prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — Enmotsvarande situation föreligger f.ö. då en person på gmnd av ägande ochverksamhet i ett byggföretag också personligen anses bedriva byggnadsrörelse.Innehavda fastigheter eller aktier/andelar i fastighetsförvaltande företagutgör då oftast omsättningstillgångar i denna rörelse. Personen i fråga somalltså är vad man bmkar kalla byggmästarsmittad kan då tänkas redovisa inkomstav tjänst (från byggföretaget) inkomst av annan fastighet (förvaltningsresultatetav omsättningsfastigheter) underskott i rörelse (nedskrivning avomsättningsfastigheter/aktier eller andelar). I alla dessa fall bör enligt SBEFen gemensam inkomstberäkning tillåtas för de skilda förvärvskällorna personenredovisar eftersom personens samtliga ovan angivna inkomster i gmnden emanerarfrån en och samma rörelse, nämligen byggnadsrörelsen. Värt att notera i detsammanhanget är att reglerna om värdering avomsättningsfastigheter/lageraktier, lagerandelar varit föremål förlagstiftning (SFS 1981:295). Aft tämligen omgående förta effekterna av dennalagstiftning ter sig enligt SBEF högst anmärkningsvärt. SBEFuttalar vidare att skiftande årsresultat ofta förekommer inom byggbranschen,där mindre och medelstora företag inte har så många stora projekt på gångsamtidigt, att eft år kanske vinstavräkning sker för ett förlustarbete varvidnegativt rörelseresultat uppkommer, att vinst- 1981/82:197 171 avräkningkan ske av ett projekt som ger vinst, varvid positivt rörelseresultatuppkommer, att det är i högsta grad ofillfredsstäUande att fullständigresultatutjämning då inte får ske mellan åren samt att effekterna av de nyareglerna om behandlingen av pågående arbeten på löpande räkning, vilka ledertill mer eller mindre slumpmässiga årsresultat, leder till att effekterna blirän mer otillfredsställande. SBEF anför vidare: Framhållasskall också att avdragsbegränsningen helt allmänt torde få negativa effekterför den som äger och förvaltar hyresfastigheter. har omfattandebegränsningar i fråga om rätten till avdrag för reparationskostnader gjorts. Omman till dessa begränsningar lägger de nu föreslagna reglerna torde det ståklart att möjligheterna och viljan hos fastighetsägare att utföra störrereparations- och underhållsarbeten på sina fastigheter kommer att minska.Marknaden för reparations- och ombyggnadsarbeten torde därmed sannolikt kommaatt påverkas i negativ riktning. En sådan utveckling kan ur samhällsekonomisksynvinkel inte på något sätt vara önskvärd, vare sig med tanke påfastighetsbeståndet eller med tanke på sysselsättningen inom byggsektorn. SFRuttalar att kostnadsnivån för hushållen inte kommer att medge något nämnvärtboende i frifinansierade småhus , att kanske också friliggandestatligt belånade hus kommer i farozonen, om nuvarande räntebidrag minskar,vilket är sannolikt, att allt detta inte kan undgå att få konsekvenser försmåhusproduktionen, att det leder till prisfaU på småhusmarknaden samt attdäri också ligger en ganska kraftig styrning mot hyres-och bostadsrättsboende.SFR anför vidare: Förhyresfastigheter har visserligen det antal år, på vilka ett störrereparationsarbete får fördelas som avdrag vid beskattningen, utökats. Dettatorde dock inte vara tillräckligt för att motverka de negativa effekterna avavdragsbegränsningen. Reparationsarbeten är så kostsamma att de i mångafall skulle undvikas helt eller i vart fall skjutas på framfiden, om rättentill avdrag beskäres eller begränsas i värde. (majoriteten): Förslagetfår endast marginella effekter på bostadssektorn. Den föreslagnaavdragsbegränsningen medför att underskottsavdragen på småhussidan minskar medca 1 miljard utifrån förhållanden, dvs. , eller omkring tvåtredjedelar av volymökning. Således kvarstår de av vid tidigare remisstillfällenpåtalade ekonomiska orättvisorna inom bostadssektorn. , som anser att man, om förslaget om begränsning avunderskottsavdragens skattemässiga värde genomförs, bör undanta bostadssektorneller i vart fall genomföra denna del av reformen med lång övergångstid, anföratt förslaget kan förmodas leda till ett mer eller mindre utbrett skatteplanerandei avsikt att neutralisera överskott i en förvärvskälla mot underskott i enannan, att det är synnerligen olyckligt att en skattskyldig som råkar äga tvåfastigheter utgörande skilda förvärvskäl- 1981/82:197 172 lorskall "straffbeskattas" fill skiUnad från den som har sinahyresfastigheter i en förvärvskälla samt att den som endast har en fastighetsom ger underskott år på samma sätt som villaägaren kan drabbas hårtav förslaget. Förbundet föreslår att kvittningsmöjligheter tillskapas inom inkomstslaget,eftersom man i annat fall riskerar en rad konstlade skattetransaktioner ocheftersom förvärvskällebegreppet är föråldrat och ej konstruerat för dettasyfte. Förbundet noterar den förbättring som utsträckningen avreparationsavdraget fill innebär och anser att detta kan i någon måninitiera en ökning av reparationsverksamheten i de enskilda hyreshusen. Isammanhanget kritiserar förbundet de ogynnsamma effekter som uppkommit genominskränkningarna i avdragsrätten för reparationer vid statlig belåning ochuttalar att detta har försvårat en önskvärd saneringsverksamhet i kommunernasäldre stadsdelar. Vidare anför förbundet: Ettgammalt krav från förbundets sida är införandet av någon form av reparations-och/eller investeringsfonder. Denna fråga bör nu tas upp fill förnyadbehandling. Ifrågavarande angelägna reform bör kunna underlättas av bl. a.genomförda ändringar i bokföringslagen, varigenom praktiskt taget alla ägare avhyresfastigheter blivit bokföringsskyldiga. I sammanhanget kan man erinra omatt fr.o.m. har enskilda rörelseidkare fått möjlighet attsätta av av rörelseresultatet fill en investeringsreserv i förvärvskällanrörelse. Det är därför en naturiig utveckling, att även ägare av hyresfastigheterbör likställas med andra företagare och således beredas möjlighet attreservera medel för framtida behov genom avdrag för avsättning tillinvesterings- och/eller reparationsfond. För hyreshusens del skulle en fondkunna leda tUl ytterligare förbättring av husens underhåll. Som läget är i dagföreligger stora svårigheter att låna till reparationer och underhåll. Manskulle, om någon form av konton infördes för hyreshusens del, kunna överföraöverskott från vissa år till kontot för att sedan under ett annat år av storareparationer kunna uttaga medel från kontot. Ett sådant system skulle även varatill gagn för hyresgästerna i form av förbättrat underhåll. Förbundetuttalar också att intresset för lånefinansierade energibesparingsåtgärdertroligen kommer att minska samt att vissa ytterligare skattefrågor, röranderätt tUl avdrag för pensionsförsäkringspremier på gmndval av inkomst av annanfastighet samt löner i fastighetsförvaltande bolag eller föreningar, börövervägas i detta sammanhang. hänför sig omkring två tredjedelar av underskottsavdragen tillunderskott av schablontaxerad fastighet. Utredningen diskuterar inte denlösning av "avdragsproblemet" som därvid genast anmäler sig. uppfattning är det barockt att rasera nuvarande nettobeskattningssystemoch skapa mängder av svåröverblickbara följdverkningar i stället för att heltenkelt höja inkomstschablonerna så att de något återtar fidigare relafion tillräntenivån. Naturligtvis måste en sådan 1981/82:197 173 förändringske stegvis under en viss fid men att över huvud taget inte ta upp denna åtgärdtUl seriös diskussion är ett uttryck för undfallenhet mot viUaägarnas"kravmaskin". Och ändå är det väl känt att 70-talets ekonomiskavinnare är just villaägarna. uttalar att förlusterna på gmnd av omläggningen i flertalet faUblir av förhållandevis begränsad storlek, högst ca . , attförsämringarna för en mindre men ändå betydande gmpp -uppskattningsvis ca100000 småhusägare - blir av större omfattning samt att de säkert i många fallkommer att medföra att fastigheterna måste säljas, varvid risk föreligger fördirekta förluster. Förbundet anför vidare: Vidbedömningen av skatteomläggningens konsekvenser måste som redan framhållitsbeaktas, att höjningen av räntan, oljepriset, taxeringsvärdena, de kommunalaavgifterna, tomträttsavgälderna, m. m. redan lett fiU en kraftig höjning avboendekostnaderna. Köpare av småhus måste därför normalt ta i anspråk allatillgängliga reserver för att finansiera fastighetsköpet och för att kunnabetala de höga kostnaderna för att bo i husen. Varje ytterligare kostnadsökningkan därför vara direkt avgörande för om fastighetsköpet kan komma fill stånd ellerinte och vilket pris som de presum-fiva köparna kan betala. Demöjligheter som ofta finns att lösa bostadsfrågan på annat sätt än genom köp avsmåhus leder vidare ofta till betydligt lägre kapitalkostnader. Detta gäller särskUtnya hyreshus och kooperativa bostadsrättshus. I dessa är den garanterade räntanlåg, , samfidigt som de fördelaktiga lånereglerna är tiUämpliga förpraktiskt taget hela produk-fionskostnaden genom produkfionskostnadsbelåningen.I många fall kommer därför hyra eller köp av sådana bostadsrätter att framståsom väsentligt bättre alternativ än köp av småhus. Detär därför troligt att fastighetspriserna kommer att sjunka speciellt i vissaprisklasser. Hur stort prisfallet blir är det i praktiken nästan omöjligt attberäkna, och meningarna härom är uppenbarligen mycket delade. Hurutvecklingen blir i verkligheten är det dock som nämnts svårt att fömtse.Genomförandet av skattereformen kommer möjligen att medverka tillatt, i löpande priser uttryckt, prisfallen inte blir så stora utan följden istället huvudsakligen blir att den prisökning, som annars skulle ha uppkommit,uteblir. Uttryckt i fast penningvärde blir det dock med säkerhet en fortsattvärdesänkning. har det förekommit en sådanrealvärdesänkning på i genomsnitt. Även vid en sådan utveckhnguppkommer ofta förluster för ägama, eftersom den höga räntan innefattar enersättning för penningvärdeförsämringen och fömtsätter en häremot svarandenominell fastighetsvärdeökning. För de dyraste husen kan dock fömtses ettprisfall även i nomineUa belopp. Detta gäller särskUt storstadsområdena, därkostnadsökningen redan varit särskilt stor bl. a. på grund av de höjdataxeringsvärdena och ändrade villa-skattereglema samt de höjda räntorna. Debilligare husen har förmodligen något större möjligheter att hävda sig ikonkurrensen om läget i förhållande till kommunikationer och annan service ärnågorlunda gott. Detprisfall på småhus som kan befaras - och som f. ö. i viss utsträckning redanägt mm - kommer att leda till direkta förluster för de småhus- Prop.1981/82:197 174 ägaresom av någon orsak måste sälja och som därvid inte kan finna köpare som ärberedda att betala samma pris som säljarna själva betalat. Heltnaturligt kommer de kraftigt förändrade förhållandena i fråga omboendekostnader och fastighetspriser att påverka också möjligheten att byggaoch sälja nya småhus. För de befintliga småhusen kan, som framgått av detföregående, följden ofta bli att den naturliga och av penningvärdeförsämringenbefingade pris- och värdeökningen uteblir. För nyproduktionen leder däremotkostnadsutvecklingen fill att priserna måste kunna stiga för attproduktionskostnaderna skall täckas. Eftersom det på marknaden förekommer bådeäldre och nya hus, medför en oförändrad prisnivå på de förra att det successivtuppkommer en alh större prisskillnad mellan de äldre och de nyproduceradehusen, som medför att de nya husen inte kan säljas. Eftersom kostnadsökningenkan väntas bh kan detta leda till att produkfionen av nya småhusmed äganderätt upphör efter ett fåtal år. Dennautveckling är redan i full gång särskilt för frifinansierade hus och gruppbyggdasmåhus med äganderätt. Produktionen av de förra har redan praktiskt tagetupphört, och igångsättningen av de senare minskar nu enligt uppgifter frånbostadsstyrelsen . Dennautveckling får mycket allvarliga konsekvenser inte bara för byggföretagen utanockså för sysselsättningen inom de berörda industrigre-nama och orterna. Övergångsvisbehöver verkningarna för bostadsförsörjningen inte bU allvarliga genom attvarje års produktion utgör en mycket liten del av beståndet. Genom att deifrågavarande företagen till stor del slås ut och arbetskraften övergår fillannan sysselsättning finns dock risk för bostadsbrist längre fram, eftersombostadsbeståndet då inte kan öka i den takt som krävs, på gmnd av attbyggnadsindustrins kapacitet då har reducerats starkt. Verkningama avskatteomläggningen blir därför mycket allvarliga också för den framtidabostadsförsörjningen. Förbundetuttalar vidare att skatteförslaget innebär ett avsteg från de utfästelser sompartiledarna gjorde 1979 och som villaköparna och villaägarna har haftanledning räkna med skulle gälla, aft vissa delar av skatteförslaget klartstrider mot gmnderna för gmndlagens retroaktivitetsförbud, att denkostnadsparitet mellan olika bostads- och dispositionsformer som samtliga polifiskapartier har varit ense om sätts ur spel, att skattebetalare med egetkapital till stor del undgår att drabbas av skatteomläggningens negativakonsekvenser samt att avdragsbegränsningen får allvarliga socialaskadeverkningar för känsliga medborgargmpper, ofta barnfamiljer med hårt ansträngdekonomi. Avdet föregående har framgått att villaägareförbundet inte kan godta denavdragsbegränsning, som utgör en del av skatteförslaget. Medmarginalskattereformen förhåller det sig annorlunda. Också den medförvisserligen betydande relativa försämringar för villaägarna och övrigaskattebetalare med underskottsavdrag jämfört med hyresgäster och övrigaskattebetalare utan underskottsavdrag. Dessa relativa försämringar torde uppgå tUlmiljardbelopp. Med hänsyn till marginalskattereformens stora positivaverkningar för samhället bör dock dessa försämringar kunna godtas. 1981/82:197 175 Förbundetsförstahandsyrkande blir därför att avdragsbegränsningen dras bort frånförslaget. Omdetta yrkande inte kan bifallas blir förbundets yrkande i andra hand följande. Ett syfte medavdragsbegränsningen har sagts vara, att komma till rätta med"nolltaxeringen". Detta är givetvis angeläget. Det bör dock kunna skemed enklare medel, exempelvis med utnyttjande av generalklausulen, och utan atttusentals vanliga villaägare, som rättat sig efter hitfillsvarande regler ochvad politikerna lovat, ska få sin ekonomi spolierad. Det missbmk avavdragsreglerna som kan förekomma och som kan leda till noll-taxering tordenormalt inte bero på höga villaavdrag. Om inte avdragsbegränsningen i sinhelhet kan tas bort från förslaget bör den därför inskränkas till andra avdragän för räntor för ägda bostäder. Ominte heller detta yrkande kan bifallas bör införas en lång övergångstid föravdragsbegränsningen. Såsom framgått av professor utredning striderplötsliga förändringar av skattereglema mot gmndema för gmndlagens retroaktivitetsförbud.För att kunna anpassa sig till en ny situation krävs en lång övergångstid medsärskilda regler. Dessa kan utformas på olika sätt, förslagsvis så, attprocentsatsen för avdragets värde successivt sänks från den föreslagna högstamarginalskattesatsen () tiU . En så utformad regel skulle exempelviskunna innebära att procentsatsen sätts fiU och därefter sänks vaije år fram tiU 1988, då den skulle komma att utgöra . Enannan möjlighet skulle kunna vara, att de nya avdragsreglema endast införs förnya lån, medan hittUlsvarande avdragsregler bibehålls för lån av den omfattningsom förekom exempelvis då de nya reglerna införs. Somen tredje möjlighet skulle kunna tänkas att införa ekonomiska skyddsregler fördem som drabbas värst av skatteomläggningen. Sådana regler med behovsprövning ivarje särskilt fall skulle dock antagligen leda till byråkrati och svårighetervid tillämpningen. Antalet berörda fastighetsägare torde bli mycket stort.Mera generellt verkande regler är därför att föredra. Bådede borgerliga partiernas oreserverade avståndstagande under valrörelsen 1979till varje form av begränsning av avdragsrätten och det socialdemokratiskapartiets uttalande, att ingen ska drabbas oskäligt av de regler som kan komma iframtiden, utgör starka argument för att någon form av övergångsregler införs. Av det föregående harframgått att de värsta verkningama uppkommer för dem som köptsmåhus och därvid tvingats betala höga priser och ta stora lån, ofta med dåligavillkor. I de fall prisema harvarit höga har också fastighetstaxeringsvärdena blivit höga ochvillabeskattningen särskih kännbar. Detta har främst inträffat i de fall dåden undre gränsen för den progressiva villabeskattningen ()överskridits. De nya skattereglerna torde komma att leda tiU prissänkningsärskilt för dessa vUlor. För att kompensera för detta bör procentsatserna 4-8%i intäktsschablonen sänkas och progressiviteten helst helt tas bort. Förbundetvill avslutningsvis peka på de möjligheter som finns att genom en ny låneformkomma till rätta med eller i varje fall starkt begränsa de problem som varitanledning till att förslaget om avdragsbegränsningen lagts fram. Attunderskottsavdragen vuxit - och också i fortsättningen kommer att växa tillmycket stora belopp är främst en följd av den höga 1981/82:197 176 inflationenoch den höga räntan. Utgiftsräntorna och därmed ränte och underskottsavdragenoch skattebortfallet genom avdragen skulle kunna starkt begränsas om enmöjlighet infördes till partiellt reala lån av det slag Förbundet får härmed upprepa sitttidigare yrkande att en utredning sker av denna finansierings-ochlåneform. Länsstyrelseni anför angående förlängningen av tiden förreparationsavdrag: Fördelningenav reparationsavdrag kommer att kunna medföra skatteadministrafivaproblem. Hur stort reparationsavdrag som totalt sett skall medges prövas imånga fall inte förrän då avdraget yrkas. Detta kan iextremfall innebära att reparationsavdraget inte prövas förrän efter detår då reparationen skett, nämligen i det fall då reparationsavdraget harmedfört underskott som utnyttjats genom framfida förlustavdrag. I sådana faUfinns inte de ursprungliga deklarationerna bevarade, eftersom dessa bara sparasi . Vid kontrollen av reparationsavdrag måste alla meUanliggande årsdeklarationer tas fram. En utredning om reparationsavdragets storlek upp reparafio-nen skett är naturligt nog svår att utföra ochger ofta ett bristfälligt resultat, då nödvändiga uppgifter inte kan erhållas. ifrågasätterdärför lämpligheten av att låta reparationsavdrag uppdelas ochförordar i stället att nuvarande uppdelning bibehålls. Det tordeenligt mening dessutom inte bli lika vanligt med storareparationsavdrag med hänsyn till de skärpta regler som gäller frånoch med taxering för reparationskostnader när statliga lån erhålls. Omreparationsavdrag trots aUt skall få uppdelas anser länsstyrelsenatt det är nödvändigt att det totala reparationsavdraget fastställs redan detförsta taxeringsåret efter reparationen. Detta skulle vara till fördel både förden skattskyldige och för skattemyndigheterna. 6 Närmare om avdragsbegränsningen Fleraremissinstanser är kritiska mot att förlustavdrag inte får göras ens mot senareårs inkomster av samma förvärvskälla och några anser att detta utgör ettincitament till felakfig redovisning. Ennystartad verksamhet går regelmässigt med förlust i initialskedet. Efter en fidkan förlusten komma att vändas tiil vinst. I de fall verksamheten utgör endasten av flera i samma förvärvskälla - t.ex. i ett större företag kan förlustenofta avräknas helt. Denna möjlighet bortfaller emellertid när förvärvskällanenbart består av den ifrågavarande verksamheten. Den föreslagna ordningenskulle alltså främst drabba mindre företag vid nyetablering eller med såskiftande årsresultat att dessa ibland ger vinst och ibland förlust. Prop.1981/82:197 177 Kammarrättenanser rätten till förlustutjämning i förevarande fall så väsentlig, attytterligare försök bör göras att finna en tillfredsställande metod förskatteberäkningen, eventuellt genom en sådan dispensregel som redovisas ipromemorian (s. 86 f.) och som där med rätta avvisas som en allmän lösning förundantag från kvittningsförbudet. Problemetmed nystartade rörelser som ofta redovisar underskott och inteskall få nyttja underskottsavdraget som förlustavdrag kommande år bör lösas.Det är troligt att viljan att investera i mer risk-fyUda projekt annars minskareUer upphör. Lånsstyrelseni (majoriteten): Ipromemorian redovisas två altemativ till den föreslagna metoden med tillägg avförlustavdraget vid beräkning av underlaget för tilläggsbelopp. Det förstaalternativet är att ändra förlustutjämningsreglerna så att avdrag förunderskott i förvärvskälla får utnyttjas endast såsom en form av förlustavdragfrån senare ärs inkomster i samma förvärvskälla. Det andra alternativet är attha särskilda regler för förlustutjämning inom förvärvskällan vid beräkning avunderlaget för tilläggsbelopp. Detförsta alternativet avvisas av expertgmppen eftersom det skulle innebära en merlångtgående avdragsbegränsning än som är avsett. Det andra alternativet skulleinnebära mycket stora komplikationer. Det skulle t.ex. kunna innebära att förvärvskäUornasresultat blev ohka vid beräkning av beskattningsbar inkomst resp. underlag förtiUäggsbelopp. Även detta alternativ avvisas därför. Länsstyrelsendelar expertgmppens uppfattning att det andra altemati-vet får anses olämpligtmed hänsyn till de komplikationer metoden skulle innebära. Beräkningen avunderlaget för tUläggsbelopp skulle med denna metod komma att belastas medytterligare arbetsmoment. Detförsta altemafivet att ett underskott i en förvärvskäUa endast skall, kunnautnyttjas mot senare års överskott i samma förvärvskälla kommer somexpertgruppen påpekat, att innebära en större avdragsbegränsning än som varavsedd. anser emellertid att de ovan påtalade effekterna avavdragsbegränsningen i viss mån kunde elimineras genom att medge valfrihet meUanden gällande metoden för förlustutjämning och den av expertgruppen somförsta alternativ beskrivna metoden. Denskattskyldige skulle alltså ha möjlighet att spara ett underskott i enförvärvskälla för att ett kommande år utnyttja detta mot ett överskott i sammaförvärvskälla. Vid val av denna metod skulle det sparade underskottet minskaäven underlaget för tilläggsbelopp. Nackdelen för den skattskyldige skulle meddenna metod inskränkas till den förskjutning i tiden som blir följden dåunderskottet utnyttjas . Metoden skulle föredragas avde som förväntar att verksamheten kommer att ge överskott som fillsammansmed övriga inkomster innebär att brytpunkten passeras. Skulleden skattskyldige välja att utnyttja ett förlustavdrag enligt dagens reglerskulle således avdragsbegränsningen inträda. En sådan valfrihet mellan debeskrivna metoderna synes stå i överensstämmelse med principema föravdragsbegränsningen. 12 1981/82. 1981/82:197 178 Enannan viktig fråga är kvittningsrätten mellan olika beskattningsår inom sammaförvärvskälla. I promemorian har denna fråga skjufits . Oklarhetenom detta gör att förslagets konsekvenser är omöjliga att överblicka. Dettaförsvårar naturligtvis framför allt företagarnas skatteplanering. Däremot har expertgmppenunderlättat för fastighetsägare att få full avdragsrätt för underskott genomatt föreslå en förlängning av tiden för fördelning av reparationskostnader. Motdenna bakgrund synes det anmärkningsvärt att inga förslag fiU lindringar förövrig näringsverksamhet lämnats. Skattechefeni är kritisk mot att kvittningsrätt inte föreligger mellan årenoch uttalar att effekten sannolikt kan leda till att många goda idéer aldrigkommer att förverkligas. Dåäven ett förlustavdrag skall läggas till vid beräkning av underlag förtilläggsbelopp kommer dessa avdrag att behandlas på samma sätt som underskottmellan olika förvärvskäUor. Nystartade rörelser och jordbmk redovisar oftaunderskott . Genom de föreslagna reglerna kan dessaunderskott endast utnyttjas tUl i samband med förlustavdragen. Dettainnebär helt naturligt en mycket kraftig skärpning av marginalbeskattningen avenskilda rörelseidkare och jordbmkare. För aktiebolag föreligger inte sammaförhållande och konkurrensneutraliteten mellan företagsformema är därigenomupphävd. Det måste därför vara ett oavvisligt krav att förlustavdrag kanutnyttjas fullt ut inom förvärvskällan.