prop · G503118 · 1981-12-31 00:00:00 — Ar 1977 sysselsattebostadsförvaltningen 33 000 personer, vilket motsvarade en andel pä avdet totala antalet sysselsatta. Källa: SOU 1978:78. Tabell3.4 Produktiviteten inom olika näringsgrenar 1965-1977. -3,8 -0,1 Produktivitetenhar, som framgår av tabell 3.4, fortlöpande ökat inom servicenäringama. Förden senaste perioden i redovisningen - 1974-1977 -noteras en högreproduktivitetsökning för samtliga servicenäringar bortsett från samfärdsel änför industrin. Investeringstaktenför ekonomin som helhet har varit avtagande och under senaste perioden t. o. m.minskande. Detta framgår av tabell 3.5. Varuhandel visar dock en utveckling somär helt motsatt med en kraftig ökning . Delta beror på enökning av investeringarna i maskiner och inventarier på 14,5 96 under de nämndaåren. Av tabell 3.6 framgår att servicenäringama svarar för avbrattoinvesteringarna. Denna andel har minskat ,mest beroende på de sjunkande bosladsinvesteringarna. Ser man lillservicenäringarna i övrigt har de ökat sin andel av investeringarna mellan 1965och 1977. Samfärdsel minskade dock sin investeringsandel . Prop.1981/82:118 72 TabeU 3.5 Bruttoinvesteringar inom olika näringsgrenar1965-1977, irUg procen> tueU förändring -2,3 -6,8 -1,5 -4,8 -4,9 Källa: SOU 1978:78. TabeU 3.6 Bruttoinvesteringamas fördelning 1965-1977.Procent av totala bruttoinvesteringar Källa: SOU 1978:78. TabeU 3.7 Olika näringsgrenars andelar av BNP, antalsysselsatta och bruttoinvesteringarna , {%) Källa: SOU 1978:78. Tabell 3.7 ger en sammanfattande översikt över olikanäringsgrenars betydelse i samhällsekonomin. Servicenäringama svarar för 33,296 av antalet sysselsatta, 35,5 96 av BNP och 43,8 96 av bratloinvesieringarna.Skillnaden mellandessa andelar förklaras till största delen av de olika andelarna förbosladsförvallningen som är myckel kapilalintensiv men har ett litet antalsysselsatta. Beträffandevissa variabler kan en ytterligare uppdelning på servicenäringar göras. Deltamaterial, som främst avser antal förelag och antal anställda, har sammanställtsål utredningen av Handelns Ulredningsinsiitui () och grandar sig påuppgifter från Centrala (CFR). Uppgifterna avserförhållandena . offentliga tjänster ingår inte i denna redovisning. Helarapporten finns i bilaga. Servicenäringarnahade knappt 180000 företag vilket framgår av tabell 3.8. Delta utgjorde70 96 av det totala antalet företag i landet. Medelantalet anställda perförelag i servicenäringama var knappt sex. Motsvarande siffra inom industrinvar 38. Antalet anställda beräknas som antalet av avlönad personal under åretutförda årsverken. Det är alltså inte en redovisning av antalet sysselsatta.Antalet anställda inom servicenäringarna enligl denna beräkningsmetod uppgick1976 till något under 1 miljon. Denprocentuella fördelningen av antalet företag och anställda på olikaservicenäringar framgår av diagram 3.1. Detaljhandeln svarade för den störstaandelen av såväl anställda som företag, 24,5 respektive 28,7 96.1 bada fallen TabeU 3.8 och summa anstäUda inom olikaservicenäringar 1976 Näringsgrupp (SNI-Kod) Medelantalet anställda per företag Servicenäringar inom industrin (35512, 38292, 38394, 38422) Byggnadsserviceverksamhet (502) Partihandel (61) E)etaljhandel (62) Hotell- och restaurangrörelse (63) Samfärdsel (71)" , fastighetsförvaltning, uppdragsverksamhet (81-83) Renhållning, städning (92) och annan serviceverksamhet (95) ' I samfärdsel ingår här inte post och tele (SNI 72)vilket var fallet i de tidigare tabellema. var grappen bank,'försäkring, fastighetsförvaltning och uppdragsverksamhetnäst störst med knappt 20 96. Serviceföretagens fördelni.ig på storleksklasser framgårav tabell 3.9. Över företag hade högst en anställd(omräknat till årsverken). Här kan även företagets innehavare och eventuellafamiljemedlemmar vara verksamma. Denna grapp av företag svarade för endast 3,av det totala antalet anställda. Företag med över 50 anställda utgjorde 1976endast 1 96 av totalantalet men svarade för hälften av arbetsstyrkan. TabeU3.9 Serviceföretagens fördelning pi storleksklasser Slorieksklass(antal årsverken) "Tabellenbaserar sig på uppgifter frän näringsgrenarna med SNI-kod 502, 61, 62, 63, 711,832, 92 och 95. Service i industrin Renhälln., städning etc Bank, försäkring, Servicei industrin Renhälln., städning etc Diagram 3.1 Anial foretag och antal anställda medprocentuell fordelning på olika servicenäringar 1976. Bank, försäkring, f ast jghetsf örva It n i ng, uppdragsverksamhet 1981/82:118 75 1 varahandel innefattas alla åtgärder som sammanhänger medöverförandet av varor från framställning till slutlig konsument.Varadistributionen brakar, då det gäller konsumtionsvaror, normalt försiggå itvå led: från fabrikant till grossist och från grossist till detaljist,varefter konsumenterna svarar för distributionen från butikerna. Vissa typer avvaror - mejeri- och bryggerivaror, möbler, radio och TV etc. - levererasemellertid vanligen direkt från fabrikant till detaljist, utan grossistensförmedling. Vissa andra slag av leveranser, som t. ex. lill storhushåll, skerdäremot normall enbart via grossist. Vad gäller producentvaror - dvs.insatsvaror i produktionen - förekommer heller ingen detaljhandel. Ävenpartihandelsiedet kan i många fall överhoppas, genom alt producentvarorlevereras direkt från fabrikant till förbrakare. Varahandeln svarade för ca 10 96 av den totalaproduktionen av varor och ijänster i landet. 501 000 personer var detta årsysselsatta inom varahandeln, vilket motsvarar drygt 12 96 av det tolalaanlalel sysselsatta i ekonomin. Sektorns andel av den totala arbetsvolymen mätti arbetstimmar var ungefär lika stor, ca 13 96. Av de totalabrattoinvesteringarna svarade varahandeln för 7 96. 1 varuhandeln fanns 1976 omkring 70 000 företag, vilketmotsvarar drygl en fjärdedel av samtliga förelag. Medelantalet anställda(årsarbetare) per företag uppgick till något över fem personer. Av tabell 3.10framgår att två tredjedelar av de sysselsatta i varahandeln är verksamma idetaljhandeln. Tabell 3.10 Olika varuhandelsbranschers andelar av antaletsysselsatta inom varuhandeln , (%) Parti- Detalj- Därav Totalt Daglig- Varu- Fack- Övrigt" 35,6 64,4 17,0 10,8 18,7 17,8 IOO " Bil- och bensinhandel, apotek, systembolag m. m.Källa: SOU 1978:78. Partihandeln kan definieras som all försäljning som intesker till privatpersoner och privathushåll. Man bör göra en åtskillnad mellanpartihandel i funktionellt och instiluiionellt hänseende. Funktionenpartihandel utförs tiil stor del av företag med annan huvudsaklig verksamhet,t. Också detaljhandelsföretag eller sammanslutningar inomdetaljhandeln kan bedriva partihandel. Till inslilulionen partihandel räknas först och främstfristående grossistföretag och därtill sådana partihandelsenheter som bedrivsekonomiskt skilda frän huvudverksamheten, t. ex. industrins försäljningsbolag.Hit räknas Prop.1981/82:118 76 vidarepartihandel ägd av detaljhandelsföretag som drivs som en särskild juridiskperson, t. ex. lCA:s inköpscentraler, saml flertalet generalagenter,handelsagenter rn. Utvecklingengår på flera områden mot en ökad integration av partihandelsiedet, iförhållande till dels detaljhandeln (mångfUialföreiag och frivilliga kedjor),dels industriföretag. Många detaljhandelsföretag inom branscher medtraditionell grossisidistribution har nått en sådan storiek att de funnit detrationellt att göra inköpen direkt från fabrikant. Trots denna begränsning avgrossistföretagens marknadsföratsättningar synes grosshandelns roll idistributionsarbetet öka. Det beror bl. a. på att de funktioner som erbjudskunderna ständigt utvecklas. Inom t. ex. livsmedelspartihandeln sker en ökadandel av det arbete med styckning och paketering som förat huvudsakligenutfördes i butikerna nu i lagercentralerna. I ökad utsträckning har ocksågrossisten fått engagera sig i särskill de mindre kundföretagens marknadsföringgenom utarbetande av säljprogram, medverkan i annonsering etc. Inompartihandeln fanns 1976 drygl 20 000 företag med omkring 180 000 anställda(årsverken). Förekomsten av deltid gör att antalet faktiskt sysselsatta varhögre. Medelantalet anställda per företag uppgick lill 6,8 personer. Trefjärdedelar av företagen hade fyra eller färre anställda. Därav var elt stortantal enpersonsföretag, t. ex. agentrörelser. Inomdagligvarahandeln, dvs. handeln med livsmedel, tobak, tidningar, papper,kemisk-tekniska förbrakningsarliklar saml blommor, utförs drygt 70 96 avvaraleveranserna av de tre stora grapperna KF, ICA och . Dessa ärfullsortimentsgrossister och omsatte tillsammans nästan (exklusive moms) . Återstoden av den tolala partihandels-omsättningeninom dagligvaraområdet på fördelades mellan ytteriigarenära 90 grossister. Huvuddelen av dessa är specialiserade livsmedelsgrossister.Till dagUgvaragrossistema räknas även kioskhandels-och tidningsgrossister.Leveranserna av varorna skedde från 270 lagerenheter. Partihandelnmed dagligvaror har genomgått stora strakturella förändringar under de senasteåren. KF och ICA har genomfört betydande sirak-turrationaliseringar. Härtillkommer bildandet av förelaget . Konsumentkooperationenär uppbyggd av 165 konsumentföreningar. Dessa äger den centrala organisationenKooperativa förbundet (KF), som ombesörjer partihandelsfunklionen genom 17lagerenheler. KF:s partihandels-omsättning för dagligvaror uppgick tillnära , dvs. nära 25 96 av den totala panihandelsomsältningen. ICAär en sammanslutning av detaljister som är organiserade i ICA-förbundet.Antalet medlemmar uppgår lill ca 4 200. Förbundet är genom ICA ABhuvudaktieägare i tre regionförelag - , och EolAB. driver ett antal distributionscentraler som i förstahand fullgör grossistfunktionen inom ICA. Ar omsatte ICA:s 21distributionscentraler , vilket utgör en tredjedel av dentotala panihandelsomsältningen med dagligvaror. DAGABbildades av parlihandelsföreiag inom ASK-bolagens ekonomiskaförenir.g. De stora kundgrupperna har sedan trätt in som intressenter iföretaget. ägs nu lill drygl 90 96 av J S . 2,18, Diagram3.2 Detaljhandeln per företagsform 1977. noriletsposterinnehas av Vivo ekonomisk förening och . Aktierna i J S ägsav Salén-, Johnson- och NK-Ähléns-koncernerna med respektive 40, 40 och 20 %.DAGAB:s grossistfunktion utförs av tre helägda dotterbolag, Syd-, . har tolv distributionscentraler som omsatte4,, vilket ger drygt 15 96 av omsättningen med dagligvaror i partihandelsiedet. Utöverde nämnda partihandelsföretagen svarar lantbrakskooperaiionens företag för enbetydande försäljning till detaljister inom dagligvarahandeln. Huvuddelen avdenna försäljning utgörs av mejeri- och slakierivaror samt ägg. Detaljhandelinnebär försäljning till privatpersoner och privathushåll. Drygt 50 000 företagfanns 1976 inom den totala detaljhandeln. Dessa företag hade något över 240 000årsarbetare. Med hänsyn lill det stora anlalel deltidsanställda var antaletfaktiskt sysselsatta betydligt högre. I genomsnitt hade företagen endasi 4,7årsarbetare. av antalet förelag inom detaljhandeln hade baraen årsarbetare anställd. I dessa fåmansföretag utförs emellertidarbetsuppgifter däratöver även av innehavaren och even- Prop.1981/82:118 78 Omkring 80 96 av företagen hade fyra eller färre årsarbetare,medan endast knappt I 96 av företagen hade mer än 50 anställda. Detförekommer såväl statlig som privat detaljhandel. Den statliga utgörs avapoteks- och systemvaruhandeln. Den privata detaljhandeln brakar indelas iegentlig detaljhandel och kategorierna bilhandel samt bränsle- ochdrivmedelshandel. Inom bilhandeln saml bränsle- och drivmedelshandeln fanns år1976 drygt 5 500 företag. följande kommer den egentliga detaljhandeln all behandlas. Därav svarade dagligvaror för 54,2miljarder kr och specialvaror för . Inomden egentliga detaljhandeln förekommer flera olika företagskategorier.Andelarna av omsättningen för de olika kategorierna framgår av diagram3.2. Butiker som samverkar med andra detaljister eller med leverantörer svaradeför tre fjärdedelar av omsättningen. Andelen för de fristående företagenuppgick till 30,2 96, 1976 till 26,5 96 och 1977 till 24,4 96, alltså enkontinueriig minskning . 31 250 butiker eller omkring tvåtredjedelar av samtliga butiker tillhörde emellertid denna företagskategori år1977. Försäljningeninom den egentliga detaljhandeln kan också delas upp på olika butikstyper. Derena dagUgvarabulikerna svarade 1977 tor av försäljningen, fackhandeln för32 96, stormarknaderna för 4 96 och ked-jevarahusen för 15 96. Återstoden 12 96utgjordes av försäljning från kiosker, trafikbutiker, postorderhandel,speciallivsbutiker, torghandel, hemförsäljning m. m. Avden totala dagligvarakonsumtionen på utgjorderenodlad livsmedelsförsäljning . Ar 1976 var antalet företagdrygt 22 000. Del totala antalet verksamma företag inom dagligvarahandelnuppgår till 17 0(X>-18 000. Den övervägande delen av dessa,15 500, har mindre än 50 anställda. Av företagen är drygt 9 000 s. k.allivsbuliker. Återstoden beslår av kiosker, tobaks-, frakt-, konfektyr-,blomsteraffärer etc. svarade förelagen med mindre än 50 anställda förca 60 96 av den totala dagligvaraomsätiningen. I genomsnitt omsatte dessaföretag 1,5 milj.kr. Dagligvarahandelnhar liksom partihandeln genomgått en omfattande strakturförändring, främstgenom övergången till självbetjäning och butiks-koncentrationen. k. yttre rationaliseringen, dvs. förändringarna i butiksbeståndet, harinneburit en stark koncentration lill större butiker - i vissa fall s. k.stormarknader - och en mycket betydande nedläggning av mindre butiker. Anlalelallivsbuliker minskade från ca 25 000 lill 9 800, dvs.med . Anlalel nedläggningar uppgick under 1960-lalet till i genomsnitt1 330 butiker , men har dämpats till igenomsnitt 760 . Relativt sett är minskningen dock fortfarande stor. Ca 696 av det totala buliksbesiåndet försvinner genom nedläggningar.Samtidigt sker en viss nyetablering av butiker i nybyggda bostadsområden ochköpcentra. Prop.1981/82:118 79 hari genomsnitt uppgått till inemot 200 och ca 170 per årunder 1970-lalet. De nya butikerna har på grand av stordrifts-fördelarnaplanerats för en omsättning som i genomsnitt är ca 10 gånger så sior somomsättningen i de nedlagda enheterna. finns det dock elt ston antalsmåföretag inom dagligvarahandeln. Förelag med färre än fem anställda utgörungefär av det totala antalet företag. Ettbetydelsefullt inslag i strakturatvecklingen inom dagligvaruhandeln ärframväxten av s. k. servicebutiker. Dessa etableras dels av särskilda ser-vicebutikskedjor,dels av blocken. Av del totala antalet allivsbuliker utgörs ca 10 96 avservicebutiker. Tillkcjmsten av dessa butiker har i viss mån motverkatinriktningen mot stordrift i handeln. Vidsidan av förändringarna i butiksanlaiet är ett utmärkande drag i utvecklingeninom dagligvaruhandeln den ökande andel av försäljningen som går via butikerknutna till något av de s. k. blocken, ICA, KF och . Av tabell 3.11framgår att blocken ökat sin andel av dagligvaraförsäljningen ilivsmedelsbutiker från 82,7 96 1970 till 90 96 1978. Framför alll är del ICAsom bidragit lill ökningen. ICA svarade 1970 för 33 96 men 1978 för 38 96 avförsäljningen. KF:s andel har i ston varit oförändrad, medan NK-Åhléns ochVivo-Favör ökat något. TabeU3.11 Oagligvarublockens andelar ar den totala dagligvaruförsäljningen iallivsbutiker och varuhusens livsmedelsavdelningar 1970-1978, (%) 1970 1975 1976 1978 Totalt IOO IOO 100 100 Källa:HUI, Fri Köpenskap. DAGABlevererar till NK-Åhléns och Vivo-Favör men även till flera inom kategorinövrig dagligvaruhandel och svarar därför för en större del av marknaden än de23 96 som utgör summan för Vivo-Favör och NK-Åhléns. 1 grappen övrigdagligvarahandel ingår bl. a. lokala kedjor och servicebutikskedjor, med 6 96av försäljningen , samt fristående all-livsbuliker. Dagligvarublocken har,vilket framgår av tabell 3.12, ökat sin andel av antalet butiker mellan åren1970 och 1978 från 75,3 96 till . Andelen är inte lika hög sombeträffande försäljningen, vilket innebär att blockens butiker i genomsnitt ärstörre än de frislående. Del förekommer emellertid stora variationer mellanblocken. Sätts blockens andelar av försäljningen respektive av antalet butikeri relation till varandra framgår att ICA har genomsnittligt lägst omsättningper färsäljningsställe, medan NK-Åhléns har s:örst. Vivo-Favör ligger r.ära dettotala genomsnittet. För KF ger cn Prop.1981/82:118 80 Tabell3.12 Dagligvarublockens andelar av antalet livsmedelsbutiker , (antaloch %) Källa:HUI, Fri Köpenskap. motsvarandeberäkning inte en rättvisande bild av försäljningsställenas storlek, beroendepå betydande variationer i butikernas storlek. Franchisingär en i relativt ny distributionsform. Franchising innebär att ettföretag (franchisegivaren) genom kontrakt knyter lill sig flera enskUl ägdaförelag (franchiselagare) som uppträder enhetligt utåt. Franchisegivaren tillhandahållerett paket av tjänster med inköp, marknadsföring, bokföringsratiner,administrativa system etc. Ofta hyr franchisegivaren ut både lokal och denulrastning som krävs. Endasi ett tiotal franchiseföretag finns i Sverige.Franchising är vanligast inom detaljhandeln och den övriga servicesektorn.Antalet franchiselagare uppgår till drygl 200. Dessa beräknas omsätta ca 500milj. De omsältningsmässigl största förelagen finns inomdagligvarahandeln, t. ex. AB , och finns även i fackhandeln och inom sektorn privata tjänster. Fackhandelnär den del av detaljhandeln som huvudsakligen säljer specialvaror. År 1978utgjorde försäljningen av specialvaror 40 av den totaladetaljhandelsförsäljningen. I fackhandelsbulikernas sortiment kan ingå ävenvissa varor av dagligvarakaraktär, t. ex. kemisktekniska aniklar. Påmotsvarande sätt säljs specialvaror av andra butikstyper. Försäljningen år 1977inopi egentlig detaljhandel fördelad på branschgrapper redovisas i tabell 3.13.De tre sista grapperna utgör fackhandeln och av tabellen framgår att den svararför drygt en tredjedel av försäljningen enligt denna beräkning. Dei tabell 3.13 redovisade branschgrappema innehåller flera enskilda branscher.Vid en ytteriigare nedbrytning av försäljningen framgår att konfektions- ochekiperingshandeln är den största enskilda fackhandelsbranschen med 9 96 av denegentliga detaljhandelns omsällning 1977. Därefter följer möbel- och hemtexiilhandelnmed 5 96 samt radio-TV-handeln med drygt 3 96. Prop.1981/82:118 81 TabeU3.13 Försäljningen 1977 inom egennlig detaljhandel fördelad på branscii- grupper, (%) Detaljhandelmed blandat sortiment 22,1 Källa:SCB:s omsättningsstatistik 1977. Sortimentssammansättningeninom de olika branschgrupperna framgår av följande uppställning. Detaljhandelmed Försäljningsställen där ingen varugrupp svarar för mer blandatsortiment än hälften av omsättningen Försäljningsslällenmed försäljning till mer än 50 96 av: Livsmedelshandel - livsmedel Övrigadagligvaru- - tobak, tidningar, blommor Beklädnadshandel -konfektion, ekipering, skor, handskar, läderariiklar Hemuirustningshandel -möbler, järnvaror, färger och tapeter, radio och TV, hemtextilier, glas ochporslin, hushållsapparater, el ochbelysning Övriga fackhandels- - ur, optik- och guldsmedsvaror, fotoartiklar,cykel- och branscher sportartiklar, böcker, papper, konst, musikinstrument, Inomfackhandeln (sällanköpsvaruhandeln) fanns drygt 23 000 företag medknappt 27 000 försäljningsslällen. Något av företagen hade endasi enanställd årsarbetare, drygt 91 96 fyra eller färre anställda och endast 0,5 %av företagen hade mer än 50 anställda. Enligt HUl:s utredning (se bilaga)fanns i fackhandeln 17 400 företag med mindre än 50 anställda. Dessa förelaghade en genomsnittlig omsättning på 1,1 milj. kr och svarade för ca 7096 av den totala fackhandelsomsäti-ningen. Företagen sysselsatte 76 600personer varav 44 500 på heltid. Två tredjedelar av de sysselsatta varanställda och återstoden familjemedlemmar. Jämförtmed utvecklingen inom dagligvaruhandeln har sirakturförändringarna inomfackhandeln i allmänhet varit små. Detla beror bl. a. på attstordriftsfördelaraa med undantag för vissa delbranscher inte varit särskiltpåtagliga inom fackhandeln. Vidare är fackhandeln mer lätortskoncenirerad ändagligvarahandeln, vilket medfört ait den varit mindre utsatt för inverkan avbefolkningsomflyttningarna. Inom vissa delar av fackhandeln, speciellt dåbeklädnadshandeln, har emellertid omfattande buliksnedläggningar skett som enföljd av konkurrensen från vjirahusen i förening med en långsameflerfrågeuiveckling. har fackhandeln tenderatvinna marknadsandelar på varahusens bekostnad. Eltviktigt drag i utvecklingen inom fackhandeln är den ökande betydelsen för defrivilliga fackkedjorna. Dessa är fasta sammanslutningar av detaljister 6 1981182. Prop.1981/82:118 82 somulan primärt leverantörsinflytande driver fackhandel med varor och som utvidgatsin samverkan till andra funktioner än inköp. hade sju kedjorstartats. Ar 1977 fanns det 44 kedjor. Etableringsiakien är ett par kedjor perår. Kedjorna fullgör en rad funktioner gentemot sina medlemmar såsom inköp,marknadsföring, konsultverksamhet och utbildning. Defrivilliga fackkedjorna svarade 1977 för 39 96 av specialvaruförsäljningen.Knappt hälften av den tolala omsättningen inom fackkedjorna föll inombranschgrappema järn-, färg- och byggvaror. Drygt en fjärdedel svaradehemutruslningsbranscherna för. Av enskilda branscher hade järnhandeln denstörsta omsättningen. Inom textilhandeln fanns det högsta antalet kedjor,nämligen sex. Inom möbelhandeln var antalet fyra. Drygt 4 600 butiker varanslutna till någon kedja . Del största antalet, 770, fanns inomfärghandeln. Enligt beräkningar gjorda 1975 svarade de friviUiga fackked-jomadetta år för 65 96 av försäljningen inom branscherna järn-, färg- ochbyggvaror. Andelen i fråga om hemutrastning var 35 96 medan den inom sport- ochfritidsvarabranschen var 24 96. Varuhusenökade sin andei av omsättningen inom den egentliga detaljhandeln från 10 961960 till ca 20 96 1970, en andel som gällde även . Stormarknadernasförsäljning utgjorde 20 96 av varuhusomsältningen år 1977.Ca 90 96 avomsäUningen svarar NK-Åhléns och KF för. Vid utgången av 1977 fanns det 392varahus. 361 av dessa var s. k. kedjevaruhus, dvs. tillhörde NK-Ahléns ellerKF. Däratöver fanns 27 köpmannavaruhus och fyra enskilda stormarknader. Tillsamfärdselsektorn räknas transporter samt post och tele. Ar 1977 svaradesamfärdseln för 5,3 96 av BNP. var 272 000 eller 6,7 96 av antaletsysselsatta verksamma inom sektorn. Av bruttoinvesteringarna gjordes9,inom samfärdseln. Transporterna svarade för drygt 70 96 avproduktionen respektive sysselsättningen inom sektorn och post och tele såledesför återstoden. Redogörelsen kommer i det följande främst alt avsetransportsektorn. Uppgifterna avseende antalet förelag är inle helt jämförbarapå grand av olika källor och då de avser olika år. År1976 fanns enligl Centrala (CFR) drygt 25 000 företag inomtransportsektorn. Dessa hade knappt 180000 årsarbetare, vilket gav ettgenomsnitt per företag av ca sju personer. Transportsektorn svarade för14,1 96 av antalet företag inom servicenäringarna och för 17,9 96 av antaletårsarbetare. Transportarbetetkan delas in i person- och godstransporter. Personbilismen svarade fördrygt 80 96 av den totala persontransportvolymen. Andelarna för buss ochjärnväg var 8,5 respektive 7 96. Av godstransporterna utfördes 46 96 pålastbil och 31 96 på järnväg. Enligt en beräkning avseende utfördes 8596 av lastbilamas transportarbete av den yrkesmässiga lastbilstrafiken, dvs.åkeriema. Åkerinäringen omsatte , enligt SCB, itransportverksamhel. Räknas även grastag och krossanläggningar uppgickomsättningen till drygt 7 miljarder kr.Akeriföreiagen sysselsatte 1978 ca 70 000 personer. Vid utgången av år 1978fanns det enligl omkring 19 800 åkerier. Knappt hälftenav dessa, 9 450, var organiserade i 260 lastbilscentraler. Den genomsnittligalasibilscentralen ägs av 35 medlemsföretag och säljer transporter för 63lastbilar och traktorer. Lasibilscentralen fungerar som ett försäljnings- ochinköpsföretag i transporter. Centralen träffar avtal och anvisar sedanuppdrigen till medlemsföretagen.