prop · G503222 · 1981-12-31 00:00:00 — En ytterligare förutsättning för att valetskall upphävas är att det med fog kan antas att felet (dvs. avvikelsen frånvallagstiftningen resp. valfusket) har inverkat pä valutgången. Hänvisningen tillstraffbestämmelsen i syftar på brotten otillbörligt verkande vidröstning och tagande av otillbörlig belöning vid röstning. Brottet otillbörligtverkande vid röstning består i att någon avsiktligt försöker "hindraomröstningen eller förvanska dess utgång eller 1981/82:222 21 eljest otillbörligen inverka på omröstningen"..Brottet tagande av otillbörlig belöning vid röstning har ingen självständigbetydelse vid valbesvärspröv-ningen, eftersom de gärningar som det brottetomfattar och som kan påverka valutgången bara är spegelbilder av sådanaförfaranden som är straffbara som otillbörligt verkande vid röstning. Om de angivna villkoren äruppfyllda, skall valprövningsnämnden upphäva-valet i den omfattning som behövsoch förordna om omval. Kan, felet rättas genom förnyad röstsammanräkning ellerannan mindre ingripande åtgärd, skall sådan rättelse vidtas i stället föromval. De nu nämnda reglerna omförutsättningarna för att upphäva val infördes i vallagen vid grundlagsreformenår 1975. var frågan inte författningsreglerad. Reglerna i 15 kap. 7 § ValLtillämpas också vid kyrkofullmäktigval (51 § lagen om kyrkofullmäktigval). För folkomröstningar finnssärskilda föreskrifter i 17 § folkomröstningslagen som är i huvudsaklikalydande med motsvarande bestämmelser i 15 kap. 7 § ValL. Som jag har framhållit i detföregående (avsnitt 2.4) är det angeläget att och de kommunalabeslutande församlingarnas sammansättning blir definitiv så snart som möjligtefter valet. inrättades vid grundlagsreformen bl.a. just idetta syfte. Den nuvarande kopplingen mellan vallagen och haremellertid visat sig kunna leda till att valprövningsnämnden i vissa fall,nämligen när klaganden åberopar valfusk, inte kan avgöra ett valbesvärsmål inomrimlig tid utan att föregripa utgången av en pågående straffprocess vid allmändomstol. En annan olägenhet med den nuvarande ordningen är attvalprövningsnämnden och domstolarna kan komma till skilda uppfattningar ifrågan huruvida ett brott har begåtts. Som lösning på problemenrekommenderar vallagskommittén att den nuvarande hänvisningen i vallagen tillstraffbestämmelsen i skall slopas. I stället föreslås attförutsättningarna för att upphäva val på grund av valfusk skall angesuttryckligen i vallagen. Dessa förutsättningar bör enligt kommittén utformas såatt de väsentligen överensstämmer med de objektiva rekvisiten för brottetotillbörligt verkande vid röstning. Enligt kommittéförslaget skall det alltsåliksom ingå i valbesvärsprövningen att bedöma om det har förekommitnågot som objektivt sett var otillbörligt och ägnat att inverka på valet(röstfördelningen). Liksom skall det också vara en förutsättning förupphävande av valet att den otillbörliga åtgärden med fog kan antas ha inverkatpå valutgången (mandatfördelningen mellan partierna eller ordningen mellankandidaterna). Däremot skall det inte längre krävas att åtgärden vidtogs iavsikt att inverka på valet och med insikt om de faktiska förhållanden som görden otillbörlig. Under remissbehandlingen harflertalet remissinstanser tillstyrkt förslaget eller lämnat det utan erinran.Svea hovrätt har dock ställt sig tveksam till 1981/82:222 22 Hovrätten instämmer visserligen i att dennuvarande kopplingen mellan valprövning och domstolsbedömning är oläglig menifrågasätter ändå om det är lämpligt att släppa kravet på uppsåt vidvalprövningen. Hovrätten befarar att förslaget - utan att det medför någrapåtagliga praktiska fördelar -kan leda till en svårbedömbar utvidgning avmöjligheterna att upphäva val. Också valprövningsnämnden sätter i fråga om inteförslaget innebär att val kan komma att upphävas i större omfattning än f.n.Nämnden anser därför att den ändringen i förslaget bör övervägas att endaståtgärder som har varit påtagligt ägnade att hindra röstningen etc. skall kunnaleda till upphävande. För min del anser jag att de nuvarande förutsättningarnaför att upphäva val i huvudsak är lämpligt avvägda. Även i fortsättningen måstedet givetvis vara möjligt att upphäva ett val på grund av valfusk, om fusketkan antas ha inverkat på valutgången. De problem som kopplingen mellanvalprövning och straffbarhet har gett upphov till talar emellertid för att manpå den punkten bör överväga en annan ordning. Enligt min mening innebär denlösning som kommittén har föreslagit en förbättring. Om man ersätter dennuvarande hänvisningen till 17 kap. 8 § med en beskrivning avenbart de objektiva rekvisiten, behöver valprövningsnämnden inte på samma sättsom nu bedöma om ett visst förfarande har skett med uppsåt. Det innebär attnämnden kan göra sin bedömning oberoende av den straffrättsliga bedömningen.Därigenom minskar risken för att nämnden och domstolarna träffar motstridigaavgöranden. skapas förutsättningar för att nämnden skall kunna avgöravalbesvärsmål tillräckligt snabbt. Jag tillstyrker alltså i principkommitténs förslag. När det gäller den närmare utformningen av bestämmelsenansluter jag mig till kommitténs uppfattning att förutsättningarna för attupphäva val bör utformas så, att de nära ansluter till de objektiva rekvisitenför brottet otillbörligt verkande vid röstning. är det emellertidangeläget att bestämmelsen inte utformas så att möjligheterna att upphäva valväsentligt ökar. Med dessa utgångspunkter anser jagatt man går för långt om man, såsom kommittén har föreslagit, föreskriver attvarje åtgärd som har varit ägnad att hindra röstningen etc. skall kunna ledatill att ett val upphävs. Enligt min mening bör förutsättningarna för attupphäva val på grund av valfusk vara att någon verkligen har hindrat röstningeneller förvanskat avgivna röster eller att någon har otillbörligt verkat vidvalet på annat sätt, t.ex. genom att lämna eller utlova en otillbörlig belöningvid röstningen. anser jag vidare att det också ifortsättningen måste krävas att fusket med fog kan antas ha inverkat påmandatfördelningen mellan partierna eller ordningen mellan kandidaterna, dvs.valutgången. Med den föreslagna utformningenfinns det inte anledning att befara att ändringen skall leda till någon nämnvärd ökning av antalet beslut om upphävande av val. 1981/82:222 23 2.6.7 Frågor som har tagits upp av vallagskommittén Bland de övriga frågor somvallagskommittén har behandlat går jag här in på en, nämligen länsstyrelsensvalbarhetsprövning. I övrigt får jag hänvisa till specialmotiveringen (se 3kap. 3 § och 15 kap. 6 § ValL). Enligt 14 kap. 5 § ValL skall namnpå en valsedel anses obefintligt bl.a. om kandidaten inte är valbar.Riksskatteverket har, bl.a. i sitt remissyttrande över kommitténs delbetänkandeÖversyn av vallagen 2, hävdat att det inte finns praktiska möjligheter förlänsstyrelserna att utöva den valbarhetsprövning som förutsätts i lagen(kontroll av kandidatens medborgarskap och kyrkobokföringsort på valdagenm.m.). Verket har därför föreslagit att valbarhetsprövningen skall slopas ellerersättas med en kontroll i efterhand. Kommittén har utrett frågan omvalbarhetsprövningen. Enligt kommittén inträffar det i enstaka fall att deuppgifter om valbarheten, som har tillgång till vid sinförrättning för slutlig sammanräkning och mandatfördelning, inte överensstämmermed de verkliga förhållandena på valdagen. Orsaken till detta är vanligen attaviseringar från pastorsämbetena om flyttningai" eller om förvärv avsvenskt medborgarskap fördröjs. Kommittén anser det inte lämpligtatt slopa valbarhetskontrollen. Man riskerar nämligen då, framför allt ikommun- och kyrkofullmäktigval, att mandat besätts med ledamöter som visar sigvara obehöriga redan vid mandatperiodens början. Detta skulle leda till attlänsstyrelserna efter valet fick hålla nya förrättningar för attutse efterträdare och ytterligare suppleanter i de obehörigas ställe. Som exempel på hur länsstyrelsensvalbarhetsprövning kan genomföras med hjälp av dator redovisar kommittén ettförfarande som tillämpas hos bl.a. i . Med ett sådanteller liknande förfarande bör det enligt kommittén bli mycket sällsynt attoriktiga uppgifter om kyrkobokföring kommer att ligga till grund förvalbarhetsprövningen. Skulle det inträffa att på grundav försenad avisering oriktigt bedömer en nyinflyttad person som ej valbar, kanfelet rättas genom att valet överklagas. Om en obehörig kandidat förklarasvald, skall enligt 14 kap. 22 § ValL (efterträdarregeln) vid ensärskild förrättning utse efterträdare till den obehörige. Detta kan undervissa förutsättningar tänkas leda till att den valda församlingenssammansättning inte blir alldeles densamma som om redan i sambandmed valet hade konstaterat att kandidaten inte var valbar. pekar vidare pådet förslag till omorganisation av folkbokföringen som 1979 årsfolkbokföringskommitté har lagt fram i sitt betänkande (SOU 1981:101)Folkbokföringens framtida organisation och som övervägs i regeringskansliet.Om det förslaget genomförs, stärks 1981/82:222 24 garantierna för att valbarhetsprövningen inte grundas påinaktuella uppgifter. slutsats blir attolägenheterna med den nuvarande ordningen för valbarhetsprövning är så begränsadeatt förfarandet kan tillämpas i väntan på resultatet avfolkbokföringskommitténs förslag. Av remissinstanserna godtar bl.a.länsstyrelserna vallagskommitténs uppfattning. vidhåller - somnärmare framgår av verkets remissyttrande - sin uppfattning att enbartefterträdarregeln bör gälla. Olägenheterna med den nuvarandevalbarhetsprövningen är enligt min mening inte så framträdande att de motiveraren lagändring. Jag ansluter mig alltså till kommitténs uppfattning att reglernaom valbarhetsprövningen tills vidare bör behållas oförändrade. 2.6.2 Frågor som har tagits upp av remissinstanserna Några remissinstanser har tagit uppfrågor som inte har direkt samband med vallagskommitténs förslag. Vid granskningen av poströster i sådana kommuner därlandstingsval inte förekommer (bl.a. ) träffar man ibland påvalkuvert som innehåller blå valsedlar, dvs. den färg som gäller vidlandstingsval. i och valnämnden iGöteborg menar att det behöver klarläggas hur sådana kuvert skall bedömas.Länsstyrelsen föreslår ett tillägg i vallagen av innebörd att ett kuvert somsynes innehålla en blå valsedel skall underkännas vid den preliminärarösträkningen och läggas i H-omslag, om väljaren inte skall delta ilandstingsval. föreslår det tillägget att valförrättarna vid singranskning av förtidsröster skall kontrollera att väljaren har ställt i ordningendast ett valkuvert för varje val. Jag delar uppfattningen att det mednuvarande regler i vissa fall finns utrymme för tvekan huruvida enlandstingsvalsedel kan godkännas som röst i riksdagsvalet ellerkommunfullmäktigvalet. De tveksamma fallen kan emellertid uppkomma bara i någrafå kommuner och är uppenbarligen inte heller där särskilt vanligt förekommande.Det problem som nu har pekat på bör därför enligt min meningkunna lösas i rättstillämpningen. Någon kompletterande bestämmelse av det slaglänsstyrelsen förordar anser jag för min del inte vara nödvändig. Mot bakgrundav den nya regel om kontrollgranskning av underkända förtidsröster som jag harförordat i det föregående (avsnitt 2.1) håller jag dock med om att det kan varaklokt att valförrättarna, i väntan på valnämndens kontrollgranskning,underkänner sådana röster vars giltighet är tveksam. Liksom valförrättare i vallokalernaär röstmottagare på postanstalter, hos utlandsmyndigheter och på fartyg enligtvallagen skyldiga att kontrollera att väljaren har ställt i ordning endast ettvalkuvert för varje val, och de är också uttryckligen förbjudna att av väljarenta emot mer än ett kuvert för varje val Prop.1981/82:222 25 (9 kap. 3 och 4 §§, 10 kap. 4, 5, 8,9 och 14 §§ ValL). Ensärskild föreskrift av det slag som valnämnden i förordar är därförenligt min mening inte nödvändig. Ett par valnämnder (bl.a. den i ) uppehåller sigi sina remissyttranden vid frågan om hur sådana utlandsröster och fartygsrösterskall behandlas som anländer , dvs. först efter det att valnämnden harpåbörjat sin onsdagsräkning. F.n. gäller enligt vallagen att alla röster frånutlandsmyndigheter och fartyg sänds till valnämnden via (10kap. 10,11,14 och 15 §§ ValL). För sent anlända röster lägger valnämnden åtsidan för vidare befordran till arkiv (13 kap. 10 § ValL). Valnämnderna föreslår nu att lagen ändras så attriksskatteverket ges möjlighet att behålla för sent anlända röster. Alternativtföreslås att skall vidarebefordra sådana röster direkt tilllänsstyrelsen. För min del anser jag att sådananya regler som bl.a. valnämnden i föreslår skulle göra vallagen merinvecklad än nödvändigt. Några större fördelar skulle knappast stå att vinnamed tanke på hur få röster det här TÖT sig om. Jag ställer mig alltså avvisandetill förslagen. I enlighet med vad jag nu haranfört har inom upprättats förslag till 1. lag om ändringi vallagen (1972:620), 2. lag om ändringi lagen (1972:704) om kyrkofullmäktigval, 3. lag om ändringi folkomröstningslagen (1979:369). 4.1 Förslaget till ändring i vallagen 3 kap. 3 § Enligt sista meningen i fjärdestycket gäller f.n. att beslut om indelning av kommuner ivaldistrikt skall kungöras i viss ordning och dessutom tillställasriksskatteverket. har inhämtat att skyldigheten att tillställariksskatteverket beslut av detta slag inte längre fyller något praktiskt behov.Kommittén föreslår därför att denna underrättelseskyldighet slopas. Remissinstanserna, bl.a.riksskatteverket, tillstyrker förslaget. Också jag ansluter mig till det. Ändringen innebär att länsstyrelsenbefrias från underrättelseskyldigheten. Genom hänvisningen i 5 § tredjestycket lagen om kyrkofullmäktigval kommer ändringen att gälla ocksålänsstyrelsens beslut om indelning i valdistrikt för kyrkofullmäktigval. Prop.1981/82:222 26 13 kap. 7 och 9 §§ Ändringen i 7 § innebär att det införs en uttryckligbestämmelse om att de förtidsröster som valförrättarna på valnatten underkänneroch lägger i särskilda kuvert (s.k. H-omslag) skall tillställas valnämndentillsammans med det övriga valmaterial som lämnas dit. Detta förfarandetillämpas redan i praktiken. Genom ändringen i 9 J får valnämnden till uppgift att vidsin rösträkning efter valdagen kontrollgranska det material somvalförrättarna har lagt i H-omslag. Detta är en nyhet. Genom hänvisningen i 11 § folkomröstningslagen blir de nyareglerna tillämpliga också på folkomröstningar. När det gällerkyrkofullmäktigval får ändringarna däremot ingen betydelse, eftersomförtidsröster vid sådana val inte skickas ut till vallokalerna utan behålls hosvalnämnden i väntan på onsdagsräkningen. Motiveringen i övrigt har redovisats i avsnitt 2.1. 14 kap. 3, 15 d, 16, 17, 19 och 22 §§ Ändringarna i 3 och 17 §§ innebär att "mandat" -efter mönster från vad som gäller vid landstingsval - införs som beteckningäven för platser i kommunfullmäktige. Vidare har föreskriften i nuvarande 3 §andra stycket andra meningen om principen för fördelning av mandaten ikommunfullmäktige överförts till 15 d §. Genom ändringarna i 15 d § anpassas reglerna för mandatfördelningi kommunfullmäktige till motsvarande regler för landsting. Första stycketmotsvarar 15 b § första stycket. Andra stycket i 15 d § motsvarar 15 c § samtdelar av paragrafens första och fjärde stycken i gällande lydelse. Den nyalydelsen av 15 d § tredje stycket innebär den sakliga ändringen att ett mandatskall stå obesatt , om kandidaterna på partiets valsedlarinte räcker till för att besätta det antal mandat som partiet har erhållit vidvalet. Om det i en valkretsindelad kommun uppstår brist på kandidater för ettparti i en valkrets, skall dock överskjutande mandat flyttas till den av deövriga valkretsarna där partiet, efter fördelningen av mandaten inom kretsen,har störst jämförelsetal. Kan mandatet inte heller genom detta förfarandebesättas med en kandidat från det parti som har vunnit mandatet, skall det varaobesatt . Ändringen innebär att reglerna förkommunfullmäktigval i detta avseende kommer att överensstämma med vad somgäller i landstingsval. Enligt 15 d § andra stycket har gällt att enkommunfullmäktigledamot kan ha sin plats från två eller flera partier. I enmotsvarande situation vid landstingsval skall däremot enligt 16 § kandidatentillträda det mandat för vilket hans jämförelsetal är störst. Ändringen i 16 §innebär att den ordning som gäller för landstingsval skall tillämpas också vidkommunfullmäktigval. Som en följd av denna ändring har de nuvarande 15 d §andra stycket tredje meningen och 22 § andra stycket andra meningen utgått. Prop.1981/82:222 27 Genom det nya sjätte stycket i 19 §regleras hur skall förfara vid den slutliga sammanräkningen ochmandatfördelningen i ett kommunfullmäktigval, om namnen på ett partisvalsedlar inte räcker till för att utse så många suppleanter som skall utsesenligt paragrafen. Stycket, som har utformats efter mönster från vad somföreskrivs för landstingsval i 18 § tredje stycket, innebär attsuppleantplatserna skall lämnas obesatta i den mån namnen inte räcker till. av samma innebörd finns f.n. i 21 § andra stycket, en paragraf somnu föreslås upphävd (jfr avsnitt 2.2). När en landstingsledamot avgår under löpande mandatperiodgäller f.n. enligt 22 § att på anmälan av ordförandeskall inkalla den suppleant som enligt den mellan suppleanterna bestämdaordningen står i tur att inträda. Trots att det inte föreskrivs i lagen, förfarman i praktiken på samma sätt när en ledamot av kommunfullmäktige avgår underlöpande mandatperiod. Den nu föreslagna ändringen i första stycket innebär enkodifiering av denna praxis. F.n. saknas föreskrifter om hur man skall förfara när ettpartis kandidater inte räcker till för att utse efterträdare till en avgångenledamot av landsting eller fullmäktige. Enligt den nya lydelsen av 22 § andrastycket och det nya tredje stycket i paragrafen, skall man i dessa fall följasamma regler som gäller vid den slutliga sammanräkningen och mandatfördelningeni samband med själva valet. Finns det ingen redan utsedd suppleant att kallain, skall alltså genom ny sammanräkning till efterträdare utseden bland partiets kandidater som står främst i ordningen bland dem som intehar fått mandat. Om namnen på partiets valsedlar då inte räcker till för attåterbesätta mandatet, skall detta om möjligt flyttas till annan valkrets inomlandstingskommunen resp. kommunen. Kan efterträdare inte heller utses på dettasätt, skall mandatet stå obesatt . I övrigt hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt2.2). Andra stycket innebär den nyheten att politiska partierfår rätt att under vissa förutsättningar överklaga sådana beslut som avses iparagrafens första stycke, dvs. beslut om utgången av val och av särskildaförrättningar för att utse efterträdare till avgångna ledamöter ellersuppleanter. Ordet parti har i vallagen genomgående samma betydelse somi regeringsformen. Med parti menas alltså "varje sammanslutning ellergrupp av väljare, som uppträder i val under särskild beteckning" (se 3kap. 7 § regeringsformen). Det betyder att också gruppbildningar som inte ärjuridiska personer kan uppträda som partier i ett val. Som har framhållits iden allmänna motiveringen kan emellertid en gruppbildning som sådan vara part iett besvärsförfarande bara om den har en sådan organisation (stadgar ochstyrelse) att den kan betraktas som en juridisk person. En förutsättning föratt ett parti skall kunna besvära sig enligt förevarande bestämmelse är att partietär en juridisk person. 1981/82.222 28 Som förutsättning för besvärsrättkrävs i allmänhet enligt förvaltningslagen att beslutet angår klaganden ochatt det har gått honom emot (11 § förvaltningslagen). Har en avvikandebestämmelse meddelats i en annan författning, gäller dock den bestämmelsen istället (1 § andra stycket förvaltningslagen). En särskild bestämmelse ivallagen om vilka som får klaga i valbesvärsmål bör följaktligen, om någotannat inte framgår av bestämmelsen, uppfattas som en uttömmande reglering iämnet (jfr SOU 1964:27 s. 518). I lagtexten tas därför som klagoberättigade upp- förutom partier - den krets fysiska personer som enligt rådande praxis harrätt att överklaga beslut enligt första stycket, nämligen den som enligtröstlängden hade rösträtt vid valet och den som enligt beslut av länsstyrelsenöver anmärkning mot längden var utesluten från rösträtt. I den delen har textenpå förslag av vallagskommittén utformats efter mönster av 16 § andra stycketfolkomröstningslagen. Ett krav på att beslutet skall ha gått klaganden emot föratt han skall ha besvärsrätt är när det gäller valbesvär svårt att förena medett effektivt skydd för valhemligheten. Besvärsrätten för fysiska personer i valbesvärsmålär därför inte beroende av något sådant krav. För att reglerna inte skall blionödigt invecklade och svåra att tillämpa har något krav på att beslutet hargått klaganden emot inte heller ställts upp för partiers rätt att klaga. Förslaget innebär alltså att besvärsrätten i valbesvärsmålregleras uttömmande i vallagen. Besvärsregeln i 11 § förvaltningslagen är idessa fall inte till någon del tillämplig. Från organisatorisk synpunkt är partierna vanligenuppbyggda så att det finns en riksorganisation, en regional huvudorganisationmed ett område som motsvarar en eller flera riksdagsvalkretsar samt en lokalhuvudorganisation, vars område som regel omfattar en kommun. Vanligtförekommande är också särskilda organisationer för kommundelar. Dessa organisationerpå olika nivåer inom ett och samma parti är som regel var för sig att betraktrasom juridiska personer. Kompetensfördelningen mellan de olika nivåerna inom ettpartis organisation varierar mellan partierna. Detsamma gäller en överordnadorganisations befogenheter i förhållande till underordnade organisationer.Frågan om vilken organisation inom ett parti som skall vara behörig att anförabesvär över beslut om valutgång får därför i första hand avgöras med ledning avpartiets stadgar och de bemyndiganden som behöriga partiorgan kan ha beslutatom. Om det inte finns några sådana bestämmelser eller beslut, bör man normaltkunna utgå ifrån att den lokala huvudorganisationen är behörig att anförabesvär över beslut om utgången av kommunfullmäktigval och kyrkofullmäktigvalinom organisationens område. Den regionala huvudorganisationen bör varabehörig att föra talan beträffande utgången av landstingsval inom området ochäven beträffande riksdagsval såvitt angår valkrets inom området. 1981/82:222 29 I princip har ett parti rätt att anföra valbesvär oavsettvilka grunder som åberopas. Ett parti kan sålunda överklaga ett beslut omvalutgång även under åberopande av fel i röstlängden. 115 kap. 7 § tredje ochfjärde styckena ValL finns emellertid vissa bestämmelser som begränsarbesvärsmöjligheterna för klagande i allmänhet, bl.a. när det gällerröstlängdsfel. Bestämmelserna innebär i detta avseende att röstlängdsfel intefår åberopas i samband med besvär över ett beslut om valutgång annat än omsaken har prövats av i ett anmärkningsärende (4 kap. 6och 18 §§ ValL) eller om har bifallit en ansökan om rättelse iröstlängden (4 kap. 8 § tredje stycket). Dessa begränsningar är tillämpligaäven när ett parti anför besvär. Partier får alltså inte åberopa röstlängdsfeli större utsträckning än andra klagande. I övrigt hänvisas till den allmänna motiveringen (avsnitt2.3). Ändringen i tredje stycket innebäratt besvärstiden i fråga om landstings-och kommunfullmäktigval förlängs . Motiveringen till ändringen har redovisats i det föregående(avsnitt 2.4). 15 kap. 6 § När valprövningsnämnden inrättadesår 1975 förutsattes att den skulle ha rätt att få upplysningar och yttrandenfrån andra myndigheter. En särskild bestämmelse om detta ansågs docköverflödig. Nämndens möjligheter att hålla muntliga förhandlingar och attbegära vittnesförhör vid domstol ansågs tillräckliga för att tillgodose behovetav sådan utredning som inte kunde erhållas genom yttranden från andramyndigheter (jfr prop. 1974:35 s. 78).