prop · G50396 · 1981-12-31 00:00:00 — Dennalag träder i kraft . Senaste lydelse av lagens rubrik 1974:996. Lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissaavgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter Härigenomföreskrivs att 30 och 30 a §§ lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifterenligt lagen (1981:691) om socialavgifter' skall ha nedan angivna lydelse. Vad iuppbördslagen (1953:272) och föreskrifter angående tillämpningen av nämnda lagstadgas om restavgift, indrivning och redovisning av restförd skatt, avkortningoch avskrivning av skatt, antagande av ackordsförslag som rör skatt samtupprättande av balanslängd skall tillämpas också i fråga om avgiftsbelopp somavses i 29§; dock skall befogenhet, som enligt 58 § 2 mom. angivna lagtillkommer länsstyrelse eller , i stället utövas avriksförsäkringsverket. I fråga om efterkrav och preskription tillämpasföreskrifterna i 70 och 71 §§ uppbördslagen, dock att vad i 70 § 2 mom. nämndalag sägs beträffande länsstyrelse i stället skall gälla Vad iuppbördslagen (1953:272) och föreskrifter angående tillämpningen av lagenföreskrivs om restavgift, indrivning och redovisning av restförd skatt, avkortningoch avskrivning av skatt, antagande av ackordsförslag som rör skatt samtupprättande av balanslängd skall tillämpas också i fråga om avgiftsbelopp somavses i 29 §. Befogenhet, som enligt 58 § 2 mom. nämnda lag tillkommerlänsstyrelse eller , skall dock i stället utövas avriksförsäkringsverket. I fråga om efterkrav skall föreskrifterna i 70 §uppbördslagen tillämpas. Vad i 70 § 2 mom. nämnda lag sägs beträffandelänsstyrelse skall dock i stället gälla . Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får äga rum vidindrivning av avgifter som debiteras enligt denna lag. 30 a §-' Har någon, i egenskap av företrädare förarbetsgivare som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala in arbetsgivaravgift i rätt tid och ordning, är hantillsammans med arbetsgivaren betalningsskyldig för avgiftsbeloppet och den restavgiftsom belöper på detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om detföreligger särskilda skäl. ' Lagen omtryckt 1974:938. Senastelydelse av lagens rubrik 1981:696. 2 Senastelydelse 1981:846. ' Senastelydelse 1980:314. Talan om att ålägga betalningsskyldighet enligt första stycket skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas sedan arbetsgivarens betalningsskyldighet för avgiftsbeloppet har bortfallit enligt lagen (1982:000) om preskripfion av skattefordringar m. m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för arbetsgivaravgift. Talan om att ålägga betalningsskyldighet enligt förstastycket skall föras vid allmän domstol. inte väckas och åtgärd för indrivning inte vidtas sedan arbetsgivarens ansvarighet för avgiftsbeloppet har bortfallit på grund av preskription. En dom på betalningsskyldighet får utgången av det kalenderår då domen vann laga kraft. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för arbetsgivaravgift. Den som har fullgjortbetalningsskyldighet för arbetsgivaravgift eller restavgift enligt första stycket får söka beloppet åter avarbetsgivaren. tillämpas bestämmelserna i 76 § uppbördslagen (1953:272). Bestämmelsen i 4 § preskriptionslagen (1981:130) gäller ifråga om regressfordran enligt tredje stycket. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. Prop.1981/82:96 17 Lagom ändring i lagen (1976:206) om felparkeringsavgift Härigenomföreskrivs att 13 § lagen (1976:206) om felparkeringsavgift skall ha nedanangivna lydelse. Omej annat följer av denna lag gäller uppbördslagen (1953:272) i tillämpligadelar i fråga om felparkeringsavgift. Reglerna om restavgift skall dock inte fillämpas.Regeringen får föreskriva avvikelser från uppbördslagen, när det gäller avkortning,avskrivning och det administrativa förfarandet i fråga om felparkeringsavgift.Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får äga rum vid indrivning av felparkeringsavgift. Åläggandeenligt 6 § andra stycket får ej utfärdas senare än efter den dag dåöverträdelsen skedde. Åtgärd för indrivning av felparkeringsavgift får ej vidtagas senareän efter den dag överträdelsen skedde. Dennalag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller fortfarande i fråga om fordringar som enligt dessabestämmelser har preskriberats före ikraftträdandet. 'Senaste lydelse 1981:837. Prop.1981/82:96 18 Lag om ändring i lagen(1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m.m. Härigenomföreskrivs att 28 § lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligtbyggande m. m. skall ha nedan angivna lydelse. Betalasej avgift inom den fid som anges i 27 §, får avgiften jämte restavgift,beräknad enligt 58 § 1 mom. uppbördslagen (1953:272), indrivas i den ordningsom enligt nämnda lag gäller för indrivning av skatt. Vidfördelning mellan staten och kommunen av medel som har influtit skall medel iförsta hand avsättas för kommunens fordran. Åtgärd för indrivning av avgift får ej vidtagas, harförflutit från det beslutet eller domen angående avgiften vann laga kraft. Dennalag träder i kraft . Äldrebestämmelser gäller fortfarande i fråga om fordringar som enligt dessabestämmelser har preskriberats före ikraftträdandet. 1981/82:96 19 Lag om ändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade Härigenom föreskrivs att 3§ lagen (1971:1072) om förmånsberättigadeskattefordringar m. m. skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Fordran på slutlig skatt enligt uppbördslagen (1953:272)och fordran på slutlig avgift enligt författning, som anges i 1 § 7 denna lag,har förmånsrätt endast om den tidrymd till vilken skatten eller avgiften är atthänföra har gått fill ända innan beslutet om egendomsavträde meddelades. Med sådan fordran på skatt eller avgift på vilkenförordningen (1862:10) om tioårig preskription och om kallelse å okändaborgenärer är tillämplig följer förmånsrätt endast om konkursansökningen gjortsinom efter utgången av det kalenderår under vilket skatten eller avgiftenskolat erläggas enligt lag eller författning eller, om särskilt beslutmeddelats om betalningstid, enligt detta beslut. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1974:771 (övergångsbest. 1981/82:96 20 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , Åsling, Söder, , , , ,, , , Elmstedt, Ahrland, Lagrådsremissmed förslag till lag om preskription av skattefordringar m.m. Utredningen om säkerhetsåtgärder m.m. i skatteprocessen (USS)tillsattes med uppdrag att utreda frågor om kvarstad, skingringsförbudm.fl. säkerhetsåtgärder i skatte- och avgiftsprocessen. USS har avgettfyra delbetänkanden. Bevissäkringslag för skatte- och avgiftsprocessen (SOU1974:49), Betalningssäkringslag för skatte- och avgiftsprocessen (SOU1975:104), Lag dm preskripfion av skattefordringar m.m. (SOU 1978:87) ochPreskriptionshinder vid skattebrott (SOU 1980:4). Förslagen i de tvåförstnämnda betänkandena har legat till grund för bevissäkringslagen(1975:1027) för skatte- och avgiftsprocessen resp. lagen (1978:880) ombetalningssäkring för skatter, tullar ochavgifter. Det betänkande som här skall behandlas är det som avserförslag till lag om preskription av skattefordringar m.m.'. Betänkandetinnehåller också en redogörelse för gällande rätt och för viss utländsk rätt.Sammanfattningen och lagtexten i betänkandet bör fogas till protokollet i dettaärende som bilaga 1. Efter remiss har yttranden inkommit från justitiekanslern(), riksåklagaren, hovrätten för nedre , kammarrätterna i Jönköpingoch , , försäkringsrätten för , (), kammarkollegiet, (), riks- ' Ledamöterna var vid avgivandet av betänkandet (SOU1978:87) Lagom preskription av skattefordringar m.m. länsåklagaren förspeciella mål . riksdagsledamöternaWilhelm och , departementsrådet samtriksdagsledamoten . 1981/82:96 21 skatteverket (RSV), statens jordbruksnämnd,generaltullstyrelsen, länsstyrelserna i , , ,och , , , och ,länsstyrelsernas organisationsnämnd (), punktskatteutredning (Fi1970:57), skattetilläggsutredningen (Fi 1975:06), CentralorganisationenSACO/SR, Föreningen auktoriserade revisorer. Föreningen ,Föreningen . i (LO),, (), ,(), , , , ,ackordscentral, , hantverks- ochindustriorganisation - Familjeföretagen, , och (). SAF, och industriförbundhar åberopat yttrande från Näringslivets skattedelegation. /SR har åberopatyttrande som avgetts av och haråberopat yttrande som avgetts av Lantbrukarnas skattedelegation. Yttrande haravgetts gemensamt av hantverks- och industriorganisation-Familjeföretagen samt . Länsstyrelserna i fem län haröversänt yttranden från sammanlagt 19 kronofogdemyndigheter och 4 lokalaskattemyndigheter i länen. En sammanställning av remissyttrandena bör fogas tillprotokollet i detta ärende som bilaga 2. 2.1 Allmänna utgångspunkter för en reform För det allmännas fordringar på skatter, tullar ochavgifter gäller f.n. två skilda preskriptionssystem. Sådana fordringarpreskriberas nämligen antingen enligt reglerna i förordningen (1862:10 s. 1)om tioårig preskription och om kallelse å okända borgenärer(preskriptionsförordningen) eller enligt preskriptionsbestämmelserna iuppbördslagen (1953:272), UBL. Det stora flertalet av de centrala skatterna ochavgifterna preskriberas enligt reglerna i UBL. Det gäller bl.a. inkomst- ochförmögenhetsskatterna, mervärdeskatten och arbetsgivaravgifterna. Som exempelpå skatter och avgifter som är underkastade preskriptionsreglerna i preskriptionsförordningenkan nämnas arvs-och gåvoskatt, punktskatter, prisregleringsavgifter,stämpelskatter och expeditionsavgifter. Preskriptionsreglerna i de båda systemen skiljer sig åt iflera viktiga avseenden, bl.a. i fråga om preskriptionstidens längd ochmöjligheterna att avbryta preskriptionstiden. Bestämmelserna i om preskription innebär i huvudsakföljande. 1981/82:96 22 Preskriptionstiden är och räknas i regel frånutgången av det uppbördsår, då fordringen skulle ha betalats. Uppbördsåretsträcker sig fr.o.m. mars månad t.o.m. februari månad . Preskriptionstiden kan inte brytas på det sätt som ärmöjligt enligt preskriptionsförordningen. Däremot förlängs den i vissa fall. Enföriängning sker om anstånd med skattebetalning har medgetts i avvaktan påkammarrätts eller regeringsrättens beslut i mål om taxering m.m. eller om godman har förordnats enligt ackordslagen (1970:847). Fordringen preskriberas dåtidigast från utgången av det uppbördsår då domstolen avgjorde sakenresp. godmansförordnandet meddelades eller ackordet skulle ha varit fullgjort. Föreskrifterna i preskriptionsförordningen innebär i storadrag följande. Den börjar löpa från dagenför fordringens uppkomst. Preskriptionsavbrott - vilket innebär att ny tioårigpreskriptionstid börjar löpa för avbrottet - får ske när som helstunder preskriptionstiden. Avbrottet kan verkställas på olika sätt. Vanligast äratt borgenären direkt kräver gäldenären på betalning eller annan fullgörelseeller att han vid domstol väcker talan om fordringen mot gäldenären. Preskriptionsförordningen kommer attersättas av en ny preskriptionslag (1981:130). Den innebär framför allt attpreskriptionstiden för konsumentfordringar, dvs. näringsidkares fordringar motkonsumenter, förkortas. Preskriptionstiden för konsumentfordringar skall vara treår. Tiden skall liksom nu räknas från fordringens tillkomst. Beträffande andrafordringar än konsumentfordringar skall den allmänna preskriptionstiden även ifortsättningen vara räknat från fordringens tillkomst. Liksom f. n. skall preskriptionen kunna avbrytas av både gäldenärenoch borgenären. Den nya preskriptionstid som börjar löpa efter ett avbrott ärlika läng som den ursprungliga, dvs. för konsumentfordringar och tio årför andra fordringar. Det börframhållas att preskriptionsbestämmelserna i i princip bara reglerar dentidrymd under vilken indrivningsåtgärder får vidtas, dvs. tiden från det attfordringen förfaller till betalning till dess att preskription inträder.Preskription kan emellertid också ske om skatteanspråket inte fastställs tillbetalning av beskattningsmyndigheten inom vissa tidsfrister, s.k. talerättspreskription.De flesta författningar som reglerar beskattningsförfarandet på de plika pmrådenainnehåller sålunda bestämmelser om fastställelsefrister. Dessa är i regelutformade så att det finns dels en ordinarie beskattningsperiod, dels en efterbeskattningsperiodsom får utnyttjas av det allmänna i huvudsak bara om den skattskyldige harbrustit i sin uppgiftsskyldighet. 1981/82:96 23 Även för vissa av de skatter och avgitter som, enligt vadjag har sagt, preskriberas enligt preskriptionsförordningen finnsreglerom talerättspreskription, t.ex. för punktskatterna. För andra åter,t.ex. gåvoskatten, saknas sådana regler, vilket innebär attpreskriptionsförordningens regler gäller även i fråga om talerätten. USS har idelbetänkandet (SOU 1978:87) Lag om preskription av skattefordringar m.m.lämnat förslag till en reform av bestämmelserna om indrivningspreskription avskatter, tullar och avgifter. Reglerna om talerättspreskription omfattas inteav förslaget. Kommitténföreslår att den nuvarande ordningen med två skilda preskriptionssystem - dvs.att preskription i princip sker antingen enligt preskriptionsförordningen ellerenligt de särskilda föreskrifterna i UBL -ersätts med ett enhefligt system i enny lag som kallas Lag om preskription av skattefordringar m.m. Kommitténsförslag innebär i huvudsak följande. Den femåriga preskriptionstiden enligt UBL behålls. Vissaändringar föreslås dock i fråga om beräkning av tiden. Preskriptionstiden skallenligt förslaget i princip börja löpa från utgången av det kalenderår dåfordringen påfördes den betalningsskyldige. Från denna huvudprincip för beräkning avpreskriptionstiden föreslås vissa undantag. För det fall att den betalningsskyldige helt eller delvishar medgetts anstånd med betalningen av fordringen föreslås, i nära anslutningtill vad som gällerf.n., etts.k. Fordringenpreskriberas då i sin helhet tidigast från utgången av det kalenderår dåanståndet upphörde att gälla. Vidare kan den ordinarie preskriptionstiden på fem årunder vissa förutsättningar förlängas genom särskilda myndighetsbeslut. Genomett sådant beslut förlängs preskriptionstiden med en fast period . Förlängningstidenär maximerad till , vilket innebär att högst fem särskildaförlängningsbeslut får fattas. Förlängning av preskriptionstiden fårskeom denbetalningsskyldige sedan fordringen överlämnats för indrivning, saboterarindrivningen genom att göra sig av med utmätningsbar egendom i syfte attförsvåra det allmännas möjligheter att få betalt för fordringen. Förlängningfår också ske om den som svarar för betalningen av fordringen håller sig undaneller om han stadigvarande vistas utomlands som han saknarutmätningsbar egendom här i landet. Preskriptionstiden får också förlängas om denbetalningsskyldige förbundit sig att betala skulden enligt en amorteringsplanoch en förlängning är nödvändig för att betalningen enligt planen skall kunnafullgöras. Ett beslut om förlängning skall meddelas avkronofogdemyndighet (). Länsrätten skall dock överpröva beslutet utom i"amorteringsfallen". Prop.1981/82:96 24 Ett förlängningsbeslut träffar alla dem - gäldenärer ochborgensmän - som vid beslutstillfället är ansvariga för betalningen avfordringen. Kommitténs förslag har remissbehandlats. Remissinstanserna delar uppfattningen att man nu börinföra enhetliga regler om indrivningspreskription inom området för skatter,tullar och därmed jämförliga offentligrättsliga avgifter. Det stora flertaletremissinstanser godtar också kommitténs förslag att den ordinariepreskriptionstiden skall vara och att det skall öppnas möjlighet attförlänga preskriptionstiden. Remissinstanserna har emellertid olika meningarom hur reglerna bör utformas. För egen del vill jag anföra följande. Den nuvarande ordningen med två skilda system förindrivningspreskription på skatte- och avgiftsområdet är otillfredsställandefrån flera synpunkter. Den framstår som invecklad och svårförståelig förallmänheten. Den medför också administrativa olägenheter, främst förindrivningsmyndigheterna. Tolkningssvårigheter har också uppkommit vidtillämpningen av bestämmelserna. Jag anser därför i likhet med kommittén ochremissinstanserna att enhetliga regler för indrivningspreskription bör införasför skatter, tullar och avgifter. En sådan ordning är också angelägen medhänsyn till den ökande användningen av ADB inom exekutionsväsendet. I denförsöksverksamhet med ADB som f.n. pågår, det s.k. REX-systemet. framtvingassålunda ett ställningstagande i fråga om preskriptionstidens beräkning redan isamband med att målen överlämnas för indrivning. I systemet bevakas nämligenalla preskriptionstider med hjälp av ADB och dessa måste anges redan när målenregistreras. Detta förhållande understryker ytteriigare behovet av attpreskriptionsreglerna görs klara och enhetliga. Som jag har nämnt hänger reglerna omindrivningspreskription nära samman med reglerna om talerättspreskription. Bådaregelsystemen lägger fast tidsfrister för det allmännas åtgärder för attrealisera ett skatteanspråk. Vid en reform av reglerna omindrivningspreskription finns det därför anledning att först överväga om det ärlämpligt att försöka samordna de båda regelsystemen. Det kan då till en början konstateras att det inte ärmöjligt att låta det allmännas skatteanspråk preskriberas - både vad gäller fastställelseåtgärderoch indrivningsåtgärder - efter samma regler som gäller på det civilrättsligaområdet. Enligt de civilrättsliga reglerna beräknas ju preskriptionstiden frånfordringens uppkomst och reglerna förutsätter att borgenären har vetskap omfordringen och kan avbryta preskriptionstiden om det behövs. Fordringar påskatt uppkommer emellertid inte genom avtal e.d. utan som regel genom denenskildes faktiska handlande som enligt i lag angivna förutsättningarföranleder betalningsanspräk från det allmännas sida. Om den enskilde intelämnar några uppgifter om handlandet eller lämnar osanna sådana kan följden bliatt det allmänna inte får vetskap om fordringsförhållandet eller en felaktiguppfattning om beloppets storlek. 1981/82:96 25 Det innebär att man - när det gäller tidsfristerna för fastställelseåtgärder-även i fortsättningen måste ha särskilda regler på skatteområdet som tarhänsyn till nu angivna förhållanden. Därmed är inte sagt att behovet av sådanaregler utesluter att man inför ett för hela skatte- och avgiftsområdetgemensamt system med enhetliga regler för både talerättspreskription ochindrivningspreskription. Frågan om införandet av en sådan ordning måsteemellertid övervägas mot bakgrund av en översyn av talerättsreglerna, somomfattar inte bara tidsfristerna utan också de processuella reglerna i övrigt.Eftersom någon sådan översyn inte har varit möjlig att företa i dettalagstiftningsärende måste en reform av preskriptionsreglerna nu begränsas tillreglerna om indrivningspreskription. Vidutformningen av preskriptionsbestämmelserna skall som nämnts utgångspunktenvara att reglerna skall vara enhetliga och klara. Reglerna måste vidare ge KEMutrymme att bedriva en effektiv indrivningsverksamhet utan tidspress.Preskriptionstiden måste sålunda vara så pass läng att myndigheterna hinnerplanera och genomföra erforderliga indrivningsåtgärder på ett rationellt sätt.Tiden får å andra sidan inte sättas så lång att det vållar myndigheterna ettbetydande administrativt merarbete och skapar negativa effekter på viljan attgöra rätt för sig. De nuvarande bestämmelserna i tillgodoser enligt minmening i huvudsak dessa krav. Systemet har emellertid vissa brister. Jag tänkerdå närmast på att det saknas möjligheter att förlänga preskriptionstiden, t.ex.om den betalningsskyldige saboterar indrivningen eller håller sig undanutomlands. Bestämmelser om preskriptionsförlängning kan utan större svårigheterpassas in i de huvudprinciper som f.n. gäller enligt UBL. Bestämmelserna i därför som kommittén har föreslagit bilda mönster för den nyalagstiftningen. Jag kommersåledes fram till att kommitténs förslag i huvudsak bör läggas till grund förden reformerade lagstiftningen. Mina förslag avviker emellertid på någraväsentliga punkter från kommitténs förslag, bl.a. när det gäller utgångspunktenför preskriptionstidens beräkning. Jag återkommer strax till den närmareutformningen av preskriptionsreglerna. Först skall jag emellertid ta uppkommitténs förslag att regleringen skall ske i en särskild lag. Decentrala bestämmelserna om preskription på skatteområdet finns f.n. i UBL.Reglerna är utformade med hänsyn till uppbörd m.m. av direkt skatt men hargenom hänvisningar i olika författningar gjorts tillämpliga även på andramedelslag. Jag finner i likhet med kommittén att preskriptionsbestämmelser,som infattar praktiskt taget hela området för skatter, tullar och avgifter,skulle bli ett främmande inslag i UBL. Det torde även från lagteknisk synpunktvara svårt att foga in sådana regler i UBL. Jag biträder därför förslaget attden enhetliga regleringen i fråga om preskription bör ske i en särskild lag. 1981/82:96 26 Kommittén föreslår att lagens tillämpningsområde skallomfatta de av det allmännas fordringar som skall drivas in i den ordning som UBLanger. Det innebär att tillämpningsområdet till att börja med innefattar demedelslag som anges direkt i UBL (se 1 och 59 §§ UBL). Vidare ingår sådanamedelslag som, genom hänvisning i skilda skatte-, tull- ochavgiftsförfattningar, drivs in i sådan ordning. Därtill kommer, på grund av 64§ UBL, sådana statliga fordringar som får tas ut genom utmätning utanföregående dom. Det av kommittén föreslagna tillämpningsområdet kommerhärigenom att omfatta praktiskt taget alla skatter, tullar ochoffentligrättsliga avgifter. Utanför tillämpningsområdet faller bl.a. böter ochdomstolskostnader. Dessa drivs in på ungefär samma sätt som skatter, men förstnär lagakraftägande dom föreligger. Flertalet remissinstanser ansluter sig till den föreslagnaavgränsningen av tillämpningsområdet. Några remissinstanser förespråkar dockatt fillämp-ningsområdet utvidgas till att omfatta även vissa medelslag som fårdrivas in först sedan lagakraftägande avgörande föreligger och som faller underbegreppet allmänt mål. I det antagna förslaget till utsökningsbalk (prop.1980/81:8, LU 23, rskr 230) stadgas i 1 kap. 6§ andra stycket att allmänt målär bl.a. mål om uttagande av böter, vite, skatt, tull, avgift och liknandemedel som tillkommer staten och som får utsökas utan föregående dom samt,enligt vad regeringen närmare föreskriver, annan liknande fordran somtillkommer staten eller kommun. Utsökningsbalken träder i kraft den 1 januari1982. För egen del anser jag i likhet med kommittén attenhetliga bestämmelser bör kunna tillämpas på i princip alla skatter, tullaroch allmänna avgifter. Hos handläggs utöver dessa medelslag ytterligarenågra som s.k. allmänna mål. Hit hör i första hand domstolskostnader och böter.Jag ansluter mig emellertid till kommitténs mening att dessa medelslag inte böromfattas av den nya lagen. Domstolskostnaderna kan inte anses ha en sådanoffentligrättslig särprägel som motiverar att dessa undantas från de allmännapreskriptionsreglerna. Intresset av en enhetlig handläggning av de allmännamålen väger här inte tillräckligt tungt. Att böter även i fortsättningen ipreskriptionshänseende bör följa sina egna regler är enligt min meningnaturligt med hänsyn till fordringens särskilda natur. Detsamma gäller i frågaom vite, disciplinbot, förverkande o.d. De bestämmelser i som tullagen (1973:670) hänvisartill i fråga om indrivningsförfarandet kommer att upphävas från den 1 januari1982. För att tillämpningsområdet för den föreslagna lagen skall omfattafordringar som följer tullagens bestämmelser måste redan av den anledningenhänvisningen utformas på annat sätt. En generell hänvisning i tullagen till UBL:sindrivningsbestämmelser i överensstämmelse med de bestämmelser som finns iandra skatteförfattningar skulle innebära en inte önskvärd sakändring. 1981/82:96 27