikt 15:8 VL-förslagetlämnar sökande rätt att därfömlan taga tillstånd i anspråk eller ansökanåterkallas eller ogillas. Del bör nämligen ej krävas att sakägares talan utansamband med pågående ansökningsmål om ersättning för kostnader i tillståndsärendeskall anhängiggöras genom stämning som utredningen föreslagit (VL-förslaget18:3 p. Om sakägare själv skall anhängiggöra sådan talan, bör en enkelanmälan vara fiilräcklig. I sistnämnda fall bör vidare, vad gällerrättegångskostnad som uppkommer vid domstolen för ärendekostnadernasbehandling, samma regel gälla som i ansökningsmål. Eftersom sådana frågor ärdispositiva och någon särregel ej intagils i VL-förslagel 22 kap. drabbaseljest sakägare av tappandes kostnadsansvar enligt RB 18 kap. Utredningen har för mål om anspråk på grund avoförutsedd skada m. m. och om kostnad för sakkunniguppdrag enligt VL-förslage.t15:5 Qärde stycket föreslagit en särregel i förslaget 22:4 första stycket.Jämfört med nuvarande VL 11:68 tredje stycket innebär förslaget etl något ökatkostnadsansvar för sakägare, eftersom denne även om han finnes ha haft skäliganledning alt få sin talan prövad kan riskera att få bära sina egna kostnaderom hans talan ogillas. Med hänsyn till de för sakägare ofta mycket svårbedömdaskadefrågor det här är fråga om bör någon sådan skärpning av kostnadsansvaretej genomföras. Vattenföretagets ägare bör således svara för samtliga kostnaderi sådana mål med den särskilda begränsningen att sakägaren, om hans talanogillas och han finnes ha saknat skälig anledning atl få sin talan prövad, börbära sina egna kostnader och kunna åläggas svara även för motpartens. Sammaregel bör gälla vid behandling av sådan ersättning för sakkunniguppdrag somovan nämnts. Vadtingsrätten nu förordat beträffande mål om anspråk på gmnd av Prop,1981/82:130 458 oförutseddaskador m. m. bör även gälla stämningsmål om ersättning enligt VL-förslagel 18:3punkterna 7, 9, 10 och 15. Eftersom även dessa ersättningsfrågor torde vara avdispositiv karaktär och någon särregel ej införts i VL-förslaget 22 kap. blirnämligen också i dessa fall regeln i RB 18 kap. om tappandes kostnadsansvartillämplig. Enligt tingsrällens mening bör den skadelidande i dessa mål ej försättasi ett oförmånligare kostnadsläge än i mål om oförutsedda skador. Det bör även påpekas att anspråken på allmänrättshjälp kan komma atl öka, om sakägares kostnadsansvar vidgas och derasmöjligheter att ulan juridisk-teknisk hjälp tillvarata sin rätt försvåras,exempelvis genom krav på slämningsförfarande. : I mål där sakägare för lalan omersältning för oförutsedd skada kan domstol, som finner all sakägare varstalan ogillats haft skälig anledning att få sin talan prövad, förordna atl vatlenföretagetsägare skall ersätta sakägaren dennes rättegångskostnader eller att varderaparten skall bära sin kostnad.