prop · G503153 · 1981-12-31 00:00:00 — omändring i m. m. (vissa ändringar rörande straffverkställighet); Regeringenföreslår att anta de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll denna dag. Ipropositionen föreslås en ändring av reglerna om villkorlig frigivning i brottsbalken.Ändringen innebär att den tid som minst skall ha avtjänats ikriminalvårdsanstalt innan sådan frigivning får äga rum sänks frän tre till tvåmånader. Vidare föreslås vissa ändringar i lagen (1974:202) om beräkning avstrafftid m. m. av innebörd att ingivande av ansökan om nåd eller om uppskovmed avtjänande av fängelsestraff för den som inte är häktad eller intagen ikriminalvårdsanstalt inte som automatiskt skall utgöra hinder motverkställighet, om ansökan kommer in efter den dag då den dömde skulle senastha inställt sig vid kriminalvårdsanstalt. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . 1 1981/82. Lag om ändring i Härigenomföreskrivs att 26 kap. 6 och 8§§ skall ha nedan angivna lydelse. Den somundergår fängelse må \il\kor\igt frigivas sedan två tredjedelar avtiden eller, om särskilda skälföreligga, halva tiden avtjänats. Frigivning mådock ej ske förrän verkställigheten pågått . Den somundergår fängelse får villkorligt friges sedan två tredjedelar avtiden eller, om det finns särskilda skäl, halva tiden har avtjänats. Frigivningfår dock inte ske förrän verkställigheten har pågått . Inteheller får villkorlig frigivning ske från fängelse som har ådömts enligt 28kap. 3§ eller från ett förvandlings-straff för böter. Verkställas flera fängelsestraff, skall vid tillämpning av 6§ hänsyn tagas till den sammanlagda fängelsefiden. Som fängelse anses härvid även förvandlingsstraff för böter. Verkställs flera fängelsestraff, skall vidtillämpning av 6 § hänsyn tas till den sammanlagda fängelsetiden. Som fängelseanses härvid även förvandlingsstraff för böter. Ingår bland de straff somsamtidigt verkställs sådant straff som avses i 6§ tredje meningen fårvillkorlig frigivning inte ske förrän verkställigheten har pågått minst den tidsom svarar mot detta straff. Såsom avtjänad tid räknas även tid varunder straffet skallanses verkställt pä grund av domstols förordnande som i 33 kap. 5-7 §§ sägs. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1979:680. Senaste lydelse 1974:205. Lag om ändring i lagen (1974:202) om beräkning avstrafftid m. m. Härigenomföreskrivs att 12, 13, 20 och 21 §§ lagen (1974:202) om beräkning av strafffidskall ha nedan angivna lydelse. Om särskilda skäl föreligger med hänsyn till den dömdeshälsotillstånd, arbets- eller utbildningsförhållanden eller andraomständigheter, får på ansökan av den som dömts tillfängelse och icke är häktad bevilja uppskov med verkställigheten under visstid, högst frän den dag då domen enligt vad ovan är föreskrivet idenna lag får verkställas. Föreligger synnerliga skäl får uppskov beviljasunder ytterligare högst . Kvinna som är havande eller ammar barnfår beviljas uppskov under tid som prövas skälig. Uppskovfår ej beviljas, om det finns skälig anledning antaga att den dömde avviker.Uppkommer anledning till sådant antagande sedan uppskov beviljats, skallbeslutet återkallas. Visar dendömde innan verkställigheten börjat att han givit in ansökan om uppskov ochhar ej uppskov tidigare sökts i målet, skall verkställigheten anstå i avvaktanpä beslut. Visar dendömde att han har gett in ansökan om uppskov sist den dag då han enligt 10 §första stycket senast skulle ha inställt sig vid kriminalvårdsanstalt och haruppskov inte tidigare sökts i målet, skall verkställigheten anstå i avvaktan påkriminalvårdsstyrelsens beslut. Har någondömts till fängelse och visar han innan verkställigheten börjat att tillregeringen ingivits ansökan att han av nåd skall befrias från straffet eller fådetta utbytt mot böter eller disciplinstraff, villkorlig dom, skyddstillsyneller överlämnande till särskild vård, skall, om han ej är häktad ellerintagen i kriminalvårdsanstalt samt nåd ej tidigare sökts i målet,verkställigheten anstå i avvaktan pä regeringens beslut med anledning avansökningen. Detta gäller dock ej, om det finns skälig anledning antaga att dendömde avviker. Visar densom har dömts till fängelse att en ansökan om att han av nåd skall befrias frånstraffet eller få detta utbytt mot böter eller disciplinstraff, villkorligdom, skyddstillsyn eller överlämnande till särskild vård har getts in till regeringensist den dag då han enligt 10 § första stycket senast skulle ha inställt kriminalvårdsanstalt, skall verkställigheten anstå i avvaktan päregeringens beslut med anledning av ansökningen. Detta gäller dock inte om dendömde är intagen i häkte eller kriminalvårdsanstalt, om nåd har söktsi målet eller om det finns skälig anledning antaga att den dömde avviker. ' Senaste lydelse 1979:692. Prop.1981/82:153 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse För den som har börjat undergå För den som har börjat undergå fängelse skall kriminal- fängelsepå skall kriminal vårdsstyrelsen sä snart det kan ske vårdsstyrelsenså snart det kan ske fastställa dagen för strafftidens slut. fastställadagen för strafftidens slut. Överstigerstrafftiden , skall styrelsen även ange den eller skallstyrelsen även ange den eller de dagar, som är av betydelse för dedagar, som är av betydelse för tillämpning av bestämmelserna i tillämpningav be- om villkoriig frigiv- stämmelserom villkorlig frigivning, ning, samt den strafftid som då samt denstrafftid som då återstår, återstår. får överiåta ät tjänstemän inomkriminalvården att meddela beslut enligt första stycket. När omständigheterna ger anledning till det, fårkriminalvårdsstyrelsen eller, enligt styrelsens bestämmande, tjänstemän inomkriminalvården ändra ett beslut enligt första stycket. kan ändra vad en tjänsteman inomkriminalvården har beslutat med stöd av andra eller tredje stycket. Förekommer till verkställighet Förekommer till verkställighet fängelse , skall fängelsei högst , skall vid beräkning av strafftiden om- vidberäkning av strafftiden om räkning ske till dagar, därvid månad räkningske till dagar, därvid månad skall anses utgöra . An- skallanses utgöra . An talet dagar skall läggas till den dag taletdagar skall läggas till den dag från vilken tiden räknas. från vilken tiden räknas. Skall tid för fängelse räknas efter månad eller år, skallden dag som genom sitt tal motsvarar den från vilken strafftidenräknas anses som slutdag. Finns ej motsvarande dag i slutmånaden, skall denmånadens sista dag anses som slutdag. Ingår även dagar i tiden, skall antaletdagar läggas till slutdagen för den övriga tiden. Är tiden för fängelse bestämd endast , skallantalet dagar läggas till den dag från vilken Uden räknas. Uppkommer vid beräkning av tid för fängelse del av månad,anses månaden utgöra . Del av dag bortfaller. Denna lag träder i kraft den 1 juli 1982.1 denutsträckning det behövs för tillämpningen av 26 kap. 6 och 8 §§ iden lydelse paragraferna erhåller enligt lagen (1982:000) om ändring ibrottsbalken, får 20 och 21 §§ tillämpas redan före ikraftträdandet. Senaste lydelse 1981:329. Senaste lydelse 1979: 692. Prop.1981/82:153 5 , ordförande, och statsråden , , , Åsling,Söder, , , , , , , , Elmstedt,Tilländer, Ahrland, Lagrådsremissom ändring i m. m. (vissa ändringar rörande straffverkställighet) Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen för justitiedepartementeti en kommitté för att utreda vissa frågor om fängelse ochkriminalvård i anstalt'. Kommittén antog namnet fängelsestraffkommittén (Ju1979:04). Kommitténhar avlämnat delbetänkandet (SOU 1981:92) Villkorlig frigivningsamt nämnder och lekmannamedverkan inom kriminalvården. Betänkandet, som f. n.är under remissbehandling, innehåller bl. a. förslag till ändrade regler omvillkorlig frigivning. Jag avser nu att med förtur ta upp ett av dessa förslag,nämligen ett som rör den tid som minst skall ha avtjänats ikriminalvårdsanstalt innan villkorlig frigivning får äga rum. Under ärendetsberedning har samråd skett med riksåklagaren, krimialvårdsstyrelsen ochkriminalvårdsnämnden. Jagkommer också att ta upp en framställning från om enändring av lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. Förslaget syftartill ett förbättrat utnyttjande av platsantalet vid kriminalvårdsanstalterna.Kriminalvårdsstyrelsens framställning har remissbe-handlats. 'Hovrättslagmannen , ordförande, riksdagsledamöterna samt pol. sekr. Prop.1981/82:153 6 1 Gällande ordning i korthet Bestämmelser om fängelsedomars befordran tillverkställighet finns i lagen (1974:202) om beräkning av strafftid m.m. (strafftidsberäkningsla-gen).Enligt dessa bestämmelser gäller i huvudsak följande. Verkställigheten av frihetsstraff får påbörjas så snartdomen vunnit laga kraft mQt den dömde (25 §§). Beträffande den som är häktadeller intagen i kriminalvårdsanstalt skall verkställigheten påbörjas så snartdet får ske (9§). Den som är på fri fot skall av kriminalvårdsstyrelsenföreläggas att senast viss dag inställa sig vid den kriminalvårdsanstalt därdomen skall verkställas. Om det befaras att den dömde avviker eller om han inteföljer ett föreläggande att inställa sig, skall polismyndigheten påkriminalvårdsstyrelsens begäran låta förpassa honom till anstalten. Domenskall vidare befordras till verkställighet, om den dömde självmantinställer sig och avger s. k. nöjdförklaring i föreskriven ordning (10§). Pä ansökan av den dömde får , om haninte är häktad och om särskilda skäl föreligger med hänsyn till hanshälsotillstånd, arbets- eller utbildningsförhållanden eller andraomständigheter, bevilja uppskov med verkställigheten , i regelhögst frän den dag då domen får verkställas. Om den dömde innanverkställigheten börjat visar att han har gett in ansökan om uppskov och haninte tidigare sökt uppskov i målet, skall verkställigheten anstå i avvaktan päkriminalvårdsstyrelsens beslut (12§). Om den dömde innan verkställigheten börjatvisar att han har sökt nåd och han inte har sökt nåd i målet, skallverkställigheten som regel anstå tills regeringen fattat beslut i saken (13 §). Bestämmelsen om villkorlig frigivning finns i 26 kap. 6 §brottsbalken (BrB). Enligt denna bestämmelse får den som undergårfängelsestraff villkorligt friges sedan två tredjedelar av tiden eller, omsärskilda skäl föreligger, halva tiden avtjänats. Frigivning får dock inte skeförrän verkställigheten pågått . Förvandlingsstraff för böter får inte sättas över 90 dagaroch omfattas därför i princip inte av reglerna om villkorlig frigivning. Vidvillkorlig frigivning från flera straff som verkställs och därförvandlingsstraff ingår i verkställigheten skall emellertid detta enligt 26kap. 8§ BrB räknas som fängelse. 3 Sänkning av minimitiden för villkorlig frigivning har uttalat sig för att institutetvillkorlig frigivning bör behällas, dock med vissa ändringar i förhällandetill vad som gäller. Sålunda föreslås att frigivning efter halva strafftidenskall bli Prop.1981/82:153 7 regelför de flesta fall samt att minimitiden i anstalt före villkorlig frigivning skallsänkas . Sommotivering för sitt förslag att sänka minimitiden framhåller kommittén till enbörjan att det i och för sig kan ifrågasättas om det i aktuellt hänseende finnsskäl att behandla korttidsfångar på annat sätt än intagna med långastrafftider; Detta talar mot ett system med minimitid. Mot ett sådant systemtalar också att det medför tröskeleffekter som kan uppfattas som orättvisa.Enligt kommittén kan man emellertid inte bortse frän att ett avskaffande avminimitiden skulle leda till administraUva svårigheter, inte minst med hänsyntill att det allmänna straffminimum numera är . Det kan ocksåifrågasättas om det finns något behov av att avkorta så korta straff som på eneller annan månad. Härtill kommer intresset av nordisk enhet på detifrågavarande området. F. n. är det inte aktuellt att avskaffa minimitiden inågot nordiskt land. En regel om minimitid bör alltså enligt kommitténsuppfattning finnas kvar. Vadgäller längden av minimitiden hänvisar fängelsestraffkommittén till attsträvandena inom går mot en lägre minimitid men att nordiska straffrättskommitténhar uttalat att det är tveksamt om den bör vara kortare än . Ensänkning av tiden skulle enligt vad fängelsestraffkommitténframhåller innebära en ganska avsevärd förkortning av frihetsstraffets längdför de omkring 1000 personer som påbörjar avtjänandet av tre månadersfängelse och även för de omkring 500 personer som påbörjar avtjänandetav fyra månaders fängelse. Övervägande skäl talar sålunda för att minimitidensänks . Kommittén påpekar att engenerell sänkning av minimitiden skulle få effekt även för dem som döms tillfängelse i kombination med skyddstillsyn enligt bestämmelsen i 28kap. Kommittén föreslår att ett undantag görs för detta klientel,eftersom det ådömda fängelsestraffet i dessa fall fyller en särskild funktionsom en bestämd markering av hänsyn till allmän laglydnad. Kopplingen tillskyddstillsyn gör också att straffmätningen inte sker efter vanliga grunder.Kommittén föreslår vidare att förvandlingsstraff för böter skall vara heltundantaget frän reglerna för villkorlig frigivning och detta även när sammanläggningsker med annat straff. Beträffande förvandlingsstraffen gör sig enligtkommittén helt andra synpunkter gällande än då det är frågan om ordinärtfängelsestraff. Kommitténs principiella inställning är f. ö. attförvandlingsstraffen bör avtjänas i sin helhet. Enav kommitténs ledamöter har reserverat sig på bl. a. den nu aktuella punkten.Enligt ledamoten bör minimitiden även i fortsättningen vara . Prop.1981/82:153 8 Jagär för min del beredd att redan nu göra den bedömningen att fängelsestraffkommitténhar anfört övertygande skäl till stöd för sitt förslag om en sänkning avminimitiden för villkorlig frigivning från . Förslagetstår i god överensstämmelse med den allmänt accepterade målsättning förkriminalpolitiken som innebär att man av hänsyn till frihetsstraffensskadeverkningar för de dömda i all möjlig utsträckning bör sträva efter attinte bara minska antalet frihetsberövanden utan också avkorta längden på demsom ändå måste göras. Detta kan naturligtvis ske bara i den mån det ärförenligt med vad som krävs för att den allmänna laglydnaden skall kunnaupprätthällas. I den delen anser jag - i nära anslutning till vad minföreträdare uttalade i prop. 1980/81:44 om sänkt minimitid för fängelsestraff (s.1011) - att kommitténs förslag inte rimligen kan vara ägnat att försvaga denallmänpreventiva funktionen hos de korta fängelsestraff som det här gäller. Förden enskilde medborgaren ligger säkerligen det väsentliga avhållande momentet isjälva risken att hamna i fängelse med den sociala belastning som dettaotvivelaktigt anses medföra, medan sådana förhållandevis blygsamma skillnader istraffens längd som kan bli aktuella vid ett genomförande av kommittéförslaget knappasthar någon självständig betydelse för allmänpreventionen. Som jag har konstaterat iårets budgetproposition (prop. 1981/82: 100 bil. 5 s. 32 och 76) ärbeläggningssituationen vid kriminalvårdens anstalter f. n. oroande. En del avfängelsestraffkommitténs förslag är, om de genomförs, ägnade att nedbringabeläggningen. Beträffande flertalet av förslagen gäller emellertid att deaktualiserar principiella överväganden i sådan grad att det får bedömas somuteslutet att ta upp dem utan att i sedvanlig ordning avvakta utfallet avremissbehandlingen. Ett eventuellt genomförande kan därför beräknas ske allratidigast med verkan fr. o. m. . Förslaget om en sänkning avminimitiden för villkorlig frigivning är emel-lertid av en från principiellaoch praktiska synpunkter mycket begränsad karaktär. Vid samråd som jag underdetta ärendes beredning har haft med riksåklagaren, ochkriminalvårdsnämnden har de båda senare instanserna inte funnit hinderföreligga mot en förtursbehandling av förslaget medan riksåklagaren har gettuttryck åt en motsatt uppfattning. Själv anser jag inte att några bärande skälkan åberopas mot en förtursbehandling, och en sådan är enligt min uppfattningmotiverad med hänsyn till de akuta problem som den nuvarandebeläggningssituationen ger upphov till. Slutsatsen är att förslaget börgenomföras . Jaginstämmer i kommitténs mening att fängelsestraff som ådöms i samband med dom tillskyddstillsyn inte bör omfattas av den föreslagna sänkningen. Förekommer ettsådant straff till verkställighet tillsammans med ett annat fängelsestraff, börfrigivning sålunda aldrig kunna ske förrän minst den tid som har ådömts enligt28 kap. 3 § BrB verkställts. Prop.1981/82:153 9 harsagt nu tar inte sikte på fall då ett fängelsestraff har ådömts som skyddsfillsynmed stöd av I kap. 6 § andra stycket BrB. Att som kriminalvårdsnämndenifrågasatt utvidga undantaget till dessa fall synes inte påkallat. Vadåter angår förslagets effekter beträffande förvandlingsstraff för böter villjag erinra om att har publicerat en promemoria(Ds Ju 1981:24). Förvandling av böter där det föresläs att man övergerförvandlingssystemet i dess nuvarande form. Visst utrymme för förvandling skalldock föreligga även i fortsättningen. Något mera defini-Uvt ställningstagandetill spörsmålet om förvandlingsstraffet bör undantas från tillämpningsområdetför villkoriig frigivning bör enligt min mening inte komma ifråga innan man harsett utfallet av remissbehandlingen beträffande denna promemoria ochfängelsestraffkommitténs delbetänkande. Såvitt gäller tiden fram till dessansluter jag mig preliminärt så till vida till kommitténs ståndpunkt att jaganser att villkoriig frigivning inte bör komma i fråga när ettförvandlingsstraff verkställs isolerat. Vidare bör gälla att när ettförvandlingsstraff skall verkställas samfidigt som ett fängelsestraff, frigivningaldrig får ske förrän minst den tid som svarar mot förvandlings-straffet harverkställts. En ändring av denna innebörd bör göras i 26 kap. 8 § BrB. Sammanfattningsvisföreslår jag alltså att 26 kap. 6 § BrB ändras så att frigivning från verkställighetav fängelsestraff skall kunna ske när verkställigheten har pågått minst tvåmånader. Villkorlig frigivning skall dock inte fä ske från fängelse som ådömtsenligt 28 kap. 3 § BrB eller från ett förvandlingsstraff för böter, men sådanastraff skall få beaktas när flera straff kommer till verkställighet.Vissa följdändringar bör göras i 20 och 21 §§ strafftidsberäkningslagen. Enligtberäkningar som har gjorts inom skulle de föreslagnalagändringarna vara ägnade att medföra en minskad beläggning motsvarande ca 75anstaltsplatser . Sänkningenav minimifiden innebär att reglerna om villkorlig frigivning blir tillämpligapå ett nytt klientel. Enligt 26 kap. 11 § gäller att den frigivne somhuvudregel skall stå under övervakning men att detta dock kan underlåtas, omdet vid frigivningen eller senare befinnes att övervakning inte erfordras.Fängelsestraffkommittén har föreslagit en ändrad presumtions-regel härom av deninnebörden att övervakning skall äga rum bara om det bedöms erforderligt,varvid kommittén har hänvisat till att övervakning i stor utsträckning kanunderlåtas när tiden i fängelse har varit kort. Jag är inte beredd att taställning till detta förslag innan jag har tagit del av remissinstansernassynpunkter. Klart är emellerfid att de som ådöms ett så kort straff somfängelse som regel inte är i behov av övervakning under prövotiden.Detta kan beaktas av övervakningsnämnderna inom ramen för gällande regler. Lagändringarnabör genomföras med verkan fr. o. m. . Sänkningen av minimitidenblir utan särskild föreskrift tillämplig även på Prop.1981/82:153 10 domar som har meddelats före ikraftträdandet, vilketinnebär att i viss utsträckning kan behöva ta hänsynhärtill vid utfärdandet av s.k. strafftidsresolutioner. Detta bör anges i enövergångsbestämmelse i anslutning till ändringarna i strafftidsberäkningslagen. 4 Ändringar i lagen om beräkning av strafftid I den inledningsvis nämnda framställningen harkriminalvårdsstyrelsen föreslagit att i besparings- och rationaliseringssyftevissa ändringar vidtas i 12 och 13 §§ strafftidsberäkningslagen. Lagändringarnaskulle innebära att en ansökan om uppskov med verkställighet eller om nåd inteutan vidare, såsom nu är fallet, hindrar verkställighet, om den kommer in föreverkställighetens början men efter den dag som har förelagts den dömde förinställelse i kriminalvärdsanstält. Styrelsen anför till stöd för förslaget ihuvudsak följande. I de förelägganden styrelsen utfärdar enligt 10 § strafftidsberäkningslagenanges regelmässigt att den dömde senast från det föreläggandekvitteras ut på posten skall inställa sig vid viss anstalt. Inom styrelsen harman nu börjat lägga upp ett ADB-baserat förelägganderegister. Härigenom kommerman att kunna erhålla sådan information att man med en viss grad av sannolikhetkan förutsäga beläggningen vid anstalterna. Genom att med utnyttjande av dennakännedom ange en viss bestämd dag i' föreläggande för inställelse skulle mankunna utnyttja platsbeständet mera rationellt. Genom det nya systemet torde mankunna spara 60 årsplatser. Om de föreslagna ändringarna av 12 och 13 §§ strafftidsberäkningslagengenomförs, skulle ytterligare besparingsr och rationaliseringsvinster göras.Det är nämligen inte ovanligt att den dömde kalkylerar med handläggningstidernavid styrelsens och nådeenhet och sänder in sinaansökningar om uppskov och nåd på ett sådant sätt att inställelsedagen kommeratt infalla på en för den dömde acceptabel tidpunkt. De föreslagnalagändringarna skulle medföra att den möjligheten begränsades. Om strafftidsberäkningslagenändras pä sätt som har angivits här, torde det vara möjligt att vinnasammanlagt ca 150 årsplatser. Efter remiss har yttranden över kriminalvårdsstyrelsensframställning avgetts av riksåklagaren, hovrätten för ,, , Statsanställdas förbund.Tjänstemännens centralorganisation, statstjänstemannasektionen, Sverigesadvokatsamfund och Föreningen styresmän och assistenter m.fl. vidkriminalvårdsanstalterna. Samtliga har tillstyrkt de föreslagna lagändringarnaeller förklarat sig inte ha någon erinran mot dessa. Prop.1981/82:153 11 Vidden beläggningssituation och det statsfinansiella läge som föreligger nu är detav största vikt att man tar tillvara alla möjligheter till rationaliseringarinom kriminalvårdens verksamhet. Vad jag har föreslagit under 3.2 medför somnämnts ett visst platstillskott, och enligt kan ettytterligare sådant påräknas vid ett genomförande av förslaget i styrelsensskrivelse. Somhovrätten för har pekat pä i sitt remissyttrande får det av fleraskäl bedömas som mycket tveksamt om ett genomförande av kriminalvårdsstyrelsensförslag är ägnat att ge så påtagliga effekter som styrelsen synes ha förutsatt.Att förslaget är ägnat att medföra rationaliseringsvinster är dock klart ochgäller enligt vad har uttalat även polismyndighetenshandläggning av de aktuella ärendena. Jag delar remissinstansernas uppfattningatt förslaget inte medför några nackdelar frän rättssäkerhetssynpunkt. Normalttorde den dömde inte ha ett beak-tansvärt intresse av att fä anstånd, omansökan om uppskov eller om nåd ges in först efter den i föreläggandet angivnadagen för verkställighet. Med hänvisning till vadjag har anfört nu förordar jag att 12 och 13 §§ lagen (1974:202) om beräkningav strafffid ändras i överensstämmelse med förslag.Ändringarna innebär att automatiskt anstånd med verkställigheten bara ägerrum, om den dömde visar att ansökan om uppskov resp. nåd har getts in senastden dag då han enligt kriminal-värdsstyrelsens föreläggande senast skulle hainställt sig vid anstalt. Självfallet bör emellertid verkställigheten närdetta är befogat kunna skjutas upp även när ansökan ges in . Det ärsålunda självklart att har att noga beakta de skäl somhar anförts till stöd för en begäran om uppskov även när detta getts in efterden bestämda inställelsedagen. Det torde vidare få förutsättas attkriminalvårdsstyrelsen, också när en nådeansökan kommer in , låteranstå med att begära förpassning av den dömde i de fall där en sådan begäraninte redan har vidarebefordrats. Såvitt gäller nådeärenden torde vissaföreskrifter om den praktiska hanteringen i det nya systemet få meddelas iadministrativ ordning.