prop · G503154 · 1981-12-31 00:00:00 — Den skulle innebära att man gör avstegfrån de principer som gäller för arbetsmarknadslagstiftningen i övrigt - dennagäller i princip för alla arbetstagargrupper på arbetsmarknaden men medmöjlighet för avtalsparterna att göra branschanpassade eller lokala avvikelser- och den skulle dessutom kunna ses som ett tecken på bristande tro påavtalsparternas förmåga att komma fillrätta med den egna branschens problem.Endast ett undantag från lagen skulle inte heller innebära någon lösning av ettavvägningsproblem utan bara att man skjuter problemet framför sig. Däremot bör det på detta liksom på andra områdenvara möjligt att i avvaktan pä kollektivavtalslösningar - temporära ellerbestående, lokala eller centrala utverka behövliga dispenser hosarbetarskyddsstyrelsen. Sådana dispenser bör, i varje fall inledningsvis, kunnages generellt. Arbetarskyddsstyrelsen bör därvid ta hänsyn även till deorganisatoriska och andra liknande betingelser som gäller för verksamhetensbedrivande. Mera formella än faktiska kollisioner med lagreglerna, vilket bliren följd av kollektivavtalens definitioner och konstruktioner, bör spela enunderordnad roll. Det ligger i sakens natur att kutymer, som fidigare harutarbetats inom ett visst avtalsområde, kommer att ha betydelse för dispensprövningen. Jag anser alltså att utredningens förslag börgenomföras även i fråga om kompensationsledighet. 1981/82:154 22 Möjligheten att göra ytteriigare undantag från denföreslagna huvudregeln för beräkning av övertid har aktualiserats av någraremissinstanser. Flertalet av dessa anser att annan lagstadgad ledighet än försemester och sjukdom inte bör likställas med arbetad fid. Enligt min bedömningskulle det dock te sig onaturligt att göra en sådan begränsning mot bakgrund avde principiella skälen för den ledighetslagstiftning som successivt harfillkommit. Semester och sjukledighet är de helt dominerande ledighetsformernavilket innebär att den nya regeln om övertidsberäkning i första hand kommer attinskränka möjligheterna till stora övertidsuttag i samband med sådanaledigheter. Detta kan otvivelaktigt ha betydelse för många arbetsgivare.Eftersom övriga ledighetsformer förekommer mindre ofta kan en utvidgning avregeln till att även omfatta dessa knappast i sig leda till någon avsevärdminskning av övertidsutrymmet. Jag anser sammanfattningsvis att utredningensförslag i fråga om övertidsberäkningen bör genomföras till alla delar.Förslaget innebär som utredningen har påpekat i sitt betänkande att alla typerav ledighet frän arbetstagarens ordinarie arbetstid eller jourtid skalllikställas med fullgjord arbetstid vid beräkning av övertid. Som redan har framhållits uppkommer övertid enligtgällande bestämmelser först sedan hela arbetstidsmättet för heltidsanställninghar tagits i anspråk. Allmänna arbetstidslagen innehåller således ingabestämmelser som särskilt begränsar möjligheten att i fråga om deltidsanställdata ut arbetstid utöver den som har avtalats. De delfidsanställda har därför kunnatutnyttjas som reservarbetskraft. Enligt utredningen har det från fackligt hällhävdats, att den möjligheten i stor utsträckning utnyttjas med påföljd attdeltidsanställda ofta har betydligt längre arbetstid än den fasta arbetstid somhar avtalats. Krav har rests om att arbetstid som går utöver denavtalade skall jämställas med övertid. Sådan överskjutande tid kallarutredningen mertid. I gällande kollektivavtal förekommer även benämningarnafyllnadstid och överskjutande tid. Utredningen pekar på frågans nära samband med deföreslagna övertidsreglerna. Av utredningens redovisade ställningstagandeföljer att ledighet från arbetet bör likställas med fullgjord arbetstid ävenvid beräkning av övertid för en arbetstagare som är partiellt ledig från sinanställning. Det kan här vara fråga om ledighet enligt t.ex. lagen om ledighetför vård av barn eller studieledighetslagen. I fråga om den stora grupp av arbetstagare som frånbörjan har anställts på delfid, kan deltiden emellertid ha föranlelts av sammaskäl - vård av barn, utbildning etc, dvs. skäl som i och för sig skulle haberättigat en heltidsanställd till ledighet enligt ledighetslagstiftningen.Enligt utredningen föreligger då samma behov för den deltidsanställde att iförväg kunna något så när beräkna arbetstidens omfattning. En reglering sominte be- 1981/82:154 23 gränsarmöjligheten att ta ut mertid anses i detta läge vara inkonsekvent. Det ärdärför enligt utredningen rimligt att införa regler om begränsning av mertidenför deltidsanställda. Till detta kommer att det från fackligt håll harbetonats, att en begränsning av möjligheterna till mertidsuttag kan antasmotverka att den ordinarie arbetstiden för delfidsanställda sätts lägre än vadtjänstgöringsförhållandena motiverar. Utredningen har därför ansett detönskvärt att arbetstidslagstiftningen innehåller också en bestämmelse ombegränsning av mertidsuttaget. Utredningenhar prövat olika modeller (betänkandet s. 83). Den har stannat för att låtabegränsningsbestämmelsen utgå från den arbetsfid som i det enskilda fallet haravtalats mellan arbetsgivaren och arbetstagaren. Utredningen erinrar samtidigtom att anställningsavtalet ibland kan vara så obestämt att det inte kan läggastill grund för mertidsberäkningen. Vidare framhålls att det står arbetsgivarenoch den anställde fritt att genom en särskild överenskommelse kompletteraavtalet, så att ytterligare ordinarie arbetstid kan tas ut. Därigenom kanåstadkommas att den ordinarie arbetstiden sträcks ut att omfatta upp till 40timmar utan att det därför blir fråga om någon mertid. Trots dessaförhållanden har emellertid den lösning, som utgår från det enskildaanställningsavtalet, bedömts lämpligast. I fråga om förutsättningarna för att merfid skallfå tas ut och beträffande längden av tillåten mertid bör det enligt utredningenvara möjligt att i stort sett ansluta till de regler som gäller för övertid. Ibetänkandet förordas därför, att vid deltidsanställning lagens regler omövertid i princip skall fillämpas på motsvarande sätt i fråga om sådanarbetstid som överstiger arbetstagarens ordinarie arbetstid eller jourtidenligt anställningsavtalet. Beträffande mertid som inte är övertidföresläs emellertid inte gälla motsvarande begränsning per fyraveckorsperiodeller månad som föreskrivs för uttag av allmän övertid. Möjlighet skall finnastill myndighetsdispenser för mertidsuttag. Därvid får emellertid beaktas attarbetstiden kan förlängas redan genom avtal om höjning av tjänstgöringsgraden. Förslaget att begränsa mertiden har mötts av ensplittrad remissopinion. TCO anför att en kortare arbetstid, som en deltidsanställdkan ha avtalat, är en förutsättning för dubbelrollen somyrkesarbetande och förälder. Avvikelser från denna medför därför ofta storapraktiska problem. LO pekar på att de föreslagna bestämmelserna kan motverkaatt den ordinarie arbetstiden sätts lägre än vad som är mofiverat. SAV, som ihuvudsak godtar förslaget, framhåller dock att mertidsregleringen kommer attinnebära vissa merkostnader. Även statskontoret understryker att det blir frågaom en kostnadsökning. och godtar uttryckligen förslaget. De flesta arbetsgivarorganisafionerna tar avståndfrån förslaget. framhåller att det skulle medföraavsevärda praktiska svårigheter inom sjukvården med starkt varierandeanställningsförhållanden. 1981/82:154 24 Detskulle vidare medföra avsevärda administrativa kostnader för landstingen. Motden bakgrunden och med hänsyn till det alltmer besvärande ekonomiska läget förlandsfingen avstyrker förbundet förslaget. SHIO-Fa-miljeföretagen anservisserligen att förslaget medför minskad flexibilitet men ser en lösning imöjligheten att avtala med arbetstagarna om tillfälliga ökningar avarbetstiden. SAF understryker att arbetstidslagen är att betrakta som enskyddslag och att den därför bör enbart ange det maximalt tillåtnaarbetstidsmåttet. Arbetstidsfrågorna skall regleras avtalsvägen, vilket enligtföreningen också har skett. Vidare kan ingen arbetstagare utan eget medgivandeåläggas arbete utöver den avtalade arbetstiden. SAF pekar vidare på en delpraktiska svårigheter som uppkommer och redovisar slutligen ett yttrande frånHandelns arbetsgivarorganisation (HAO) där en redogörelse lämnas för gällandedeltidsöverenskommelse mellan . Enligt HAO skulle förslaget motverkasyftet med överenskommelsen. KFO anför att lagregleringen - förutom att dentorde stå i strid med arbetsgivarnas och de deltidsanställdas önskemål - skulleorsaka en byråkratisk handläggning av en fråga som har skötts på ettenkelt sätt. LRF anser det orimligt att lagreglera merarbetstid som ligger inomden i lag tillåtna maximala arbetstiden. Den minskade flexibiliteten skullekunna hämma både produktion och sysselsättning. Enligt LRF skulle det varaekonomiskt orimligt att tvinga vissa verksamheter, t.ex. som avbytare idjurproduktion, att delvis utföras på merbetald övertid. Några remissinstanser har synpunkter påbestämmelsens konstruktion. Enligt AD kan reglerna lätt kringgås genom attarbetstiden hålls obestämd. Uttag av mertidförutsätter under alla förhållanden medgivande från arbetstagaren. Det ärvidare svårt att dra gränsen mellan mertidsuttag och en överenskommelse omförläggning av den avtalade ordinarie arbetstiden. När arbetstiden inte är pä förhandfixerad saknar förslaget betydelse. Beträffande först frågan i vad mån det föreliggerskyldighet att utföra arbete utöver den avtalade arbetstiden för endeltidsanställd vill jag anföra följande. Skyldigheten för en arbetstagare attarbeta utöver överenskommen arbetstid regleras anfingen genom det enskildaanställningsavtalet eller genom kollektivavtal. Frågan ligger således utanförarbetstidslagstiftningen, oavsett om det gäller en helfids- ellerdeltidsanställning. Regler med varierande utformning om skyldighet att utföraövertidsarbete finns emellertid i de flesta kollektivavtal. Jag kan här nämnanågra exempel. 1 flera förbundsavtal på SAF/LO-området föreskrivs att enarbetstagare skall kunna beordras att utföra arbete i den omfattning som följerav allmänna arbetstidslagen. På det primär- och landstingskommunala områdetstadgas däremot att en arbetstagare, om behov föreligger, är skyldig atttjänstgöra utöver fastställd arbetstid. Här görs ingen skillnad mellan heltids-och deltidsanställda. Oklarheter om och i vad mån de deltidsanställdasskyldighet i allmänhet regleras i kollektivavtal eller ej, eller om uttag 1981/82:154 25 avmertid i det enskilda fallet fordrar medgivande av arbetstagaren är enligt minmening inget hinder för den föreslagna begränsningen i lag av mertid. I så fallborde rimligtvis även behovet av övertidsreglering för heltidsanställdaomprövas. Motatt låta det enskilda anställningsavtalet vara utgångspunkt för beräkningen avmertid kan invändas att avtalet kan vara helt obestämt när det gäller antaletarbetstimmar. Liksom utredningen finner jag det troligt att en begränsning avmertidsuttag verkar i den riktningen att arbetsgivare och arbetstagare vidanställningens början preciserar den avtalade arbetstiden. Aspekter på dennafrågeställning tas också upp i avsnitt 2.3. Deltidsarbetet har varit föremål för en omfattandedebatt under senare är. Från en del häll har t.ex. hävdats att deltidsarbetetborde begränsas sä långt det är möjligt. Sedan utredningens förslag harremissbehandlats har t.ex. Arbetslivscentrum redovisat sin rapportDeltidsarbetet i som behandlar deltidsökningens orsaker ochdeltidsanställdas levnadsförhållanden. Av rapporten framgår att deltidsarbetetuppfattas positivt av många kvinnor och till övervägande del är ett uttryck förett eget val och fritt ställningstagande. Några remissinstanser har framhållit attdeltidsarbetets stora inslag av frivillighet är ett skäl för att avstyrkaförslaget om mertidsreglering. Enligt min mening ger detta tvärtom ytteriigaremotiv för att de deltidsanställda bör ges ett skydd mot alltför storaarbetstidsuttag vid sidan av avtalad tid. De deltidsarbetande skall inte hellerbetraktas som en reservarbetskraft som kan utnyttjas i närmast obegränsadomfattning vid plötsligt uppkommande behov. Inte heller finner jag attmertidsbestämmelserna skulle motverka syftet med de deltidsöverenskommelser somfinns mellan arbetsmarknadens parter. Merfidsregleringen bör i stället geytterligare stöd för att man vid ett ökat arbetskraftsbehov i första handerbjuder de deltidsan-Ställda högre sysselsättningsgrad. Jag finner därmed atttillräckliga skäl föreligger för att en reglering av mertiden bör övervägas. Jaghar förståelse för att bl.a. flera arbetsgivarorganisationer uttrycker farhågorför att en begränsning av mertiden kan leda fill kostnadsökningar. Utredningenhar menat att det är svårt att på ett entydigt sätt visa hur ökade kostnaderkan uppkomma. Efter remissbehandlingen av utredningens förslag har vissaytteriigare försök gjorts att klariägga i vilken omfattning det förekommer atten deltidsanställd arbetar utöver fastställd arbetstid perår. En uppskattning som har gjorts inom visar t.ex. att detkan röra sig om av alla delfidsanställda inom landstingen. Det finnsenligt min mening gott fog för antagandet att mertidsbegränsningen totalt settinte kommer att beröra särskilt många arbetstagare. Uppgift om antalet berördager dock bara delvis en vägledning om vilka kostnadsökningar som kan uppkomma.De ekonomiska följderna av en merfidsreglering bör i första hand ses motbakgrund av vilka alternativ som arbetsgivarna har när ökat arbetskrafts- 1981/82:154 26 Kortsiktigt kan det gälla att fördela övertids- eller mertids-arbetepå den befintliga personalen. En arbetsorganisation med stor andeldeltidsanställda har åtminstone teoretiskt sett större möjligheter till dettaän en arbetsgivare med övervägande helfidsanställda. Understrykas bör att så ärfallet oavsett om någon begränsning av mertiden genomförs eller ej. Ett skälsom talar för att i första hand utnyttja deltidsarbetande personal vid ettsådant behov kan vara att arbetsgivaren i stället för övertidsersättning kanbetala ordinär timlön. Det finns enligt min mening inte någon anledning atträkna med några förändringar i detta avseende bara för att en mertidsregleringgenomförs. Här bör också framhållas de möjligheter att träffa lokalakollektivavtal om bl.a. utökad mertid, som jag kommer att föreslå i avsnitt2.5.1. I ett något längre perspektiv kan det däremot bliaktuellt att höja sysselsättningsgraden för enskilda eller grupper avdeltidsarbetande eller att utöka antalet tjänster. Kostnader kan självfalletuppstå om inte överanställningar kan utnyttjas effektivt. I mänga fall börsådana problem kunna lösas genom en effektivare planering. De administrativa kostnaderna för bokföring avmertid kan inte heller bli särskilt betungande. Det stora flertaletarbetsgivare har personaladministrativa redovisningssystem somäven i övrigt är lika för heltids-och deltidsarbetande. Bakom de invändningar som har gjorts beträffandemertidsregleringen tycks också på arbetsgivarhåll finnas en del spekulationerom att de deltidsanställda kan komma att kräva särskilda ersättningar förarbete på mertid. Här framskymtar också till viss del den osäkerhet som allmäntråder om vad arbetstidslagen i själva verket reglerar. För min del skulle detemellertid framstå som förvånande, om sådana krav vinner stöd av de fackligaorganisationerna. Följden skulle uppenbarligen bli att lika arbete vid sammatidpunkt betalades olika enbart på den grunden att det i det enafallet gäller arbete som utförs inom en heltidsarbetandes ordinarie arbetstidoch i det andra fallet arbete som utförs av en deltidsanställd på mertid. Jagvill också på nytt framhålla att vår arbetsfidslagstift-ning aldrig harreglerat och inte heller avses reglera ersättningsfrågorna. Sammanfattningsvis kan jag alltså i allt väsentligtställa mig bakom vad utredningen har anfört i sitt betänkande i fråga omreglering av mertid för deltidsanställda. Jag förordar att förslaget genomförs. Enligt allmänna arbetstidslagen får övertid tas utför förberedelse- eller avslutningsarbete som nödvändigtvis måste utföras föreeller efter den ordinarie arbetstiden för att verksamheten skall kunna fortgåutan hinder. Sådan övertid får tas ut med högst eller, omlängre begränsningsperiod än får tillämpas för den ordinariearbetstiden, med högst 24 fimmar under en fid av . Prop.1981/82:154 27 Bestämmelsen har övertagits frän tidigarearbetstidslagstiftning. För att arbetet skall betraktas som förberedelse- elleravslutningsarbete krävs att arbetet skiljer sig frän det ordinarie arbetet.Enligt lagmotiven (prop. 1970:5 s. 134) fordras dessutom att arbetet har enviss periodicitet och återkommer med korta intervaller. Genom en ändring år1976 inskränktes möjligheterna att ta ut förberedelse- ochavslutningsövertid och allmän övertid genom att sådan övertid skall avräknasfrän den allmänna övertid som får tas ut enligt lagen. På SAF/LO-området finns för vissa branscheravtalsbestämmelser som reglerar rätten att ta ut övertid för förberedelse- ochavslutningsarbete. Inga sådana bestämmelser återfinns på den statliga sidaneller pä kommun-och landstingsområdet. Utredningen lämnar i betänkandet (s.87-89) en redovisning över den faktiska förekomsten av sådan övertid. Denkartläggning söm utredningen har gjort visar att sådana arbeten inte ärsällsynta men att denna övertidsform ändå, om man ser till arbetsmarknaden idess helhet, kan antas komma till användning i ganska liten utsträckning. I betänkandet framhålls att de gjordaundersökningarna inte ger några exakta besked om i vilken omfattning det ärmöjligt att föra in förberedelse- och avslutningsarbetena inom ramen förordinarie arbetstid. Det är enligt utredningen knappast möjligt att nå entydigaresultat på denna punkt, eftersom det ytterst är en avvägningsfråga vilkaorganisatoriska åtgärder som är rimliga för att undvika övertiden. Utredningenhar därför sökt att på grundval av mera allmänna bedömningar ta ställning tillom bestämmelserna om förberedelse- och avslutningsövertid bör bibehållas.Enligt utredningens mening kan man därvid inte bortse från att bestämmelsernaom förberedelse- och avslutningsövertid kan motsvaras av vissa praktiska behovinom arbetsUvet. konstateras att produktionsförutsättningarna harförändrats radikalt genom den tekniska utvecklingen sedan bestämmelsernaursprungligen kom . Behovet av denna övertidsform anges ha minskatbl.a. till följd av de nya energisystem som har kommit till. Vidare sägsbegreppet förberedelse- och avslutningsövertid delvis bygga på en föråldradsyn på arbetsorganisationen. Utredningen bedömer mot bakgrund av de gjordaundersökningarna, att det i stor utsträckning finns goda möjligheter attfördela arbetstiden så, att förberedelse- och avslutningsarbeten kan utförasinom måttet för den ordinarie arbetstiden. Med hänsyn härtill samt till att bestämmelsernaavser ett mycket begränsat antal arbetstagarkategorier anser utredningenövervägande skäl tala för att de särskilda bestämmelserna om förberedelse- ochavslutningsövertid slopas i arbetstidslagstiftningen. I de verksamheter därhinder eller svårigheter föreligger att lägga regelbundet återkommandeförberedelse- och avslutningsarbeten inom den ordinarie arbetstiden, bör detenligt utredningens mening inte föreligga något principiellt hinder mot att istället utnyttja allmän övertid. 1981/82:154 28 Förslaget att slopa den särskilda övertidsformenför förberedelse- och avslutningsarbete godtas av samtliga remissinstanserförutom LRF och SAF. LRF anför att det fortfarande finns behov av förberedelse-och avslutningsarbete inom jordbruket. SAF framhåller å sin sida att förberedelse-och avslutningsarbeten är av mycket stor betydelse inom byggnadsbranschen ochstora delar av transportsektorn. För egen del vill jag framhålla att bestämmelsernaom övertid för förberedelse- och avslutningsarbete mot bakgrund av denutveckling som har skett inom tekniken och på det organisatoriska fältetframstår som otidsenliga. Denna övertidsform används i mycket litenutsträckning om man ser till arbetsmarknaden som helhet, men den kan tydligenha praktisk betydelse i vissa verksamheter. En arbetstidslag som skall gällaför i stort sett hela arbetsmarknaden bör i princip inte belastas meddetaljbestämmelser som endast vänder sig till avgränsade sektorer. Jag villockså peka på de möjligheter till anpassning av arbetstidsförhållandena inomolika verksamhetsområden som har tillkommit genom den över åren successivtutvidgade rätten för parterna att genom kollektivavtal träffa separataöverenskommelser. Dessa möjligheter kommer jag som framgår av det följande attföreslå bibehållna och utvidgade. vill jag också framhålla attregelbundna övertidsuttag i samband med förberedelse- och avslutningsarbetenär mindre tillfredsställande från allmän skyddssynpunkt. I första hand börsträvan därför vara att föra in sådana arbetsuppgifter inom ramen för denordinarie arbetstiden. Utredningen har dock visat att detta kan fordra en radorganisatoriska åtgärder som inte enkelt kaa överblickas. Förslaget om attslopa de speciella bestämmelserna om förberedelse- och avslutningsarbeten hardärför föranlett utredningen att föreslå att sädana arbeten i och försig skall kunna utföras inom ramen för den allmänna övertiden. Jag ser självinte heller några principiella hinder och tillstyrker den föreslagna lösningen. Enligt nu gällande lagstiftning får allmän övertidtas ut med högst 48 fimmar av eller under enkalendermånad, dock högst under ett kalenderår. För uttag av allmänövertid krävs att särskilda skäl föreligger. Allmän övertid får tillgripas föratt tillgodose vissa tillfälliga mera extraordinära behov av ökat arbetstidsuttag(prop. 1970:5 s. 135). I de statliga arbetsfidsavtalen är gränsen föruttag av allmän övertid per kalenderår. I övrigt gäller gränsen 48timmar per fyraveckorsperiod eller per kalendermånad.SAF/anger samma gränser per kalenderår, fyraveckorsperiod ochkalendermånad som arbetstidslagen. Enligt det statliga arbetsfidsavtalet ochSAF/PTK- avtalet är den dagliga arbetstiden utgångspunkten för beräkning avallmän övertid. I SAF/finns särskilda regler om att en viss del avdet ianspråk- 1981/82:154 29 tagnaövertidsutrymmet kan återföras via kompensationsledighet. På övriga områdentorde i stort sett inte finnas några avtalsbestämmelser om allmän övertid somavviker från lagens. Utredningenkonstaterar inledningsvis att förarbetena till gällande arbetstidslag inteinnehåller någon närmare analys av övertidsbehovet. Det är enligt utredningensuppfattning naturligt att några exakta beräkningar inte kan göras som kanläggas till grund för normer om tillåten övertid. Bakom normerna liggeruppenbarligen en sammanvägning av omständigheter som pekar åt olika håll. Åena sidan anses viss övertid nödvändig för att olika verksamheter skall kunnabedrivas rationellt. Å andra sidan kan arbetsmiljösynpunkter och andra aspektermotivera begränsningar. Vid en bedömning av var gränsen skall sättas för högstatillåtna allmänna övertid får enligt utredningen utgångspunkt tas i gällandebestämmelser och i den praxis som har utvecklats. måste hänsyn tastill de förändringar som har skett i samhället efter arbetstidslagens tillkomstoch de nya synsätt som har kommit fram. Med detta får sammanvägas konsekvensernaav utredningens olika förslag när det gäller behovet av allmän övertid. I fråga om effekterna av de framlagda förslagenkonstaterar utredningen, att den förordade regeln om övertidsberäkning medfören avsevärd inskränkning inom stora delar av arbetslivet av möjligheterna tillövertidsuttag inom ramen för en allmän övertid om . Måttetför allmän övertid måste därför höjas avsevärt, om de marginaler som dennuvarande ordningen medger skall bibehållas. I fråga om de effekter förövertidsbehovet som de föreslagna reglerna om begränsning av mertid kan medförahar det frän arbetsgivarhåll bestämt hävdats att en begränsning av merfidenunder alla förhållanden kommer att medföra ett ökat behov av överfid.Utredningen understryker för sin del, att begränsningarna kan mötas genomförlängning av den fasta arbetstiden.