prop · G50378 · 1981-12-31 00:00:00 — I övrigt bör utmärkningen ske efter de avtrafiksäkerhetsverket föreslagna riktlinjerna. Härigenom skapas en långtgåendeöverensstämmelse med del utmärkningssystem som gäller för bussar.Genom anknytningen till yrkestrafikregistret och bilregistret blir del möjligtatt för en rimlig kostnad få ett ständigt aktuellt och tillförlitligt utmärkningssystem,vilket bör vara till god hjälp vid övervakningen av trafiken och i kampen motden ekonomiska brottslighet som förekommer i branschen. 2.7 Vissa ytterligare förenklingar Som jag inledningsvis omnämnt har reglernaför de olika slagen av yrkesmässig trafik reformerats. Även i språkligt ochredaktionellt avseende har lagstiftningen moderniserats och gjorts lätlillgängligare.Trots detta finns det enligt min mening utrymme för ytteriigare förenklingar.Del gäller exempelvis förändringar för tillståndsmyndighelerna i administrativtavseende och borttagande av vissa bestämmelser som inte längre fyller någonfunktion. Vidare anser jag att ännu några transporlslag skall kunna undantasfrån tillståndsplikt över huvud laget. Det lorde också vara möjligt altgenomföra vissa förfatlningstekniska förenklingar. Jag har lidigare (avsnitt 2.1) tagit upp frågan om attvissa former av samåkning bör helt undantas från bestämmelserna om yrkesmässigtrafik. Del finns emellertid två andra typer av transporter för vilka tillståndsplik-lenenligt min mening inte fyller någon funktion. Genom att undanta även dessa frånyrkestrafiklagens tillämpning skulle man kunna förenkla för såväl myndigheternasom för trafikutövarna. F. n. gäller yrkestrafiklagen inte i fråga om transportmed ambulans som ägs eller innehas av staten, landstingskommun, kommun ellersjukvårdsan-stall. Med ambulans avses en bil som är speciellt inrättad för atttransportera sjuka eller skadade. Sjukvårdens och socialvårdens planerings-och rationaliseringsinstitut (SPRI) har fastställt standard för hur bl.a. ambulanserskall vara beskaffade och utrustade. I sjukvårdslagen (1962:242) stadgas alt det ärsjukvårdshuvudmannen 1981/82:78 20 som bär ansvaret för sjuktransportverksamheten. Däremotförutsätts inte någon skyldighel för sjukvårdshuvudmannen att genom egna organutföra transporterna, utan huvudmannen kan genom avtal med kommuner ochtransportföretag sörja för erforderlig transportberedskap. Sjukvårdshuvudmannenhar således att tillse att det inom sjukvårdsområdet finns en ändamålsenligorganisation för transport av skadade och sjuka. utförs självatransporterna dels av samhällsorgan, som inte behöver ha yrkestrafiklillstånd,dels av tillståndspliktiga enskilda företag. Genom sjukvårdshuvudmannens ansvarför sjuktransportverksamheten och genom de speciella krav som ställs påfordonen kan ambulanstransporter utförda av enskilda sägas vara en på ettbetryggande sätt kontrollerad verksamhet. Jag finner det därför överflödigt attäven yrkestrafiklagstiftningens bestämmelser skall gälla för sädanaambulanstransporter. Enligt nugällande lagstiftning krävs även trafiktillstånd för att utföra transporter avdöda. Denna mycket speciella transportverksamhet utförs av begravningsbyråeroch motsvarande företag med särskilda fordon. Något skäl att fråntrafikpolitisk synpunkt upprätthålla tillståndskravet kan knappast ansesföreligga. Även dessa transporter bör således enligt min mening undantas frän yrkestrafiklagensbestämmelser. Som jag tidigare (avsnitt 2.1) har anfört bör stadgandetmed undantag frän yrkestrafiklagstiftningen överföras från yrkestrafiklagentill yrkestrafikförordningen. Mina förslag om ytterligare undantag medförsåledes endast ändringar i förordningen. Enligt 2 kap. 2 § yrkestrafiklagen skall det i ettaktiebolag, en ekonomisk förening, ett handelsbolag eller ett kommanditbolagsom har trafikfillstånd finnas en eller flera personer som har utsetts att haansvaret för trafikutövningen. I 2 kap. 5 § yrkestrafikförordningen finnsangivet vem som hos de nämnda juridiska personerna har detta ansvar. Även enideell förening kan emellertid vara en juridisk person. Detta är fallet såsnart föreningen antagit stadgar av inte alltför bristfällig beskaffenhet samtvalt styrelse. Något hinder för en ideell förening, som är juridisk person, attinneha trafiktillstånd kan inte anses föreligga. Liksom beträffande övriganämnda juridiska personer bör för den ideella föreningen utses en eller flerapersoner som har ansvaret för trafikulövningen. Rätt att företräda en ideellförening fillkommer enligt praxis dess styrelse. Stadgarna kan emellertidbestämma att föreningen skall företrädas av annan, exempelvis av en enskildstyrelseledamot eller av flera ledamöter i förening. - Enligt min mening börför ideella föreningar gälla samma regler som för ekonomiska föreningar; en styrelseledamotutsedd av föreningen bör således ha ansvaret för trafikutövningen. 2 § yrkestrafikförordningen innefattar ett tillstånd till beställningslrafikför persontransporter med lättare fordon rätt att transportera mindre gods medfordonet eller med släpfordon som kopplats till detta. Motsvarande bestämmelseåterfanns tidigare i 20 § förordningen 1981/82:78 21 (1940:910)angående yrkesmässig automobiltrafik m.m. och tillkom 1972 med motiveringen attden dygnet runt tillgängliga taxiorganisafionen även borde kunna utnyttjas förtransport av paket och liknande mindre gods. 3 § yrkestrafikförordningen anges att ett tillstånd till beställningstrafikför persontransporter med lättare fordon också innefattar rält alt transporteraenbart tidningar. Även denna bestämmelse har överförts från den tidigaregällande förordningen. - Skäl att i ett särskilt lagrum reglera rätten atttransportera tidningar kan enligt min mening inte längre anses föreligga. Omdet behövs får den länsstyrelse som har meddelat ett trafiktillstånd bestämmaatt en buss skall vara försedd med förbandsläda av en typ som har föreskrivitsav . Detta stadgas i 7 kap. 6 § yrkestrafikförordningen. Det ärenligtmin uppfattning knappast rimligt att i beslul om trafiktillståndskall överväga behovet av detta slag av fordonsutrustning. Bestämmelsen bördärför upphävas. Regeringenutfärdar regelmässigt i samband med allmänna val (och i förekommande fall vidfolkomröstning) en särskild förordning om biltrafik på valdagen. I förordningenföreskrivs att även annan än den som har tillstånd till yrkesmässig trafik utanhinder av gällande bestämmelser fär fillhandahålla bi! mot ersättning förtransport av väljare lill eller från vallokalerna. Vidare anges att på valdagenfår lastbilar användas för att transportera väljare till eller frånvallokalerna utan att bilarna är godkända vid lämplighetsbesiklning, omsärskilda anordningar som behövs för persontransporterna är fastgjorda påbilarna. Nya förordningar bör enligt min uppfattning inte utfärdas vid varjevaltillfälle utan i stället bör undantagsbestämmelser införas i yrkestrafikförordningen.Vad beträffar bestämmelsen om användning av lastbilar har de olikariksdagspartiernas organisationer vid underhandskontakt uppgetl att sådanabilar inte används vid transport av väljare. Bestämmelsen torde numera saknapraktisk betydelse och behöver inte medtagas. Kungl.Maj: ts cirkulär till trafiktillståndsmyndigheterna (nr489) angående visst förfarande vid handläggningen av ansökningar omtrafiktillstånd m.m. innehåller bl.a. regler om hur tillståndsmyndigheternaskall hanlera föreliggande ansökningar om tillstånd som rör helteller delvis samma trafikbehov samt regler om kungörelseförfarandet då ettmera omfattande behov av yrkesmässig trafik m. m. föreligger. Cirkuläret är ivissa avseenden föråldrat pä grund av ny lagstiftning, varför en moderniseringi och för sig kan vara behövlig. Med tanke på att föreskrifter i yrkeslrafikfrågornumera beslutas av transportrådet anser jag emellertid att cirkuläret kanupphävas. Deförenklingar som jag här har förordat kräver att 2 kap. 2 § yrkestrafiklagenändras. 1 övrigt erfordras förändringar i yrkestrafikförordningen. 1981/82:78 22 2.8 Vissa ytterligare åtgärder mot olagligheter inom yrkestraFiken Jag har inledningsvis redogjort för olagligheter somförekommer inom transportbranschen. Som jag i det sammanhanget också påpekadebör samhällets inkomstbortfall och den illojala konkurrensen motverkas på fleraolika sätt. De förändringar angående den ekonomiska lämplighetsprövningen som jaghar föreslagit (avsnitt 2.2) torde i hög grad vara ägnade att motverkamissförhållandena. Förslaget att avskaffa den nu gällande fristen i samband medfordonsanmälan (avsnitt 2.5) syftar till att försvåra för åkare utantrafiktillstånd alt undgå ansvar. Pä samma sätt bör ett modernt ochtillförlitligt system för utmärkning av fordon i yrkesmässig trafik (avsnitt2.6) möjliggöra enkla och effektiva kontroller. Förutom de åtgärder mot olagligheterna som jag således harpresenterat i det föregående bör emellertid enligt min mening ytterligare någravägar prövas. De allvarligaste överträdelserna svarar i allmänhet de åkare för,som driver sin rörelse helt utan trafiktillstånd. Dessa företagare är givetvisockså svårast all övervaka, eftersom de inte förekommer i yrkestrafikregistret.Genom att använda trafiksäkerhetsverkets båda dalamaskinella register, yrkestrafikregistretoch bilregistret, bör del vara möjligt alt upptäcka yrkestrafikulövare utantillstånd. Samma register bör även på ett enkelt sätt kunna utnyttjas förrapporter till länsstyrelserna om de tillståndshavare som inte betalarvägtrafikskatt eller som använder obesiktigade fordon eller fordon belagda medkörförbud. En av de effektivaste metoderna över huvud tagel altbekämpa ekonomisk brottslighet är enligt min mening att förmå presumtivakunder att avstå från att utnyttja mindre seriösa företag. I yrkestrafiklagenfinns ett stadgande om s. k. transportköparansvar. Har beställningstrafikför godstransporter bedrivits utan tillstånd kan nämligen den för vars räkningden otillåtna transporten har utförts dömas till böter. Denna bestämmelse harenligt vad jag inhämtat sällan tillämpats. Det förefaller mig troligt att mångatransportköpare har dålig kännedom om delta ansvar. Det bör emellertid varamöjligt att med hjälp av en utökad informafion, exempelvis genom ,transportrådels och åkeriförbundels försorg, sprida ökad kännedom ombestämmelsen och därmed också göra den effektiv. Genom det nya databaserade yrkestrafikregistret och genomett modernt utmärkningssystem för fordonen (avsnitt 2.6) bör det blimöjligt för transportköparen att pä ett enkelt och effektivt sätt kontrolleraom transportören har tillstånd. Detta gäller naturligtvis i särskilt hög gradför den som i sitt yrke köper transportuppdrag. När det gäller beställningstrafikför godstransporter torde inte heller de transporter som utförs åt privatpersonerha nägon större omfattning. För såväl enskilda transportköpare som för organisationerbör det vara värdefullt att enkelt kunna kontrollera om en trafikutövare ärregistrerad Prop.1981/82:78 23 somskattskyldig till mervärdeskatt. Uppgifter om sådan registrering är .emellertidsekretesskyddade. Detta problem har uppmärksammats inom och iprop. 1981/82:59 föreslås en ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt,varigenom de aktuella registeruppgifterna i princip görs tillgängliga förenskilda. Föratt upptäcka de trafikutövare, som inte återfinns i några register och somerfarenhetsmässigt i stor utsträckning inte rätteligen betalar skatter ochavgifter, erfordras effektiva vägkonlroller. Sådana kontroller har naturligtvisen positiv effekt även på den yrkesmässiga trafiken i stort. Jag kommer därföratt undersöka möjligheterna alt i större utsträckning låta trafiksäkerhetsverketspersonal ägna sig åt kontroller av den yrkesmässiga trafiken. Möjligheten att isamband med vägkonlroller kunna förhindra fortsatt färd vid brott mot yrkestrafiklagstiftningenbör enligt min mening ocksä övervägas. 1detta sammanhang vill jag ocksä nämna att vägtrafikskatteutredningen i sittdelbetänkande (Ds B 1981:8) Effektivare brukandeförbud har föreslagit bl. a.att polisen skall kunna ta hand om ett fordons registreringsskyltar för altförhindra att det används innan restförd vägtrafikskatt har betalats. Äveninom taxilrafiken förekommer oegentligheter och illojal konkurrens. Särskilduppmärksamhet tilldrar sig härvid det för taxitrafiken speciellabetalningssystemet och de s. k. taxametrarna. Regeringen uppdrog därför ättransportrådet att bl. a. undersöka möjligheterna att genom t. ex. plomberingförsvära missbruk av de laxametrar som finns i bruk och att följautvecklingsarbetet i fråga om nya laxametrar och andra kontroll- ochredovisningssystem som är avsedda att användas i samband med taxiresor. I enrapport har transportrådet redovisat möjligheterna att genom plomberingförsvåra missbruk av befintliga taxametrar. har det i olika sammanhang pekats på att inte obetydligamissförhållanden kan förekomma i samband med redovisning av inkörda belopp itaxitrafik. Rådet har efter gjorda undersökningar kunnat konstatera att behovav åtgärder i syfte att förhindra eller i vart fall försvåra missbruk avtaxametrar föreligger. a. jämförelse med vad som tillämpas i andraländer och i fråga om annan liknande fordonsutrusl-ning har rådet funnit detmotiverat att föreslå att taxameter skall vara av godkänd typ och att dessfastsättning i fordonet skall vara plomberad. föreslår vidareatt tillämpningsföreskrifter i fråga om typgodkännande av plombering avtaxametrar skall utfärdas av trafiksäkerhelsverket och att Aktiebolaget skall godkänna-de förelag som skall äga rält att plomberataxametrar. Vid lämplighets- och kontrollbesiktning av laxibilar bör granskasalt laxametern är av godkänd typ och alt plomberna är obrutna. Del börsamtidigt ulföras funktionskontroll och i vissa fall inställelsekontroll avtaxametern. föreslår också slutligen att länsstyrelserna skallfå avgöra om s. k. spärrning av taxametrar skall tillämpas inom vissa områden. 1981/82:78 24 För egen del finner jag i likhet med transportrådet attåtgärder bör vidtagas för att förhindra eller försvåra att i taxitrafikenintjänade belopp inte redovisas. Utvecklingen av nya och tillförlitligarekontroll- och redovisningssystem för taxi är därför av mycket stor betydelse.Detta gäller inte minsl för de samhällsorgan som betalar en mycket stor del avtaxinäringens samlade intäkter. Enligt min uppfattning är situationen i dagemellertid sådan att del inte är tillräckligt alt invänta nya tekniskalösningar för kontroll och redovisning. Även den utrustning som f. n. finns itaxibilarna bör i möjligaste mån säkras mot missbruk. Jag anser därför att bestämmelser om plombering avbefintliga laxametrar bör införas. förslag bör enligtmin mening i huvudsak kunna ligga till grund för dessa bestämmelser. Jag avseratt återkomma till regeringen i denna fråga. De åtgärder mol oegentligheter inom yrkestrafiken som jagi detta avsnitt har presenterat föranleder inte någon ändring i yrkestrafiklagen. Enligt 5 kap. 1 § yrkestrafiklagen har regeringenbemyndigande att utfärda föreskrifter för yrkesmässig trafik till och fränSverige. Regeringen får överlåta befogenheten fill förvaltningsmyndighet. Bestämmelser om gränsöverskridande yrkesmässig trafikfinns i kungörelsen (1974:681) om internationella vägtransporter. Medinternationell vägtransport förstås transport på väg av personer eller godstill eller från eller i transittrafik genom . Internationell vägtransport i yrkesmässig trafik med busseller lastbil som är registrerad i får enligt huvudregeln utförasendast av den som har tillstånd att inom landet driva yrkesmässig trafik avmotsvarande slag. Den som inte har sådant s. k. inrikestillständ kan emellertidfå utföra internationella transporter efter särskilt tillstånd avtransportrådet (3 §). Härutöver kan del behövas ett särskilt tillstånd för attfå utföra en transport till ett visst land. Skall frågan om ett sådanttillstånd enligt överenskommelse mellan och annan stat prövas av svenskmyndighet är det transportrådel som gör prövningen. Delta framgår av 4 §. För internationell vägtransport i yrkesmässig trafik med utlandsre-gistreradefordon krävs att den som utför transporten har tillstånd till detta (5 §).Tillstånd meddelas av transportrådet. Tillstånd får meddelas endast den som med hänsyn till sinapersonliga kvalifikationer kan anses lämplig att utöva trafiken. Transportrådetskall alltså göra en lämplighetsprövning som är snariik den som länsstyrelsernagör när det är fråga om tillstånd till inrikes yrkesmässig trafik. Kungörelsen innehåller vidare bestämmelser om återkallelseav tillstånd och om varning av tillståndshavare. Vidare finns regler om ansvarför den som överträder bestämmelserna. Prop.1981/82:78 25 Utövervad som sägs om tillstånd i kungörelsen om internationella vägtransporterbehandlas frågor om tillståndskrav dels i de bilaterala avtal som harträffat med ett stort antal stater, dels i de multilaterala överenskommelsersom har anslutit sig till. Ofta innebär avtalen lättnader i fråga omkrav på tillstånd. Den snabba utvecklingen påsenare är av de internationella vägtransporterna framför allt inom godslrafiksektornoch den hårdnande konkurrensen om Iransportuppdragen gör att frågan omutformningen av de bestämmelser som reglerar tillståndsgivningenaktualiserats. Olika omständigheter talar för att en översyn av 1974 årskungörelse bör ske för att anpassa tillståndsgivningen till de trafikpolitiskaförutsättningar som gäller nationellt och internationellt. Jag har erfarit attIransportrådet - mot bakgrund av de erfarenheter som rådet gjort av fillståndsgivningen- påbörjat en översyn av gällande regelsystem. Enligt uppgift kommer vidöversynen särskild uppmärksamhet att ägnas frågorna om inriktningen avlämplighetsprövningen, en effektivisering av uppföljningen av tillståndshavarnasverksamhet, kontrollen på väg samt systemet för tilldelningen av kvoteradetillstånd. Somjag nämnde finns skäl för en översyn av gällande regler för de internationellavägtransporterna. Jag förutsätter att den översyn transportrådel påbörjat skersnabbt och att förslag till nödvändiga förändringar ges in lill regeringen såsnart som möjligt. Enligt min mening bör ett förändrat regelsystem i så slor ulslräckningsom möjligt ansluta fill det som gäller för den inrikes yrkesmässiga trafiken.En särreglering bör endast förekomma där detla på grund av internationellaförhållanden är oundvikligt. Jagavser att sedan jag övervägt transportrådets förslag - med stöd av bemyndigandeti yrkestrafiklagen - lägga fram förslag i frågan för regeringen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom kommunikationsdepartementetupprättats förslag till 1. lagom ändring i yrkestrafiklagen(1979:559), 2. lag om ändring i lagen(1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik. 1981/82:78 26 Medhänvisning lill vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen delsatt anta lagförslagen, delsalt godkänna de av mig förordade riktlinjerna för reformer på yrkestrafikområdet. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar all genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. Prop.1981/82:78 27 Propositionen .................................................... ... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... ... 1 1 Lag om ändring i yrkestrafiklagen(1979: 559) ...... 2 2 Lag om ändring i lagen(1977:67) om tilläggsavgift i kollektiv persontrafik 2 1 Inledning ........................................................ ... 3 2 Föredragandens överväganden ........................... ... 5 2.1 Samåkning m.m........................................... ... 5 2.2 Lämplighetsprövning ................................. 7 2.3 Taxor ..................................................... . 10 2.4 Turlistor m.m.............................................. . 12 2.5 Fordonsanmälan m.m.................................... 15 2.6 Utmärkning av fordon .................................. 17 2.7 Vissa ytterligareförenklingar ....................... 19 2.8 Vissa ytteriigare åtgärder motolagligheter inom yrkestrafiken 22 3 Upprättade lagförslag ...................................... 25 4 Hemställan .................................................... . 26 5 Beslul .......................................................... 26 Tryclceri, Stodcliolm 1982