prop · G50397 · 1981-12-31 00:00:00 — om hälso- ochsjukvårdslag, m.m.; beslutad den 8 januari1982. Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprotokoll ovannämnda dag. Ipropositionen föreslås att den nuvarande sjukvårdslagen (1962:242) ersätts aven hälso- och sjukvårdslag. Den nuvarande detaljerade lagstiftningen ersättsav en måhnriktad ramlag. Den nya lagen ger stort utrymme förlandsfingskommunerna att utforma vården efter lokala och regionala behov ochförutsättningar. syftar flera av förslagen fill att stärka patientensställning i hälso- och sjukvården. Detövergripande målet för hälso- och sjukvården skall vara en god hälsa och envård på lika villkor för hela befolkningen. Regleringenav den organisatoriska uppbyggnaden av landsfingskommu-nernas hälso- ochsjukvård begränsas. Regler om en politiskt vald styrelse, benämnd hälso- ochsjukvårdsnämnd, behålls dock. Möjligheter kommer vidare att finnas att underdenna nämnd inrätta förtroendemannaorgan. Regler om medicinskt ledningsansvarför vissa läkare behålls. Möjligheter införs för att ge dispensfrån sistnämnda bestämmelser. Landstingskommunernages ett vidgat ansvar för befolkningens hälsa. Landsfingskommunerna åläggssålunda förutom att erbjuda sjukvård även att förebygga ohälsa hos befolkningengenom insatser riktade mot såväl människorna som miljön. Genom sin livsföring,goda levnadsvanor kan människor inte bara undgå eller begränsa sjukdomar ochskador utan även öka sitt eget välbefinnande. För detta krävs bl.a. upplysningoch information. Människornas hälsa påverkas också av samhälletsmiljöutformning. Landstingskommunerna skall därför ta fill vara, sammanställa,bearbeta och utnyttja den informafion som finns inom hälso- och sjukvården omrisker i människornas livsmiljö. Hälso- och sjukvården skall meraaktivt medverka i samhällsplaneringen och på så sätt bidra fill en bättrelivsmiljö för befolkningen. 1Riksdagen 1981/82. 1981/82:97 2 Ett antal krav på landstingskommunernas hälso- ochsjukvård ställs upp. Den skall vara av god kvalitet och fillgodose pafienternasbehov av trygghet, vara lätt tillgänglig samt bygga på respekt för patientenssjälvbestämmande och integritet. I sistnämnda hänseende åläggslandsfingskommunerna att informera patienten om hälsotillståndet och debehandlingsmöjligheter som finns. Pafienten skall vidare, så långt det ärmöjligt, ges fillfälle att samråda med personalen om den egna vården ochbehandlingen. En god kontinuitet i kontakterna mellan patienten och hälso- ochsjukvårdspersonalen skall främjas. Detta kan ske bl.a. genom att den öppna vårdenkan organiseras enligt husläkarprincipen. Som ett led i landstingskommunernas vidgade ansvar åläggsdessa vidare att planera hälso- och sjukvården med utgångspunkt i befolkningensbehov av vård'. En samprdning av verksamheten med kommuner och andra vårdgivarei landsfingskommunen samt med närliggande landstingskommuner skall ske i syfteatt åstadkomma ett samlat och rafionellt utbud av vård. Staten ges ansvaret för den centrala, övergripandeplaneringen och samordningen av hälso- och sjukvården. Tillsynen över hälso-och sjukvården skall även i fortsättningen ligga på . Tillsynenföreslås avse främst allmänna riktlinjer, erfarenhetsutbyte och rådgivning menäven inspektioner skall kunna företas. Under beredningen i har under handsärskilt inhämtats synpunkter från företrädare för sjukvårdshuvudmännen för attsäkerställa att den nya lagen inte i rådande samhällsekonomiska läge skallkunna tas fill intäkt för att öka den samlade verksamhetsvolymen i hälso- ochsjukvården. Samstämmighet har uppnåtts med företrädarna försjukvårdshuvudmännen om att lagen som sådan inte behöver medföra någraomedelbara merkostnader för landstingskommunerna. Den får i nuvarandesamhällsekonomiska läge inte heller tas till intäkt för en total resursökning. Den nya lagsfiftningen föreslås träda i kraft den 1januari 1983. 1981/82:97 3 1 §Med hälso- och sjukvård avses i denna lag åtgärder för att medicinskt förebygga, utreda och behandla sjukdomar och skador. Till hälso- och sjukvården hör sjuktransporter. I fråga om omsorger omvissa psykiskt utvecklingsstörda finns bestämmelser i lagen (1967:940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Ifråga om tandvård finns särskilda bestämmelser. Målför hälso- och sjukvården 2 §Målet för hälso- och sjukvården är en god hälsa och en vård på lika villkor för hela befolkningen. Denlandstingskommunala hälso- och sjukvården 3 §Varje landsfingskommun skall erbjuda en god hälso- och sjukvård åt dem som är bosatta inom landstingskommunen. Även i övrigt skall landstingskommunen verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vad som i denna lag sägs om landsfingskommuner-gäller också kommuner som inte ingår i en landstingskommun. Bestämmelser om förvaltningsutskott skall därvid avse kommunstyrelsen. Vad här sagts utgör inte hinder för annan att bedriva hälso- och sjukvård. Engod hälso- och sjukvård skall särskilt 1. varaav god kvalitet och fillgodose patientens behov av trygghet i vården och behandlingen, 2. vara lätt tillgänglig, 3. bygga på respekt för patientens självbestämmandeoch integritet, 4. främja goda kontakter mellan patienten och hälso-och sjukvårdspersonalen. Vårdenoch behandlingen skall så långt det är möjligt utformas och genomföras i samrådmed patienten. Patientenskall ges upplysningar om sitt hälsotillstånd och om de behandlingsmetoder somstår fill buds. Om upplysningarna inte kan lämnas fill patienten skall de istället lämnas fill en nära anhörig fill honom. Upplysningar får dock intelämnas till patienten eller någon anhörig i den mån det finns hinder för dettai sekretesslagen (1980:100). 4 8Om någon som vistas inom landstingskommunen utan att vara bosatt där behöver omedelbar hälso- och sjukvård, skall landstingskommunen erbjuda sådan vård. 1981/82:97 4 5 § För hälso- och sjukvård som kräver intagning i vårdinrättning skalldet finnas sjukhus. Vård som ges under sådan intagning benämns sluten vård. Annanhälso- och sjukvård benämns öppen vård. 6 § Landstingskommunen svarar för att det inom landstingskommunen finnsen ändamålsenlig organisation för att till och från sjukhus eller läkaretransportera personer vilkas tillstånd kräver att transporten utförs med fordonsom är särskilt inrättade för ändamålet. 7 § Landstingskommunen skall planera hälso- och sjukvården med utgångspunkti befolkningens behov av hälso- och sjukvård. Planeringenskall avse även den hälso- och sjukvård som erbjuds av annan än landstingskommunen. 8 8 1 planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvården skalllandstingskommunen samverka med samhällsorgan, organisationer och enskilda. 9 § Regeringen får föreskriva att riket skall delas in i regioner förden hälso-och sjukvård som berör flera landstingskommuner. Landstingskommunernaskall samverka i frågor som rör sådan hälso- och sjukvård. 10 §Ledningen av hälso- och sjukvården utövas av en hälso- och sjukvårds nämnd, i den mån inte annat följer av sådant beslut som avses i 3 kap. 14 8 kommunallagen (1977:179). Landstingskommunenfår tillsätta en särskild hälso- och sjukvårdsnämnd eller uppdra åt en annannämnd att vara hälso- och'sjukvårdsnämnd. Har detta inte skett, ärförvaltningsutskottet hälso- och sjukvårdsnämnd. 11 § Ett eller flera särskilda organ får tillsättas för att under hälso-och sjukvårdsnämnden leda hälso- och sjukvården, vart och ett för denverksamhet som landsfingskommunen bestämmer. 12 § I fråga om särskild hälso- och sjukvårdsnämnd och organ som avses i11 8 gäller bestämmelserna i 3 kap. 2-12 8§ kommunallagen (1977:179) itillämpliga delar. 13 §I hälso- och sjukvården skall det finnas den personal som behövs för att meddela god vård. Omåligganden för hälso- och sjukvårdspersonalen och om fillsynen över dennapersonal finns särskilda bestämmelser. 14 §En särskild läkare skall finnas som ansvarar för ledningen av den medicinska verksamheten inom det verksamhetsområde som landstingskom munen bestämmer. En sådan läkare benämns överläkare i fråga om verksamhet på sjukhus och distriktsläkare i fråga om verksamhet utanför sjukhus. En överläkares verksamhet kan omfatta även verksamhet utanför sjukhuset. Vid utövandet av denna ledning skall läkaren i frågor som inte rör Prop.1981/82:97 5 vården av enskilda patienter följa de föreskrifter somlandstingskommunen kan meddela. Landsfingskommunenkan förordna en annan läkare att fullgöra viss del av en överläkares ellerdistriktsläkares åligganden enligt första stycket. Regeringeneller efter regeringens bemyndigande får för särskilt fallmedge undantag från bestämmelsen i första stycket. 15 § Läkare under allmäntjänstgöringeller specialistutbildning enligt lagen (1960:408) om behörighet att utövaläkaryrket skall förordnas . 16 § Regeringen får meddelaföreskrifter om behörighet till tjänster inom hälso- och sjukvården och omtillsättning. Regeringen får överlåta åt att meddela sådanaföreskrifter. I fråga om enheter inom hälso- och sjukvården som harupplåfits för grundläggande högskoleutbildning av läkare finns särskildabestämmelser. 17 § Av patienterna får tas ut vårdavgifter enligtgrunder som landstings kommunen bestämmer, i den mån inte annat är särskilt föreskrivet. Patienter som är bosatta inom landstingskommunen skall därvid behandlas Hka. När sjukhusvård meddelas en pensionär i fall där rättentill ersättning för vården upphört enligt 2 kap. 12 8 lagen (1962:381) omallmän försäkring, skall vården vara avgiftsfri vid varjevårdtillfälle. Vårdavgiften för tid därefter får bestämmas med hänsyn tillpensionärens betalningsförmåga. I sådant fall skall endast pensionärens egnainkomster efter skatt läggas till grund för avgiften. Vårdavgiften skall alltidbestämmas så att pensionären förbehålls tillräckliga medel för sina personligabehov. Regeringen meddelar ytterligare föreskrifter om sådana avgifter. En fordran på vårdavgift preskriberas efterfillkomsten. I övrigt gäller preskripfionslagen (1981:130) i fråga om sådanafordringar. 18 8 har tillsynen överlandstingskommunernas hälso- och sjukvård. Styrelsen skall därvid följa och stödja verksamheten. Vid utövandet av sin tillsyn har styrelsen rätt att företa inspektioner. 19 § Regeringen bemyndigas att i fråga omlandstingskommunernas hälso- och sjukvård meddela ytterligare föreskrifter till skydd för enskilda eller beträffande verksamhetens bedrivande i övrigt. Regeringen får överlåta åt att meddelaföreskrifter till skydd för enskilda. Hälso- och sjukvården i krig m. m. 20 § Regeringen bemyndigas att meddela särskildaföreskrifter om hälso- och sjukvården i krig, vid krigsfara eller under sådana utomordentliga 1981/82:97 6 förhållandensom är föranledda av att riket har befunnit sig i krig eller krigsfara. Denna lag träder i kraft . Genomlagen upphävs sjukvårdslagen (1962:242). Förekommer i lag eller annan författning hänvisningtill en föreskrift som har ersatts genom en bestämmelse i denna lag tillämpas istället den nya bestämmelsen. Lag om vissaläkartjänster vid enheter inom den landstingskommunala hälso- och sjukvårdensom har upplåtits för grundläggande utbildning av läkare, m. m. 1 §I denna lag ges bestämmelser om vissa läkartjänster vid sådana enheter inom den landstingskommunala hälso- och sjukvården som har upplåtits för den grundläggande högskoleutbildningen på läkarlinjen. Vadsom sägs om landstingskommunal hälso- och sjukvård gäller också den hälso- ochsjukvård som anordnas av kommuner som inte ingår i en landstingskommun. 2 § Regeringen får förordna att en tjänst för specialistutbildad läkareskall vara förenad med en tjänst för lärare vid en högskoleenhet. 3 § Sådan läkartjänst som är förenad med en lärartjänst vid enhögskoleenhet tillsätts i den ordning som gäller för lärartjänsten. Vidfillsättningen skall, utöver de befordringsgrunder som gäller förlärartjänsten, beaktas den kliniska skickligheten i undervisningsämnet. Påförslag till sådan läkartjänst som avses i första stycket får uppföras endastden som uppfyller behörighetskraven för läkartjänsten eller som socialstyrelsenförklarat behörig till sådan tjänst. Tjänsteförslagsnämndenskall bereda hälso- och sjukvårdsnämnden tillfälle att, såvitt avser denhälso- och sjukvårdande verksamheten, yttra sig över de sökande somtjänsteförslagsnämnden anser främst bör komma i fråga till tjänsten. 4 § Andra speciaUstutbildade läkare än överläkare, distriktsläkare ochläkare som avses i 3 8 anställs med förordnande om inte särskildaskäl föranleder förordnande . får dock medge attförordnande meddelas att gälla tills vidare utan tidsbegränsning. 5 § Varje läkare som är anställd vid sådan hälso- och sjukvårdsenhet somavses i denna lag är skyldig att biträda vid handledningen av medicinestuderande. Specialistutbildadläkare anställd vid enheten är, i den mån hälso- och sjukvårdsnämnden medgerdet, skyldig att inom sitt verksamhetsområde ombesörja den undervisning och denexamination som behövs för att den 1981/82:97 7 grundläggande högskoleutbildningen av läkare skall kunnabedrivas på ett ändamålsenligt sätt. 6 8 Kliniska amanuenser och medicine studerande fårbiträda i hälso- och sjukvården. Denna lag träder i kraft . Lag omändring i lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom Härigenomföreskrivs att 1 8 lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom hälso- ochsjukvården skall ha nedan angivna lydelse. För den sjukvård som en landsfingskommun och en kommunsom inte tillhör landstingskommun ombesörjer enligt sjukvårdslagen (1962:242)skall det finnas en eller flera förtroendenämnder med uppgift att främjakontakterna mellan patienterna och hälso- och sjukvårdspersonalen samt att åtpatienterna förmedla den hjälp som förhållandena påkallar. Landsfingskommuneneller kommunen får tillsätta särskild förtroendenämnd eller uppdra åt någonannan nämnd att vara förtroendenämnd. När flera förtroendenämnder finns,skall varje nämnd fullgöra de uppgifter som sägs i första stycket för en vissdel av sjukvårdsområdet eller för en viss sjukvårdsinrättning. För den hälso- och sjukvård som en landstingskommun och enkommun som inte fillhör landstingskommun ombesörjer enligt hälso- ochsjukvårdslagen (1982:00) skall det finnas en eller flera förtroendenämnder meduppgift att främja kontakterna mellan patienterna och hälso- ochsjukvårdspersonalen samt att åt patienterna förmedla den hjälp somförhållandena påkallar. Landstingskommuneneller kommunen får tillsätta särskild förtroendenämnd eller uppdra åt någonannan nämnd att vara förtroendenämnd. När flera förtroendenämnder finns,skall varje nämnd fullgöra de uppgifter som sägs i första stycket för en vissdel av landstingskommunen eller kommunen eller för en viss vårdinrättning. Denna lag träder i kraft . Prop.1981/82:97 i Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , Åsling, Söder, ,, , , , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland Lagrådsremiss om hälso- och sjukvårdslag, m.m. Landsfingskommunernas sjukvård regleras i sjukvårdslagen(1962:242) och i tillämpningskungörelser fill denna lag. Om hälso- ochsjukvårdspersonalens allmänna åligganden och om samhällets tillsyn över den personalenfinns bestämmelser i lagen (1980:11) om fillsyn överhälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Ettflertal statliga utredningar har haft i uppdrag att se överolika frågor inom hälso- och sjukvården. De flesta av dessa utredningar harredan slutfört sitt arbete som efter särskilda propositioner föranlett beslutav . Hälso- och sjukvårdsutredningen (S 1975:04) (HSU)', somhar haft i uppdrag att utreda frågan om ny lagsfiftning för hälso- ochsjukvården, avlämnade sitt betänkande (SOU 1979:78) Mål ochmedel för hälso- och sjukvården. I betänkandet läggs fram förslag fill en heltny lagstiftning på hälso- och sjukvårdsområdet. Lagförslaget - som harutformats som en ramlag - innehåller regler om bl.a. hälso- och sjukvårdens måloch landstingskommunernas ansvar för hälso- och sjukvården. I betänkandetbehandlas även samspelet mellan landstingskommunerna och staten på hälsp- Pchsjukvårdsområdet i frågor som enligt utredningen inte bör lagregleras. Till protokollet i detta ärende bör fogas dels en inomsocialdepartementet 1 Riksdagsledamöterna , ordförande, och NilsCarlshamre, landshövdingen , landstingsrådet ,överläkaren , landstingsledamoten , riksdagsledamotenGunnar , landstingsledamoten ochriksdagsledamoten . Prop.1981/82:97 9 upprättadredovisning av gällande sjukvårdslagstiftning som bilaga 1, dels utredningenssammanfattning av sitt betänkande som bilaga 2, dels det lagförslag som läggsfram i betänkandet som bilaga 3. Beträffande nuvarande organisation ochomfattning av hälso- och sjukvården samt utredningens närmare övervägandenhänvisas till betänkandet. Betänkandet har remissbehandlats. En inomsocialdepartementet upprättad sammanställning över remissyttrandena bör fogastill protokollet som bilaga 4. Hälso-och sjukvården i vårt land har genomgått en snabbutveckling. Organisatoriskt har genomförts ett i princip enhetligthuvudmannaskap med landstingskommunerna och de kommuner som inte ingår i någonlandstingskommun, dvs. Götebprgs, och Goflands kommuner, som ansvarigaför hela den offenthga hälso- och sjukvården inom sina respektive områden. Vadsom sägs om landstingskommuner i fortsättningen gäller också dessa kommuner. Statenär på hälso- och sjukvårdens område huvudman endast för tvåundervisningssjukhus. och i ,för vissa laboratorier samt för ett fåtal institutioner inom den psykiatriskavårdsektorn. landstingskommun tar överhuvudmannaskapet för . fick år1977 i uppdrag att förhandla om ett ändrat huvudmannaskap för Akademiskasjukhuset i . Vid riksdagsbehandlingen av prop. 1980/81:9 omregionsjukvården har socialutskottet enhälligt understrukit angelägenheten avatt man från statens sida verkar för att förhandlingsuppdraget genomförsskyndsamt (SoU 1980/81:6, rskr 123). Genomstatsbidrag - bl.a. till den psykiatriska sjukvården och via sjukförsäkringenoch skatteutjämningsbidragen - deltar staten i betydande omfattning isjukvårdens finansiering. Landstingskommunernasskyldigheter i fråga om sjukvården regleras främst i sjukvårdslagen (1962:242),sjukvårdskungörelsen (1972:676) och kungörelsen (1970:704) om kommunalaundervisningssjukhus.Om hälso-och sjukvårdspersonalens skyldigheter och omtillsynen över denna personal finns särskilda bestämmelser. Sjukvårdslagenhar sin grund i sjukhuslagen (1959:112). Denna lag liksom fidigare lagstiftningpå området avsåg enbart sluten vård. Genom beslut av riksdag byggdessjukhuslagen ut fill en sjukvårdslag på så sätt att bestämmelser om öppensjukvård utanför sjukhus infogades i lagen. Lagstiftningen kompletterades pånytt med vissa bestämmelser som följd av att mentalsjukvården inordnades i den landstingskommunala Prop.1981/82:97 10 Även under 1970- talet harsjukvårdslagen ändrats. Sjukvårdslagen innehåller främst bestämmelser omlandstingskommunernas skyldighet att ombesörja sjukvård för befolkningen.Skyldigheten att ombesörja sjukvård gäller i den mån inte staten, kommunereller enskilda -personer eller organisationer - drar försorg härom. Medsjukvård avses "vård för sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd".Sjukvårdslagen innehåller däremot inte någon skyldighet förlandstingskommunerna att ombesörja hälsovård. Även i avsaknad av närmarelagstiftning härom har en förebyggande verksamhet - till viss del med stöd avstatsbidragsbestämmelser-växt fram inom landstingskommunerna och förekommer nui större eller mindre omfattning hos samtliga landstingskommuner. Någon direkt skyldighet för landstingskommunerna attplanera för hälso-och sjukvårdens utveckling finns inte. Landsfingskommunernabedriver emellertid en omfattande planering av hälso- och sjukvården. De nämndasjukvårdsförfattningarna innehåller en lång rad bestämmelser om organisationoch förvaltning av främst den sjukhusanknutna sjukvården. Bestämmelser finnsvidare om s.k. medicinskt ledningsansvar för vissa läkare. Detaljeradebestämmelser finns också om vissa läkartjänster, bl.a. rörande behörighet ochtillsättning. Behörighetsbestämmelser finns också för sjuksköterskor,barnmorskor och sjukgymnaster. Det finns också bestämmelser som begränsarhuvudmännens möjligheter att utan tillstånd inrätta läkartjänster. Staten svarar på riksplanet för planering och samordninginom hälso- och sjukvården. Detta är ett led i samordningen av de olika delarnaav samhällsverksamheten och i avvägningen av hur tillgängliga resurser skallfördelas med hänsyn fill en övergripande välfärdspolifik, till samhällsekonomioch sysselsättningspolitik. Vissa planeringsfrågor behandlas i socialdepartementetssjukvårdsdelegafion, som är ett samrådsorgan för staten, landstingskommunernaoch de fackliga organisationerna. När det gäller frågor om den kommunala ekonomin skeröverläggningar mellan regeringen och de båda kommunförbunden. Som central förvaltningsmyndighet för hälso- ochsjukvården medverkar i planeringen på central nivå och svararför fillsynen inom området. Med stöd av lagen (1971:1204) om byggnadsfillstånd avgörstaten vilka större byggnadsprojekt bl.a. inom hälso- och sjukvården som fårkomma fill stånd. Forsknings- och utvecklingsarbete bedrivs i första handvid statliga högskoleinstitutioner och vid statliga eller kommunalaundervisningssjukhus med statliga bidrag. Kommunerna- främst landsfingskommunerna- svarar förhuvuddelen av vårdutbildningarna på gymnasienivå och för därtill anknutnavuxenutbildningar samt även för s.k. medellång vårdutbildning på högskolenivå(till bl.a. Prop.1981/82:97 11 sjuksköterska,sjukgymnast och medicinsk teknisk assistent). Staten svarar direkt för vissavårdutbildningar, bl.a. lakar- och tandläkarutbildningarna. När det gällerövrig vårdyrkesutbildning medverkar staten genom statsbidrag och fastställandeav utbildningsplaner. Hälso- och sjukvården harutvecklats snabbt. uppgick den reala ökningen avhälso- och sjukvårdens konsumtion (den s.k. volymutvecklingen) till drygt 7 %per år. Expansionstakten dämpades något i början av 1970- talet men stegdärefter på nytt. var volymökningen per år.Enligt landstingskommunernas femårsplaner (LKELP 81) beräknas ökningen kommaatt begränsas och uppgå till i genomsnitt per år.Den särskilda arbetsgruppen om kommunernas ekonomi () har våren 1981beräknat att effekter av befolkningsförändringar och vissa utbyggnadsprogramskulle leda fill en ökning av den totala landsfingskommunala konsumfionen med2,, och . Detotala århga kostnaderna för hälso- och sjukvården uppgår f.n. fill över 50miljarder kr. Detta svarar mpt av bruttpnationalprodukten (BNP),vilket kan jämföras . Mer än 375 000 människor är f.n.sysselsatta inom hälso- och sjukvården. Detta motsvarar av det totalaantalet sysselsatta i landet (jämfört med ). Totaltsett svarar den kommunala sektorn för av BNP och av alloffentlig konsumfion. Det råder polifisk enighet om nödvändigheten av attanpassa landstingskommunernas och kommunernas utgifter fill detsamhällsekonomiska utrymme som står till förfogande. Statsmakterna har våren1981 i samband med bl.a. behandlingen av långfidsutredning bedömt attdet samhällsekonomiska utrymmet gör det nödvändigt att begränsa den kommunalakonsumtionens volymökning till . Även för åren därefter harbedömts att den kommunala expansionen måste begränsas till högst . Medhänsyn till den samhällsekonomiska situationen i vårt land finns det såledesanledning räkna med fortsatta starka begränsningar i expansionstakten under1980-talet samt att därvid måste utgås från att den landsfingskommunalakonsumtionen kan öka med högst . Föratt ge landstingskommunerna möjligheter att dra ned sin volymökning till dennanivå, angav statsmakterna bl.a. att utbyggnaden avlångfidssjukvården måste begränsas fill vad som motiveras av befolkningsförändringar,dvs. ca 1 000 platser . En eventuell utbyggnad därutöver bör endast ske iden ,utsträckning resurser kan frigöras genom ompriorite-ring. Ävenutbyggnadsplaner för sådana verksamheter som öppen och sluten vård,folktandvård och yrkesmedicinsk verksamhet kan enligt statsmakternasställningstagande behöva omprövas för att nedbringa ökningstakten till högst . Under1950- och 1960-talen byggdes sjukhusen ut och fick starkt ökade resurser.