prop · G503127 · 1981-12-31 00:00:00 — Stockholmssocialdemokratiska ungdomsdistrikt anser det viktigt att betona attföreningarna skall ha en demokratisk uppbyggnad. Ungdomsdistriktet pekar på dealltför många fall när några enskilda personer slutit sig samman enbart för attspela musik i närtadion och lyssnarna ombedes betala in en viss summa pengar påett postgironummer för att bli medlemmar. Flera remissinstanser ansluter sig till tanken på att fördelningenav sändningstider kan överlåtas på sammanslutningarna själva och sker i en närradioföreningkring varje sändare. , närradioföreningarna iStockholm, Järva, , och , iMalmö, . alternativ kultur och närradiosändandeorganisationer i samt KDS stödjer denna tanke och framför bl. framhåller atl man dock måste utgå från att närradioföreningarnakan behöva vissa riktlinjer som stöd när fördelningen skall ske. Detsammagäller när tvist mellan sammanslutningarna skall avgöras avtillståndsmyndigheten. Närradiosändande organisationer i påpekar att pådetta sätt behöver inte föreningar var för sig begära sändningstillstånd,vilket kan vara svårt att hinna med vid snabba beslut om extra sändningsfid. 1981/82:127 70 påpekar att det inte börvara nödvändigt att "prenumerera" på en fast sändningstid varjevecka utan närradioföreningen bör disponera en återkommande varje veckotid,där föreningar sporadiskt kan sända program. KDS framhåller behovet av någon form av regelsystem föratt lösa konflikter mellan föreningar som vill ha samma sändningstid. Några remissinstanser framhåller andra möjligheter attorganisera tidsfördelningen. KF menar att kommittén inle tillräckligt utrett andraalternativ som att tidsfördelningen knyts fill kommunernas kultur- ellerfritidsnämnder eller, som också i framhåller, delokala avdelningarna av studieförbunden. Universitets Studentkår anser attlänsstyrelserna bör kunna sköta fidsfördelningen. socialdemokratiska ungdomsdistrikt anser dockförslaget oklart och vagt. Man anser att fidsfördelningen liksom skallskötas av den tillståndsgivande myndigheten. En del remissinstanser uppehåller sig vid problemet omförtursregler och fidsbeslutets giltighet. Enligt radionämnden bör sammanslutning som haft en visssändningstid få stå tillbaka för en annan sammanslutning som har begärt dennatid. På så sätt ges fömlsättningar att för att de bästa sändningstiderna kanutnyttjas av flera organisationer efter varandra. En annan förtursregel kanutgå från atl största möjliga ämnesbredd bör eftersträvas framhållerradionämnden. Deförtursregler som formulerats av experten bemöts positivt avFolkpartiets stockholmsförening och samt även av och Järva närradioföreningsom dock menar att man i först hand bör la hänsyn lill inarbetadesändningstider. Kontinuiteten är viktig för att lyssnarna skall finna"sin" förening. Viktiga förutsättningar för att ett radioprogram skallfungera är att det finns viss konfinuitel i utbudet och atl det blir känt avpubliken påpekar . För att de sändande föreningarna skall hittas ochfrekvens bör tilldelad tid få finnas framhåller Föreningen förmodern alternativ kultur. Tidsbeslulels gihighet om högst i taget ifrågasättsäven av och samt i . Radio framhåller att vid fördelningen avsändningstiden bör självfallet de föreningar prioriteras som har verksamhetvid sidan av närradiosändningarna. 1981/82:127 71 Kommitténkonstaterar att erfarenheter från försöksverksamheten inte ger anledning tillnågon begränsning av den frihet som föreningarna nu har att utforma sinaprogram. Eftersom yltrandefrihetsutredningen nu överväger frågor bl. a. omradiomediet skall få grundlagsskydd och vem som skall svara för övervakningenav yttrandefriheten ankommer det inte på nårradiokommittén att pröva dessafrågor. 1en permanent verksamhet föreslås ändringar angående frågan om ansvarigprogramutgivare. Kommittén föreslår en ännu mera konsekvent genomfördlikformighet med utgivaransvaret för periodiska tidskrifter. Uppdraget somprogramutgivare respektive ersättare för denne fördelas internt mellan de bådautan någon annan anmälningsskyldighet än att uppdragstagarna tidigare anmältstill . Beträffandeprogramverksamheten i övrigt förefaller det enligt kommittén svårt att föra inanvisningar och begränsningar av den typ som gäller för den allmänna mndradionutan att allvarligt mbba grundvalarna för närtadion. Likheten med pressen börbibehållas och inga särtegler stiftas för närtadion anser kommittén. Detförutsattes att närradion i en fastare organisafion kommer attansluta sig till de spelregler som utformats inom pressen eller utarbetar egnaetiska regler. Förbudet mot sponsrade program omformuleras så att det får enlämpligare innebörd. Förbudet mot sponsring innebär enligt kommitténs förslagatt sändning av visst program eller vissa slag av program inte fill någon delfår bekostas med medel eller annan egendom som av en näringsidkare utanvederlag ställts till sammanslutningens förfogande för atl möjliggöra sådansändning. Bidragsom lämnas utan koppling till visst program eller vissa slag av program blirdock tillåtna. Detta accepteras av det skälet att man eljest gör det omöjligtför små, ekonomiskt svaga sammanslutningar att verka i etern under fömtsätlningarsom är någorlunda jämförbara med dem som gäller ekonomiskt bättre ställdasammanslutningar framhåller kommittén. material i sändningarna föreslås. Övervägandedelen av varje sammanslutnings program skall vara producerat särskilt för sändningsområdetom inte särskilda skäl föranleder annat. Förbudetmot reklam och sponsrade program liksom riksförbudet får sin utformning ochingår i den av kommittén föreslagna närradiolagen. Utredningsminoritetenpåpekar att den av aktualiserade frågan om genmälesrätt inte harbehandlats av kommittén. I den fortsatta försöksverksamheten måste frågan ombl. a. möjligheten till beriktigande av felaktiga sakuppgifter ingående prövasanser minoriteten. 1981/82:127 72 Minoriteten framhåller också att det finns en uppenbarrisk för att de kommersiella intressena i närtadioverksamheten kommer att bliövermäktiga många av de små organisationerna. Förslaget att det i varje program skall anges vem som är ansvarigutgivare föranleder ingen erinran från JK och tillstyrkes vidare av , frikyrkoråd. , Stockholms närradioföreningoch . Följande närradioföreningar ställer sig dock tveksammatill förslaget, som de anser medföra onödigt krångel: Radio , . Föreningarnas fulla frihet alt själva ansvara förprograminnehållet fill-styrkes av och i och samt Radio som menar attenstaka övertramp inte får leda till alt opinionsbildningen iklädstvångströja. Åtskilliga remissinstanser framhåller emellertid att detfinns behov av ett etiskt regelsystemförprogramverksamheten. Behovet av efiska regler i allmänhet framhålles av , , och Scientologkyrkans närradioverksamheti och . TCO, och Närradionssamarbetsorgan i anser att samma regler skall gälla för närradionsom för press, radio och TV. 7"CO ifrågasätter om det är riktigt att det ur sammamedia ges informafion med olika krav på saklighet och balans i programutbudet.TCO yrkar bestämt därför att de etiska frågorna måste få en klarare regleringän den utredningen föreslår. erinrar om erfarenheter undersenare fid som visat atl behovet av etiska regler för sändningarna är stort.Dessa regler bör utgå från de frivilliga reglerna för pressen och radio-TV ochsyfta till skydd av enskilda mot publicitetsskador men inte lill skydd avlyssnarna mot spridandel av vissa åsikter. Del bör inte ställas som villkor från statens sida förverksamhetens laglighet alt vissa sådana regler antas och tillämpas framhållerförbundet. Även ser det som önskvärtalt de sändande sammanslutningarna enas om efiska regler. stockholmsavdelningsom vill att pressens spelregler ska gälla, anser att närradioföreningarna börbilda en för hela riket gemensam etisk nämnd. JK, , radionämnden, statensinvandrarverk, lokalradio, . 1981/82:127 73 Föreningenför modern alternativ kultur framhåller dock att föreningarna bör åläggas enskyldighet att följa vissa regler. Idessa yttranden framförs bl. a. följande synpunkter. JKkan inte ansluta sig till kommitténs förslag att frivilligt uppställda efiskaregler är tillräckligt för att hindra att programmen får ett olämpligt innehåll. JKunderstryker vikten av att sakuppgifter kontrolleras, att den personligaintegriteten skyddas och att felaktiga sakuppgifter beriktigas. I dessa hänseendenhksom när det gäller skyldigheten att hålla sig inom gränserna föryttrandefriheten bör stora krav ställas på de sammanslutningar som sökertillstånd att sända närradio. Försöksverksamheten torde ha visat att det harförekommit fall där dessa krav inte har uppfyllts. ellerannan fillslåndsgivande myndighet bör därför enligt JK tilläggas vidgadebefogenheter för att komma fill rätta med fall av sådan karaktär. En sådanordning fordrar givetvis ändringar i de lagförslag som kommittén har upprättat. Omman som kommittén förordar skall låta sig nöja med på frivillig väg uppställdaetiska regler anser JK att man i varje fall såsom inom pressens område börinföra ett granskningsorgan som uttalar sig i frågan huruvida spelreglernaföljts i enskilda fall. Statenskulturråd anser att det bör kunna utfärdas generella grundläggandebestämmelser, som de sändande föreningarna åtar sig att följa. Radionämndendelar kommitténs uppfattning att de sändande sammanslutningarna bör ges myckelstor frihet atl utforma sina program. Programreglerna i närtadiolagen bördärför vara så få som möjligt. Det som enligt nämndens mening dock måste finnasi denna lag är en bestämmelse om skydd för den enskildes integritet. att det i närtadiolagen bör finnas en bestämmelse om rasisliskainslag. Visserligen kommer - genom närradioansvarighelslagen - förbudet mothets mot folkgrupp även att gälla närradion. Överträdelse av bestämmelsen kanemellertid prövas endast i domstol, varvid yrkanden om skadestånd och/ellerstraff behandlas. Nämnden anser att det finns ett behov atl kunna få rasisliskainslag prövade i samma ordning och omfattning som f.n. sker av radionämnden medstöd av den s. k. demokratibestämmelsen i 6 § andra stycket radiolagen. Idenna bestämmelse föreskrivs att programföretagen skall hävda "allamänniskors lika värde och den enskilda människans frihet och värdighet",med vilket bl.a. avses fördömande av rasism. Bestämmelsernaom privatlivets fred och om förbud mot rasism bör vid grova eller återkommandeöverträdelser kunna medföra att sändningstillstånd återkallas. påpekar atl en närtadiostation vid upprepade fillfällen sänt invandrarfientligaprogram av ett slag som varit okänt för svenska massmedier. Dettapåvisar behovet av alt snabbi få fram efiska Prop.1981/82:127 74 regler för verksamheten. Det är också nödvändigt att görapåföljderna kännbara för dem som bryter mot dessa regler. framhåller möjligheten att införa en "demokratipara-graf',liknande den i radiolagen. Påföljden för den som flagrant bryter mot"principen om alla människors lika värde och den enskilda människansfrihet och värdighet" borde då givetvis vara lika kännbar som för den sombryter mot reklamförbudet, nämligen varning och i grövre fall återkallelse avsändningstillståndet. Även med tanke på de organisationer som sänder på annatspråk än svenska är del viktigt alt få fram klara etiska regler. De som arbetarmed dessa sändningar kommer ofta från länder med helt andra massmedietraditionerän de svenska. Det svenska samhället bör emellerfid inte acceptera olika efiskanormsystem för massmedier på olika språk anser invandrarverket. lokalradio delar inte kommitténs uppfattning attnågra andra regler för närradioverksamhelen inte bör finnas. Med hänsyn till etermedietsom sådant bör vissa fundamentala bestämmelser finnas, som slår vakt om de gmndläggandedemokratiska värdena och enskilda personers privatliv. Det är viktigt attfelaktigheter inom närradion skall kunna påtalas, speciellt när enskild personkan tänkas lida skada av ett program eller programinslag, och alt det kan skepå liknande sätt som sker inom . Det är en allvarlig bristi betänkandet att dessa viktiga frågor inte har tagits upp till diskussionanser förelaget. Att etiska regler även skulle kunna innefatta kravet på atlvärna om demokratin anförs av . alternativ kultur framhåller alt de sändande föreningarnabör åläggas en skyldighet att införa genmäle och beriktiga felaktiga uppgifter.Radionämnden anser däremot att närradiosändningarna - med hänsyn till denbegränsade omfattningen av varje sammanslutnings sändningsutrymme och tillfrånvaron av krav på opartiskhet och saklighet - kan komma att ges sådanutformning och karaktär att det är varken rimligt eller lämpligt att åläggasammanslutningarna en generell skyldighet att beriktiga felakfiga uppgiftereller bereda plats för genmäle. När enskild person kan komma att lida skada avprogram eller inslag, är det dock skäligt alt låta den förfördelade få kommatill tals i sammanslutningens egna sändningar framhåller nämnden. Frågan om förbud mot reklam och sponsring behandlas avåtskilliga remissinstanser. , , ,, frikyrkoråd. ,, och närradio- Prop.1981/82:127 75 föreningansluter sig till ett reklamförbud. Mot delta vill inte heller och erinra. Endast tvåremissinstanser och alternativkultur, förespråkar en finansiering genom bl. a. reklamintäkter. remissinstanser anser dock att kommittén inte åstadkommit tillfredsställanderegler för ett reklamförbud. Hovrättenför anser formuleringen av andra stycket i den föreslagna 6 § äroklar. Hovrätten frågar sig vem det är som enligt lagtexten skall ha syftet av"att möjliggöra sådan sändning" och framhåller subjektsregeln somjämförelse. Radionämndenanser del vara av stor vikt att närradiolagen utformas så, att den förhindraratt närradion utnyttjas för reklamändamål. De föreskrifter som är intagna i 6§i lagförslaget är inte tillräckliga och bör därför förslärkas. Sverigeslokalradio finner att kommitténs ställningstagande till reklamfrågan ärorealistisk och oklar. Den sannolika utvecklingen blir att reklamen kommer attbli en verklighet inom närtadion, en utveckling som företaget finneroacceptabel. anser att den av kommittén föreslagna lagtexten egendigen inteförbjuder reklaminslag. delar inställningen att reklam och reklam-liknande eller reklamfinansieradeinslag inle hör hemma i närradion. Förbundet är dock tveksamt till om de i ochför sig skärpta regler som föreslås är tillräckliga. Sverigesfrikyrkoråd finner den angivna riktningen i förslagen vara riktig men bedömerbehovet av ytterligare preciseringar på dessa områden vara nödvändiga.Utredningens formuleringar är alltför vaga för att vara vägledande förprogramproduktion och efterbedömning. Attsammanslutningarna får rätt att i närradion informera om sin egen kommersiellaverksamhet som om denna stått i en medlemstidskrift tillstyrks av ,närradiosändande organisationer i och . ÄvenStockholms socialdemokratiska ungdomsdistrikt accepterar detta men ser dockatt det betonas att informationen skall vara riktad till de egna medlemmarna. vill dock att det mer klart framgår vad som menas med"egen kommersiell verksamhet". KFpekar på att försöksperioden visar att risken för vamreklam inte är störte närdet gäller konsumentföreningar än för andra slag av föreningar. Snarare mindreeftersom medvetenheten om reklamförbudet är större menar KF. Med ettreklamförbud finner det naturligt att deorganisationer som marknadsför kommersiella varor och tjänster inte ägertillträde till närradion. Atttillåta information i närradion om ekonomiska arrangemang i huvud- 1981/82:127 76 sakpå samma sätt som sker i medlemstidskrifter kan enligt lokalradioinnebära att reklamförbudet i närradion blir utan verkan. Reklam-ochmarknadsföringsåtgärder är ständigt under utveckling och så kan även ske imedlemstidskrifter. Detta kan inte utgöra något riktmärke för bedömningen avtillåten eller otillåten reklam i närradion framhåller företaget. Riskenför kommersiell inblandning i närradioverksamhelen framhålles av ocksåStockholms kommun, LO, Radio , , Järva närradioföreningoch socialdemokratiska ungdomsdistrikt. Bl.a. anförs här följande synpunkter. Stockhobnskommun anser att föreningar med svag ekonomi som medverkat riskerat att bliberoende av kommersiella intressen. Kommunen ser en sådan utveckling somsjälvfallet oacceptabel och framhåller att all radioverksamhet skall hållas frifrån kommersiell påverkan. Ettav skälen för atl kommunen inte engagerar sig i närradion är att informafioni delta avseende kan jämställas med kommersiell reklam. LOpekar på den uppenbara risken av kommersiell inblandning. Kommittén har inteheller haft möjligheter att bilda sig någon uppfattning hur de kommersiellainslagen kommer att göra sig gällande i en fullt utbyggd närradio. Sedanbetänkandet lades kan LO se ökade tendenser till kommersiella inslag. RadioKlara menar att frestelserna att överträda reklamförbudet kan av både ideologiskaoch ekonomiska skäl komma att öka. ochJärva närradioförening tror att frestelsen att sända reklam dock är stor.Anledningarna till delta är främst de höga avgifter till och näringslivetsintresse för radioreklam. För att stävja detta föreslås lägre musikavgifter. Kommitténberör i betänkandet också möjligheten att införa den "gyn-nandeprövning"som tillämpas på den allmänna rundradions program. Några remissinstanser lämnarockså synpunkter ifråga om denna möjlighet. Radionämndenanser atl det är rimligt alt närradion och programföretagen inom SverigesRadio så långt möjligt underkastas samma regler på området. Nämndenstillämpning av opartiskhetskravet bör bli giltigt även för närtadions del.Nämnden föreslår på grund av nu anförda omständigheter att 6§ första stycketges följande lydelse: "Sammanslutning får inte sända kommersiell reklammot vederlag. Sammanslutning får inte heller sända program eller inslag sominnebär reklam för egen kommersiell verksamhet eller som framstår som ettgynnande av en näringsidkare eller dennes produkter". Det sistnämndamotsvarar den regel som tillämpas av nämnden med stöd av opartiskhetskravet.Denna innebär inte något hinder mot s. k. evenemangstips avseende olikaföreningsaktiviteter och liknande eller mot rapportering t. ex. av händelser påkulturlivets olika områden menar radionämnden. Prop.1981/82:127 77 framhåller att utgångspunkten för gynnan-deprövningen är denregel om opartiskhet som den allmänna mndradion har att följa. Gynnandeprövningstår således i direkt motsatsställning till närradions frihet att få varapartisk. Om gynnandeprövninginförs blir det också svårare att tolka skillnaderna mellan vad som är reklamoch vad som är konsumentupplysning. Liknandesynpunkter framförs av som också motsätter sig en gynnandeprövning.M föreslår att reglerna för närtadio även i detta avseende utformas så att deöverensstämmer med tidskriftsutgivning. Föreningarna bör tillåtas att geutrymme i sina sändningar för en viss mängs reklaminslag. Det kommer då attligga i föreningarnas intresse att inte uppmärksamma kommersiella intressen iprogrammen utan att istället styra dessa fill de debiteringsbaraannonsutrymmena på samma sätt som man gör i pressen. alternativ kultur förespråkar en reklamfi-nansiering. Omorsaken till ett reklamförbud är farhågan för atl de sändande föreningarnaskall mista sin integritet gentemot dem som betalar för reklamen måsteuppenbarligen en tankelapsus föreligga emedan det uppenbarligen inte ansesexistera någon sådan risk vad det gäller tryckta alster. Skulleett reklamförbud i närtadion permanentas måste det vara klart och entydigtdefinierat framhåller föreningen. ochJärva närradioförening föreslår upprättandet av ett reklamfinansierat radionätutanför riks- och lokalradion för att närtadioföreningarna skall slippa"reklamtrycket". och kultur pekar även på möjligheten att närmare utreda en ideellradioverksamhet finansierad på kommersiell väg. Flertaletav remissinstanserna som yttrat sig om det s. k. sponsringsför-budel uttalartveksamhet eller riktar kritik mot förslaget. En del av remissinstansernaanser utformningen av förbudet vara otillräckligt, medan en del andraförespråkar att förbudet utgår. SverigesRadio tillsammans med Utbildningsradion, förordar ett klart förbud mot såvälreklam i som sponsring av närradioprogram. Förbud mot sponsring mofiveras avomsorg om yttrandefriheten och allmänhetens tilltro till medierna. Det ansesinte acceptabelt att utomstående finansiärer styr en sändande organisationsprogramverksamhet. Kommitténsförslag om uppmjukning av sponsringsförbudet motiveras av omsorg om små ochekonomiskt svaga sammanslutningar. anser att det troligen ärsnarare så, att dessa föreningar i högre grad riskerar alt falla för frestelsenatt acceptera sponsorer än stora och resursstarka organisationer. Desto störreanledning finns det att göra reklam- och sponsringsförbud för närradion klaraoch entydiga. SverigesLokalradio pekar pä det förhållandet att de frivilliga ekonomiska bidragenspelar en så stor roll för organisationernas möjligheter atl bedrivaverksamhet. Detta medför alt, när en närradioverksamhet blir en 1981/82:127 78 delav organisationernas aktivitet, föreligger det inte någon möjlighet atl på ettenkelt sätt kunna upprätthålla ett förbud mot sponsring av program och programinslag.Kommittén har inte enligt Lokalradion med de föreslagna bestämmelserna lyckatsetablera ett förbud mot sponsring. Detta torde inte vara möjligt utan en starkkontroll av hur sammanslutningarna disponerar sina resurser. Lokalradionanser att kommittén i sitt belänkande har åsidosatt det reklamförbud somangivits som en fömtsättning i prop. 1977/78:91 och som blev beslut. Riskernaför både reklam och sponsring inom närradion är större än motsvarande riskerinom med en finansiering som replierar på staten och licensinläkter.Därför talar fakta för att närradion i sin verksamhet är i behov av ettstarkare skydd mot reklam och sponsring än programföretagen inom SverigesRadio. Dessa bör utarbetas av kommittén före ett eventuellt beslut om permanentningav närradioverksamhelen anser företaget. Förslagettill åtgärder för att hindra sponsring från näringsidkare till föreningar ärinte tillräckligt anser LO som vill att ytterligare överväganden görs. RadioKlara framhåller alt förbudet mot sponsring bör vara klart och entydigt ochgälla all form av sponsring eftersom det här troligen finns större risker änifråga om regelrätt reklam. T. ex. atl föreningar ska hindras att i medlemsvärvandesyfte locka med kommersiella förmåner menar som tänker påmusikföreningar som i programmen nämner att deras medlemmar får rabatter på entrébiljettertill namngivna diskotek eller på vissa varor i namngivna butiker. Riksidrottsförbundetuttalar att riktlinjer om sponsring utformas så att de inte utgör hinder föridrottsrörelsen att framföra sitt budskap. menar alt förbud som är svåra att kontrollera minskarrespekten för lagar och regler. Det föreslagna förbudet om sponsring med dessundantag för gåvor av typ kollekt kommer att kräva mer resurser förkontrollerandet än vad problemet är värt. Sponsring är tillika ett fenomen somär vanligt förekommande i föreningsvärlden. Företag stöder föreningar medpriser i tävlingar, stödannonsering i förenings-fidskrifter, rabatter förmedlemmar, direkta bidrag fill verksamheten eller speciella aktiviteter. Iövrigt tillstyrker föreningen förslaget angående sponsring. ställer sig tveksam till formuleringen av förbudet. I USAgör de icke-kommersiella radio- och TV-bolagen ibland "sponsrade"program, där t. ex. en leksakshandlare bekostar, men inte påverkar innehållet ikonsumentupplysande program om leksaker. Föreningen hävdar, att ettreklamförbud skulle gå att kombinera med denna typ av program, som de sändandeföreningarna annars knappast har råd att göra. Liknande synpunkter framförs avMotormännens riksförbund som 1981/82:127 79 också föreslår att föreningarna i samband med att man,enligt kommitténs förslag utannonserar programansvariges namn, också åläggs attnamnge sponsor och sponsorsbelopp. alternativ kultur frågar sig hurförbudet skall övervakas. Om ett förbud som detta införes riskerar man attrespekten för övriga närradiolagar minskar.