prop · G503136 · 1981-12-31 00:00:00 — Ipromemorian anförs ocksä att konventionsrevision föranleder en ändringi 8§ andra stycket 2 växtförädlarrättskungörelsen. I denna bestämmelseföreskrivs att sökanden för att komma i åtnjutande av prioritet skall inomviss frist ge in de ytterligare handlingar och det material som 1981/82:136 23 behövsför prövningen av prioritetsfrägan. Bestämmelsen grundas på konventionensartikel 12.3. Denna artikel har ändrats konventionstext. I fråga omändringens innebörd och skälet för denna hänvisas till avsnitt 2.2. Ipromemorian föresläs motsvarande ändring i 8§ andra stycketväxtförädlarrättskungörelsen. Efter samråd med chefen för jordbruksdepartementetvill jag uttala att avsikten är att motsvarande ändring skall göras i 8§ andrastycket växtförädlarrättskungörelsen. bör nämligen gesmöjlighet att omgående kräva in de ytterligare handlingar och det material sombehövs när den prioritetsgrundande ansökningen har återkallats elleravslagits. Fråganom skyddstidens längd berörs inte av revision av växtförädlarrättskonventionen.Denna fråga har emellertid aktualiserats av W och , som ien gemensam skrivelse till statens växtsortnämnd hemställt att skyddstiden föralla jordbruks- och trädgårdsväxter förlängs till . Enligtväxtförädlarrättslagen kan växtförädlarrätt upprätthållas under högst 15 är.För vin, fruktträd och deras grundstammar, skogsträd och prydnadsträd är denlängsta skyddstiden dock . Skyddstiden räknas från ingången av året efterdet dä beslutet om registrering av sorten vann laga kraft. De skyddstider somanges i växtförädlarrättslagen är desamma som de minimitider som föreskrivs ikonventionen. Enundersökning av gällande rätt i övriga unionsstater visar emellerfid att deflesta unionsstaterna har skyddstider som är längre än de som gäller i Sverige.Danmark, som har haft samma skyddstider som , har år 1981genomfört vissa förlängningar. Där gäller numera en 20-årig skyddstid för växtsortermed sexuell förökning. För plantor med vegetativ förökning tillämpas i Danmarken 15-årig skyddstid utom såvitt gäller potatis, som har en 25-årig skyddstid,och såvitt gäller skogsträd, fruktträd och prydnadsväxter, för vilkaskyddstiden är . I , , ,och tillämpas för lantbruksväxter, köksväxter ochprydnadsväxter en 20-årig skyddstid. Fruktträd och skogsträd samt humle ochpotatis har i dessa länder en 25-årig skyddstid. För bärbuskar gäller en20-årig eller i vissa fall en 25-årig skyddstid. I gäller somhuvudregel en 15-årig skyddsfid, men ett 25-årigt skydd tillämpas för fruktträdoch skogsträd och ett 20-ärigt för vissa bärbuskar och prydnadsväxter. I Italiengäller också som huvudregel en skyddstid , men för vin, skogsträd ochfruktträd tillämpas en 30-årig skyddstid. I gäller förhållandevis kortaskyddstider, för växtsorter med vegetativ förökning från ansökningsdagenoch för växter med sexuell förökning från beslutet att meddela skydd. Närväxtförädlarrättslagen infördes diskuterades skyddstidens längd in- 1981/82:136 24 gående.I det utredningsförslag som låg till grund för lagstiftningen angavsskyddstiden i växtförädlarrättslagen till eller, såvitt gäller fruktträd,skogsträd, prydnadsträd och vin, . Utredningen föreslog emellertid attregeringen skulle bemyndigas att i fråga om visst växtsläkte eller viss växtartförordna om längre skyddstid, dock högst . Slutligen föreslog utredningenatt regeringen med stöd av detta bemyndigande skulle i växtförädlarrättskungörelsengenerellt utöka skyddstiderna för fruktträd, prydnadsträd, vin och potatistill samt för övriga växtarter till . I propositionen anfördeföredragande departementschefen att för skyddstiderna 20 resp. talade attdessa tider gällde i , och Nederländerna.Emellertid hade utredningen enligt hans mening inte anfört övertygande beläggför att skyddstiderna i borde vara längre än de 15 resp. somkonventionen krävde som minimum. Han betonade att man borde iaktta storförsiktighet när det gällde att införa en helt ny immaterialrättslig ensamrättoch inte göra denna rätt mera vidsträckt än vad som bedömdes som oundgängligennödvändigt. Mot fördelarna för förädlingsföretagen att ha långa skyddstidermåste enligt hans mening vägas önskemålen från allmän synpunkt attförädlingsresultaten inom rimlig tid ställdes till allmänhetens fria förfogande.Han ansåg att man inte kunde helt bortse från att förhållandevis begränsadeskyddstider kunde stimulera företagen att relativt snabbt få fram nyaskyddsvärda sorter. Av dessa skäl föreslog han att skyddstiderna skullebestämmas i enlighet med konventionens minimikrav. Han tillade emellertid attfrågan om skyddstidens längd borde kunna omprövas då erfarenhet hade vunnits avhur systemet verkade. Om enhetliga skulle komma att rekommenderaspä ett internationellt plan, var detta enligt hans mening en omständighet sommåste tillmätas stor vikt (prop. 1971:40 s. 79). Någrainternationella rekommendationer om en enhetlig skyddstid har inte antagits. Avvad som har anförts i det föregående framgår emellertid att de flesta av UPOV:smedlemsstater tillämpar längre skyddstider än . I allmänhet gäller enskyddstid för fruktträd och skogsträd och en 20-ärig skyddstid förövriga växtsläkten och växtarter. Dessa skyddstider har alltså bedömts skäligai de flesta unionsstater. Ipromemorian föreslås att skyddstiden bestäms till 20 är för alla växtsläktenoch växtarter. Promemorians förslag har uttryckligen tillstyrkts av Sveahovrätt, statens växtsortnämnd. (), (), W och (). påpekar särskilt att ett flertal av UPOV:smedlemsstater har en längre skyddstid än den minimitid somkonventionen föreskriver och att även efter den föreslagna förlängningenav skyddstiden till torde komma att tillhöra de länder som tillämpar denkortaste skyddstiden. () ställer sig däremot tveksam till för- 1981/82:136 25 slageti denna del. Han uttalar att den föreslagna förlängningen av skyddstidenförefaller omofiverad i ett läge där man nationellt och internationellt ökaransträngningarna för att motverka olika former av konkurrensbegränsning. NOhänvisar också till det tidigare omnämnda yttrandet av föredragande departementschefeni prop. 1971:40 s. 79 och påpekar att några internationella rekommendationer omförlängning av skyddsfiderna inte har antagits. Föregen del vill jag anföra följande. Närskyddstidens längd skall bestämmas bör enligt min mening utgångspunkten varaatt tiden skall vara sä lång att förädlaren är i stånd att under normalaförhållanden få igen sina kostnader för utveckling av den nya sorten ochdärjämte en skälig vinst för sitt förädlingsarbete. Skyddstiden bör å andrasidan inte vara längre än vad som är nödvändigt för att uppnå detta syfte. Förde flesta sorter för vilka skydd söks i torde de skyddstider som nugäller vara tillräckliga. Man kan emellertid inte bortse ifrån attskyddstiderna ibland är otillräckliga. Vissa sorter har stort värde förfolkhushållet , eller därutöver. Det är dyrbart förförädlarna att vidmakthålla en sort. När det gäller vissa arter krävs nämligenstort arbete för att kontinuerligt ta fram nytt förökningsmaterial av den sortför vilken växtförädlarrätt har beviljats. För att en förädlare skall haekonomiskt intresse av att upprätthålla en sort måste handärför fä intäkter som täcker hans kostnader för att upprätthälla sorten. Vadsom nu har sagts gäller t. ex. i hög grad en för folkhushållet så viktigväxtart som potatis. Mot bakgrund härav torde en viss förlängning av de nugällande skyddstiderna vara motiverad. Detallmänna intresset att ge förädlarna ekonomiskt utbyte av att upprätthållaväxtsorter som är värdefulla för folkhushållet är givetvis störst när detgäller lantbruksväxter. Jag anser att en förlängning av skyddstiden för dessaväxter från till vad som i allmänhet gäller för dessa växtarter i UPOV:smedlemsstater, , är påkallad. Även om behovet av en förlängning inte ärlika stort när det gäller trädgårdsväxter, finns det enligt min mening inteskäl att ha en kortare skyddstid för dessa växter än för lantbruksväxter. Trädoch vin har redan i gällande rätt en längre skyddstid än övriga växtarter, 18 år.Detta beror på att det vanligen tar att framställa förökningsmaterialav träd. I övriga unionsstater är skyddstiden för träd och vin i tegel 25 år.En förlängning av skyddstiden bör dock göras med viss försiktighet. Enligt minmening måste en skyddstid pä även för träd och vin ge förädlaina ettrimligt skydd. Pågrund av vad sålunda har anförts föreslär jag att skyddstiden bestäms till 20är för alla växtsläkten och växtarter. Viden förlängning av skyddstiden uppkommer frågan hur man bör behandla växtsorter,för vilka beslut om registrering har meddelats före lagändringensikraftträdande. När giltighetstiden 1978 förlängdes från 17 till20 är infördes särskilda övergångsbestämmelser. Prop.1981/82:136 26 längre giltighetstiden kom i princip att gälla beträffanderedan meddelade patent. Det ansågs emellertid att en föriängning av patenttidenkunde vara obillig mot licenstagare, vars licens endast sträckte sig tillutgången av den kortare giltighetstiden, eller mot annan som hade vidtagitväsentliga åtgärder för att utnyttja den patentskyddade uppfinningen sedanpatenttiden hade gått ut. På grund härav föreskrevs att den längre patenttidenskulle gälla endast i fråga om patent för vilka vid lagändringensikraftträdande återstod av den kortare giltighetstiden. Dettaansågs utgöra en rimlig avvägning som gav berörda parter tid att anpassa sigtill det nya rättsläget. Även vid en förlängning av skyddstiden iväxtförädlarrättslagen bör beaktas behovet att ge berörda parter en skäliganpassningstid. Det är emellertid att märka att växtförädlarrättslagen trädde ikraft och att beslut om registrering av skydd för nya sorterinte började meddelas förrän under är 1972. Man torde kunna utgå från att deföreslagna lagändringarna träder i kraft . Eftersom skyddstidenslängd räknas frän ingången av året efter det då beslutet om registrering vannlaga kraft, återstår sålunda vid ikraftträdandet av skyddstidenäven för de först registrerade växtsorterna. För vissa äldre sorter meddeladesvisserligen beslut om registrering redan är 1971. För dessa sorter kvarstårsålunda vid ikraftträdandet . I promemorian anförs att någonövergångsreglering inte behövs beträffande förlängningen av skyddstiden. Dennafråga har inte berörts under remissbehandlingen. Jag instämmer i vad som anförs i promemorian pä dennapunkt. Någon övergångsreglering beträffande förlängningen av skyddstiden behövsinte enligt min mening. Jag föreslär därför att förlängningen av skyddstidentill skall gälla även för sådana växtsorter för vilka växtförädlarrätthar beviljats innan lagändringen träder i kraft. 5.3 Ändringar av konstitutionella skäl Som tidigare nämnts (avsnitt 2.1) har regeringenbemyndigats att i vissa avseenden reglera växtförädlarrättslagenstillämpningsområde. Detta är fallet när det gäller växtförädlarrättens objekt,dvs. vilka växtsorter som kan skyddas, och rättens subjekt, dvs. vem som kan fåväxtförädlarrätt. I fråga om växtförädlarrättens objekt föreskrivs sålunda iI § växtförädlarrättslagen att lagen är tillämplig på växtsorter tillhörandesådant växtsläkte eller sådan växtart som regeringen bestämmer. Dessaväxtsläkten och växtarter anges i en bilaga till växtförädlarrättskungörelsen.Bilagan omfattar f. n. 93 släkten och arter. I promemorian anförs att det inte torde vara förenligt medkraven pä lagform i 8 kap. 2 § regeringsformen att låta regeringen avgränsaväxtföräd- 1981/82:136 27 larrättslagenstillämpningsområde i ett så väsentligt avseende. Växtförädlarrättens objektbör därför enligt promemorian regleras direkt i lagen. Detta innebär enligtpromemorian att bilagan bör flyttas från kungörelsen till lagen. Promemorians förslag idetta avseende har kritiserats under remissbehandlingen. anförsålunda att bestämmelserna i 8 kap. 2§ regeringsformen inrymmer svåratolkningsfrågor, varför en närmare analys hade varit önskvärd liksomsynpunkter på de praktiska konsekvenserna av förslaget. Hovrätten framhålleratt förteckningen över skyddade växtarter kan väntas bli föremål för ändringaräven . Vidare kan enligt hovrätten förutses att smärre korrigeringarkan behöva göras i förteckningen, bl.a. beträffande latinska namn på arter.Även statens växtsortnämnd, lantbruksstyrelsen, statens utsädeskontroll ochSvenska patentombudsföreningen har liknande synpunkter. Föregen del vill jag först uttala att jag har förståelse för vad vissaremissinstanser har påpekat om att den föreslagna ordningen ter sig mindresmidig än den nuvarande. Jag instämmer emellertid i vad som har anförts ipromemorian om att det inte är förenligt med kraven pä lagform i 8 kap. 2 §regeringsformen att låta regeringen avgränsa lagstiftningens tillämpningsområdei ett så väsentligt avseende som när det gäller vilka växtsorter som skallskyddas. Jag har ocksä kommit till slutsatsen att det inte är möjligt attavgränsa lagstiftningens tillämpningsområde genom någon allmän beskrivning avde växtsorter som skall skyddas. Olägenheterna av att ha förteckningen i lagenbör inte heller överdrivas. Bilagan till kungörelsen har ändrats endast vid tvåtillfällen . Sammanfattningsvisanser jag alltså att växtförädlarrättens objekt måste regleras direkt iväxtförädlarrättslagen genom att bilagan flyttas frän kungörelsen till lagen. Växtförädlarrättslageninnehåller ocksä vissa begränsningar när det gäller växtförädlarrättenssubjekt. Sådan rätt kan erhållas av förädlare som har framställt en växtsort iSverige eller av deras rättsinnehavare. Beträffande sorter som har framställtsutomlands får sådan rätt förvärvas av den som är svensk medborgare eller harhemvist i eller av sådan förädlares rättsinnehavare (2 § första ochandra styckena). Någon ändring i dessa bestämmelser behövs inte avkonstitutionella skäl. Regeringenhar emellertid i lagen bemyndigats att under vissa förutsätt ningar förordnaatt växtförädlarrätt får förvärvas för sorter som har framställts utomlands avannan än den som är svensk medborgare eller har hemvist i . Sådantförordnande får enligt lagen meddelas i den mån det är nödvändigt för attSverige skall uppfylla sina förpliktelser enligt en överenskommelse med annanstat. Förordnande får ocksä meddelas i annat fall under förutsättning avömsesidighet eller om det är av betydande 1981/82:136 28 allmäntintresse (2 § tredje stycket). Förordnanden i detta avseende finns i 2§växtförädlarrättskungörelsen. Enligt kungörelsen lar sålunda växtförädlarrättförvärvas ocksä av förädlare som har framställt en växtsort i en främmande statsom är ansluten till växtförädlarrättskonvention eller av derasrättsinnehavare. Enligt kungörelsen får växtförädlarrätt vidare förvärvas avförädlare som är medborgare i eller har hemvist i en konventionsstat och som iannat fall har framställt en växtsort utomlands. Detsamma gäller beträffandesådana förädlares rättsinnehavare. Något förordnande i de övriga fall som angesi 2 § tredje stycket växtförädlarrättslagen har inte meddelats. Ipromemorian anförs att det inte heller torde vara förenligt med reglerna iregeringsformen om normgivningskompetensen att till regeringen delegera rättenatt avgränsa lagens tillämpningsområde när det gäller växtförädlarrättenssubjekt. Också i detta hänseende måste enligt promemorian en reglering ske ilag. I promemorian föreslås därför att bemyndigandena i 2§ tredje stycketväxtförädlarrättslagen upphävs och att de bestämmelser som f. n. finns i 2§växtförädlarrättskungörelsen flyttas till lagen. Det kan däremot enligtpromemorian inte anses lämpligt att i lagen ta upp direkt tillämpliga reglersom svarar mot det nuvarande bemyndigandet för regeringen att förordna om attväxtförädlarrätt får meddelas i andra fall under förutsättning av ömsesidigheteller om det är av betydande allmänt intresse. Promemoriansförslag att de nuvarande bemyndigandena i 2 § tredje stycketväxtförädlarrättslagen till viss del skall ersättas av en direkt tilllämpliglagbestämmelse genom att de bestämmelser som f. n. fmns i 2 §växtförädlarrättskungörelsen flyttas till växtförädlarrättslagen har inte möttnågra invändningar under remissbehandlingen. Jag delar den uppfattning somframförs i promemorian att växtförädlarrättens subjekt måste regleras i lag.Jag godtar också promemorieförslaget på denna punkt. Attförslaget i promemorian i övrigt saknar motsvarighet till nuvarande 2 § tredjestycket växtförädlarrättslagen har emellertid kritiserats av fleraremissinstanser. Sveahovrätt anför sålunda att det nuvarande bemyndigandet i 2§ tredje stycketväxtförädlarrättslagen avser sorter som har framställts av utländska förädlarei länder som inte är anslutna till växtförädlarrättskonventionen. Hovrättenpåpekar att enligt uttalande av departementschefen vid lagens tillkomstregeringens dispensrätt är begränsad till att avse endast sorter som har stortintresse för svensk växtodling och konsumtion (prop. 1971:40 s. 91). Hovrättenanser att med denna begränsning, som bör klart anges i lagen, det skulle kunnahävdas att ett bemyndigande för regeringen att ge dispens är att bedöma som enverkställighetsföreskrift enligt 8 kap. 13 § regeringsformen. Spörsmålet börenligt hovrättens mening övervägas ytterligare. , och Svenska länt- 1981/82:136 29 männensriksförbund anser att man i promemorian inte tillräckligt har uppmärksammatönskvärdheten av att kunna utbyta förädlingsmaterial med länder som av olikaskäl inte har anslutit sig till konventionen. har tillagt attdet f. n. föreligger nio ansökningar om registrering av pelargoner, som harframställts i , vilka ansökningar kan beviljasskydd endast efter dispens med stöd av bestämmelsen om betydande allmäntintresse. Medanledning av denna kritik vill jag för egen del anföra följande. I den nugällande bestämmelsen i 2 § tredje stycket växtförädlarrättslagen bemyndigasregeringen att meddela förordnande om växtförädlarrätt under förutsättning avömsesidighet eller om det är av betydande allmänt intresse. Promemoriansförslag innebär att denna möjlighet skulle falla bort. Såsomflera remissinstanser har framhållit skulle emellertid promemorieförslaget idenna del medföra en försämring för svenska intressen i förhällande till vadsom nu gäller. Det kan nämligen tänkas uppkomma fall där en utländsk förädlareutan anknytning till någon konventionsstat inte vill ställa en växtsort fillsvenska odlares förfogande, om han inte fär växtförädlarrätt här i landet. Omdet skulle vara fråga om en sort som är av stort intresse för svenskfolkförsörjning eller för den svenska växtodlingen, skulle icke obetydliganackdelar kunna uppstå för värt land. Det är därför enligt min mening i höggrad önskvärt att även ha en ordning som gör det möjligt förutländska förädlare att i sädana fall få växtförädlarrätt i . Enligtmin mening bör det åsyftade resultatet kunna uppnås genom att det nuvarandebemyndigandet också i det nu berörda hänseendet ersätts med en direkttillämplig lagregel. Såsom har anförts i promemorian kan det dock inte anseslämpligt att ge denna regel ett innehåll som helt svarar mot det nuvarandebemyndigandet för regeringen att förordna om att växtförädlarrätt fär meddelasunder förutsättning av ömsesidighet eller om det är av betydande allmäntintresse. En direkt fillämplig lagregel bör nämligen klarare ange under vilkaförutsättningar som den får tillämpas. Jag förordar därför att regeln ges denutformningen att växtförädlarrätt får förvärvas i de nu avsedda fallen, om detär av betydande intresse för svensk folkför-söijning eller för den svenskaväxtodlingen. Det får sedan i vanlig ordning ankomma på den rättstillämpandemyndigheten att pröva om dessa förutsättningar är uppfyllda. Med hänsyn tillkaraktären av denna prövning bör den ankomma på regeringen. Densom söker skydd i kan under vissa förutsättningar få prioritet från entidigare ansökan i annan stat. Regeringen har i 5 § växtförädlarrättslagenbemyndigats att förordna att ansökan om skydd för en växtsort, som harangetts i ansökan om skydd i utlandet, skall när det gäller kravet på nyhetanses gjord med den utländska ansökningen, om Prop.1981/82:136 30 1 ett sådant förordnande skall de närmare villkoren för prioritetanges. Växtförädlarrättslageninnehåller sålunda i sin nuvarande lydelse inte några bestämmelser om villkorenför att någon skall få åtnjuta prioritet, frånsett förutsättningen attprioritet får grundas endast på en tidigare ansökan om skydd utomlands. Istället bemyndigas regeringen i lagen att föreskriva villkoren för prioritet.Dessa villkor finns f. n. i växtförädlarrättskungörelsen. De grundläggandevillkoren för prioritet är viktiga materiellrättsliga regler. I promemoriananförs att sådana regler enligt den nya regeringsformen skall anges i lag.Enligt promemorian bör därför föreskriften om den tid inom vilken prioritetfår åtnjutas och bestämmelserna om vilka fidigare ansökningar som får utgöragrund för prioritet föras över från växtförädlarrättskungörelsen tillväxtförädlarrättslagen. Övriga förutsättningar bör emellertid enligtpromemorian liksom kunna regleras i växtförädlarrättskungörelsen. Promemoriansförslag i detta avseende har inte berörts av remissinstanserna. Jag instämmeri att de grundläggande villkoren för prioritet är viktiga materiellrättsligaregler och att sådana regler enligt regeringsformen skall anges i lag. Jaganser därför att promemorians förslag till lagändringar på denna punkt börgenomföras. Föreskriften om den Ud inom vilken prioritet får åtnjutas ochbestämmelserna om vilka tidigare ansökningar som får utgöra grund förprioritet bör därför flyUas från växtförädlarrättskungörelsen tillväxtförädlarrättslagen. Jag delar den uppfattning som har kommit till uttryck ipromemorian att övriga förutsättningar för prioritet liksom bör kunnaregleras i växtförädlarrättskungörelsen. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till lag om ändring i växtförädlarrättslagen (1971:392). Förslaget börfogas till regeringsprotokollet i deUa ärende som bilaga 4. Idenna paragraf anges växtförädlarrättens objekt, dvs. vilka växtsorter som kanskyddas. I paragrafens nu gällande lydelse föreskrivs att lagen är tillämpligpä växtsort tillhörande sådant växtsläkte eller sådan växtart som regeringenbestämmer. I en bilaga till växtförädlarrättskungörelsen anges dessa växtsläktenoch växtarter. Avde skäl som har anförts i den allmänna mofiveringen (avsnitt 5.3) böravgränsningen av växtförädlarrättens objekt anges i själva lagen. 1981/82:136 31 fenföreskrivs därför att lagen är tillämplig på växtsorter som tillhör deväxtsläkten eller växtarter som anges i bilaga till lagen. Bilagan flyttasalltså frän kungörelsen fill lagen. Ibilagan har gjorts vissa ändringar i enlighet med förslag från statensväxtsortnämnd. Sålunda har under en ny rubrik "skogsträd" tagits uppväxtsläktet Salix, vilket omfattar pil, vide och sälg. Dessa växtarter bedömskunna användas för energiproduktion i form av s.k. energiskogar. Vidare harsojaböna, som f.n. är upptagen under rubriken "jordbruksväxter",tagits in även under rubriken "trädgårdsväxter". Slutligen har gjortsnågra korrigeringar av namngivningen pä vissa arter som redan är upptagna ibilagan. Idenna paragraf anges växtförädlarrättens subjekt, dvs. vem som kan fåväxtförädlarrätt. Växtförädlarrättkan enligt paragrafen erhållas av förädlare som har framställt en växtsort iSverige eller av deras rättsinnehavare. Beträffande sort som har framställtsutomlands får sådan rätt förvärvas av den som är svensk medborgare eller harhemvist i eller av sådan förädlares rättsinnehavare (2 § första ochandra styckena). Dessa bestämmelser har inte ändrats. Regeringenhar i tredje stycket bemyndigats att under vissa förutsättningar förordna attväxtförädlarrätt får förvärvas för sorter som har framställts utomlands avannan än den som är svensk medborgare eller har hemvist i . Sådantförordnande fär meddelas i den mån det är nödvändigt för att skalluppfylla sina förpliktelser enligt överenskommelser med andra stater.Förordnande får också meddelas i andra fall under förutsättning av ömsesidigheteller om det är av betydande allmänt intresse. Förordnande i detta avseendefinns i 2 § växtförädlarrättskungörelsen.