prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Ibetänkandet (SOU 1978:73) "KontroU av ufländsk företagsetablering iSverige m.m." föreslås bl.a. att tillståndsplikten utvidgas till attomfatta förvärv även av rättigheter tUl sådana mineralfyndigheter som inte ärinmutningsbara enligt gruvlagen, alltså även torvfyndigheter. De grunder som uppbärinskränkningslagen beaktas vid prövningen enligt minerallagen av frågor omkoncession resp. frågor om tillstånd till överlåtelse av koncession. Detinnebär att när koncessionsmyndigheten tar StäUning till lämpligheten frånallmän synpunkt av en sökande som är kontrollsubjekt också denna omständighetvägs in vid bedömningen. Intressetför att utnyttja torv för energiändamål har ökat starkt i under desenaste åren. Detta har medfört att praktiska erfarenheter nu har vunnits omändamålsenligheten av de rättsregler som gäller för sådant utnyttjande. I olikasammanhang har mot den nuvarande ordningen riktats kritik av framför allt deninnebörden att del nuvarande koncessionsförfarandet hindrar tillkomsten avtorvproduktion i mindre skala. Vissa motioner om ändrade regler i olikaavseenden behandlades av i samband med ställningstagandettill prop. 1980/81:90 om riktlinjer för energipolitiken. Med hänvisning tillden i propositionen (s. 187) aviserade översynen av gällande lagregler påområdet med inriktning på förslag till under det närmaste åretavstyrkte näringsutskottet motionerna och beslöt i enlighet härmed(NU 1980/81:60, rskr 1980/ 81:381). En närmare redogörelse för detta finns iavsiutt I. Riksdagensenergipolitiska beslut förutsätter en väsentligt ökadtorvanvändning. Som mål gäller att fram 3 milj. ton olja skallersättas med inhemska bränslen, i huvudsak skogsenergi och torv. Innan entorvanvändning kan etableras i stor skala, återstår dock alltjämt mycketforsknings- och utvecklingsarbete samt att erfarenheter vunnits från praktiskförsöksverksamhet. Det gäller bl.a. att klarlägga miljömässiga konsekvenseroch ekonomiska förutsättningar för torvprojekl av olika slag. Allamöjligheter att stimulera tillväxten av företag som kan producera fastabränslen baserade pä torv och flis bör tas till vara. Länsstyrelserna har nukartlagt möjligheterna all öka användningen av inhemska bränslen i landetsenergiförsörjning. Enligt deras beräkningar kan en ökad använd- 1981/82:99 143 ningav inhemska bränslen ge en sysselsättningsökning på 5000-7000 årsverken, varav2/3 skuUe tillfalla skogslänen. Stöd tiU ökad användning av inhemskt bränslekan ges av den s. k. oljeersättningsfonden enligt förordningen (1980:1085) omstatligt stöd för att ersätta olja, m. m. Detär mot den bakgrunden som möjligheten att med förenklade rättsregler stimuleramindre och medelstor produktion skall ses. En sådan stimulans är angelägen frånbåde energipolifisk och regionalpolitisk synpunkt. Om det bUr lättare attutvinna torv i mindre skala skapas bättre förutsättningar för verksamhet sominte minst i glesbygd kan kombineras med jord- och .skogsbruk somolja ersätts med en inhemsk råvara. Denförenkling i tillståndsförfarandet som närmast kommer i fråga är att i störreutsträckning tillåta takt av bränntorv i mindre skala utan koncession. F.n.får bränntorv brytas utan koncession endast om det sker för husbehov och baraså länge inte någon annan har bearbetningskoncession. Det gäller i så fall attgöra en lämplig avvägning så att bättre förutsättningar skapas för lokalaprojekt utan att torvtillgångar som bättre kunde tas till vara i ett störresammanhang görs svår- eller oåtkomliga för detta. Denna fråga behandlas iavsnitt 4.2, där också frågan om förstärkt skydd för husbehovstäkt tas upp. Iavsmtt 4.3 behandlas det proposition om riktlinjer förenergipolitiken aviserade förslaget om ändrad beslutsordning för torvkoncessioner.Förslaget innebär att fr.o.m. skall fattasamtliga beslut om tillstånd till torvtäkt. Avsmtt4.4 behandlar frågan om skyddet för rennäringen vid torvutvinning. Iavsnitt 4.5 behandlas slufiigen lagtekniska frågor m. m. 4.2Ökade möjligheter till torvtäkt utan koncession m. m. Deviktigaste bestämmelserna som reglerar takt av bränntorv finns i den s. k.minerallagen (1974: 890) och i naturvårdslagen (1964: 822). En närmareredogörelse för dessa bestämmelser finns i avsnitt 3.1 och 3.2. För att fåpåbörja torvtäkt krävs enligt minerallagen ett särskilt tillstånd, bearbetningskoncession,som beviljas av regeringen efter beredning av statens industriverk.Fastighetsägaren har dock rätt att utan sådan koncession bedriva torvtäkt förhusbehov så länge inte någon annan har fått bearbet-ningskoncession för dentakt det gäller. Koncessionen ger en principiell rätt att inom ett bestämtområde utnyttja de torvfyndigheter som där finns. I koncessionen kan angesvillkor i olika hänseenden om hur arbetet skall bedrivas och i övrigt finnsallmänna bestämmelser om detta i minerallagen. Det finns också möjlighet attgenom koncessions vUlkor om t. ex. royalty eller liknande avgift tillförsäkrastaten ett visst ekonomiskt utbyte av 1981/82:99 144 verksamheten.I de fall där denna fråga varit aktueU har regeringen i koncessionsvillkorenföreskrivit att staten skall ha andel med hälften i fyndigheten. 1hitfillsvarande praxis har dock - utom i något fall - beslutats attproduktionsavgift ej skall utgå för åren fram . Bakgrunden harvarit osäkerheten om projektens ekonomiska utfall och en önskan frånstatsmakterna att stimulera en framväxande torvverksamhet. Ikpncessionsbesluten har angivits att denna fråga åter kan tas upp vid angiventidpunkt och då bedömas mot bakgrund av de ekonomiska erfarenheterna avtorvutvinning i landet. Endast del i vinst förutsätts kunna utgå. Förläkt krävs vidare ett av beviljat täkttUlstånd som prövas enligtnaturvårdslagen. Prövningen är principiellt fristående frånkoncessipnsprövningen; angående förhållandet mellan minerallagen pchnaturvårdslagen se avsnitt 3.7. I täkttillståndet preciseras mera i detalj hurtakten skall ske. Syftet är att garantera att denna bedrivs enligt en plan iformer som i möjligaste mån begränsar företagets inverkan på naturmiljön. Ävenfrågan om återställning/efterbehandling av marken tas upp i ärendet. Föratt få bearbetningskoncession krävs att sökanden visar att en brytvärdtorvfyndighet finns inom pmrådet. Det innebär alt takten måste föregås av visstundersökningsarbete. Också för sådant arbete kan beviljas tillstånd enligtminerallagen, undersökningskoncession. I flertalet fall är det statensindustriverk spm beslutar i ett sådant ärende. Undersöknings-koncession är dockinte obligatorisk, vilket innebär att undersökningsarbete får bedrivas med s.k. markägarmedgivande (tillstånd av fastighetsägare och vissa andrarättighetshavare). Det innebär att anledning inte flnns att tillgripaundersökningskoncession annat än under speciella förutsättningar. Skäl tillansökan om undersökningskoncession är framför allt att markägarmedgivande intekan fås, att ensamrätt för undersökningsarbete önskas eller att en myndighetsbedömningpå ett tidigt skede är önskvärd med hänsyn till motståendemarkanvändningsintressen. Ytterligare en anledning kan vara att sökanden villha garantier om bearbetningskoncession. En undersökningskoncession kannämligen förenas med rätt till bearbetningskoncession om en brytvärd fyndighetpåträffas, dvs. en fyndighet som kan ekonomiskt tillgodogöras. I praxisförekpmmer pckså att innehavaren av en undersökningskpncessipn ges s. k.företrädesrätt till bearbetningskpncession. Det innebär att frågan ombearbetningskoncession över huvud taget skall ges fortfarande står helt öppen,men att bearbetningskoncession inte får ges åt någon annan somföreträdesrätten gäller. Iminerallagen regleras koncessionshavarens rättigheter och skyldigheter iförhållande till fastighetsägaren. I stort sett är de desamma som en inmutaresenligt gruvlagen (1974:342). Rätten att utvinna i jorden förekommandemineraltillgångar regleras i enligt tre olika system, nämligeninmutningssystemet, koncessionssystemet och jordäganderätlssystemet. 1981/82:99 145 Inmutningssystemetinnebär i princip att den som fått inmutningsrätt till en fyndighet fårensamrätt till denna. I gruvlagen anges de inmutningsbara mineralen, somframför allt utgörs av malm till vissa metaller som guld, silver, koppar ochjärn. Principen för koncessionssystemet är att rätten att eftersöka ochbearbeta en fyndighet upplåts efter fri prövning av staten. Det ger därmed ettstarkare samhällsinflytande än inmutningssystemet. Enligt minerallagen gällerkoncessionssystemet utom för torv också för i huvudsak olja, gas, alunskiffer,stenkol, vissa leror och uran. För som faller utanför inmutnings- ellerkoncessionssystemet gäller jordäganderättssystemet, som innebär att utnyttjanderättentillkommer jordägaren. Det betyder att fyndigheterna utan dennes medgivandeinte kan utvinnas annat än om förutsättningar finns för expropriation. Reglernai gruvlagen och minerallagen innebär således att rätten till de somomfattas av denna lagstiftning kan undandragas jordägaren. Det sker i särskildordning genom beslut av statlig myndighet. Både enligt gruvlagen ochminerallagen gäller att den mark som behöver tas i anspråk skall anvisas vid ensärskild förrättning som leds av en bergmästare. Markanvisningen betyder inteatt jordägaren mister äganderätten till marken utan endast dispositionsrätten.Denna återgår till jordägaren då gruvrättigheten upphör. Jordägaren är ocksåberättigad till full ersättning för skada och intrång. Däremot har han interätt till ersättning för själva fyndigheten, i det här fallet bränntorven. Enmotsvarande ersättningsrätt har också andra som lider skada eller intrång, t.ex. servitutshavare. Deskäl som ligger bakom att torv för energiändamål omfattas avkoncessionssystemet sammanfattas i förarbetena till minerallagen (prop.1974:146 s. 151 O på följande säU: "Torvtäkti sådan omfattning att den nämnvärt kan påverka den svenska energiförsörjningeninnebär åtskilliga problem. Genom att stora arealer måste tas i anspråk måsteman försäkra sig om att inte splittring av torvmarkerna på olika fastigheterhindrar att en från allmän synpunkt önskvärd torvtäkt äger rum. Eftersomtorvtäkt kan medföra skadeverkningar från naturvårds- och miljösynpunkt, måsteman vidare se till alt torvtäkt förläggs till platser där den gör minst skadafrån dessa synpunkter. Genom ett koncessionstvång skapas förutsättningar altförebygga en framtida värdestegring på torvmark, som beror på torvensanvändning för energiändamål. Härigenom kan samhället också se till att rättentill torvtäkt för energiändamål anförtros företag som har nödvändiga tekniskaoch ekonomiska resurser att på ett rationellt sätt exploatera bränntorv. Enannan fördel är att koncessionsområdena utan hinder av splittrad fastighetsindelningkan ges en omfattning som skapar möjligheter till en rationell ekonomisktbärkraftig lorvförädlingsverksamhet. Vidare medger koncessionssystemet attsamhället genom lämpliga villkor och möjlighet att återkalla koncessionen päett verksamt sätt kan kontrollera att koncessionen utnyttjas effektivt. Villsamhället skaffa sig ytterligare inflytande över torvförädlingsverksamheten,kan koncession ges åt statligt företag eller åt annan med förbehåll om statligtdeltagande. När del gäller att förebygga 1981/82:99 146 värdestegringarär också koncessionssystemet ett enklare och mera tillförlitligt instrument änvad värdering enligt presumtionsregeln i expropriationslagen skulle vara, omman valde att exprppriera behövlig mark i stället för att införakoncessionstvång. Genom lämpligt avvägda avgifter kan tillses att torvens iframtiden eventuellt ökande värde som naturtiU-gång tillfaller det allmänna.Ett tungt vägande argument är också att koncessionssystemet erbjudermöjligheter tiU en samhällsekonomiskt rimlig avvägning mellan å ena sidanenergipolitiska intressen och å andra sidan motstående och enskildaintressen". Antaletkoncessionsansökningar för torv har ökat mycket kraftigt.Koncessionssystemet förutsätter att myndigheten vid tillfället för beslut omkoncession har tillräckligt underlag för att kunna göra en någorlundarealistisk bedömning av projektet och dess verkningar. Det betyder att ettvisst remiss- och kungörandeförfarande med åtföljande tidsåtgång ärofrånkomligt. Lagstiftningen ger dock utrymme för att anpassa detta förfarandetill projektets beskaffenhet och arten av motstående intressen. Oljeersättningsdelegationenstorvgrupp redovisade i en rapport (Ds I 1980:3) "" en lägesredovisning, hinderanalys och förslag tiU åtgärderi fråga om användningen av svensk torv för energiändamål. I rapporten framhöllsbl. a. att den långa tiden för erhållande av tillstånd - frånansökningsdagen - var en faktor som verkade hämmande för igångsättande avtorvprojekl. Förslag lämnades på ett antal åtgärder för att bl.a. förenklatillståndsgivningen. Dessa har genomförts och haft till effekt atthandläggningstiden har minskat väsentligt. Denkritik som kommit tUl uttryck i bl. a. riksdagsmotioner går ut på att nuvaranderättsregler hindrar produktion i mindre skala och innebär i huvudsak följande. Intressentermed stor utredningskapacitet kan snabbt få koncession på välbelägna torvmarker fastän förutsättningar finns för utvinning i lokal regi. Det omfattande och i tidenutdragna koncessionsförfarandet verkar i sig avskräckande och förhindrar lokalainitiativ. Koncessionsförfarandet medförkostnader och avgifter som kan verka avskräckande för mindre projekt. Somett ytterligare skäl mot att torv omfattas av koncessionslagstiftningen haranförts att markägaren om någon annan bryter torv borde få ersättning förtorven som sådan. Den ersäUning som lämnas för själva marken är som regelmycket ringa. 4.2.2Utvidgad rätt till torvtäkt utan koncession Demotiv som föranlett att utvinning av torv för energiändamål omfattas avkoncessionslagstiftningen äger i allt väsentligt fortfarande giltighet. 1981/82:99 147 Bakgrundentill införandet av koncessionstvång för sådan torvutvinning var 1973-74 årsenergikris. ansågs torv för energiändamål inte ha någotekonomiskt värde. Det kunde dock inte uteslutas att de svenskatorvmarkerna kunde komma till praktisk användning för utvinning av energi. Detvar därför motiverat med en lagstiftning varigenom staten vid behov kunde fåtill stånd och styra täkl av bränntorv. Utvecklingen på energiområdet har påkort tid blivit sådan att torvtillgångarna i landet kan få en inte obetydligroll i vår energipolitik och försörjningsberedskap på energiområdet. Vadfrågan nu gäller är att anpassa lagstiftningen med hänsyn till de hinder förtorvtäkt i mindre skala som koncessionstvånget i vissa fall kan medföra och somkommit till uttryck i kritiken mol det gällande regelsystemet. Det äruppenbart att motiven för ett koncessionstvång är svagare när det gäller dessatorvfyndigheter. Redan enligt nuvarande lagstiftning fär torvtäkt ske förhusbehov utan koncession. För företag med inriktning på storskalig produktionkrävs torvfyndigheter av stor omfattning. Det innebär att utvinning av mindrefyndigheter i första hand kan bli aktuell för husbehov och i samband med jord-och skogsbruk grundad på ägandet eller för uppvärmning i närbelägna mindresamhällen och industrier. Koncessionsförfarandet kan säkerligen verka hämmandepå benägenheten att påbörja utvinning i sådan mindre eller medelstor skala.Statens behov av att genom koncession utöva kontroll över denna typ av företagär i detta fall mindre uttalat. Naturvårdssynpunkterna tillgodoses vidprövningen i ärenden om takttiUstånd, som krävs vid alla torvtäkter utom renahusbehovstäkter. Det finns således skäl att ändra minerallagen så att torvproduktioni mindre skala kan ske ulan koncession. Lagändringen måste dock ske på sådantsätt att möjligheterna att främja det allmänna intresset vad gällerenergtförsöijningen behålls i de fall där det är motiverat. Ettsätt att åstadkomma detta kan vara att generellt undanta torvmarker somunderstiger en viss areal. Problemet blir då att sätta en lämplig gräns.Förslag har väckts att sammanhängande torvmarker upp till skulleundantas från tillämpningen av minerallagen. Generellt sett torde -åtminstonef. - torvmarker som understiger denna yta vara ointressanta för störretorvprojekl. Det är emellertid svårt att bestämma en torvmarks intresse frånallmän synpunkt enbart med utgångspukt i arealslorleken. Faktorer som kvalitet,måktighet och belägenhet kan vara väl så betydelsefulla vid enhelhetsbedömning av en enskild fyndighet. Belägenhet intill en större fyndighetkan t. ex. göra det rationellt att den utvinns i ett större sammanhang. Attgenerellt undanta mindre torvmarker kan också ha andra nackdelar. Det kan t. ex.vara så att ett småskaligt torvprojekl med lokalt engagemang är aktuellt, menägarförhållandena är så splittrade att möjlighet till koncession skulle varatill fördel för projektet. Ett sätt att lösa dessa problem är att behålla allatorvmarker inom minerallagens ram men att i fräga om torvfyndigheter somunderstiger fritt tillåta bearbetning 1981/82:99 148 avfastighetsägaren själv eller någon som har dennes tiUåtelse. Det skulleinnebära att möjUgheten för annan att få koncession beträffande sådanafyndigheter kvarstår, vilket torde bli aktuellt endast i mycket speciella fall.Fastighetsägarens rätt kan dessutom i sådana sällsynta konkurrensfallförstärkas genom rätt till förtur att utvinna torven. Den praktiska effekten aven sådan lagstiftning blir att utvinning av mindre fyndigheter i de allraflesta fall kan bedrivas utan kpncessipn av fastighetsägaren själv eller efteruppgörelse med denne. Fyndigheter understigande torde tillsammanssvara för en mycket stor del av de samlade torvtillgångarna i landet. Kritikenav den nuvarande ordningen skulle därmed i allt väsentligt kunna tillgodosesutan de nackdelar som ett generellt undantag för mindre torvmarker medför.Minerallagen bör därför ändras på sist angivet sätt. Ändringen bör träda ikraft . Denpraktiska effekten av förslaget blir att , då någon sökertäkttillstånd enligt naturvårdslagen utan att koncession meddelats, måste taställning till om sådan behövs, dvs. om arealen på den fyndighet där taktenskall bedrivas uppgår till . Bevisbördan för att takten får bedrivasutan koncession måste ligga på sökanden. Det är alltså denne som skallförebringa utredning som visar att hela fyndighetens areal understiger 50hektar. I de flesta fall bör arealfrågan vara lätt att besvara. Ävengränsfallen bör sällan vålla några mätproblem eftersom torvfyndigheter så gottsom undantagslöst ligger sammanhängande i marknivån. Frågan om bestämmelsensnärmare innebörd utvecklas i avsnitt 4.5. 4.2.3Förstärkt skydd för husbehovstäkt Isyfte att ytterligare främja en småskalig tprvutvinning bör vidare skyddet förutnyttjande av torv för husbehov förstärkas. F. n. gäller som tidigare berörtsatt torv får utnyttjas för husbehov endast så länge någon annan inte harbearbetningskoncession för fyndigheten. Husbehovsläkt i fyndigheter upp till 50hektar faller utan vidare in i den i avsnitt 4.2.2 föreslagna utvidgade rättentill torvtäkt utan koncession. Det innebär att den endast i mycket speciellafall kan få vika för koncession åt annan. Även i större fyndigheter börhusbehovstäkt kunna ske på samma sätt som , dvs. så länge inte någon annanhar bearbetningskoncession. Enligt nuvarande ordning kan i koncessionsbeslutetföreskrivas villkor som garanterar husbehovstäkt. Fr. o. m. den 1 juli 1982bör gälla att bearbetningskoncession skall förenas med villkor att pågåendeutvinning för husbehov skall få fortgå, i den mån det kan ske utan att dethindrar eller försvårar en från allmän synpunkt ändamålsenlig utvinning avfyndigheten. 4.3Delegering av koncessionsprövningen till länsstyrelserna Minerallagenger regeringen möjlighet att delegera koncessionsgivning till underordnadmyndighet. Möjligheten har utnyttjats i och med all sta- 1981/82:99 149 tensindustriverk fått beslutanderätt i flertalet ärenden om undersökningskoncession.Som har framgått av det tidigare kommer förslag att föreläggas regeringen omatt fr. o. m. länsstyrelserna skall fatta beslut i allakoncessionsärenden rörande torv. Syftet därmed är främst att förenklatillståndsgivningen genom att samma myndighet prövar koncessions- ochtäktansökan. Detär en målsättning att fram få allsidiga erfarenheterav torvanvändning för energiproduktion i olika regioner av landet. Det gällerutnyttjande i såväl större som mindre skala för att vinna erfarenheterbeträffande teknik vid brytning, transport, förbränning och torvens integreringi det totala energiförsörjningssystemet. Genomatt beslutanderätten beträffande undersöknings- och bearbetningskoncessionernadelegeras till länsstyrelserna bör nya kunskaper och erfarenheter avbränntorvhantering som vinnes lättare kunna spridas och därmed stimulera fortsatt utveckling, där man i lokal samverkan kan finna lösningar på deproblem som uppstår och därvid särskiU beakta lokala förhållanden. Länsstyrelsernahar genom sin kännedom om regionala och kommunala förhållanden beträffandeexempelvis sysselsättning, näringsliv, transportfrågor och naturvårdsförhållandengoda möjligheter att göra de svåra avvägningar mellantorvutvinningsintressen och motstående intressen - såsom renskötseln, andranäringsintressen och naturvården -som aktualiseras i koncessionsärenden.Länsstyrelsen har vidare långvarig erfarenhet av handläggning av täktärenden avskilda slag. Även när det gäller torvkoncessionen har länsstyrelserna hittillspå olika sätt deltagit i beredningsarbetet. I handläggningen avkoncessionsärenden ingår att i olika faU inhämta erforderligt underlagsmaterial.Enligt förordningen (1974:893) om vissa mineralfyndigheter(mineralförordningen) skall alla koncessionsärenden tillföras den utredning somkan anses påkallad med hänsyn till den tillämpade verksamhetens art ochomfattning. Det är i det sammanhanget viktigt att länsstyrelserna har ettunderlag för sina beslut som ger möjligheter att väga samman kort- ochlångsiktiga regionalpolitiska, energipolitiska och naturvårdspolitiskaaspekter. Torvbrytningför energiutvinning befinner sig nu i ett inledningsskede. Efter hand dåutvinningen ökar aktualiseras nya problem och frågor. Det är därför nödvändigtatt från central nivå noga följa utvecklingen av lorv-frågorna i länen. Inteminst viktigt är att i de olika länen få till stånd en någorlunda likartadbedömning av koncessionsansökningar så att koncessionsvillkor osv. inteskiljer sig åt mer än som är påkallat med hänsyn till faktiska skillnadermellan olika projekt. Här kan regeringens tidigare beslut och beslut ieventuella besvärsärenden bli vägledande. Det bör övervägas om statensnaturvårdsverk skall ges besvärsrätt över meddelade bearbetningskoncessioner.Den sistnämnda frågan bör dock ses mot bakgrund av att liksom för övrigt även kommunerna (se 1981/82:99 150 avsnitt3.2) - har besvärsrätt vid prövningen av täktärenden. Denna senare prövninggörs enligt naturvårdslagen och ligger således inom naturvårdsverketsegenfliga kompetensområde. Arbetsbelastningenhos länsstyrelserna torde med hänsyn till det ganska omfattandeengagemanget med anledning av koncessions- och täktärenden ej komma attnämnvärt öka. Hos berörda länsstyrelser kan dock visst förberedelsearbeteerfordras och i vissa fall utbildningsbehov behöva tillgodoses innan endelegering av beslutanderätten för torvkoncessionen träder i kraft. Deinsatser som är påkallade bör lämpligen utformas av statens industriverk isamråd med övriga berörda myndigheter. 4.4Torvutvinning i områden av betydelse för rennäringen Störresammanhängande torvmarksenheter förekommer främst i , Västerbottensoch . Här kan torvutvinning medföra intrång i samernas rätt tUlrenskötsel enligt rennäringslagen (1971:347). Samerna och deras organisation.Svenska Samernas Riksförbund, har i flera sammanhang uttrycktoro över en ökad torvutvinning, eftersom myrmarkerna ofta berör vitala delarav renbetesmarkerna. Det gäller vinterbetesmarker, trivselland för renarnaunder sommaren samt områden för flyttning för såväl Qäll- som skogssamebyar.Det finns därför anledning att ta upp frågan om det nuvarande regelsystemet påett tillfredsställande sätt ger utrymme för rennäringens intressen.