prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — Konkurrensulredningentar upp frågan i anslutning till priskartellförbudet och åberopar att riktprisutredningen(s. 91) har framhållit att försäljningsorgans rationaliseringseffekt oftastendast avser säljfunktion och all förelagen på produktionssidan då fortfarandearbetar som självständiga enheter. Då någon form av kvotering av leveransernamellan förelagen är nödvändig kan produktionsstrukturen bevaras i en kanskeorationell form. Utredningen uttalar alt riskerna för negativa verkningarbedöms vara i stort sett desamma som beträffande priskarteller. EnligtLRF:s mening är utredningens påstående för generellt och för kategoriskt.Utredningen analyserar inle frågan. Dess argumentering gäller också uteslutanderena delningskarteller. Detta är desto märkligare som utredningen (s. 231)säger alt "ett stort antal kvoteringsbeslämmdser har samband med allparterna har en gemensam försäljningsorganisation". Riktprisutredningensuttalande innehåller f. ö. reservationer. Sålunda sägs attproduktionsstrukturen "kan bevaras i en kanske orationell form". Riktprisutredningenpåslår inle alt generell skadlighel föreligger. LRF framhåller att utredningenssyn på effektivitetsvinsterna vid marknads- 'Se också avsnitt 2.2.4 Priskartellförbudet. Prop.1981/82:165 409 delningär för negativ. Sålunda vill LRF påpeka alt inom lantbrakskooperationentillmäts möjligheterna att undvika t. ex. korsande transporter stor betydelse.Effektiv samverkan i ett gemensamt säljorgan förutsätter vidare samverkan ocksåi tillverkningsledel. Efterfrågan styr oftast - i varje fall beträffandedagligvaror produktionen och tillverkningen måste därför planeras medutgångspunkt från marknadsplaneringen. Marknadsföring genommarknadsbolag/förening förutsätter styrd produktion om denna skall kunna blispecialiserad, koslnadspressad och marknadsorienlerad. De tillverkande förelag,vilkas produkter säljs genom ett gemensamt förelag, måste följaktligentillåtas att samråda kring uppdelning av tillverkningen, omeffektivitetsvinsterna av del gemensamma säljorganel skall kunna tillvaratas. Bedömningenav om skadlig verkan föreligger kräver också en analys av den marknad inomvilken säljorganisationen verkar, anför LRF vidare. Missbraksprincipen bördärför ges företräde framför ett förbud. LRFförordar på grand av det anförda alt om marknadsdelningsförbud införs från förbudeiundantas samverkan genom gemensamt säljbolag/ förening eller eljest gemensamt. Marknadsddningsförbudetföreslås inte gälla för speciahseringsavtal (s. 410), fortsätter LRF. Härmedavses överenskommelse mellan två näringsidkare om att den ene skall t. ex.helt upphöra med alt tillverka viss produkt. LRF anser att utredningensexemplifiering av detta viktiga motiv-undantag är aUtför bristfällig. Specialiseringssiluationermed flera förelag än två berörs ej, ej heUer fall då specialiseringen skerunder medverkan av tredje part, t. ex. en riksorganisation. Det kan nämnas attNO sett positivt på systemet med sådan centraltiUverkning som har utvecklatsinom slak-teriorganisalionen. Vidare bör speciahsering och tillverkning genomt. ex. legoavlal belysas. Man kan också fråga sig om del är rimligt all en marknadsdelningdär en part inte helt upphör med verksamheten ifråga skall kunna leda tillstraffansvar medan ett avtal där en part helt avslår från att konkurrera ej ärstraffbart. Med hänsyn till att undantaget inte framgår direkt av lagtextenkräver rättssäkerheten att frågan ytterligare belyses. LRF hemställer därför omen utförligare motivdiskussion kring specialiseringsproblematiken. Delförtjänar uppmärksammas alt EG har en särskild gruppundantagsförordning förspecialiseringsavtal. OcksåKF är kritiskt till den föreslagna utformningen av marknadsddningsförbudet. KFhänvisar till vad förbundet har anfört om uppbyggnaden av den konsumentkooperalivarörelsen och pekar på all del såsom har redovisats förekommer ett aveffektivitetsskäl betingat samarbete mellan de juridiskt självständiga, geografisktavgränsade konsumentföreningama i och genom deras centrala inköpsorganisationKF. Marknadsddningsförbudet, som förbjuder avlal, samverkan eller samråd medannan näringsidkare i samma säljled om delning av tillverkning ellerförsäljning av vara inom landet i kvoter eller på geografisk grand, förefallerdock utformat Prop.1981/82:165 410 utanhänsyn till alt regional fördelning och samverkan och samråd om en såändamålsenlig tillverkning och försäljning som möjligt är en del av konsumentkooperationenskonstraktion och en förutsättning för en så kostnadsbesparande och i övrigteffektiv varudislribulion som möjligt. Den samverkan som förekommer innebär åandra sidan inle alt konsumentföreningarna eliminerar konkurrens sinsemellan..lust till följd av alt föreningarna arbetar inom geografiskt avgränsadeområden är emellertid konkurrensen mellan föreningarna mindre vikfig än justsamverkan för tillgodoseendet av del gemensamma konsumentintresset. KFhemställer all noggrann hänsyn las till dessa synpunkter vid bearbetningen avifrågavarande bestämmelse, och all detta - föralom del som har sagtsom del ifrågasatta behovet av förbud mot priskarteller och marknadsdelning -bör leda till att förbuden utgår och att företeelsen i stället regleras genomgeneralklausulen (2 kap. 1 §). KF framhåller också särskilt att den dispensmöjlighel,som föresläs från dessa förbud, inle kan godtas såsom alternativ i nu berördahänseenden. KF kan inle acceptera att konsumentkooperationens verksamhet ochorganisation skall vara beroende utav MD:s prövning. köpmannaförbundanser, alt marknadsdelningsförbudei torde sakna direkt aktualitet för deenskilda detaljhandelsföretag som företrädes av och somknappast tillämpar marknadsdelning. Förbundet understryker, alt denmarknadsdelning, som närmast förekommeri produktions- respektive grossistledetmåste anses utgöra en rationalisering, som del inle finns anledning attonödigtvis försvåra. Detta gäller gemensamma försäljningsorganisationer, somfrån leveranlörssynpunkt kan befinnas vara ändamålsenligt och som ofta främjarförsäljningen och varatilUorsdn till detaljhandeln. Sådana organisationerförutsätter kvotering mellan de samverkande leverantörsföretagenbåde för all kunna planera produktion och för all åstadkomma en rationelldistribution. Förbundet anser därför alt något behov av ett särskilt marknadsdelningsförbudinle föreligger men betonar alt marknadsdelning inte får utnyttjas som underlageller utgångspunkt för prisdiskriminering. LRFoch KF får slöd av handelskamrarna som anser all från marknadsdelningsförbudeibör göras undanlag för gemensamma säljbolag/föreningar och attundantagsbestämmelsen utformas så all den även "innefattar förhållandensom motsvarar koncernförhållanden, exempelvis kooperativa företag inom sammagrupp". Sverigesadvokatsamfunds synpunkter på marknadsddningsförbudet har redovisats i avsnitt2.2.4 Priskartellförbudet. 2.2.6Undantag från förbuden (2 kap. 10 §) Förfarandeninom koncerner föreslås bli undantagna från samtliga förbud, konstaterar har här samma innebörd som den som lagts tUl grand för 4 § lagen(1974:12) om anställningsskydd. Prop.1981/82:165 411 Innebördenär vidare än aktiebolagslagens koncernbegrepp. Del finns emeUertidföretagssammanslutningar och förelagsgrapperingar med ägarsamband, där man kanha olika tolkningar huruvida de omfattas av koncernbegreppet eller inte,vilket kan skapa tveksamhet om undantagels räckvidd. Del torde dock tillhörasådana frågor som bör lösas i rättstiU-lämpningen. Självfallet är detväsentligt att koncernintema transaktioner av berört slag, särskih på starktkoncentrerade marknader, kan bli föremål för ingripande enligt generalklausulen.Närheten till del förbjudna området får vid prövningen enligt generalklausulentillmätas särskild vikt, anför NO. LRF,som avstyrker de nya förbuden, anser alt alla de undanlag på förbudsområdet somutredningen har föreslagit är motiverade. LRF anför beträffande koncerninlernaförfaranden och kooperativ samverkan, att i svensk lagstiftning finns f. n.bara en koncerndefinition, nämligen den i aktiebolagslagen. I övrigt förekommervad som allmänt kaUas koncernlik-nande förhållanden, t. ex. om en ekonomiskförening äger ett aktiebolag eller moderföretaget är en stiftelse eller etthandelsbolag. Sådana förhållanden likställs ofta med formella koncerner, t.ex. i arbetsrätten och i förslaget. Genomkoncernundantagel faller instruktioner inom en koncern utanför förbuden.Koncernen konstituerar en intern intressegemenskap med viss arbetsfördelningmellan ingående förelag. Bratloprissätlning som ett företag tillämpar på orderfrån moderförelaget är alltså inle otillåten. Motsvarande gäller prissamarbetemellan koncernförelag, marknadsdelning mellan dem saml gemensamt uppträdandeav koncernförelag vid anbudslävlan (s. 418). Lantbrakskooperationenssamarbete har successivt byggts ut i olika led. Branschvis har detskett främst genom riksorganisationerna, som har anförtrolls att svara förvissa uppgifter på bl. a. pris- och marknadsområdet. Under långa perioder harockså regleringsuppgifter åvilat riksorganisationerna. Denna samverkan inombranscherna är en naturlig tillämpning av de kooperativa grandsatsema och en föratsättningför en planmässig utveckling och utbyggnad av föreningarnas verksamhet mot allteffektivare enheter i livsmedelsförsörjningens tjänst, anför LRF. EnligtLRF:s uppfattning är de grapperingar som här är ifråga - lantbrakskooperationensorganisatoriska uppbyggnad med primärföreningar, förbund och riksorganisationerdär föreningarna tillsammans äger och är medlemmar i föreningar i senare led -inte koncerner av den formella typ som definieras i aktiebolagslagen, därmoderföretaget äger dotterföretaget eUer eljest har ett bestämmande inflytandeöver detta och en betydande andel i resultatet av dess verksamhet. Del är istället fråga om en parallell liU koncernbegreppet, nämligen denorganisatoriska och juridisk-tekniska uppbyggnaden av kooperafiv samverkan.Detta har också LRF slagit fast i yttrande över förslaget till ny lag omekonomiska föreningar 1976 (DsJu 1981/82:165 412 1976:11).Inom lantbrakskooperationen är det således tvärtemot förhållandel inomkoncerner de många delägande föreningarna som bestämmer i förbund respektiveriksorganisationer, anför LRF. Föreningarna har valt att i demokratisk ordningpå dessa organisationer överlåta vissa arbetsuppgifter för det gemensammabästa. Emellertid konstaterar LRFalt den intressegemenskap som i förslaget motiverar koncernundantagelföreligger mellan primärföreningar, förbund och riksorganisationer inom lanlbrakskooperalionensbranscher i lika hög grad som i de formella koncernbildningarna. Den samordningav föreningarnas verksamhet som sålunda sker genom förbund ochriksorganisationer är ett sätt alt förverkliga den kooperativa tanken omsamverkan. Utan denna samverkan förfelas del kooperativa syftet, menar LRF. Ettomfattande arbete med gemensam planering och samverkan pågår därför i olikakommittéer, nämnder och i förbundens och riksorganisationernas styrelser.Denna samverkan kräver generellt undantag från förbuden likaväl som förfarandeni formella koncerner och koncernliknande förhållanden av den typ utredningenanger eftersom den kooperativa idén eljest motsägs och motverkas. LRF pekar med anledning avdet föreslagna marknadsddningsförbudet på de naturliga förutsättningarna förprimärföreningarnas verksamhet. Varje förening har ett geografisktverksamhetsområde inom vilket man lar in medlemmar. Detta område är enligt LRF:suppfattning nödvändigt med hänsyn till alt medlemmarna skall delta iföreningens verksamhet genom t. ex. leveranser eller inköp av produkter.Områdena på uppsamlingssidan är samordnade. Del ligger också i sakens natur atttillverkning äger rum inom respektive förenings verksamhetsområde. Härtillansluter sedan naturligt olika former av samarbete föreningarna emellan på t.ex. marknadsområdet. LRF vUl också fästa uppmärksamhetenpå all lagstiftningen om ekonomiska föreningar är under översyn, all kooperationsutredningenhar hithörande frågor under bedömning och alt bolagskommitté fåll tUläggsdirekliv att se över koncernbegreppet i mera vidmening. Enligt direktiven skall bolagskommiltén föratsätlningslösl utredafrågan om en ändamålsenlig utformning av del akliebolagsrätlsliga koncernbegreppet.Härvid bör också, sägs i direktiven, en översyn ske av bestämmelser såväl iaktiebolagslagen som i annan lagstiftning där koncernbegreppet är avbetydelse. INorge finns ett principförbud mot horisontell prissamverkan (betänkandet s.167), fortsätter LRF. Förbudei inbegriper där anbudskarleller, pris-sätlningsrekommendalioneroch gemensamma säljbolag. Legala undantag medges "för exportsamverkan, förjordbruks-, skogs- och fiskerinäringarna, bank- och försäkringsväsendet ochefter särskild prövning, försäljningsbolag". Det förekommer sålundautomlands att man tagit konsekvenserna av de specieUa förhållandena påjordbruksområdet. Prop, 1981/82:165 413 Utredningensäger (s. 286) att den övervägt men inte funnit lämpligt att också la undan"med koncemfallel jämförliga omständigheter". Frågan bör enligtutredningen lösas dispensvägen. LRF kan för den händelse förbuden införs motbakgrand av vad ovan har anförts inte dela denna uppfattning. Frågan är förprincipiell och betydelsefull med hänsyn till all det gäller om en företagsform- den kooperativa - skall få verka på marknaden i enlighet med sina grandsalseroch förutsättningar. LRF hemställer attsamarbetet inom och mellan kooperativa föreningar inom ramen för bl. a. lanlbrakskooperalionensorganisatoriska uppbyggnad jämställs med - inte anses som - koncerninlernaförfaranden i lagförslagels mening. Föreningarnas väsentligaintressegemenskap, arbetsfördelning och organisatoriska ägarsamband utgörhärvidlag grunden för undantaget. NO lar upp utredningensförslag i 10 § andra stycket 1 om undanlag för bagalellkarteller. 1 motivenanges att om de samverkande endast har en ringa marknadsandel, fem procenteller mindre, bör man utgå ifrån att konkurrensen begränsas endast i mindremån. Den sammanlagda marknadsandelen är aUtså här av primär betydelse. NO, somdelar utredningens uppfattning om nödvändigheten av ett undanlag, anser attlagtexten klarare borde uttrycka vad motiven säger. Företag med en betydligtstörre marknadsandel kan naturligtvis hävda att deras förfarande endast imindre mån begränsar konkurrensen. Från rättssäkerhetssynpunkt är det väsentligt- särskilt vid avgränsningen av straffbelagda förfaranden - att lagens innebördframgår av lagtexten. Företagen skall inle behöva la del av förarbetena för attfå vela denna. NO viU förorda all en något högre gräns väljs, förslagsvis tioprocent och att denna gräns anges i lagtexten. MD finner också lika medutredningen del vara välbetänkt att från förbudsområdet undanta bagatellartadehorisontella prisbindningar. Kammarrätten i Jönköpinganser alt undantaget i 2 kap. 10 § andra stycket kan komma att medföra tolkningssvårighelerpå grand av den allmänt hållna lagtexten. Del är diskutabelt om denna olägenhetuppvägs av de praktiska fördelar som uppnås genom alt bagatellartadeförfaranden härigenom undantas från dispensprövningen, anför kammarrätten. ÄvenKOV pekar på all del i praktiken kan bli svårt alt avgöra vad som skall ansesvara s. k. bagatellkarteller som är tillåtna. Det är angeläget frånrättssäkerhetssynpunkt att klarläggande uttalanden görs i motiven pä dennapunkt. Av erfarenheter från EG är känt att det är svårt alt på förhandprecisera vilka konkurrensbegränsningar som skall antas vara av bagatellkaraktär. Handelskamrarnahar också kritiska synpunkter på undanlagsbestämmelsen för bagalellkarteller.Utredningen har på goda grander ansett alt förfaranden som i vissa situationerkan komma alt bedömas som priskarteller eller marknadsdelning inle börförbjudas, skriver handelskamrarna. I 2 kap. 10 § har sålunda undantagilsförfaranden som "endast i mindre mån Prop.1981/82:165 414 kanbegränsa konkurrensen". Denna inskränkning är sakligt väl motiverad. Menmot utformningen härav finns emellerfid anledning alt rikta motsvarande kritiksom mot utformningen av förbudsbeslämmdserna. Varken lagtext eller motivutlalandeninnehåller någon klar avgränsning av del kriminaliserade förbudsområdet. Förnäringsidkaren som står inför situationen alt sluta ett samarbelsavlal innebärformuleringen svåra avvägningsproblem om huravida avtalet faller inom undantageteller ej. På en bestämmelse som är avsedd all vara vägledande för företagenshandlande och ange ramen för vad som inle är straffbart måste enligt kamramasmening släUas väsentligt högre krav på föratsebarhet. Handelskamrarna villhärvid förorda att möjlighet skapas all från näringsfrihelsombudsmannen erhåUaförhandsbesked i marknadsdelningsärende. En sådan möjlighet, kombinerad med enicke alltför restriktiv tUlämpning av dispensreglerna torde vara vikliga föratsättningarför att marknadsddningsförbudet skall få en lämplig effekt, anser kamrarna. LRFnoterar att det varken i själva bestämmelsen eller i motivuttalanden görs någonegentlig avgränsning mot de förbudsbdagda områdena. Utredningen säger (s. 419)att "har de samverkande tillsammans endast en helt ringa marknadsandel,såsom blott eller mindre, bör man vid rättstUlämpningen normaltutgå från att konkurrensen begränsas endast i mindre mån". Bestämmelsenär myckel vagt formulerad. LRF erinrar om att harändrat sitt tillkännagivande om s. k. bagalellkarteller (No C313 ) och därvid vall alt som avgränsning mot förbudsområdel bibehåUaen viss bestämd marknadsandel kumulativl med en gräns för parternassammanlagda årsomsättning. Undantaget gäller även om gränserna överskrids menförfarandet fortfarande inte märkbart påverkar konkurrensen. Den angivnatekniken skuUe kunna vara av värde också i det svenska undantaget. LRF förordaratt bagateUkartdlundantaget ses över i syfte all öka förutsebarheten och därmedanvändbarheten av bestämmelsen. Företagkan inleda samråd för att undersöka föratsältningarna för samarbete i tro attdelta kommer all omfattas av undantagsbestämmelsen. Vad beträffar dispensansökanhar utredningen (s. 260) framhållit att del ligger i sakens natur att samråd,som krävs för en dispensansökan, inte faller inom ramen för vad som träffas avförbuden i lagförslaget. Det vore enligt LRF:s mening värdefullt med ettmotsvarande uttalande för ifrågavarande baga-tellkarteUfaU. kritiserar utformningen av undantagsbestämmelsen. Varken lagtext eUer motivutlalandeninnehåller enligt organisationernas mening någon klar avgränsning mot dekriminaliserade förbudsområdena. I betänkandet s. 419 sägs att: "Har desamverkande tillsammans endast en helt ringa marknadsandel, såsom blott femprocent eller mindre, bör man vid rättstillämpningen normall utgå från attkonkurrensen begränsas endast i mindre mån". Prop.1981/82:165 415 Förnäringsidkaren som står inför situationen alt sluta ett samarbelsavlal innebärde angivna vaga formuleringama svåra avvägningsproblem om avtalet faller inomundantaget. På en bestämmelse som är avsedd att fungera som vägledande förföretagens handlande och ange ramen för vad som icke är straffbart måste enligtorganisationernas mening ställas väsentligt högre krav på föratsebarhet. InomEG-rälten gäller enligt ett tUlkännagivande av bl. a. altutanför förbudet i artikel 85 (I)faller sådana konkurrensbegränsandeavtal mellan mindre förelag som inle märkbart påverkar konkurrensen på dengemensamma marknaden. Del tidigare tillkännagivandel har nyligenpå vissa punkter ändrats av kommissionen. Kommissionen har även i dettatillkännagivande vall att som avgränsning mot förbudsområdel bibehålla dels enbestämd marknadsandel på och dels parternas sammanlagda årsomsättning.Denna lösning framför allt såvitt avser marknadsandel synes enligtorganisationernas mening bättre tillmötesgå kravet på rättssäkerhet. Organisationernainser dock att genom uppställande av bestämda gränser en stor del av enönskvärd flexibiUlel försvinner. Till viss del kan denna brist botas påmotsvarande sätt som kommit till uttryck i EG-kommissio-nens nämndatillkännagivande. Sålunda är undantaget tillämpligt även om gränserna överskridesså länge som förfarandet inle märkbart påverkar konkurrensen. Organisationernaframhåller dock angelägenheten av alt bestämmelsens ena syfte att stärka mindreförelags konkurrenskraft gentemot större medtävlare på marknaden inte beskärsi sådan grad alt undantaget närmast blir Ulusoriskl. Belägg i betänkandetsaknas för all endast konkurrensbegränsningar där de samverkande har enmarknadsandel på eller mindre skulle begränsa konkurrensen i endast mindremån. Snarare synes gränsvärdet vara överflyttat utan analys från EG-rätlen. Organisationernaförordar därför för att anpassa regeln till den svenska marknadens storlek attundanlagets räckvidd utsträcks till all gälla förfaranden där de samverkandehar en marknadsandel på eller mindre. Denna gräns bör, somorganisationerna har framhållit indirekt, intas som ett uttryckligt rekvisiti bestämmelsen. Utredningensförslag innebär all redan samråd om visst förfarande är straffbelagt.Organisationerna erinrar om att organisationerna avstyrkt alt samråd om de ipris- och marknadsdelningsförbuden angivna förfarandena är otillåtna. Enbelysande konsekvens av vaga formuleringars följder är förhållandet tillbagatellkarteller. Genom att redan samråd förbjuds träffas av förbuden samrådmellan näringsidkare som företas i syfte att utröna föratsättningar församverkan som endast i mindre mån begränsar konkurrensen. OrganisationernaframhåUer med anledning härav för del fall organisationernas yrkande skulleogillas nödvändigheten av att dessa shualioner som har angivils uttryckligen undantasi lagbestämmelsen. 1981/82:165 416 LRFbehandlar även undanlaget i 2 kap. 10 § som har sin grund i upplåtelse avimmateriell egendom. LRF pekar på att mycket av den samverkan som sker inom slakteriorganisalionenutgår från det gemensamma varumärket . Varamärkel ägs av somupplåter det på licens tUl slakteriföreningarna på villkor att produkternauppfyller vissa fastställda kvalitetskrav och underkastas kontroll.Bassortimentet för Scanmärkla charkuterivaror är gemensamt förslakteriföreningarna och SS. Den samverkan på marknadsföringsområdel som är enförutsättning för del gemensamma varumärket måste undantas från marknadsddningsförbudet.Flera föreningar skulle nämligen inle kunna uppträda på samma marknad med sammaprodukt under samma varumärke. En väsenfiig del av slakleriorganisationens basför produktkvalitet med köplrygghel för konsumenterna skulle raseras om delgemensamma varumärket måste överges. Motivskrivningen bör utvecklas för allmöjliggöra en bedömning av undanlagets omfattning, anser LRF. NO framför starktveksamhet till det föreslagna undantaget, särskilt såvitt gällerpriskarteller. 1 speciaimotiveringen (s. 420) sägs: "Men även tekniskaförebilder, yrkeshemligheter och know-how omfattas av undanlaget. Medsistnämnda begrepp förstås i allmänhet ett företags kunskap och erfarenhet,oavsett om den är patenterbar eller kan på annat sätt skyddas. Undanlagetomfattar alltså immateriell egendom även till den del del är fråga om sådantsom faller utanför det immalerialrätlsligl skyddade området". Genom deltauttalande har undantaget enligt NO:s mening gjorts ulomordenlligl vidsträckt. MD:sbeslut i Dubbmanärendet, som torde vara prejudicerande också i förhållande tillandra immaterialrälter, hade innebörden att prisföreskrifler faller utanförden legala ensamrättens ram-Uttryckssättet "har sin grund i" kan motdenna bakgrund ge anledning till missuppfattning. Däremot fann domstolen attkvoteringsregler knutna liU licensupplåldser som regel faller inom ramen förpatenträtten. Prisöverenskommelser med anknytning till en legal ensamrättutgör myckel långtgående konkurrensbegränsningar genom att de förstärker en avimmaterialrätten skyddad ställning. Genom alt göra undantag för priskartellersom har sin grund i upplåtelse av immateriell egendom finns också risk för smilloeffeklerpå den bedömning som i detta fall skulle göras enligt generalklausulen.