prop · G503187 · 1981-12-31 00:00:00 — Prostitutionsutredningenkonstaterar att av de uppskattningsvis 2 000 personer som istrikt legal bemärkelse gjorde sig skyldiga till någon form av koppleri varflertalet icke professionella hallickar. Denna typ av halUck är en man somlever i en emotionell och social relation med en prostituerad kvinna.Prostitutionen utgör ett medel för bådas existens och är ofta av senare datumän relationen. Inom denna kategori av hallickar ryms två grupper. En som intesyns och är utåt välanpassad och en grupp med missbruk och kriminalitet. Denprofessionelle hallicken lever också i en relation till den kvinna som 1981/82:187 12 Här finns enligt prostitutionsutredningenen viktig skillnad. Relationen är ett medel för att öka inflytandet överkvinnan och få henne att prostituera sig. Det är inte heller ovanligt attsådana män kan hålla sig med flera prostituerade. De professionella hallickarnatillgodogör sig praktiskt taget den prostituerades samtliga inkomster ochkräver av henne att hon tjänar mycket pengar. uppgeratt en mycket hög andel av de professionella hallickarna är brottsbelastad.Speciellt våldsbrott och narkotikabrott är vanliga bland dessa hallickar. Prostitutionen är ett uttryck för en förlegad ochförnedrande kvinnosyn och den förstärker en sådan syn. Den leder tillallvarliga skador, och de prostituerade kvinnorna utsätts för svåra risker. Föratt eliminera prostitutionen krävs en genomgripande förändring avkönsrollsmönstren i samhället. Det gäller också att förändra de djupare orsakertill prostitution som finns att söka i samhällsstrukturen, kommersialismen och ojämUkheten.Jag vill här även peka på den negativa sociala inverkan som arbetslöshet blandungdomar har. Ungdomarna står inför ett skede i sitt liv där de skall bygga uppen vuxenidentitet. I den ingår som en viktig del individens yrkesroll. Enbristande anknytning till arbetslivet kan vara en grogrund för prostitution.Ungdomsarbetslösheten slår särskilt hårt mot de unga flickorna. Genom derasmer begränsade yrkesval har de svårare att få arbete än pojkarna. Det kan docknämnas att såväl SÖ som jämställdhetskommittén (Ju 1976:08) kommer attgenomföra kampanjer som syftar till att få ungdomarna, särskilt flickorna, attsatsa på icke traditionella linjeval i skolan. Det är min slutsats att det viktigaste inslaget i kampenmot prostitutionen är att förändra de förhållanden som främjar enprostitutionsmarknad. Enligt prostitutionsutredningens uppfattning har barnsuppfostran och utbildning stor betydelse för kampen mot prostitution i ettlångsiktigt perspektiv. SamtUga remissinstanser som har yttrat sig om detförebyggande arbetet delar utredningens uppfattning att det är genom att skapaen bra uppväxtmiljö för barnen som man kan förebygga prostitutionen. Även jag instämmer i utredningens uppfattning när detgäller uppfostrans viktiga roll i det långsiktiga arbetet för att förhindra prostitution.Jag viU i detta sammanhang framhålla att förebyggande arbete för barn ochungdomar är en av den nya sociaUjänstens viktigaste uppgifter. insatser syftar bl.a. till att underlättafamiljens uppgift att ge barnen en materiell och känslomässig trygghet. Deskall också medverka till en positiv identitetsutveckling hos barn och unga. Prop.1981/82:187 13 satserna har till uppgift att öka barns förutsättningaratt lära in vissa grundläggande normer och värderingar, som barnenbör bibringas förmåga till kritisk prövning. Jag tänker främst på förskole- ochfritidshemsverksamheten. Vikten av att tar till vara demöjligheter till samverkan, såväl med barnens föräldrar som med de olika organsom bedriver verksamhet som rör barn och ungdom, bör särskilt framhållas, Torftiga uppväxtmiljöer, ensamhet, isolering och brist påstimulans kan vara faktorer som ökar risken för att ungdomar hamnar iprostitution. Enligtsocialtjänstlagen (1980:620) har kommunen att verka för att barn och ungdomarväxer upp under trygga och goda förhållanden och att svaga grupper stöds.Eftersom jag anser att en god uppväxtmiljö tillsammans med en god uppfostran ärav stor betydelse i det förebyggande arbetet vill jag, liksom ,peka på uppgifter i samhällsplaneringen. Enligt den nyasocialtjänstlagen hör till socialnämndens uppgifter att medverka isamhällsplaneringen och i samarbete med andra samhällsorgan, organisationer,föreningar och enskilda, främja goda miljöer i kommunen. En sådan medverkan kangälla utformningen av bl.a. bostadsområden och fritidsmiljöer. Jag anser attkommunens ansvar för den fysiska och sociala miljön bör ses som en viktigresurs i det förebyggande arbetet mot prostitutionen. Jag vill i detta sammanhang också erinra om att enligtförarbetena till socialtjänstiagen skall socialnämnden medverka till sådanastrukturförändringar i samhället att skillnader i levnadsvillkor utjämnas, attden sociala tryggheten omfattar alla och att gemenskapen mellan invånarnastärks. Dessa insatser ställer krav på samverkan med andra samhällsorgan samtmed organisationer, grupper och enskilda. När det gäller förebyggande åtgärder framhåller bl. i , och föräldrautbildningen som en betydelsefull tiUgång.Statens invandrarverk anser det angeläget att fårstarta försöksverksamhet med föräldrautbildning för invandrarföräldrar. I Ukhetmed remissinstanserna anser jag att man i det förebyggande arbetet måste nåföräldrarna. Föräldrarnas beteende och inställning till det motsatta könetpåverkar barnen. Jag vill därför framhålla att den föräldrautbildning som ienlighet med beslut nu genomförs i landstingen kan ses som ettviktigt inslag även när det gäller frågor som rör könsrollerna. Det gällersåväl föräldrarnas relationer till varandra och till andra vuxna som tillbarnen. Samlevnad, könsroller och sexualitet är viktiga frågor att ta upp iföräldragrupperna. 1981/82:187 14 Närdet gäller föräldrautbildning för invandrarföräldrar övervägs f.n. i regeringskanslietförslag från om speciella åtgärder för att invandrarföräldrarskall beredas möjUghet att delta i föräldrautbildningen. Idetta sammanhang vill jag också peka på samhäUets familjepolitik vars uppgiftär att på olika sätt söka skapa förutsättningar för att föräldrar och barnskall kunna vara tillsammans. Reformerna om föräldraförsäkringen och rätten attförkorta arbetstiden eller vara helt ledig för att ta hand om barn har underlättatför föräldrar att dela på föräldraansvaret. Denna ansvarsfördelning ingårockså som ett led i arbetet att åstadkomma jämställdhet mellan kvinnor och män. Prostitutionsutredningenbetonar skolans betydelse och ansvar då det gäller att ge ungdomarna en sådanuppfattning om samhälleliga och mänskliga relationer att möjligheten att köpasexuell samvaro framstår såsom utesluten. Utredningen pekar på brister i skolanstillämpning av () handledning i samlevnadsundervisning. Fleraremissinstanser instämmer i den kritik som prostitutionsutredningen harframfört mot skolan när det gäller sexual- och samlevnadsundervisningen. Föratt man skall kunna uppnå läroplanens mål anser elevers centralorganisation() att lärarna i berörda ämnen behöver en i huvudsak pedagogiskvidareutbildning i sexual- och samlevnadsfrågor. ungdomsförbundframför uppfattningen att kvaliteten på skolans nuvarande undervisning varierarstarkt beroende på den enskilde lärarens kunskaper och pedagogiska förmåga.Därför måste enligt förbundets uppfattning lärarutbildningen ochfortbildningen bU bättre. och Samhälle anser att undervisningeni sex- och samlevnadsfrågor bedrivs på ett mekaniskt och okänsligt sätt. framhåller att skolans undervisning i samlevnad och sexualkunskapbör anordnas under sådana former att även invandrarföräldrar med förtroendevill låta sina barn delta i undervisningen. Skolöverstyrelsenpåpekar att skolan är den enda plats där det bedrivs obligatorisk undervisningi sex- och samlevnadsfrågor. SÖ konstaterar att samlevnadsundervisningen hörtill de områden där skolan inte skall vara objektiv i betydelsen neutral.Skolan skall tvärtom söka förmedla en viss grundsyn till eleverna. De etiskanormerna ansvar, hänsyn och omsorg om medmänniskan skaU enligt SÖ:s år 1977publicerade handledning betonas i samlevnadsundervisningen. Sexualiteten fårenligt SÖ inte ses som en från den övriga personligheten och de socialasammanhangen isolerad företeelse. Därför motverkar skolan i undervisningenaktivt prostitution, pornografi och annan sexuell exploatering. Närdet gäller invandrarelever framhåller SÖ att skolan måste fortsätta att Prop.1981/82:187 15 arbeta för det svenska samhällets utveckUng mot störrejämställdhet mellan könen även om uppfattningen inte överensstämmer med vissaminoriteters. SÖ bekräftar den bristande överensstämmelsen mellansamlevnadsundervisningens mål och den bild av skolans undervisning somredovisas i betänkandet. SÖ:s handledning har inte blivit så allmänt känd blandlärare som man kunde önska. SÖ konstaterar att fortbildningen av lärare är enytterligt angelägen åtgärd i försöken att överbrygga skillnaden mellansamlevnadsundervisningens mål och tiUämpning. När SÖ:s handledning församlevnadsundervisning publicerades fattades också beslut om en fortbildningför att få handledningen att fungera. Efter riksdagsbeslutet om fortbildning ialkoholfrågor skedde en koppling av fortbildningsinsatser i alkohol- ochsamlevnadsundervisning, genom det s.k. . Sådan kursverksamhet finns f.n. i 21 län. Från den 1 juli1982 har kommunerna själva ansvar för fortbildningen inom de ramar som riksdag,regering och SÖ anvisar. Flera exempel på kommunala initiativ när det gäller frågorsom rör sex-och samlevnadsutbildning kan redovisas. Ett exempel är Stockholmskommun som i samverkan med erbjuder kurser för denpersonal vid högstadieskolor i som kommer i kontakt med ungdomarssamlevnadsfrågor. Kurserna ger tillfälle att diskutera attityder, värderingar,erfarenheter och kunskaper på samlevnadsområdet. Regeringen har läroplan, Lgr 80, fastställt nyamål och riktlinjer för . Inom hemkunskap, naturorienterande ochsamhällsorienterande ämnen skall samlevnadsfrågor beaktas på alla stadier. SÖhar fastställt ett handlingsprogram för hälsofostran i skolan. Måletför hälsofostran är att öka medvetenheten om hälsans betydelse i det dagligalivet och därigenom få barn och ungdomar att tillägna sig hälsofrämjande vanor.I hälsofostran ingår frågor som rör kost, motion, drogmissbruk och samlevnad. I den nya läroplanen har skolorna fått en viss frihet attlägga upp arbetet enligt lokalt utformade arbetsplaner. Skolornas egnaprioriteringar kommer att spela en viktig roll för uppläggningen avsamlevnadsundervisningen. Man har frihet att pröva oUka metoder, t.ex.samlevnadsundervisning i små grupper, temadagar, projektarbeten, studiecirklar,föräldramöten och lägerskoleveckor med samlevnadstema, samverkan mellan olikastadier där äldre elever undervisar de yngre osv. () påminner isitt remissvar om de konstruktiva försök som har gjorts vid vissa skolor attanordna sammanhängande temadagar i samlevnadsundervisning i stället för att spUttraupp dem på spridda timmar. Möjligheterna att fördjupa sig och låta sinpersonlighet beröras blir då mycket större, anser förbundet. Det är min bedömning att skolan spelar en viktig roll isamhällets strävan att motarbeta prostitution. Detta sker främst genom attskolan arbetar för att 1981/82:187 16 göraeleverna medvetna om könsrollerna och eliminera fördomar så att prostitutioninte kan förekomma. Den nya läroplanen och SÖ:s handlingsprogram för hälsofostranöppnar nya vägar att tillsammans med lokala initiativ forma ensamlevnadsundervisning som bättre svarar mot lokala behov, förutsättningar ochresurser. Jag vill även peka på att skolan genom den fria resursanvändningen igrundskolan skall ta sig an elever som har svåra sociala förhållanden. Prostitutionsutredningenkonstaterar att många, särskilt flickor, upplever kontakten med skolsköterskaneller gynekologen vid ungdomsmottagningarna som positiv. Utredningen anserdärför att man bör överväga om inte dessa yrkesgrupper kan utnyttjas meramedvetet och systematiskt som undervisare i sexual- ochsamlevnadsundervisningen. Liknande synpunkter framförs av bl.a. SÖ, och . Även anseratt skolsköterska, gynekolog och barnmorska på skolmottagningar,mödravårdscentraler eller särskilda ungdomsmottagningar kan ge sexualupplysningsom komplement till skolans sexualundervisning. De bör ge individuellrådgivning och i kontakter med både pojkar och flickor ta upp frågor omkroppsutveckling, sexualitet och preventivmedel. Vidare framhållersocialstyrelsen att det är viktigt att de samarbetar med lärarna, t.ex. hargemensam fortbildning samt eventuellt deltar i temadagar eller annan upplysningriktad till föräldrar och elever. konstaterar dock att det ärlärarna som ansvarar för undervisningen och att de vid behov måste fortbildasig för att förbättra sina metoder. Även enligt min mening ärdet värdefullt om undervisning i sexual- och samlevnadsfrågor kan ingå igrundutbildning och fortbildning för oUka personalgrupper som lärare,förskollärare, socialarbetare, kuratorer, fritidsledare, läkare,sjuksköterskor m.fl. Det ankommer på universitets- och högskoleämbetet samthögskoleenheterna att fastställa det närmare innehållet i grundutbildningarna.Lärarnas egna attityder och värderingar är minst lika betydelsefulla sominnehållet i den samlevnadsundervisning som förmedlas. Jag viU särskiltframhålla att har en rik erfarenhet av fortbUdning av olikayrkesgrupper i sexualitets- och samlevnadsfrågor. En sådan fortbildning pågår iflera landsting som ett regionalt samarbete mellan landsting, kommunförbundetslänsavdelningar och länsskolnämnder. Jag delar också socialstyrelsensuppfattning att denna verksamhet bör stödjas och ges ett vidgat innehåll. Jaghar för avsikt att i det följande återkomma till dessa frågor. FöreningenSveriges socialchefer framför att barnstugepersonalen är en yrkesgrupp som börägnas särskild uppmärksamhet när det gäller utbildning i frågor som rörkönsroller. Prop.1981/82:187 17 JagviU understryka den roU som den kommunala barnomsorgen spelar när det gälleratt grundlägga de tidiga könsrollerna. Det är också viktigt att förskolepersonaloch föräldrar samarbetar för en gemensam syn och ömsesidig påverkan i dessafrågor. Enligt sina direktiv har jämstäUdhets-kommittén (Ju 1976:08) attstimulera till en förändring av mansrollen. När det gäller jämställdhetsarbetetär en av huvuduppgifterna att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden. Prostitutionsutredningenredogör för de s.k. prostitutionsgrupperna som finns i , ochMalmö. Utredningen anser att denna verksamhet har varit effektiv när det gälleratt förmå de prostituerade att upphöra med verksamheten. Enligt utredningen börprostitutionsgrupperna vara permanenta och självständiga enheter inom socialförvaltningarna.Utredningen anser också att prostitutionsgrupperna bör ha stöd av referensgruppermed företrädare för skilda områden. Praktiskttaget samtliga remissinstanser som har yttrat sig stöder utredningens förslagatt det bör finnas prostitutionsgrupper i de orter där det förekommer gatuprostitution.En rad remissinstanser framhåller att tillgängliga resurser i första hand börsatsas på projekt av den typ som har genomförts i . Krav på statligabidrag framförs av bl.a. i , , FöreningenSveriges socialchefer, , , , , kommunisternas kvinnopolitiska utskott.Kommunistisk Ungdom, Lunds domkapitel och . Länsstyrelseni menar att nuvarande prostitutionsprojekt bör följas uppsamtidigt som det bör undersökas i vilken utsträckning de nya vårdlagarnakommer att tillämpas. kan inte ansluta sig till utredningens uppfattning att gruppersom arbetar med prostitutionsfrågor skall vara permanenta enheter inomsocialtjänsten. Tvärtom menar förbundet att alla insatser i den framtidasocialtjänsten måste präglas av en flexibilitet i såväl form som innehåll. Imaj 1977 beslutade dåvarande sociala centralnämnden i att påbörja ettsocialt och kurativt arbete med gatuprostituerade kvinnor, det s.k.Malmö-projektet. Till projektet knöts också sociologisk forskning. Prostitutionsprojektetkom att pågå under , till utgången av . Sedan årsskiftetingår arbetet med prostituerade i löpande verksamhet. Projektethar finansierats av socialnämnden i och med visst statsbidrag frånsocialdepartementets huvudtitel. 2Riksdagen 1981/82. 1 saml Nr 187 Prop.1981/82:187 18 I den slutliga utvärderingsrapport som skall läggas framunder kommer de olika sociala och kurativa metoder som har använts iarbetet med de prostituerade i att redovisas. Det är min förhoppning attde erfarenheter och kunskaper som har inhämtats om prostitutionen genomMalmö-projektet skaU föras ut till berörda myndigheter och organ och bildaunderlag för en vidareutveckling av det framtida arbetet med prostituerade. Dekvinnor som prostituerar sig bör sålunda kunna få ett förbättrat socialt stödmed utgångspunkt från bl.a. den kunskap som har kommit fram genom den forskningsom har bedrivits inom ramen för . Enligt min bedömning börresultaten från också utnyttjas som hjälpmedel i undervisningenoch som basmaterial i samband med opinionsbildande verksamhet. Den nya socialtjänstlagen (1980:620) ger kommunen detyttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och den hjälpde behöver. Jag delar prostitutionsutredningens och remissinstansernassynpunkter att i arbetet med att bekämpa prostitutionen är ett fältarbete avden typ som bedrivs i , och en framkomlig väg. Denuppsökande verksamheten är en viktig metod att komma i kontakt med berördakvinnor och män. Jag vill särskilt framhålla betydelsen av den verksamhet sominnebär att i samverkan med polisen och skolan m.fl. på ett såtidigt stadium som möjligt försöker stävja en begynnande prostitution. Flera remissinstanser anser att statsbidrag bör utgå tillde kommuner där det förekommer gatuprostitution. Jag delar inte dennauppfattning. Det finns s.k. prostitutionsgrupper i de störstakommunerna. som projektet i pågick har det bedrivits enintensiv informations- och upplysningsverksamhet utifrån de kunskaper somsuccessivt inhämtades från prostitutionsarbetet i . Liknande arbete ellerprojekt har sålunda kommit att påbörjas i flera orter. I finns enpermanent och självständig prostitutionsgrupp. I ingår arbetet medprostituerade numera i den reguljära verksamheten. I arbetar en s.k.aktionsgrupp mot prostitutionen . Gruppens arbete beräknaspågå . Jag ser det inte som min uppgift att ange hur arbetet medhjälp till de prostituerade skall bedrivas. Erfarenheterna från ochStockholm tyder på att erfarna socialarbetare behövs för det krävande arbetetmed att komma till rätta med prostitutionen. Den nya socialtjänstlagen innebärökade möjligheter att ge bistånd i olika former. Biståndet kan avse hjälp attanskaffa bostad, arbete, miljöbyte och personligt stöd för att lämna ettberoendeförhållande. Den uppsökande verksamheten och samarbetet med andramyndigheter är 1981/82:187 19 avstörsta vikt för ett framgångsrikt arbete. Här bör även finnas möjligheter attnå barn och ungdom i riskzonen. Det är viktigt att mödra- ochbarnavårdscentraler, och skolan är lyhörda för familjer med olikasociala problem och ger stöd på ett tidigt stadium så att prostitution kan förebyggas. Närdet gäUer de prostituerade kvinnorna som är narkotikaberoende vill jagframhålla vikten av att den vårdpersonal som finns på de enheter som har specialinrättatsför missbrukare engageras för att kunna hjälpa de narkotikaberoende kvinnorna.Jag vill också nämna att det från finns en lag (1981:1243)om vård av missbrukare i vissa fall enligt vilken vissa möjligheter att bereda bl.a.narkotikaberoende kvinnor vård utan deras eget samtycke har tillkommit.Därigenom fastslås att samhället alltigenom har ett ansvar för dem som på grundav att de själva inte klarar av sin situation riskerar att gå under. 2.3.3Fortsatt forskning kring prostitution betänkande framhålls i olika sammanhang männen ochderas roll i prostitutionen. Flera remissinstanser, bl.a. ,påpekar att de sociala insatserna bör riktas även mot vissa av de män somuppehåller sig på prostitutionsstråken. konstateraratt det framgår av utredningens kartläggning att kunderna - i motsats till vadman har antagit - inte skiljer sig från andra män i det svenskasamhället, vare sig i fråga om krimineU belastning eller i något annat väsentiigtavseende. Den kvinnosyn som dessa män har och som är en förutsättning för attde skall kunna köpa sexuella tjänster av kvinnor delas sannolikt av storagrupper av andra män, som själva inte utnyttjar prostituerade men som bl.a.köper s.k. herrtidningar. Länsstyrelseni anser att det är angeläget med fortsatt forskning kringprostitutionen, främst då beträffande dem som utnyttjar de prostituerade. RPSUkonstaterar att det är ett stort framsteg att nu även männen/köparna har kommiti bUckfånget. Föreningen kvinnokultur anser att fortsatt forskning ärnödvändig. Köparenär den mest anonyma parten i prostitutionen. I bl.a. och haremellertid några undersökningar genomförts som belyser männens civilstånd,inkomst, ålder m.m. påståenden att kunderna vanligen är ensamma,handikappade eller avvikande män tycks inte stämma. Kundernakan indelas i två huvudgrupper. Den ena gruppen är de s.k. tillfällighetsköparnasom på grund av t.ex. nyfikenhet köper sexuellt umgänge. Till denna grupp hörenligt vissa undersökningar av kunderna. Den andra gruppenutgörs av de s.k. vaneköparna. Trots att denna grupp utgör endast ca 20 procentav kunderna svarar den ändå för flertalet av de köpta sexuella tjänsterna.Vaneköparna är män som 1981/82:187 20 oftahar stora kontaktsvårigheter och andra problem. De har svårt för att umgås medkvinnor under normala förhållanden och känner sig därför hänvisade till könshandeln.Det framstår som viktigt att söka stödja och hjälpa dessa män. Dehittillsvarande satsningarna har nästan uteslutande gällt den prostitueradekvinnan. Männen - köparna - är emellertid en minst lika viktig grupp somkvinnorna i arbetet med att motverka prostitution. Prostitutionen kan barafortleva så länge männen efterfrågar sexuella tjänster mot betalning. De kunskaper som finns omköparna och deras bakgrundsförhållanden är ytliga och begränsade. Det är därförsvårt att nu diskutera olika lösningar för att påverka de män som tillfälligteller vanemässigt efterfrågar sexuella tjänster mot betalning. Enligt minbedömning bör en undersökning som närmare beskriver de prostituerades kunderoch orsakerna till deras prostitutionskontakter genomföras. En sådanundersökning bör också syfta till att utveckla sociala insatser så att olikametoder i det sociala arbetet kan komma prostitutionsarbetet i stort till godo. För att aktivt kunnamotverka prostitutionens utbredning och negativa sociala följdverkningar är detviktigt att även annat forskningsmaterial som belyser prostitutionen kommerfram. Förutom studier av de prostituerades kunder kan nya forskningsprojekt bl.a.avse unga flickor som saknar förankring på arbetsmarknaden och som i olika hänseendenbefinner sig i riskzonen för prostitution. Inom ramen för en sådan forskning ärdet också enligt min mening angeläget att få till stånd en belysning avsamhällets möjligheter till stöd i olika avseenden åt dessa unga människor såatt prostitution kan motverkas. Med hänvisning till vadjag nu har anfört anser jag att det är väsentligt att få förbättrade kunskaperom prostitutionens olika aspekter. För att få en närmare belysning avforskningsläget och av angelägna forskningsområden anser jag att ett forskarseminariumsnarast bör genomföras kring dessa frågor. EnUgt min bedömning bör ett sådantforskarseminarium anordnas av delegationen för social forskning. Frågor som rörolika metoder och utvecklingsarbete för att motverka prostitutionen börsamtidigt tas upp. Forskningsprojekt om prostitutionen m.m. bör kunnafinansieras inom ramen för de medel som under /83 står tillförfogande för forsknings- och utvecklingsarbete samt försöksverksamhet inomsocialdepartementets område. Det ankommer på regeringen att besluta i dennafråga. Prostitutionsutredningenanser det angeläget att informationen och upplysningen till vuxna och tilläldre tonåringar ökas väsentligt.