prop · G503134 · 1981-12-31 00:00:00 — Det är naturligtatl arbetet med att ta fram gatuadressen åvilar borgenären (se dock vidareavsnitt 7.6.4). Personnummerär ell avgörande hjälpmedel både för all identifiera gäldenären (förebyggaförväxling) och för att ta fram adressuppgifter om honom ur olika register.Personnummer har också alltmera kommit atl rutinmässigt användas i olikaekonomiska mellanhavanden. På vissa områden, t, ex. Bf-mål av trafikkaraktär,finns också regelmässigt personnummer att tillgå i ansökan. Det ingår därnämligen i de grundläggande gäldenärsupp-gifterna, som i dessa mål brukar hämtasfrån centrala bilregistret. Delsagda talar för att även uppgift om personnummer skall lämnas i ansökan om Leller Bf Man lorde emellertid få räkna med alt borgenärer ibland kan hasvårigheter atl skaffa fram uppgift om gäldenärens personnummer. Skulle mangöra den uppgiften obligatorisk, skulle man därför riskera att från densummariska processen avskära en del krav där frånvaron av personnummerfaktiskt inle är elt hinder för delgivning. Uppgiften bör alltså inte varaobligatorisk. Däremot ter del sig naturligt och rimligt all från vidaredomstolsbehandling i en summarisk process skära bort så- Prop.1981/82:134 61 dana fall, där övriga uppgifter inte är fillräckliga fördelgivning och personnummer är nödvändigt för vidare åtgärder. I sådana fallbör avsaknaden av personnummer föranleda avvisning.' Det sagda bör gälla även i fråga om uppgifter angåendegatuadress när postadressen är av typ Box eller Fack. Som ett uttryck för borgenärens ansvar fördelgivningsunderlaget bör också i lagen tas in en rekommendation att iansökningen skall anges - efter förebild av vad som gäller enligt RB -också "övriga omständigheter som är av betydelse för delgivning",l.ex. uppgift om tillfällig vislelsead-ress, anhörig där den sökte kananträffas eller uppgift om arbetsplats. Sammanfattningsvis förordas att uppgift om postadress görsobligatorisk samt all uppgifter om personnummer och särskild gatuadress blirobhgato-riska under förutsättning att sådana uppgifter behövs för delgivningmed gäldenären. I prakfiken innebär detta följande. Postadress saknas: grund för avvisning; postadress angiven men gatuadress saknas: delgivning genomposten prövas; om del misslyckas = grund för avvisning; personnummer saknas: delgivning genom post prövas; om delmisslyckas görs ett försök genom slämningsman; om det misslyckas därför attadresspår saknas = grund för avvisning. 7.5 Behovet av ytterligare delgivningsformer Enligl LL (5 och 24 86) gäller, gemensamt för L- ochBf-mål, alt rättens föreläggande för gäldenären skall delges med honom "påsätt om stämning i tvistemål är stadgat". I 24 § finns dessutom någrasärskilda begränsningar för Bf-målen. I sådana mål får delgivning inte skeenligt 15 6 DelgL och inte heller får delgivning ske utomlands. Om sättet fördelgivning av stämning i tvistemål finns regler i 33 kap. 6 6 RB. Där anges denavvikelsen från de gmndläggande reglerna i DelgL, att delgivning enligt 12 6DelgL får ske bara under förutsättning att "anledning förekommer att densökte har avvikit eller eljest håller sig undan". 112 8 DelgL regleras surrogaldelgivning med fysisk personsom har känt hemvist inom riket men ej träffas där. Surrogaldelgivning kan skegenom alt den handling som skall delges överlämnas till person med viss anknytninglill den som söks för delgivning (vuxen hushållsmedlem, hyresvärd ellerportvakt eller, om den sökte driver rörelse med fast kontor, lill anställd påkontoret). Det förutsätts att den som försändelsen enligt lagen kan lämnastill också är villig atl ta emot försändelsen. I 12 8 föreskrivs också attmeddelande om delgivning som verkställts på detta sätt skall sändas med ' Jfr prop. 1975/76:191 s. 16 och JuU 1975/76:47 s. 7. 1981/82:134 62 postentill den sökte. Delgivningen skall enligt 19 8 tredje slycket DelgL anses haskett så snart meddelandet har sänts. 1156 DelgL regleras delgivning för del fallet att en person saknar känt hemvistoch det inle kan klarläggas var han uppehåller sig (första stycket) eller harkänt hemvist inom riket men varken personen i fråga eller någon som kan ta emothandlingen enligt 12 6 träffas där och det heller inte kan klarläggas var hanuppehåller sig (andra slycket). För dessa båda typfall får kungörelsedelgivninganvändas, enligl andra slycket dock bara om del dessutom finns anledning antaatt den sökte har avvikit eller på annal säll håller sig undan. Kungörelsedelgivninginnebär atl handlingen hålls tillgänglig på viss plats och attmeddelande om tid, plats och handlingens huvudsakliga innehåll införs i och/eller i ortstidning (17 8 första slycket). Förandra styckets fall anvisas en alternafiv delgivningsform, s. k. spikning.Myndigheten kan besluta alt handlingen skall i slutet kuvert lämnas i densöktes hemvist eller, om detta inte kan ske, fästas på dörren till hans bostad. IBf-mål får alltså - lill skillnad mot vad som gäller i L-mål - varkenkungörelsedelgivning eller spikning förekomma. I fråga om en gäldenär somhåller sig undan för delgivning innebär detta att delgivning över huvud tagelinte kan genomföras om surrogalmotlagare inte finns eller surrogat-mottagarefinns men vägrar att ta emot försändelsen. 7.5.2Tidigare behandling av frågan Idepartementspromemorian (Ds Ju 1977:5) Summarisk process föreslogs atllagsökning och betalningsföreläggande skulle, tillsammans med institutethandräckning, föras samman fill en i stort sett enhedig processform. När detgäller delgivningsformerna föreslogs i promemorian att delgivning inte skullefå ske enligt 15 6 DelgL. Promemorian har inte lett till lagstiftning. Den1 trädde vissa ändringar i DelgL i kraft. Syftel var att göradelgivningsverksamheten enklare, effektivare och billigare. Till gmnd förändringarna låg departementspromemorian (Ds Ju 1978:2) Delgivning. I promemorianbehandlades bl. a. delgivningsformerna enligl 15 8 DelgL, dvs.kungörelsedelgivning och spikning. Någon ändring föreslogs dock inte i frågaom användningsområdet för dem. Åtskilliga remissinstanser tog emellerlid uppfrågan och från många håll påpekades (prop. 1978/79:11 s. 37 f) olägenheten avatt kungörelsedelgivning eller spikning inte fick användas i framhöll att man inte inom ramen för gällande och föreslagenlagstiftning kunde komma till rätta med delgivningssvårigheterna ibagatellbrottmål och Bf-mål. Rällegångsulredningen framhöll att del torde varasvårt att finna något bärande skäl för att delgivning 1981/82:134 63 enligl15 8 DelgL inte tillåts i Bf-mål men däremot i tvistemål och L-mål. Stockholmstingsrätt påpekade att delgivningskoslnaderna i Bf-mål ofta blevoproportioneriigt stora i förhållande lill de små ekonomiska värden som dessamål som regel rörde. Tingsrätten framhöll att det å ena sidan inte varekonomiskt försvarbart med upprepade delgivningsförsök men att det å andrasidan inte var tillrådligt alt helt ge upp dessa fall. Som alternafiv tillspikning i dessa fall föreslog tingsrätten ändrade förutsättningar förhänskjutande till rättegång. Enligt det förslagel kunde borgenären ges tillfälleatt begära att målet hänsköls till rättegång, om man inte hade lyckats delgegäldenären , exempelvis elt år, efter det att ansökan givits in.Om borgenären inte utnyttjade denna möjlighet, skulle domstolen få avvisaansökan eller förklara den förfallen. Med en sådan ordning skulle, framhölltingsrätten, borgenären besparas extra kostnader och gäldenären skyddas genomalt talan inte kunde bifallas utan någon som helst materiell prövning. Ilagstiftningsärendet uttalade departementschefen (prop. s. 40) atl frågan omen utvidgning av kungörelsedelgivningens användningsområde i första hand fickprövas i anslutning till pågående översyn av den summariska processen och avdet ordinära rättegångsförfarandet. Somframfördes i remissbehandlingen och som också har bekräftats från fleratingsrätter är en bidragande orsak lill delgivningssvårigheterna i Bf-målen altgällande regler inle ger medel för att komma till rätta med gäldenärer somhåller sig undan för delgivning. Stockholmstingsrätts alternativa förslag - ändrade fömtsätlningar för alt hänskjutaBf-mål till rättegång har stora fördelar genom att det garanterar en snabbgenomströmning av målen i Bf-skedet och starkt värnar om gäldenärensrättssäkerhet. Förslaget torde emellertid medföra att i ställetarbetsbelastningen på tvistemålssidan skulle öka avsevärt. Detta äruppenbarligen inte önskvärt. Det finns därför skäl alt undersöka om problemet istället skulle kunna få en godtagbar lösning inom del summariska förfarandet. Spikningförutsätter enligt 15 8 DelgL dels att gäldenären har känt hemvist, dels attsurrogaldelgivning enligt 12 6 inte kan genomföras, dels att gäldenären hållersig undan från delgivning. Behovetav spikning i Bf-mål är enligt flera fingsrätters erfarenheter koncentreratjust lill fall där den motvillige gäldenären inle har någon personkrets somenligt 12 6 kan ta emot delgivning eller den personkretsen av lojalitet medgäldenären vägrar att medverka. Del sistnämnda är erfarenhetsmässigt en inteovanlig situation t. ex. när gäldenären närmar sig kon-kursstadiel. Vissatingsrätter har ständigt en "fast kundkrets" av detta slag. Prop.1981/82:134 64 klart otillfredsställande att en gäldenär på detta sättkan undgå atl en i sak välgmndad exekutionstitel utverkas mot honom, vilketmånga gånger blir följden när delgivning i Bf-målet inte lyckas. Del är ocksåbåde orationellt och oekonomiskt och därför avskräckande för borgenärerna att,som , vägen till exekutionstitel måsle gå över ett vanligttvistemålsförfarande, där ju delgivning enligt 15 6 DelgL kan användas. Innan spikning tillgrips, skall det som nämndes varakonstaterat att gäldenären har känt hemvist och atl han verkligen håller sigundan för delgivning. Han måste alltså veta om alt delgivningsförsök görs.Genom spik-ningsförfarandel, där ju försändelsen lämnas i hans hemvist, kan delmed stor sannolikhet antas all han faktiskt får eller har möjlighet all fåkännedom om del som delges. Med de begränsningar som enligl 15 8 DelgL gällerför användningen av spikning kan rimligen inle några rättssäkerhetsskäl anförasmot alt spikning får användas också i Bf-mål. Kungörande, den andra delgivningsmetoden enligt 15 6 sominte heller f.n. får användas i Bf-mål, slår öppen - förutom i spikningsfallen- när gäldenären saknar känt hemvist. I dessa senare fall har man ingagarantier vare sig för att gäldenären vet all han söks för delgivning eller föratl det som delges verkligen når honom. Allmänt kan antas att i Bf-mål en exekutionstitelsom har tillkommit efter kungörelsedelgivning inle har så stort värde annat änmöjligen som underlag för kreditregistrering. Har upplysning om gäldenärenshemvist inte kunnat vinnas är det inte troligt att del går alt få reda på vardet finns egendom, som kan utmätas för fordran. Man kan såvitt gäller Bf-målen inte bortse från risken föratl gäldenären, om det fanns möjlighet till kungörelsedelgivning, felaktigtskulle kunna åläggas betalningsskyldighet till följd av att han inte harobserverat kungörelsen. Som antytts är visserligen risken för atlgäldenären också blir föremål för exekutiva åtguder ganska liten. I allmänhetråkar han emellertid ut för en anmärkning i ett kreditregister, och effektendärav kan ha stor negativ betydelse för honom. Något uttalat behov av att ocksåkunna kungörelsedelge har inte anmälts från tingsrätterna. Förslagel är därför att i Bf-målen öppnas möjlighet tilldelgivning genom spikning enligt 15 6 andra stycket sista punkten DelgL, däremotinle till kungörelsedelgivning. 7.6 Kan delgivningsresurscrna användas bättre? 7.6.1 Gäldenären som delgivningsresurs: brevdelgivning En av grundtankarna delgivningsreform var altdelgivning genomgående skall verkställas på det sätt som i det enskilda fallelär del enklaste och billigaste. 1978/79:11 sades (s. 18) attbrevdelgivning bör komma i fråga i första hand vid valet av delgivningssätt.Samtidigt konsta- Prop.1981/82:134 65 lerades (s. 24) all bl. a. i mål om L eller Bf brevdelgivningofta kunde bedömas vara olämplig. Det bör emellertid understrykas att det också i denna typav mål förekommer fall där brevdelgivning (dvs. översändande i lösbrev medbifogat kvitto som mottagaren själv skall underteckna och skicka tillbaka) kanvara effektiv. Detta är fallet t. ex. när gäldenären är statligt ellerkommunalt organ. Del gäller vanligen också när delgivningen skall ske medställföreträdare av typ likvidator. Det är viktigt atl domstolarna i fall av det slagetutnyttjar möjligheten lill brevdelgivning. Andra delgivningssätt ger onödigtmerarbete för både domstolen och anlitade delgivningsorgan. Vid behov kandomstolsverket ge riktlinjer för i vilka fall brevdelgivning bör användas. 7.6.2 Posten som delgivningsresurs: rekommenderat brev medmottagningsbevis Delgivningsformen rekommenderat brev med mottagningsbevisanvänds i avsevärd utsträckning för första delgivningsförsöket i L- ochBf-mål.' Den normala liggetiden för rek-försändelser hos posten ären månad. 1 poslbehandlingen med normal liggetid ingår bl. a. att poslen eftercirka skickar ul en påminnelse om försändelsen till adressaten. Hosdomstolarna kan konstateras en högst varierande praxis när det gäller hur långliggelid som begärs. Vissa domstolar begär rutinmässigt den normala liggetiden,andra begär rutinmässigt att liggetiden förkortas på ett eller annat sätt,l.ex. lill 10 eller . Andra återanvänder en säsong-varierad liggetid,l.ex. den normala liggetiden och kring helgperioder men underövriga delar av året . Förkortas liggetiden bortfaller postensautomatiska påminnelse till adressaten. Valet av liggetid bör självfallet träffas efteromständigheterna i det enskilda delgivningsfallet Qfr prop. 1978/79:11 s. 25).Men lika självklart är det atl dessa val, utom i rena undantagsfall, måstealltmer få schablonkaraktär i takt med att målvolymema ökar, handläggningenautomatiseras och målen i alll större utsträckning blir av masstyp. För effektiviteten i domstolsarbetel är det av belydelseall domstolarna bestämmer den liggetid som är mest verksam. Något som blandmånga andra faktorer kan tala för att det är den normala liggetiden som är mestverksam är utvecklingen mot slörre spridning över året av ledigheter -ochdärmed i många fall bortovaro från bostaden. Vilken betydelse liggetidenslängd och poslens påminnelse har för effektiviteten vet man emellertid intesäkert. Detta kan behöva undersökas av t. ex. och postverketgemensamt. Resultatet kan i så fall redovisas i den tidigare nämnda handbok somdomstolsverket arbetar på. ' Jfr prop. 1978/79:11 s. 24,25. Prop, 1981/82:134 66 7.6.3Posten som delgivningsresurs: särskild postdelgivning Särskildpostdelgivning (3 8 andra stycket DelgL) utnytQas i viss utsträckning i L-ochBf-mål för första delgivningsförsöket med juridiska personer. Vidsärskild postdelgivning är intyg av Qänstemän vid postverket fullt bevis föratt delgivning har skett på del sätt som anges i intyget (24 8 andra stycketDelgL). En Qänstemän vid domstolen skall granska inkommande delgivningskvittonför kontroll av all delgivningen har skett på behörigt sätt (16 8 DelgF), dvs.stämma av sakuppgifterna i intyget mot lagens föreskrifter om delgivning. Frånåtskilliga domstolar har påtalats att delgivningskvitton från särskildpostdelgivning inte sällan är orikligt eller ofullständigt ifyllda och attdärför komplettering behövs eller rent av delgivningen måsle göras om. Somexempel kan nämnas följande, låt vara knappast representativa fall. Endelgivningsförsändelse skall delges med ett aktiebolag. Försändelsen är ställdlill aktiebolaget under dess kontorsadress. - Delgivningskvittot utvisar attförsändelsen har överlämnats till en namngiven person i uppgiven egenskap avhustru. Gällande delgivningsregler innebär i fråga om delgivning medaktiebolag i huvudsak att delgivning kan ske med behörig ställföreträdare (9 8första styckel) eller med anställd på kontor av viss karaktär (13 8) eller, omsådant kontor inte finns, med ställföreträdares hushållsmedlem eller hyresvärd(12 6). Förutsättning för att delgivningen enligt intyget skall stämma överensmed lagen är alltså, alt aktiebolaget inte har kontor i den bemärkelse somåsyftas i 13 8. Eftersom alla tecken tyder på att bolaget faktiskt har kontor,kunde granskningen redan nu leda fill nytt delgivningsförsök, kanske genomstämningsman. Men i stället begärs ett förtydligande från posten. Efterkomplettering genom poslQänstemannen visar delgivningskvittot alt den namngivnapersonen, förutom hustru, också är sekreterare hos aktiebolaget, en uppgiftsom i exemplet är av avgörande belydelse för delgivningens laglighei. Attdenna uppgift inte lämnades redan från början har i exemplet lett tillytterligare hanleringsomgång för både domstolen och posten. Domstolarnahar också erfarenhet av alt intyget i efterhand inte kan kompletteras, och dåblir följden nytt delgivningsförsök, kanske i sak obehövligt. Dessaiakttagelser tyder på att det finns ett behov av information för denpostpersonal som kommer i kontakt med särskild postdelgivning. Informationsbehovetbör lämpligen undersökas närmare i samverkan mellan postverket ochdomstolsverket. Omsärskild postdelgivning begärs beträffande en adressat som har ef-tersändningsadressanmäld hos posten, antecknas eftersändningsadressen på försändelsen, varpå denskickas tillbaka till domstolen. Domstolen har därefter all ställa i ordning enny delgivningsförsändelse för delgivnings- Prop,1981/82:134 67 försök, i samma eller annan delgivningsform, under den nyaadressen. Hanteringen hos domstolarna skulle uppenbart förenklas, omi stället posten skickade försändelsen vidare för delgivningsförsök påeftersändningsadressen, något som ju sker med rek-försändelser. Posten bör dåockså på delgivningsbeviset ange den nya adressen så atl l.ex. meddelande omutslag kan sändas fill rätt adress. Möjligheten att få till stånd en sådanpost-rutin bör undersökas av postverket. 7.6.4 Stämningsman som delgivningsresurs En stämningsman kan verkställa delgivning också om densökte vägrar all ta emot handlingen. Stämningsmannens intyg utgör fullt bevisom hur delgivningen har gått till. Till stämningsman överiämnas i den summariska processen f.n. sådana delgivningsuppdrag, där man tidigare utan framgång har försökt attdelge genom poslen eller där man undantagsvis av särskild anledning redan frånbörjan räknar med all gäldenären inte kommer att medverka till delgivning. En slämningsmans arbete med elt delgivningsuppdragvarierar mycket från fall till fall men kan schematiskt beskrivas enligt detföljande. Slämningsman som bud. Är gäldenärsuppgiftema idelgivningsunderlaget rikliga och gäldenären lätt att komma i kontakt med ochvillig att medverka lill delgivning, inskränker sig stämningsmannens uppgifttili att uppsöka gäldenären, överlämna det som skall delges och försäkra sig omgäldenärens kvittens. räcker det lill och med att stämnings-mannenkontaktar gäldenären och meddelar var delgivningsförsändelsen finns, varpågäldenären själv hämtar och kvitterar försändelsen. Stämningsmannen är då baraöverbringare av delgivningsförsändelsen och fungerar i praktiken som bud. Stämningsman som adressforskare. Om gäldenärsuppgiftemai delgivningsunderlaget visar sig vara fel, försöker stämningsmannen forskafram riktiga uppgifter i olika myndighetsregister som står till buds. Forskningenkan gälla uppgifter i offendiga register, l.ex. vad som omfattas av det nyhgeninrättade statens adress- och personregister (SPAR). Den kan också gälla andraslag av uppgifter, t. ex. om eftersändningsadress, anställning, dödsfall ochutvandring. Det kan vidare vara fråga om uppgifter om vistelse på anstalt, t.ex. kriminalvårdsanslall eller . Betydelsefull kanockså vara aktuell adress hos försäkringskassa eller socialbyrå. Hos vissa registerförande myndigheter har ansetts att dennya sekretesslagen (1980:100), som trädde i kraft , läggerhinder i vägen för all lämna ut uppgifter till stämningsman. Så har på mångahåll varit fallet med posten (uppgifter ur eflersändningsregislret omeftersändningsadress och från brevbärarexpedition om gatuadress tillinnehavare av box-eller fackadress), försäkringskassor och socialregister. Prop,1981/82:134 68 När det gäller utlämnande av poslens adressuppgifter tillpolismyndighet för delgivningsändamål torde problemet nu vara löst. 1 flerabeslut (bl. , II 145/81)har regeringen undanröjt överklagade avslagsbeslut av poslen och uttalat alt detvid en inlresseavvägning enligt 14 kap. 3 8 sekretesslagen får anses uppenbartatt samhällets intresse av all uppgifterna lämnas ut (för delgivningsändamål)har företräde framför det intresse som sekretessen hos posten skall skydda. Av 9 kap. 8 8 tredje stycket sekretesslagen anses följaalt postens adressuppgifter inte får lämnas ut till enskilda, l.ex.inkassobyråer, som begär all få dem för atl kunna rätl adressera inkassobrevtill gäldenären och ange den aktuella gäldenärsadressen i ansökan lill tingsrätten.Detta medför alt borgenärer och inkassobyråer i vissa fall inte kantillhandahålla tingsrätterna ett fullgott delgivningsunderlag också när del ärderas ambition. Arbetet med alt skaffa fram adressuppgifter från posten äralltså i praktiken ett åliggande för slämningsmannaorganisationen. Detta måstebeaktas vid tilllämpningen av den regel som har föreslagits i avsnitt 7.4 ochsom lägger ansvaret för uppgift om gäldenärens gatuadress på borgenären. Adressforskningen i register underlättas avsevärt omregisteruppgifterna är lätta atl få tag i. Delgivningsarbetet blir därföruppenbarligen effektivare om slämningsmannaorganisationen, framför allt i defolktätaste regionerna, har terminalanslutning till register som kommer tillanvändning. Etl av många exempel är anslutning till statens person- ochadressregister, SPAR. Vilka register som stämningsmännen behöver ha anslutningtill bör närmare undersökas av i samråd med polisstyrelsernai storstadsregionerna. Stämningsman som spanare. Om registerforskningen välger klara och fullständiga adressuppgifter men gäldenären inte går att få tag ipå adressen eller om det inte via register e. d. går att få fram vargäldenären bor, måste gäldenären efterspanas på annal säll. Det kan gälla engäldenär, som med eller utan medverkan från sin omgivning systematiskt hållersig undan för delgivning, eller en gäldenär som lever ett kringflackande liv.Många andra situationer kan tänkas. De upplysningar som erhållits vid utförandel av elt delgivningsuppdragkan vara av stort värde, kanske l.o. m. avgörande för delgivning av sammaperson i elt senare delgivningsuppdrag. I arbetsenheter med etl måttligt antaldelgivningsuppdrag kan slämningsmannen hålla sådana uppgifter i minnet. Med ettstort antal delgivningsuppdrag är detta inte möjligt. Dokumentationen skeridag manuellt och man hinner enligt uppgift inle med allt detdokumentafionsarbete som i och för sig skulle vara motiverat. Slämningsmannenbör därför åtminstone i storstadsregionerna förses med tekniska hjälpmedel somgör att man lätt och snabbt kan dokumentera "spaningsresultat" fråndelgivningsuppdrag och vid behov också lätt och snabbt få tillgång till dem. fall delgivningscentralerna i , och bör förses medutrustning för sådanl ändamål. Prop,1981/82:134 69 avsevärd vinst förefaller dessutom ligga i att ocksåstämningsmännen i kringliggande distrikt inom resp. storstadsregion gestillgång till "uppgiftsbanken", eftersom rörligheten hos befolkningeninom dessa områden är ansenlig. Från fleratingsrätter har påpekats alt det är svårt eller omöjligt att i brådskandesituationer få en slämningsmannadelgivning utförd och bevis om delgivningtillbaka i fid. Det kan gälla kallelse på målsägande eller vittnen till enhuvudförhandling i brottmål, där den tilltalade är häktad och förhandlingenalltså måste hållas inom viss lid. Det kan gälla delgivning av enkonkursansökan eller av stämning i växelmål, där också korta tidsfristergäller. Svårigheten orsakas enligt tingsrätternas uppfattning bl.