prop · G503122 · 1981-12-31 00:00:00 — Detta krav tillgodoses enligt min mening väl genom de av utredningenföreslagna funktionerna för SVA som centrallaboratorium. Jag kan såledesbiträda utredningens förslag i denna del. Föratt SVA skall kunna utföra de uppgifter som krävs av ett centrallaboratoriumerfordras att en viss mängd rutinanalyser utförs. Anledningen härtill är altmaterialet från rutinverksamheten skall kunna användas för utveckling avdiagnosfiska metoder m. m. Sådan typ av uppdragsverksamhet skall bedrivas medfull kostnadstäckning. Idetta sammanhang vill jag även behandla frågan om den organisatoriska fillhörighetenav del livsmedelshygieniska laboratoriet vid SVA. Detta fungerar somanvisningslaboratorium för mikrobiologiska och vissa kemiska undersökningaroch är nödvändigt för velerinärutbildningen vid lantbruksuniversitetet.Utredningen har föreslagit att laboratoriet överförs tilllantbruksuniversitetet. Vissaremissinstanser avstyrker utredningens förslag. Därvid har bl.a. framförts attSVA behöver kompetens inom ämnesområdet livsmedelshygien. Eftersom laboratoriet iförsta hand är att se som en utbildningsresurs finner jag i likhet medutredningen och flera remissinstanser att det livsmedelshygieniskalaboratoriet organisatoriskt bör överföras till insfitufionen förlivsmedelshygien vid . Detta hindrar dock inte alt laboratorietäven i fortsättningen på uppdrag av myndigheter m.fl. kan fullgöra vissa laboralorieuppgifter. Sjukdomsövervakning,utredningsverksamhet, rådgivning m.m. Utredningenföreslår att sjukdomsövervakningen samt utrednings- och rådgivningsverksamheteni första hand sker djurslags- eller funktionsorien-lerat saml vid epizootologiskaenheten. Arbetet bör därvid ske i nära samarbete med de diagnostiska enheternaoch vaccinenheten. Bl.a. lämnas råd och anvisningar i anslutning tiU dendiagnosfiska verksamheten. Beträffande fjäderfä och pälsdjur och vissaspecialområden har en vertikal organisation för utredning,diagnostik och rådgivning samt därmed förenat FoU. Den vertikala organisationeninnebär enligt utred- Prop.1981/82:122 28 ningenfördelar då den möjliggör ett mera samordnat ansvar mot avnämarna och bördärför byggas ut till all omfatta flera djurslag och produktionsinriktningar.Statens ansvar bör främst omfatta den verksamhet som avser bevakning ochbekämpande av smittsamma husdjurssjukdomar. Föregen del vill jag anföra följande. En viktig funktion för SVA skall varabevakning av sjukdomssituationen samt att initiera forskningsinsatser inomolika områden. SVA skaU bl.a. med diagnostiken som bas också ge anvisningar omsjukdomars förebyggande och bekämpande. Jag finner förslaget att arbetet i övrigibör bedrivas inom ramen för djurslagsvisa enheter eller funktioner samt altverksamheten planeras och utförs i nära samarbete med näringens organisationervälmotiverat. Härigenom kan enligt min mening verksamheten göras mer flexibel,vilket kan möjliggöra omprioritering av resurser mellan och inom enheterna.Arbetsuppgifterna bör inte i detalj fastställas för de olika djurslagsenheternautöver de allmänna rikfiinjer för verksamheten som utredningen redovisat. Detbör i stället ankomma på SVA all i sin verksamhetsplanering och i nära samarbetemed näringens organisationer utarbeta verksamhetsplaner. Jag förutsätter attfinansieringen kommer att ske - förutom av anslagsmedel - med bidrag frånberörda intressenter samt övriga inkomster av verksamheten. Utredningenhar föreslagit att två konsulenttjänster överförs fill lantbruksuniversitetetmed placering i . Några remissinstanser, bl.a. LRF, anser emellertid attkonsulentverksamheten har nära samband med diagnostik och det djurslagsinriktadesjukdomsbekämpandet. LRF föreslår därför att en av tjänsterna placeras vid SVA. Föregen del förordar jag i likhet med utredningen och flertalet remissinstanseratt båda konsulenttjänsterna i husdjurshygien överförs lill lanl-bruksuniversUetetoch att de även i fortsättningen bör vara verksamma vid institutionen förhusdjurshygien med hovslagarskolan i . Dessa tjänster avser att i förstahand täcka behovet av forskningsinformation från insfitutionen. Jag förutsätterdärvid att en samverkan kommer lill slånd inom detta ämnesområde mellan SVA ochberörda institutioner vid . F.n. finns vid SVA en tjänst för veterinärmedicinsk information m. m. med uppgiftalt informera i första hand de praktiserande veterinärerna om de forsknings-och utvecklingsresultat som kommit fram vid SVA och den veterinärmedicinskafakulteten. Tjänsten är placerad på lantbruksstyrelsens personalstat.Utredningen föreslår alt det även i fortsättningen bör finnas en tjänst förveterinärmedicinsk information men att denna bör överföras fill SVA. Åtskilligaremissinstanser tillstyrker utredningens förslag. ve-lerinärförbundanser emellertid med hänsyn lill det angelägna behovet av veterinärmedicinskinformation från SVA och den veterinärmedicinska fakulteten att ytterligareminst en tjänst inrättas utöver den föreslagna. Ilikhet med utredningen anser jag att veterinärmedicinsk informafion är Prop.1981/82:122 29 angelägen.Jag föreslår därför att en tjänst för information inrättas vid SVA. Motsvarandebesparing kan då göras vid lantbruksstyrelsen. Ansvarsområdet bör omfattainformation från SVA och veterinärmedicinska fakulteten lill i första hand de fäUarbelandeveterinärerna. Behovel av ökad veterinärmedicinsk information förutsätter jagtäcks genom kontakter mellan den föreslagna informationsenheten ochstatsveterinärerna vid anstalten å ena sidan samt konsulentavdelningen vidlantbruksuniversitetet å den andra. Härigenom vinner man bl.a. den fördelenatt den veterinärmedicinska och lantbruksvetenskapliga informationen och rådgivningensamordnas, vilket djurslagsvis skapar en bättre helhetssyn. Beträffandeförsöksdjursfrågor har utredningen konstaterat att dessa f n. är uppdelade påflera myndigheter. Utredningen anser att det är angelägel alt skapa en samlad organisafionför försöksdjursverksamheten. Universitets-och högskoleämbetet (UHÄ) avstyrker utredningens förslag. Statensbakteriologiska laboratorium (SBL) framhåller att frägan bör utredasytterligare. Centralorganisationen /SR framför i huvudsak liknandesynpunkter. Remissinstanserna i övrigt fillstyrker eller lämnar utredningensförslag utan erinran. Idetta sammanhang vill jag erinra om prop. 1978/79:13 om ändringar i lagen omdjurskydd. I propositionen framhöll jag att det är angelägel att en samordningpå försöksdjursområdet kunde genomföras bl. a. som en följd av nya regler förförsöksdjursuppfödning. Jag föreslog därför inrättandet . av en centralförsöksdjursnämnd (CFN) med uppgift alt vara ett samordnings- ochplaneringsorgan för försöksdjursfrågor. Nämnden har ansvaret för denlångsiktiga planeringen av försöksdjursverksamheten i landet. Jagdelar utredningens uppfattning att en koncentration av befintliga resurser inomförsöksdjursområdet är önskvärd. Härigenom uppnås en effektivisering avverksamheten till gagn för både avnämare och uppfödare av försöksdjur. Jaganser sålunda att det vid SVA bör finnas en försöks-djursenhel där staten börslå för basresurserna. Extern medverkan och finansiering kan härtiU ske via bl.a. CFN och läkemedelsindustrin. Frågan om överförande av resurser frän UHÄ tillförsöksdjursenheten vid SVA bör, som några remissinstanser förordat, utredasytterligare. SVA:sstyrelse kommer inte att ha avnämarintressen eller kompetens inomförsöksdjursområdet. I likhet med () vUl jagdärför framhålla nödvändigheten av att försöksdjursverksamheten vid SVA harett beredningsorgan i vilket de största avnämarna, dvs. UHÄ, medicinska ochnaturvetenskapliga forskningsråden samt LIF, har ett inflytande. CFN har denna uppgtftinom sitt ansvarsområde. Något nyll organ behöver därför inte inrättas. Jagdelar utredningens uppfattning att långsiktig metodologisk forskning påveterinärmedicinens område bör ankomma på veterinärmedicinska fa- 1981/82:122 30 kulteten.Ansvaret för det mer prakfiskt inriktade FoU-arbetet bör åvila SVA till stödför anstaltens uppgifter som centrallaboratorium och expert-och serviceorgan.De resurser som f n. finns vid veterinärmedicinska fakulteten torde emellertidvara otillräckliga för att klara den långsiktiga forskningen. Jag biträderdärför utredningens förslag om överföring av vissa resurser för långsiktig programbundenforskning från SVA till den veterinärmedicinska fakulteten. Överflyttningenfrån SVA fill av medel motsvarande två högre tjänsterjämte basresurser kommer att fylla viktiga behov och innebär en vetenskapligkraftsamling för forskning inom angelägna veterinärmedicinska områden. Deöverförda resurserna skall användas fill en tjänst som professor i immunologioch en tjänst som professor i klinisk mikrobiologi. Deföreslagna tjänsterna behöver emellertid närmare ämnesprövas. Det ankommer påstyrelsen för att pröva tjänstemas insfitulionstillhörighet. Iböljan av tillsatte regeringen en särskild beredning i regeringskanslietmed uppgift att göra en översyn av SBL:s framlida uppgifter och organisation.För att undersöka möjligheterna att samordna produktionen av bakteriologiskapreparat vid SBL och SVA har, inom ramen för beredningsarbetet, bildals ensärskild arbetsgrupp för en samordnad vaccinpro-dukfion (SVP). Arbetsgruppenhar i en rapport (Ds S 1981:10) Samordning av humanmedicinsk ochveterinärmedicinsk vaccinproduktion m. m. föreslagit att produktionen avvacciner m. m. särskiljs från SBL och SVA samt förläggs lill en organisatorisksjälvständig produktionsanläggning, benämnd . Frågan ominrättande av ett vaccininstitut kommer närmare att behandlas i proposition somregeringen senare avser förelägga . Vaccinproduktionvid SVA bedrivs f.n. med ett betydande underskott. SVA-SLL utredningen har vidsin genomgång av tillverkningsprogrammet konstaterat att huvuddelen avproduktionsprogrammet bör kunna avvecklas. Med hänsyn härtiU föreslår jag attverksamheten vid SVA:s produktionsavdelning i avvecklas medinriktning att den i princip skall vara genomförd . Sedanproduktionsverksamheten vid SVA lagts ner avses rutinproduktion avveterinärmedicinska preparat komma att ske vid det blivande vaccininslitutet. Marknadsunderlageloch kravet på kostnadstäckning kommer sannoUkl att innebära en relativt blygsamrutinmässig fillverkning av sådana preparat vid vaccininslitutet. Avberedskapsskäl bör enligt min mening viss tillverkning äga rum av något ellernågra preparat. Jagförutsätter vidare att SVA även fortsättningsvis skall ombesörja tillverkningenav s. k. besätlningsegna vacciner. Denna produktion är nära sammanhängande med SVA:ssjukdomsutredande och diagnostiska verk- Prop.1981/82:122 31 samhet.Varje besätlningseget preparat produceras i mycket liten mängd. Sådanproduktion är väsensskild från den produktion som vaccininstitutet skallbedriva och den kan således med fördel ske i SVA:s laboratorier. En rutinmässig produktionav veterinärmedicinska preparat måste föregås av elt omfattandeutvecklingsarbete. Detta utvecklingsarbete bör ske i samverkan mellan vaccininsfitutetå ena sidan och SVA saml den veleri-närmedicinska fakulteten å den andra. För detlaändamål bör en FoU-enhet inrättas. Med hänsyn till behovet av samverkan medövrig veterinärmedicinsk verksamhet vid SVA och den veterinärmedicinskafakulteten bör denna FoU-verksamhet förläggas lill . Jag förordar därför att envaccinenhet inrättas vid SVA med uppgift att bl.a. bedriva FoU-arbete för denveterinärmedicinska preparalproduk-lionen. För att möjliggöra den nödvändigasamverkan mellan vaccininstitutet och den föreslagna FoU-enhelen förutsätterjag att ell ömsesidigt personalutbyte sker mellan de båda institutionerna ienlighet med utredningens förslag. Den närmare utformningen av vaccinenhetensverksamhet bör fastställas av i samråd med del blivandevaccininstitutets styrelse. Jag kommer senare att föreslå regeringen att debåda institutionernas styrelser fär en ömsesidig representation. I används vaccineroch andra immunbiologiska preparat mot 20-30 olika smittsamma djursjukdomar.Huvuddelen av dessa preparat kommer liksom nu att importeras. har SBLmonopol på importen av bakteriologiska preparat för humant bruk. På denveterinärmedicinska sidan är importen fri. Sålunda importeras vissaveterinärmedicinska preparat av SVA, som också ombesörjer ordermottagningen,distributionen m. m. rörande dessa preparat. Andra preparat importeras avdroghandeln och försäljs genom Apoteksbolagets försorg. För egen del anser jag attimporten beträffande veterinärmedicinska preparat även fortsättningsvis börvara fri i bemärkelsen att ingen importör skall ha exklusiv rätt till alt försemarknaden med vacciner. SVA-SLL utredningen ulgår från att SVA får importeraveterinärmedicinska preparat . Häremot har invändningar framförts avvissa remissinstanser. Därvid har bl.a. framhållits det olämpliga i att tvåstatliga institutioner, nämligen SVA och vaccininslitutet, kommer i fråga för försöijningenav veterinärmedicinska preparat. Import av de vacciner som marknaden efterfrågarbör enligt dessa därför uteslutande ombesörjas av vaccininstitutet på den stafiigasidan och i övrigt av droghandeln. Härutöver har SBL framfört alt den rutintiUverkningsom av beredskapsskäl bedömts nödvändig vid vaccininstitutet kommer att geunderskott medan importpreparalen kommer att ge vinst. Vinsten bör enligt SBLkunna få disponeras för att balansera uppkommande underskott i beredskapsproduklionen.Detta är enligt SBL ytterligare ett skäl för att vaccininslitutet skall varahuvudman för importpreparaten. Delkan enligt min mening te sig mindre rafionellt att två stafiiga insfitu- 1981/82:122 32 tionervid sidan av varandra ges möjlighet att sörja för importen av veterinärmedicinskapreparat. Allmänna rationaUtetsskäl kan således tala för att importen av dessapreparat långsiktigt förläggs till en institution. I elt inledningsskede tordeemellertid del blivande vaccininstitutet inte komma att ha denveterinärmedicinska kompetens som erfordras för importverksamheten. SVA kommeratt ha den bästa överblicken över behovet av preparat. Jag förordar därför allSVA tills vidare skall kunna sörja för import och distribution av ifrågavarandepreparat. En annan ansvarsfördelning bör övervägas när verksamheten vid SVAoch det blivande vaccininsfitutet StabiUserats och styrelserna för de bådainstitutionerna övervägt det närmare samarbetet. Jag utgår ifrån altstyrelserna därvid efter samråd med de tUlståndsgivande myndigheterna gemensamtfinner rafionella lösningar för den statliga preparalförsörjningen. Jagvill i detta sammanhang understryka att vaccinenheten vid SVA och vaccininstitutetulgör en viktig förutsättning för landels beredskap för veterinärmedicinskapreparat. Jag utgår ifrån att vaccininstitutet bl.a. av beredskapsskäl kommeratt upprätthålla ett kunnande även på den veterinärmedicinska sidan. Därförbör, somjag tidigare framhållit, viss tillverkning av något eller någraveterinärmedicinska preparat ske vid vaccininslitutet. Vad gäller den statligakontrollen av veterinärmedicinska preparat finner jag i likhet med utredningenoch remissinstanserna all den bör flyttas över från lantbruksstyrelsen lillsocialstyrelsens läkemedelsavdelning. Ifrågor rörande vaccinförsörjningen har jag samrått med statsrådet . Ilikhet med utredningen och ell flertal remissinstanser anser jag, alt det för SVA:sarbete och framtida utveckling bör vara att föredra all SVA ges en relativtsjälvständig ställning. Jag kan alltså i allt väsentligt ansluta mig fiUutredningens förslag att SVA skall ledas av en särskild styrelse med ansvar förplanering och löpande verksamhet. I styrelsen bör ingå representanter förlantbruksstyrelsen, , , näringens organisationer, Svelaboch fackliga organisationer. Jag har tidigare framhållit önskvärdheten av ennära samverkan mellan SVA och vaccininstitutet, vilket motiverar en ömsesidigrepresentation i de båda institutionernas styrelser. Det bör ankomma påregeringen alt fastställa styrelsens storlek och sammansättning. Somframgått av min redogörelse kommer SVA således att ha en långt gåendesjälvständighet främst vad gäller anstaltens löpande verksamhet. I likhet medutredningen har jag dock vid mina överväganden funnit det motiverat alt SVA ivissa frågor bör vara underställd styrelsen för Prop.1981/82:122 33 lantbruksuniversitet.Del rör sig här om frågor av mer övergripande natur som berör bådelantbruksuniversitetet och SVA. Det är nämligen enligt min mening nödvändigtatt man i ökad utsträckning tar fiU vara de fördelar som den samladelokaliseringen i medför. Sålunda bör man eftersträva att på olikaområden få en ökad samverkan mellan SVA och lanlbruksvelenskapliga-och veterinärmedicinska fakultet. Samverkan bör ske på ett stort antalområden, såsom undervisning, forskning, diagnostik, rådgivning ochadministrativ och teknisk service. Den för SVA och veterinärmedicinska fakultetengemensamma forskningsnämnden, som inrättades , utgör elt steg mot attsamordna FoU-arbetet. Detta är emellertid inte tillräckligt för att uppnå entillfredsställande samordning och disposition av tillgängligaveterinärmedicinska forskningsresurser. Den bör därför enligt min meningavskaffas. Beträffande undervisningen kvarstår behov att anlita SVA:s personalvid utbildningslinjer. Liksom bör därför SVA:spersonal ha skyldighet att medverka i denna undervisning. Andra frågor somockså bör behandlas av universitetsstyrelsen är anstaltens årliga anslagsframställningar,gemensamma forskningsprogram, vissa lokalfrågor, vissa remisser samt besväröver Ijänsletillsättningsärenden. Jag vill i detla sammanhangsärskilt framhålla nödvändigheten av samverkan mellan de olika disciplinerna iSVA:s centrallaboratorium och motsvarande discipliner vidlantbruksuniversitetet. F. n. finns en fuUständig samverkan i frågan omparasitologi och virologi, genom att vederbörande professor vidlantbruksuniversitetet tillika är avdelningsföreståndare vid . I likhet medutredningen föreslår jag att ifrågavarande professorer av praktiska skälframgent bör vara laboratoriechef för resp. disciplin i centrallaboratoriet.Jag anser dock att så långtgående samverkan inom samtliga discipliner ärförenade med vissa nackdelar. Det bör vara tillräckligt att vederbörandeämnesföreträdare vid medverkar i den vetenskapligaverksamheten vid resp. disciplin vid centrallaboratoriet. Det ankommer påstyrelsen för att precisera vilka av universitetetsbefattningshavare som berörs liksom att närmare ange formerna för hur dennamedverkan skall regleras. Jag vUl här redovisahuvuddragen av SVA:s inre organisation. Vid anstalten skall finnas ettcentrallaboratorium med de uppgifter jag har redovisat. Centrallaboratorietsolika discipliner bildar en sammanhållen enhet. Vidare skall statsepizootologensenhet finnas vid SVA. En vaccinenhet och ett kansli skall också finnas vid anstaUen.Vid SVA bör också finnas ett antal djurslagsenheter. De djurslagsvisa enheternafår inom resp. kompetensområde ett samlat ansvar för utredning av sjukdomar,rådgivning, praktiskt utvecklingsarbete m.m. saml svarar i övrigt för kontakternamed näringen. Antalet djurslagsenheter och deras storlek faslsläUs av styrelsenför SVA. 1981/82:122 34 Jagförordar att den nya organisationen träder i kraft fr.om. den 1 juU 1982. 2.3.3Dimensionering, finansiering m.m. Enbärande princip för den typ av verksamhet, som avses bedrivas vid SVA, skallenligt min mening vara att det allmänna skall stå för vissa basresurser. Dessaavgränsas främst ay det allmännas övergripande ansvar för djurens hälso- ochsjukvård. För att svara mot denna uppgift måste staten ställa medel tiUförfogande för forskning, utveckling och rådgivning m.m. Kostnader förverksamhet därutöver skaU täckas med medel som flyter in iuppdragsverksamheten. Medutgångspunkt i SVA-SLL utredningen har jag beräknat SVA:s behov av tjänster iden nya organisationen fill ca 130. Jag återkommer till anslagsfrågan i detföljande (avsnitt 4). Kostnader för tjänster som erfordras därutöverförutsätts täckas med medel som flyter in i uppdragsverksamheten. Medhänsyn till den föreslagna organisationen med myndighetsfunktion ochuppdragsverksamhet föreslår jag en ändrad anslagskonstruktion för anstalten.Den nya anslagskonstruktionen medger en ökad flexibUitet och möjligheter till omprioriteringarför att verksamheten skall kunna anpassas till ändrade krav från myndigheteroch näring. Vidberäkningen av behovet av anslagsmedel har jag beaktat överföringar avtjänster för livsmedelshygien och husdjurshygien från SVA fiU lantbruksuniversitetet.Överföringen ay två högre tjänster jämte basresurser från SVA filllantbruksuniversitetet föreslås från och har således intebeaktats för /83. Detföreliggande förslaget beträffande SVA innebär en besparing av 5,8 milj. kr.främst genom en avveckling av vaccinprodukfionen i . Vidare har jagräknat med 1,0 milj. kr. i besparingar i rufin verksamheten. Mitt förslag fillberäkning av SVA:s behov av anslagsmedel innebär att den samlade verksamheten iövrigi kan bedrivas ungefär på befintlig ambitionsnivå. Iprop.1979/80:100 (bU. 13 s. 104) behandladejag vissa utbildningsfrågor påveterinärmedicinens område. Bakgrunden härtiU var följande. hade tidigarebeslutat om en ökad antagning lill veterinärlinjen till 75 studerande (prop.1976/77:100 bil. 13 s. 95, JoU 1976/ 77:13, rskr 1976/77:182). Vidare haderiksdagen godkänt rikfiinjer i fråga om veterinärutbildningens utformning (prop.1976/77:119, JoU 1976/ 77:32, rskr 1976/77:335). Därvid behandlades bl.a. ävenfrågan om lin- Prop.1981/82:122 35 jeuppdelningi utbildningens avslutande skede. Frågan om utformningen av utbildningen underdet sista studieåret ansågs emellertid böra utredas ytterligare. Utredningenom vissa utbildningsfrågor på veterinärmedicinens område (VU 77) avgav år 1979ett betänkande angående veterinärmedicinsk utbildning. VU 77 föreslog attveterinärutbildningen skulle vara gemensam i nio terminer varefter den undersista studieåret skulle delas upp på två grenar, en gren med klinisk inriktning(K-gren) och en livsmedels/laboratorieinrik-tad gren (L-gren). Härutöverhade VU 77 enligl direktiven även att utreda frågan om behörighei alt utövaveterinäryrket och praktiktjänstgöring som förutsättning för behörigheten. Föratt möjliggöra ett enhetligt legifimationsbegrepp föreslog VU 77 envidareutbildning i form av allmänljänstgöring (AT). Föregen del ansåg jag att skäl talade för att AT borde införas. Härigenom skullede examinerade veterinärerna få en praktisk färdighetsträning vilken gjorde attderas möjligheter till en fullgod arbetsinsats förbättrades. För att ett AT-systemskulle kunna fungera tillfredsställande fann jag det emellertid viktigt att detfick en sådan utformning att träningen blev meningsfull, anfingen den var handleddeller fullgjordes som vikariatljänstgöring. Frågan om AT-systemets inpassningi fältorganisationen ansåg jag kräva ställningstaganden av såväl organisatorisksom finansiell art. Jag överlämnade därför frågan om AT och legitimation till djurhälsoutredningen. Djurhälsoutredningenhar redovisat sitt uppdrag. Utredningen finner AT angelägen för att samtligaveterinärstuderande skall ges möjlighet att erhålla legitimalion. Utredningenföreslår därför i likhet med VU 77 att lagen (1965:61) om behörighet att utöva veterinäryrkelm. m. ändras så alt AT erfordras för legitimalion. Finansieringen av den handleddadelen av AT bör enligt utredningen ske genom all medel, 3 milj. kr., härföranslås över statsbudgeten. Föregen del får jag anföra följande. Enligt lagen om behörighet att utöva veterinäryrketkrävs för behörighet legitimation. Den som avlagt svensk veterinärexamen skallefter ansökan erhålla legitimation som meddelas av lantbruksslyrelsen.Examensbeviset ensamt är grund för erhållande av legitimafion. Någon prövningav vederbörandes förutsättningar eller lämplighet för att självständigt utövaveterinäryrket förekommer således inte.