prop · G503118 · 1981-12-31 00:00:00 — Undanlag görs här för stöd inom energiområdet för vUkelsärskilda regler finns i förordningen (1979:319) om stafiigt slöd tUlenergiforskning. STUhar i skrivelse hemställt om vissa ändringar iregelsystemet för STU:s slöd. STU föreslår bl.a. alt formerna för STU:s slödvidgas så, att STU ges möjlighet alt lägga ul uppdrag eller beställningar, ilikhet med vad som redan gäller för statens slöd fill energiforskning. Medhänsyn tiU utveckUngskontraktens positiva effekter bör dock en strävan vara atti störte utsträckning använda utvecklingskontrakl för all få ett starkare inslagav teknikutveckling i vissa beställningar. Dessa utvecklingskontrakt kanutformas så alt de förutom alt stärka svenska leverantörer ger beställarnastimulans att medverka i en leknikupp-handlingsprocess. Denna stödform skulleockså kunna användas som elt sätl att stärka småföretags ställning inför enupphandUng. Åtgärderför alt sfimulera teknikupphandling kan lill slor del vidtas inom ramen förgällande riktlinjer och anslagsviUkor för stöd lill leknisk forskning ochutveckling. På en punkt krävs dock beslut av , nämUgen då det gällerformerna för STU:s slödgivning, som enligl vad jag nämnde får anses varabundna lill de former som avgavs i prop. 1977/ 78:111. Mot bakgrund av altdessa stödformer inle är fillräckligt flexibla för stimulans avteknikupphandling förordar jag att regeringen föreslår all, inom deramar och riktlinjer i övrigt som beslutat om vad gäUer STU:sverksamhet, slödel lill leknisk forskning och utveckling skall få ges även iannan form än hitfills enligt vad regeringen närmare bestämmer. Jag villtillägga att jag ännu inte är beredd alt la slufiig ställning lill de konkretaförslagen i STU:s skrivelse, som f. n. remissbehandlas. Det bör emellertidgöras möjligt för regeringen all föreskriva att STU:s stöd skall få lämnas äveni form av utvecklingskontrakt utan att höra . EnspecieU typ av teknikupphandlingsprojekt utgörs av s. k. obeställda projekt("unsoliciled proposals"). Därmed åsyftas ett idé- och lösningsförslagfrån en innovatör som vill samarbeta med upphandlaren för all vidareutvecklaprojektet fill en färdig produkt. I detta fall kommer säledes iniliafivel frånett företag som vill utveckla ny teknik för framtida användning hos enupphandlare, utan att del finns ell behov all upphandla. För alt ettsådant här samarbete skall kunna rubriceras som teknikupphandling krävs attupphandlaren kan förmås att presentera en kravspectfikation som han slår bakomsamt att ett leveransavtal och (i tillämpliga fall) elt samarbetsavtal avseendeen första anläggning kommer lill stånd. Medan utvecklingskontrakl i första handsyftar fill att stärka ett förelag inför en planerad upphandling omfattarobeslällda projekt således mer regelrätt teknikupphandling men där initiativet kommerfrån ulveck-laren/leverantören. 1981/82:118 193 Såväl svenska (STU:s) som utländska (amerikanska ochkanadensiska) erfarenheter av denna typ av upphandling är myckel goda. Denstudie som STU f.n. genomför i samarbete med vidMassachusetts i om unga leknologibaseradesmåföretags utvecklingsbelingelser i visar att beställningar frånstörte företag av utveckling av nya produkter har myckel slor betydelse iförelagens startskede, dvs. de första 2-3 åren efter etablering. Även itillväxtskedel, stadiet efter startskedet, har denna typ av projekt en vissbetydelse för förelagens utveckling. Studien visar vidare all hitfills har denoffentliga upphandlingen från småförelag varit obetydlig. Den positiva effektenför småförelag vid användande av obeslällda projekt som studien redovisar,härrör från fall då större enskilda företag varit beställare. Amerikanskastudier visar emellertid alt den offentliga upphandlingen kan spela en betydUgtstörre roll för småförelagen än vad som f. n. är fallet i . STU har i skrivelse redovisat hillillsgjorda erfarenheter av sin leknikupphandlingsstödjande verksamhet ochföreslagit alt denna typ av upphandling ytterligare bör stimuleras. Jag delardenna uppfattning. Detla bör kunna göras genom all elt fiertal behovssludierinitieras för olika offenfiiga förvaltningsområden, tjänster eller funktioner.Sådana studier skulle kunna peka på befintliga och förväntade problem inom resp.verksamhet saml stimulera lill elt långsikfigt länkande vid letandet efterlösningar. Dessa förslag behandlas sedan av berörda centrala och lokalamyndigheter (upphandlare) saml av industrin. Såväl STU som de nyinrättadenationella utvecklingsbolagen bör här kunna spela en roll. Del ankommer påregeringen all lämna de föreskrifter som erfordras. För all väsentligt öka volymen obeställda projekt krävsförmodligen ytterligare insatser. En framkomlig väg bör härvid vara all skapaformer för obeslällda projekt som på ell naturligt sätt får ingå i störreoffentliga upphandlingsprojekl. I elt sådant sammanhang bör enligl minbedömning möjligheterna vara större alt knyta upphandlingen lill verkligabehov, vilket erfarenhetsmässigt är betydelsefullt. Vissa kommande stora försvarsupphandlingarkan komma alt visa sig intressanta i delta avseende. Ingenjörsvelenskapsakademien (IVA) har satt igången studie för att ge uppslag lill offensiva åtgärder som kan öka den svenskaindustrins konkurrenskraft på del energitekniska området. Studien, som påregeringens uppdrag har beställts av delegationen för energiforskning avses bl.a. utmynna i konkreta förslag lill åtgärder för att i ökad utsträckninganvända de stora satsningar inom energiforskningsprogrammel som en drivkraftlill vår industriella förnyelse. Enligt vad jag har erfarit kommer härvidlaguppmärksamhet att ägnas ål möjligheterna all använda obeställda projekt frännya, små företag. Jag finner det naturiigt att IVA i detta sammanhang beaktarvilken roll det nyinrättade nationella utvecklingsbolaget på energiområdet -- kan 1981/82:118 194 spela.Jag ser med intresse fram mol resultatet av lVA:s arbete, som enligl uppgiftberäknas vara avslutat . Förall utveckla underleverantörsrelationer i samband med teknikupphandlingsprojeklmed kanske många inblandade underleveranlörsförelag, fordras atthuvudleverantören/storföretaget lägger ul delar av teknikupphandlingen påunderleverantörer på sådant sätt alt även de senare får del av de positivaeffekter som teknikupphandling förknippas med. Somtidigare konstaterats är det emellertid fortfarande alltför få företag somaktivt ägnar sig ål all stärka sina underleverantörer. Huvudleverantörsprincipenleder som redan nämnts tiU att teknikupphandling inle kommer småförelag lilldel. För all ändra på delta kan olika typer av slimulans-och slyrålgärdertillgripas från beställarens sida eller från organisation som stödjer teknikupphandlingsprojekl.Dessa åtgärder bör om möjligt utformas så alt de bidrar liU all självaunderleverantörsrollen utvecklas, vilket kanske i vissa fall fordrar allstorföretaget ställer utvecklingsresurser lill underleverantörens förfogande. Enligtvad jag har erfarit lämnar Industrifonden vissl stöd fill bilindustrinsunderleverantörer. Den valda slödmodellen innebär en kombination av slöd lilllypbundel resp. aUmänt utvecklingsarbete. BUlillverkaren slår för hälften avunderleverantörens kostnader för all la fram nya verktyg etc. förkomponenttillverkning. Den andra hälften bekostas av fonden mot royalty baseradpå antalet komponenter som underleverantören förser biltillverkaren med. Delallmänna ulvecklingprogrammel hos underleverantören finansieras till hälftenav underleverantören själv och lill hälften genom lån från fonden. Jag finnermodellen mycket intressant och utesluter inle all den även kan tillämpas förandra branscher. Del ankommer emellertid på Industrifonden alt göra sådanabedömningar inom ramen för de regler som gäUer för fondens verksamhet. Jagställer mig avvisande till att i samband med all offenfiig teknikupphandlingkräva all en viss andel av upphandlingen skall göras från småföretag. Ettsådant förfarande kan skapa problem om vem som skall la del juridiska ansvaretför de delar som upphandlaren tvingar huvudleverantören att lägga ul på andraförelag. En förutsättning för denna metod är förmodligen att beställaren harfiUräcklig kompetens för all bryta ul vissa delar av upphandlingen och läggadessa direkt på småförelag, vilka i så fall inle längre kan betraktas somunderleverantörer i egentlig mening. För de offentliga organ som har dennakompelens kan del i många fall finnas anledning all överväga möjligheten attlägga ul delar av en teknikupphandling på småförelag. Jag har också erfarit attdetta görs i ökad utsträckning, bl.a. av . 1981/82:118 195 SINDframhåller i rapporten (SIND 1981: 1) Elektronikindustrin i , del 3.Den mindre elektronikindustrin, all de små och medelstora elektronikföretagenväxer snabbt i betydelse för stora delar av övrig industri. De kan under1980-lalel bli en viktig draghjälp för en industriell expansion och bidra tillall nya arbelslillfällen får en god regional fördelning. Verket konstaterarockså att expansionsmöjligheterna för svensk industri främst finns iskärningspunkten mellan den elektroniska och mekaniska verkstadsindustrin. Irapporten konstaterar SIND all tillväxttakten i de små och medelstoraelektronrkföretagen vida har överstigit tillväxten inom andra icke krisdrabbadedelar av svensk industri under 1970-lalels andra hälft. Ett skäl lill densnabba tillväxten är utvecklingen på halvledarområdet, som har möjliggjort enmängd nya fillämpningar och produkter. Ett annat skäl är all förelagen hararbetat och utvecklats inom en väl utvecklad infrastruktur. Inte minst svenskstorindustri har som kompetent upphandlare utgjort en del av dennainfrastraktur. Vidare kan noteras en hög nyetableringslakt inomelektronikindustrin. Denmindre elektronikindustrins export av egna produkter är i storleksordningen enmiljard kronor . Ännu med betydelsefull är enligt SIND den export ochexporlpotenlial som branschen skapar genom sitl bidrag lill den övrigaindustrin. Eftersom företagens verksamhet kan bedrivas framgångsrikt irelativt små enheter kan den förväntade expansionen inom branschen enliglverket i större utsträckning än tidigare förläggas lill områden därindustriproduktionen i övrigt stagnerar. SIND har också funnit attetableringshindren är låga och samverkansmöjlighelerna med andra företag ärgoda, både för legotillverkning och gemensam produktutveckling. Jaghar för egen del noterat den höga tillväxttakten inom elektronikindustrin ochelektronikens betydelse för den industriella utvecklingen i övrigi. Särskillvill jag framhålla den vikliga roll som småförelagen spelar i delta sammanhang. BådeSIND och nägra remissinstanser berör även elektronikens möjligheter att bidrafill en förbättrad regional utveckling. a. STU och anser dock all SINDöverskallar elektronikens regionalpolitiska betydelse och STU framhåller allsamverkan med övrig industri kräver närhet lill störte industriella centra. Föregen del har jag viss förståelse för dessa synpunkter. Jag är dock övertygad omall de utbildningsinsatser som dels har påbörjats, dels ytterligare föreslås iårets budgetproposition avseende både gymnasieskolan och högskolan i betydandegrad kommer att förbättra den regionala spridningen av data- ochelektronikkunskaper. Jag har också noterat all SIND och STU tillsammans medarbetsmarknadens parter har lagU initiativ till och gemensamt medalla regionala utveckUngsfonder bjudit in 1981/82:118 196 förelagoch informerat om ett åtgärdsprogram som avser mikroelektronikens möjligheteri produktförnyelsearbetet. 1rapporten behandlas förelagens, branschorganisationernas och statens roll närdet gäUer all främja utvecklingen för de mindre eleklronikförela-gen. SINDfinner inga motiv för alt samhället skall ta på sig några samordningsuppgifternär det gäUer uppkommande expansionsproblem. Ett betydande ansvar bör kunnaläggas på brascborganisalionerna. Jag delar denna uppfattning. Att andra ländersubventionerar elektronikindustrin är enligt min uppfattning inget skäl för altäven skaU göra det. Jag vill dock än en gång påpeka den akfiva rollolika samhällsorgan såsom STU, SIND, Stiftelsen Institutet förFöretagsutveckling (SIFU) och de regionala utvecklingsfonderna redan spelarför data- och elektronikindustrin. Till detta kommer satsningar på exempelvisTele-X, och det aUmänna datanätet. Jaghar noterat att SIND som en följd av mikroelektronikkampanjen redan ivägledande syfte tagit fram en utbildningskatalog. Jag utgår självfallet ocksåifrån alt SIFU i denna liksom andra frågor samarbetar med berördabranschorganisafioner. SINDkonstaterar dels att de mindre företagen har behov av komponent-värdering, delsatt betydande resurser finns all tiUgå på marknaden. Verket ser därför ingenmening i att bygga upp ytterligare utrustningsresurser för en sådan veksamhet.Fiertalel remissinstanser delar denna uppfattning. Den samordning och spridningav kunskaper, värderingar och erfarenheter som behövs, bör enligl SIND kunnaske på viss kommersiell bas genom den mest berörda branschorganisationen. Jaginstämmer i denna uppfattning. Trotsall datorstödd krets- och kretskortskonstruktion (CAD) ger möjlighet liUeffektivisering av konslraktionsarbetet utnyttjas tekniken endasi i Ulenomfattning inom den mindre elektronikindustrin. SIND anser attkunskapsspridning om tekniken är angelägen och att detta bör ske genom frånulraslningsleverantörerna frislående ulbildningsgivare. Dock krävs fillgång tUlrelativt omfattande ulrastning. Begränsade möjligheter till sådankunskapsspridning finns f. n. inom högskolan. En viss samordning pågrandulbUdningsverksamheten inom CAD-områdel planeras f n. SIND upprepar etttidigare förslag om förstärkning av SIFU:s resurser inom detla område. Någraremissinstanser stryker under betydelsen av alt kunskapsspridning sker snabbttill den mindre elektronikindustrin och all erforderiiga ulraslningsresurserbyggs upp enligl SIND:s förslag. påpekar att förmönsterkort finns både utrustning och service att tiUgå på marknaden tillöverkomlig kostnad, varför något slalligl engagemang inle bör komma ifråga.För andra ändamål än mönsterkorts-layouter utnyttjas CAD förhållandevisblygsamt i branschen. Behov kommer dock att finnas för krelskonslraklion ochlUlgång på komponenlkarak- 1981/82:118 197 tärisliska.Chalmers Tekniska Högskola organiserar f. n. ell integrerat kretscenlram medrelativt begränsade resurser för viss rådgivning, konslraklion ochfabrikation. Jagdelar Eleklronikinduslriföreningens åsikt att yllerligare slalligl engagemang,vad gäller CAD för kretskonstruktion, inte bör förekomma. Enligt vad jagerfarit finns ell projekt (CAD 80), som stöds i huvudsak av STU och Saab-ScaniaAB. Projektet innebär att en databas för kort- och krelskonslraklion viadatanätet och genom terminaler som en servicebyråfunktion skall knyta sammande tekniska högskolorna. Datanätet har börjat fungera liksom viss samverkanmellan några högskolor. Yllerligare medel för viss ulrastning kan behövas. Jagulgår från alt även SIFU kan delta i delta projekt. SINDhar studerat branschens önskemål att ell elektronikinstUut inrättas, men harinle funnU tillräckliga motiv all föreslå att ett frislående institut bildas.Vid sidan av andra organisationer har SIFU en viktig roll när del gäller denmindre elektronikindustrins expansionsmöjligheter. Det är därför enligl verketangelägel all SlFU:s organisation och resursanvändning på bästa möjliga sättanpassas härtill. Jagdelar SIND:s uppfattning att något särskill eleklronikinsfilut inte börinrättas. Del är dock viktigt all industrin har tillgång till erforderligaresurser. Dessa finns tillgängliga på olika ställen och det är en uppgift förbranschorganisationer, regionala utvecklingsfonder, SIFU m.fi. att spridakännedom om sådana resurser. De beskrivna CAD-aklivitelerna är ettexempel pä detta. SINDhar funnit det nödvändigt med någon form av samordning av kunskaper om hur detvikliga utbudet av utrustningstjänster ser ut och utvecklas. Verket finner altdelta är uppgtfter som naturligen faUer på branschorganisationerna. Enligt vadjag har erfarit utger redan fiera högskolor kalaloger som redogör förprojektverksamheten liksom för tillgänglig ulrastning. SINDhar inte funnit att finansieringsförhållandena utgör något avgörande hinderför all den mindre elektronikindustrin skall kunna fortsätta all expanderayllerligare i 1970-lalels snabba takt. Några nya finansierings-inslilutionerförefaller inte alt behövas, varför verket avstyrker ell av den mindreelektronikindustrin framfört försiag om all inrätta en s. k. projekt-fond. Jaginstämmer i SIND:s uppfattning. Finansieringsbehovet bör kunna tillgodosesgenom banker, regionala utvecklingsfonder, Investeringsbank och andraliknande organ. Jag kommer strax alt föreslå sådana ändringar av de regionalautvecklingsfondernas finansieringsverksamhet all deras möjligheter allfinansiera riskfyllda utvecklingsprojekt ökas. Jag kommer vidare att la uppfrågan om ökade möjligheter för expansiva småföretag alt få tillgång lillriskkapital, l.ex. genom utvecklings- och investmentbolag. Prop.1981/82:118 198 Vidriksmötet /78 begärde att en utredning skulle fillsätlas meduppgift att göra en utvärdering av hantverkels situation och framtidsutsikter(NU 1977/78:55, rskr 1977/78:283). Med anledning härav uppdrog regeringen idecember 1978 åt SIND all utreda dessa frågor. SIND har överlämnatutredningen (SIND 1981:2) Hantverk - produktion med tradition. Utredningensförslag till åtgärder behandlas främst i den promemoria om vissautbildningsfrågor m. m. för de mindre och medelstora förelagen som harupprättats inom (underbilaga 4.4). Föregen del vill jag anföra följande. Hantverketspelar en viktig roll i del svenska näringslivet. De produkter och tjänster somproduceras utgör ell värdefullt komplement lill den industriella ochmassfabricerade produktionen. Förutom all hantverk efterfrågas av renanyttoskäl fyller del också ett behov av kulturtradition, kvalitet och skönhet.Hantverkets sysselsältningsmässiga betydelse framgår av utredningens uppgiftalt ca 230000 personer är sysselsatta inom detta verksamhetsområde. Hanlverksföretagenär normalt små förelag som bedriver sin verksamhet med de föratsättningar somgäUer för all småskalig verksamhet. De åtgärder för alt förbättra dessaföratsättningar somjag har föreslagit och de förslag somjag kommer attlämna i del följande riktas således även mot hanlverksföretagen. skrivelse, som inkommit till industridepartementet , harSveriges Hantverks- och Industriorganisalion Familjeföretagen saml efter samråd med SIFU, ,samt tagit upp vissafrågor beträffande lokaler för hantverk och hemslöjd inom Stockholmsregionen.Sedan år 1941 disponerar hantverket lokaler i kvarteret påSödermalm i Slockhoim. Den tomt på vilken lokalerna är uppförda har donerats avStockholms stad lill staten med förbehåUet all den skulle användas föruppförande av byggnad åt dåvarande statens hantverksinstilul. Annan användningeUer överlåtelse får enUgl gåvobrevet inte ske utan kommuns medgivande.Ulnyltjandel av lokalerna har sedermera övertagils av SIFU. Lokalerna har helatiden förvaltats av . I skrivelsen hemställs alt lokalernaefter en upprustning överlåts på en stiftelse som bildas av organisafioner medanknytning till hantverk och hemslöjd. Stiftelsen, vars ändamål skall vara allfrämja hantverkets och hemslöjdens utveckling, skall förvaUa lokalerna ochupplåta dem för verksamhet med anknytning liU hantverk och hemslöjd. Fråganom överlåtelse av de aktuella lokalerna i kvarteret påSödermalm i Slockhoim bereds f.n. inom . 1981/82:118 199 Innanregeringen kan ta ställning till det framförda förslaget måste bl.a. villkorenför en eventuell överlåtelse till den nybildade stiftelsen utformas saml SIFU:sframfida lokalbehov inom klarläggas. Vidare måste Stockholmskommuns godkännande inhämtas. Jagövergår nu till alt kortfattat redogöra för vissa frågor med anknytning fillhantverket. Design-och formgivningsverksamhel ingår som en naturlig del i den produktutvecklingsom bidrar lill alt höja svenska produkters kvaUtet och konkurrenskraft inomoch utom landet. Åtgärder för att främja hantverket har därvidlag betydelse försåväl konsthantverk och konsfinduslri som för den framlida induslrieUaformgivningen. Regeringen har mol denna bakgrund uppdragit ål SIND altöverväga olika åtgärder som kan främja design- och formgivningsverksamhet. ByggnadsverksamhetensutveckUng utmärktes av den ökande omfattningen avnybyggnader. Parallellt härmed skedde en leknisk utveckling mot ökadprefabricering och standardisering inom nybyggnadssektorn. Förbygghantverksyrkena har detta medfört ökad specialisering med större inriktningav kompetensen på montagearbeten och andra arbetsmoment som är förhärskandeinom modern nybygg-nadsleknik. har kunskaperna i äldrebyggnadsteknik, som är viktig vid reparations- och underhåUsverksamhet, lunnalsul eller helt försvunnit. Under1970-talel har nybyggandel minskal kraftigt som ombyggnads-,reparations- och underhåUsverksamheten ökat betydligt. svaradereparations- och underhåUsverksamheten för av den tolalabyggproduklionens värde. Under 1980-talel förväntas reparations- ochunderhållsverksamheten fortsätta att öka medan nybyggandel förväntasstabilisera sig på i stort sett nuvarande nivå. Detta medför att behovet avarbetskraft som bar kunskaper i äldre byggnadsteknik kommer att ökaytterligare. råder det brist på bygghantverkare med sådankompelens, varför det krävs utbildningsinsatser inom dessa områden. I fråga omförslag till åtgärder hänvisar jag fill vad som har anförts i UtbUdningsdepartementetspromemoria om utbildningsfrågor m. m. för de små och medelstora företagen(underbilaga 4.4). Förall kunna uppnå elt fullgott resultat vid reparations- och underhållsarbetenpå äldre byggnader krävs föralom arbetskraft med kunskaper i äldrebyggnadsteknik även tillgång lill sådant byggnadsmaterial och sådana verktygsom är anpassade till dessa byggnader och dessa arbetsmetoder. I vissa falltillverkas dessa byggnadsmaterial resp. verktyg ej längre. En ökning avreparations- och underhåUsverksamheten bör leda fill alt efterfrågan på dessaprodukter ökar, vilket i sin tur lorde göra del intressant för företagen attåter ta upp fillverkningen av sådana produkter. 1981/82:118 200 Jagövergår nu lill frågan om ell särskill centrum för småföretagsutveckling.Statsministern har redogjort för de mindre och medelstora förelagensstora betydelse för sysselsättningen, den tekniska och kommersieUa förnyelsensamt den regionala balansen. ArbetsviUkoren för de mindre och medelstoraföretagen förändras snabbt. Strakturomvandlingen påverkar stora och små företagolika. Del är därför angelägel att särskill följa de strakturförändringar somspeciellt drabbar småförelagen. Forskning,utredning och utbildning för småförelag bedrivs vid högskoleenheter samtprivata, kommunala och stafiiga utredningsinstitut. SINDhar sedan fillkomsten gjort utredningar om de små och medelstoraföretagens problem och villkor. SIND har i sin utredningsverksamhet samarbetatmed forskare vid olika högskoleenheter. Jag har med slöd av regeringensbemyndigande (Dir. 1981:73) fiUkallat en utredningsman för all se överSIND:s organisation och verksamhet. Utredaren skall se över bl. a. verketsroll i samband med småföretagspolitikens långsikliga informafionsförsörjning. Underhösten 1981 har slraklursekretarialet vid industridepartementet inlett sinverksamhet (jfr prop. 1980/81:130 s. 169). Sekretariatet arbetar med frågor avbetydelse för industrins långsikliga strakturella utveckling. Sekretariatetstödjer sig i allt väsentligt på externa privata och offentliga forsknings- ochulredningsorgan. Sekretariatet har bl. a. medverkat vid en kartläggning av småoch medelstora förelag i svenskt näringsliv (Ds I 1982:3). Del har vidkartläggningen varit svårt all få uppgtfter om nyförela-gandets utveckling,teknikens långsiktiga inverkan pä småföretagens över-levnadsmöjligheler,konsekvenser i samband med alternativa företagsformer m. m. Chefenför har i sin anmälan lill proposifion 1981/82:106 omforskning och forskaralbildning uppmärksammat behovel av forskning omsmåförelagens betydelse för näringslivets förnyelse och utveckling.