prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Exempel påsådana områden är mineralteknik, ekonomisk geologi, tillämpad geofysik,geoteknik, bergteknik, bergmekanik, bergmaskinteknik, materialteknik ochmaskinkonstruktionsteknik. Engeoteknologisk utbildningslinje som leder till bergsingenjörsexamen är ocksåinrättad vid . MetallurgiskaForskningsstationen (MEFOS) arbetar dels inom den bearbetningstekniskametallurgin dels inom den metallurgiska processi-dan. Utrustnings- ochforskningsverksamheten håller hög klass vid en internationell jämförelse. Vissapparatur och kunnande är världsunikt, bl.a. avgasanläggningen för forskningkring gasprocesser av alla förekommande slag. MEFOS specialitet är dessmöjligheter att snabbt bygga upp och demontera mycket stora provanläggningar isina lokaler och där driva försök i nästan full skala. Prop.1981/82:99 34 Ävendatasidan för styrning av provningsprocesser Pch analyser är väl utbyggd. MEFOShar uppdragsforskning och utvecklingsarbete åt näringslivet över hela värden. INRED-processenför flytande råjärn är framtagen av Kemi i samarbete med MEFOS. Andraexempel på forskning och framtagandet av nya metallurgiska processer är SKFSteels Plasmasmelt och Plasmared samt ELRED-processen som utvecklats av StoraKopparberg och ASEA i syfte att nå en bättre ekonomi med användande av sämreråvaror (kol och järnmalmsslig) jämfört med konkurrerande traditionellaprocesser. År1956 inrättades i ett mineralprocesslaboratorium. Verksamhetenbetjänade från början dåvarande svenska och interna-tioneUagruvrörelse. Efterhand har laboratoriets uppdrag från andra svenska ochutländska gruv- och mineralföretag ökat. Mineralprocesslaboratori-etsverksamhet är i huvudsak inriktad på malmbehandling, såväl utveckling avmetoder som dimensionering, lay-outritning och kostnadsberäkning avindustriella anläggningar för detta ändamål. Laboratoriet disponerar en mycketkvalificerad utrustning för försök, analyser m. m. Inom vissa områden har manen även vid internationell jämförelse mycket hög kompetens. Blandframgångsrika projekt kan nämnas konstruktion av kvarnar för autogenmalning avgrovkrossat gods samt framtagandet av en flotations-metod för effektivutvinning av volframmineralet scheelit. VidSSAB:s bildande kom laboratoriet att utgöra en egen division inombolaget. Då flera av järnmalmsgruvor i Bergslagen hade lagts ned ochframtiden för de återstående tedde sig osäker ansåg sig bolaget ej ensamt kunnabehålla mineralprocesslaboratoriet. Delegationen för mellansvensk gruvindustrikonstaterade liksom att det finns ett intresse att bevara labpratpriet ochrekommenderade därför att söka flera intressenter. Den 1 oktober 1981förvärvade Stiftelsen i med , och som huvudmän samtliga aktier i (). IRanstad pågår ett omfattande forskningsprogram främst avseendeprocesser för ett nyttiggörande av alunskifferns innehåU. Jag återkommer i detföljande till frågan om alunskiffer. Sedanlänge föreligger förslag pm att inrätta ett utvecklingscentrum förmineralteknik. Nprrbpttendelegatipnen föreslpg i skrivelse till regeringen den9 npvember 1978 att ett Mineraltekniskt Utvecklingscentrum (MUC) skuUe inrättaspch förläggas till . Sedan förslaget väcktes har bl. a. MPU;sslutbetänkande avgivits. Satsningar görs på mineral- och geo-forskningsområdetbåde inom och andra högskolor och forskningsorgan. Denstatliga egendomsförvaltningen och styrinstrumenten på mineralområdet ges -som jag skall redogöra för - en delvis ny inriktning med starkareinriktning på att föra fram projekt tiU exploateringsstadiet. Nämnden förstatens gruvegendom har också i ökad utsträckning inriktat sin verksamhet motindustrimineral och legeringsmetaller. Prop.1981/82:99 35 del av de förslag till åtgärder av FoU-karaktär vad gäller geo-ochmineralområdet som i olika sammanhang tagits fram har redan genomförts ellerär igång med att genomföras. Den tekniska kompetensen inom är på deflesta avsnitt av detta område tillfredställande. Då de projekt som är igånghar drivits längre och mognat för att sedan ev. komma till industriellanvändning kan en närmare utvärdering göras av den fortsatta inriktningen avsvensk FoU på mineralområdet. Mot denna bakgrund är jag inte beredd attförorda inrättandet av MUC. Jagvill dock redan nu beröra ett betydelsefullt område där behovet av insatser ochåtgärder ytterligare bör studeras och övervägas. Det gäller användningen av deför stora delar av vår industri så viktiga legeringsmetallerna, bl. a. kpbplt,krpm, vanadin, nickel, pch molybden. Dessa legeringsmetaller är såviktiga för vår industriproduktion att de svårligen kan undvaras ellerersättas. Vissa av dessa metaller kan betecknas som s.k. kritiska , dvs.de är både viktiga från försörjningssynpunkt, svåra att ersätta och känsligaför störningar i tiUförseln. Risker för minskad tillgänglighet föreligger genomkoncentration till få produktionsställen i världen samt därigenom ökade riskerför störningar i den internationella handeln. Olika möjligheter står tiUbuds för att söka minimera de risker som är förknippade med vårt stora beroendeav kritiska . Ett viktigt medel är lagring i beredskapssyfte. Jagåterkommer till denna fråga i det följande. Andra möjligheter är att aktivtutveckla en större beredskap i andra former som dessutom kan komma att bidratill utvecklingen av svensk industri. Jag tänker då närmast på olikamöjligheter att - beroende pä produkternas användningsområden - substituerakritiska , främst i form av legeringsämnen, som ingår i dessa produkter.Andra möjligheter som är tänkbara är att undersöka möjligheterna tillutveckling av teknik för återvinning av kritiska material ur skrot m. m.,utvinning ur slagg, askor, avfall m.m. eller som ökat tillvaratagande sombiprodukter ur primärmaterial, dvs. där det förekommer tillsammans med andramineral. Ytterligare finns möjligheter att minska beroendet av kritiska mineral- och att öka möjligheterna till tillverkning av nya produkter inomindustrin -genom att utveckla nya material. Nya teknikområden och tillämpningarmed användande av supraledare, amorfa metaller och halvledare kan ha återverkningarpå vissa användningar av några kritiska . Inomden forskning som bedrivs i finns flera anknytningar till försörjningenav kritiska . Industridepartementet,STU och överstyrelsen för ekonomiskt försvar utreder i ettgemensamt projekt vissa frågor rörande substitution av vissa kritiska - ibemärkelsen svårersättliga och därmed känsliga för störningar i tillförseln(importen) - legeringsmetaller, bl.a. krom, kobolt, molybden, nickel, volframoch vanadin. Utredningen, som är avsedd att komplettera MPU:s material,planeras vara klar . Prop.1981/82:99 36 2.5Vissa samverkans- och samordningsfrågor Jagtar nu upp vissa samverkans- och samordningsfrågor för gruvnäringen. Detär enligt min mening värdefullt med samarbete mellan LKAB- ochBoliden-koncernerna. Härigenom kan en rationell inriktning av produktionenåstadkommas, så att specialkunnandet inom de båda företagen kan utnyttjas påbästa sätt. fördelar kan vinnas genom samarbete mellan de båda företagen,särskilt på områdena prospektering, forskning och UtveckUng samt export avtekniskt kunnande i större skala. Detfår förutsättas att de båda företagen själva väl kan bedöma sinasamverkansmöjligheter i alla avseenden. Jag har tidigare i plika avseendenberört forsknings- och utvecklingsfrågorna. I dessa hänseenden pågår ocksåsamarbete i olika former. Pådet internationeUa området finns särskilda motiv och även möjligheter attsamverka i plika fprmer. Jag kommer senare att utförligt behandla denna fråga. Fråganom en bättre samordning av prospekteringsresurserna inom landet har på senaretid aktualiserats i olika sammanhang. Statenshuvudsakliga prospektering bedrivs av SGU på uppdrag av nämnden förstatens gruvegendpm. driver även en omfattandeprospektering. startade ett belagt dotterbolag för prospektering ianslutning till en kraftig förstärkning av sina prospekteringsresurser. Dettabolag utgör f. n. LKAB-koncemens samlade prospekteringsorganisation. Idet av godkända näringsutskottets betänkande 1980/81:43 (s. 13)anförs: "Särskilt vill utskottet understryka vikten av att en ökadsamordning snabbt kan komma tiU stånd mellan den prospektering som bedrivs och den som bedrivs av statliga och privatagruvföretag". MPUanger i sitt slutbetänkande (SOU 1980:12) Mineralpolitik att samarbetet mellanstatliga myndigheter och företagen bör förbättras och ges fastare former,särskilt vad gäller prospekteringen. MPU föreslog inrättandet av ettprospekteringsråd och uttalade att man i detta råd borde träffaöverenskommelser om vilka områden, slag av etc som varje prospekteringsorganisationskulle ägna sig åt. MPU föreslog också att de geologiska flygmätningar somutförs av de olika organsationerna borde samordnas. Jag återkommer senare tilldessa frågor i samband med att jag tar upp SGU:s nya organisation. MPUanför vidare i sitt slutbetänkande (s. 229): "Enligt vår mening kan detinte uteslutas att uppdelningen på tre organisationer kan leda till minskadeffektivitet i utnyttjandet av knappa resurser som t. ex. dyrbar utrustning ochspecialiserad personal. bör det också framhållas att existensen avtre olika organisationer leder till en variation i prospek- 1981/82:99 37 teringsstrategioch -metoder som sannolikt har positiv betydelse för den totala effektiviteteni prospekteringen - något som också förutsatts i förarbetena till gruvlagen.Ett utökat samarbete mellan de olika organisationerna bör dock kunna leda tillvissa effektivitetsförbättringar som riskerna för konflikter ochofruktbar konkurrens minskar." Mineralverkskommitténanför i sitt betänkande (Ds I 1981:20) Förslag till ny mineralpolitiskverksorganisation (s. 77) att mycket talar för "att en ökad samverkaneller ett samgående mellan uppdragsorganet och prospekteringsverksamhetskulle ge betydande fördelar". Kommittén tar inte närmare upp frågan omsamverkan med prospektering. Föregen del vill jag anföra följande. Dentotala prospekteringsverksamheten bör inriktas på att skapa förutsättningarför tillkpmsten eller fprtlevnaden av så många gruvföretag som möjligt ochmedverka till lägsta, totala utvecklingskostnader för varje sådant företag.Även formerna för eventuell samverkan bör tjäna syftet att höja effektiviteteni själva prospekteringsarbetet och får inte försvåra utan bör snarareunderlätta samspelet med efterföljande led i utveckUngs-processen motmineralutvinning. Den målsättningen är en viktig utgångspunkt förövervägandena i denna fråga. Jag delar emellertidmineralverkskommitténs bedömning av fördelarna med en samordning avprospekteringen. Genom beslut om att utskilja SGU:suppdragsverksamhet har också förutsättningar skapats för längre gåendesamverkan och samordning med andra prospek-terande organisationer framför alltLKAB:s. Dessa förutsättningar bör enligt min mening utnyttjas fullt ut. Jagutgår från att tar till vara alla möjligheter till en samordnadprospektering, inte minst med tanke på bolagets beslut att koncentrera sinverksamhet till norra . Det kan dock vara värdefullt att olika modellerför sådan samordning får prövas praktiskt och att viss erfarenhet av det nyauppdragsorganet vinnes innan frågor om total samordning eller sammanslagningprövas. Självfallet bör alla möjligheter till bättre samverkan med även BoUdenanalyseras. 2.6Internationella strukturfrågor m. m. Jagkommer att behandla vissa internationella strukturfrågor av stor betydelseför svensk gruv- och mineralindustri. Jag har i dessa frågor samrått medcheferna för utrikes- och handelsdepartementen. Jaglämnar i det följande en översiktlig bakgrundsbild. MPUanger att värdet av den årliga världsproduktionen av mineralråvaror(undantaget energiråvaror) ökade från 15 miljarder till 57miljarder dollar (penningvärde), eller med i genomsnitt per år.Häri ingår bara värdet t. o. m. framställning av mineralkoncentrat, dvs. denvärdeökning som sker vid metallframställning ingår inte. 1981/82:99 38 Sedanår 1950 har de västliga i-ländemas andel avvärldsproduktionen av mineralråvaror minskat från till medanplanekonpmiemas andel har ökat från till (1976). andelhar ökat någpt, från till . Mineralexporten väger tyngre i u-ländernsekonomier och handel än i i-ländernas. I-länderna konsumerar avvärldens totala utbud. Planekonomiernas produktion går huvudsakligen till denegna industrins behov. Dessa ekonomiers anmärkningsvärda andelsökning beror påegna rika mineraltillgångar, medveten satsning på tung industri och underlånga peripder snabbare tiUväxt än i väst i synnerhet i dessa sektprer avindustrin. Merparten av mineralproduktionen är koncentrerad till ett litetantal länder inom varje grupp. Till den anförda geografiska koncentrationen avmineralutvinningen kommer en mycket kraftig företagskoncentration inom sektorn. Sedan1970-talet kan noteras en tydlig preferens för investeringar i i-länder, främstAustralien och men även i och . Den har satt sina spår istatistiken över utländska direktinvesteringar och prospekteringsinsatser iu-länderna . Skälen härtill är flera. Det viktigaste torde varafaktisk eller upplevd osäkerhet om investeringarnas värde ochframtidsutsikterna för gruvbrytning i en rad . Gruvsektornsinvesteringar inriktas i allt högre grad på stora produktionsenheter ochkapitalintensiva metoder. Detta har bidragit till att investeringarna tillallt större del företas med lånat kapital. Därmed har banker och bankkonsortierfått en allt viktigare roll. För att trygga sina engagemang har de ofta stälhkrav på långsiktiga försäljningsavtal och upprätthållande av vissaproduktionsnivåer. har också energibolagen med sina storakapitalresurser köpt in sig i mineralsektorn. Statensroll som ägare av gruvor har vuxit inte bara i , utan även i i-länder. Destora transnationella företagen inom mineralsektorn har goda möjligheter attmed hjälp av vertikal integration utöva stort inflytande på marknaden.Nationaliseringarna och den aUmänna osäkerheten om de politiskaförutsättningarna för deras aUtmer långsiktiga investeringar i haremellertid fått dessa engagemang att i någon mån ändra karaktär. Nyaformer för mineralutvinning i utan direkt ägande och/eUer i föreningmed minoritetsengagemang håUer på att utvecklas. Exempel på sådana nya formerav engagemang från företag och regeringar i i-länder är: - Managementkontrakt: i flerafall fortsätter samma företag att driva anläggningarna även efternationaliseringen, vilket kan ge fördelar för företaget. - Avtal om teknologiöverföring. - Långsiktiga leveransavtal.U-länderna exporterar sin malm för vidareförädling. - Samarbete förprojektfinansiering. - Gemensam marknadsföring. 1981/82:99 39 Ettfaktum av särskild betydelse för bedömningen av intressen är enligtmin mening sambandet mellan gruvindustri och gruvmaterielin-dustri.Direktinvesteringar i utländsk mineralbrytning har tidigare hört tillsäUsyntheterna, medan vårt land har en rad ofta marknadsledande exportföretaginom gruvmaterielsektorn. har även särskild kompetens inomprospektering och konsultverksamhet på detta område och kan därigenom spela ennyckelroll i nya gruvprojekt. har även intresset ökat starktfrån gruvföretag och svenska förbrukar-intressen för engagemang i olika formeri utländska mineralfyndigheter, bl.a. fyndigheter med legeringsmetaller ochkol. Statenkan därför ha intresse av att stödja särskilda mineralutvinningsprojekt. Desvenska företagen kan ha god nytta av statliga insatser för att främja derassatsningar på gruvprojekt i u-land. Redan den svenska utrikespolitiken harverksamt bidragit till att göra svenska företag till önskvärdasamarbetspartners i många . När särskilda samarbetsavtal ingås, bör deså långt som möjligt kunna innefatta flera element som kan tillgodose såvälvårt eget som vår avtalsparts intresse. Ett samarbete kan omfatta ettvarierande antal komponenter t. ex. prospektering, export av gruvutrustning,konsulttjänster, infrastrukturellt bistånd, statligt garanterad finansiering,privat delägarskap, managementavtal, gemensam marknadsföring och långsiktigaleveransåtaganden. Det kommer också sanno-Ukt att bli nödvändigt att inkluderaett betydande mått av lokal vidareförädling i sådant samarbete. Utformningenfår variera från fall till fall. Organ som SIDA, BITS (beredningen förinternationellt tekniskt samarbete), AB ,exportkreditnämnden, exportråd, Swed-fund och SGU m.fl. har viktigaroller att spela, i samarbete med berörda företag och banker m. fl. Dentyp av samarbetsavtal som här beskrivits skiljer sig från huvuddelen avhittillsvarande svenska samarbetsavtal. De senare utgör en ram vars faktiskainnehåll sedermera bestäms av vilka företagskontrakt som ingås. Den aktuellaavtalstypen är däremot en "paketlösning" vars materieUa innehåll istor utsträckning bestäms av företagens intresse och kompetens och därför ärnärmare definierat och begränsat till en bestämd sektor, och vars genomförandeförutsätter ett nära samarbete mellan näringsliv, myndigheter och andra organ. MPUföreslår att statsmakterna skall inta en positiv attityd till det behov avsamarbete med utländska företag som kan uppkomma för eller' andraföretags del och bidra tiU att underlätta sådant samarbete. Berörda myndigheterbör enligt MPU underlätta ett ökat utlandsengagemang från svenska gruvföretagssida. Jag biträder MPU:s uppfattning. Vadgäller utländska investeringar - i olika former - inom mineralområdet iSverige vUl jag anföra följande. Viktigadelar av svensk industri har grundats på utländska investeringar och utländskteknologi som importerats. Det gäller gruv- och järnindustrin. 1981/82:99 40 tekoindustrin,glasindustrin samt delar av cellulosaindustrin, verkstadsindustrin och denkemiska industrin. och var behovetav ufiändskt investeringskapital stort och ett visst tillflöde ägde då rum.Bl.a. malmfälten och i öppnades ursprungligen av utländskaintressenter. Gruvindustrin är den industri i som etablerade de förstadirekta uflandskontakterna, bl. a. genom ett stort inslag av utländskatekniker, m. fl. yrkeskategorier från bl.a. , ochBelgien. Vissa gruvor i ägdes länge av utländska företag. Nuåterstår av utländska aktiviteter inom svensk gruvnäring endast iAskersunds kommun. Denna ägs och drivs av detbelgiska bolaget , Svenska Avdelningen och sysselsätter f. n.ca 460 personer. Gruv- och mineralsektprn iSverige har fått en minskad andel utländskföretagsamhet, medan stora delar av svenskt näringsliv, framför allttillverkningsindustri och handelsföretag, expanderat, internationaliserats ochutvecklats genom handel, utbyte och konkurrens med företag i andra länder. Svenskgruvnäring står nu genom en i många stycken smärtsam struktur-omvandUng infören ny fas. De utvecklingsplaner som tar form inom gruv-och mineralindustrininriktas på att skapa en bredare bas för en långsiktig utveckling. Intressetfokuseras främst kring andra basmetaller än järn. LegeringsmetaUer,ädelmetaller samt industrimineral anses av flertalet bedömare få en aUt störremarknad under . Delarav den svenska mineralindustrin har övervunnit tidigare problem och funnitarbetsformer som tryggar en överlevnad . Nysatsningar ochnyinvesteringar är emellertid högriskprojekt som kräver en stor kapitalbas.Att med upplånade medel finansiera nya och stora projekt kan vara svårt ochäven medföra risker för den redan igång varande verksamheten. För den breddningoch satsning på nya projekt inom svensk mineralutvinning som bör komma tillstånd bör därför enligt min mening plats finnas för bådesvenskt och utländskt kunnande samt teknologi och investeringskapital. 2.7Gruv- och mineralindustrins markanvändning m. m. Jagtar nu upp vissa frågor om markanvändning m.m. anger iutredningen (SIND PM 1977:15) syn på industri-, energi- ochmineralfrågorna i den fysiska riksplaneringens planeringsskede att de under år1976 i drift varande malmgruvorna tillsammans kan beräknas täcka en areal avstorleksordningen (utan hänsyn tagen till justeringar med anledning avunderjordsbrytning). Verket anger vidare att en ytterst begränsad del avlandets yta då var belagd med utmål () - varav således bara en mindredel är föremål för brytning 1981/82:99 41 -och att det är i , , , ochVästmanlands län som utmålen upptar störst areal (i stort sett samma bildgäller enligt verket för inmutningarna). Då gällande bearbetningskoncessionertäckte tiUsammans en areal av . Jagredogör i det följande för de regler och riktlinjer som är av betydelse för attbedöma de restriktioner som gäUer för gruv- och mineralindustrinsmarkanvändning. Jag kommer senare, i samband med att jag tar upp vissalagstiftningsfrågor, att närmare redogöra för minerallagsttftningen. Samhällsutvecklingenunder har gjort en övergripande planering nödvändig vadgäller hushållningen med mark och vatten, den s.k. fysiska riksplaneringen.Detta fastslog (prop. 1971:111, CU 1972:35, rskr 1972:348).Utvecklingen har stäUt ökade anspråk på befintliga mark- och vattentUlgångar. Ianslutning till beslut vidtogs också ändringar i byggnadslagen. a.föreskrevs lokaliseringsprövning av regeringen i fråga om vissa industrier(136 a §). Bestämmelsen har sedermera ändrats . Gruvindustrintillhör inte de tillståndspliktiga industrierna men kan liksom annan övrigindustri efter beslut av regeringen i varje särskilt fall prövas enligtbestämmelsen. För tiUstånd enligt 136 a § fordras att kommunen tillstyrktdetta. Tillstånd kan förenas med villkor för tillgodoseende av aUmännaintressen och göras beroende av att saken fullföljs genom ansökan(obligatoriskt för gruvor) till , som har attfastställa de närmare viUkoren för verksamheten. Prövningen enligt 136 a § ärbindande för koncessionsnämnden. Den är också bindande för planmyndigheternamen inte för annan tillståndsprövning. Genombyggnadslagstiftningen fastställs regler för markens användning inomtätbebyggelseområden främst genom de oUka planinstituten. Det finns inga hindermot att ta in befintliga inmutningar och utmål i dessa planer. I den mån dettaaktualiseras skall nödig hänsyn tas till gruvrättighe-terna så att gruvdrifteninte motverkas eller hindras. Inom område med stadsplan eller byggnadsplanråder f. n. dispensabelt inmutningsförbud. Dispens meddelas av . Kommunernaär samråds- och remissinstans vid tillämpningen av bl. a. miljöskyddslagen,naturvårdslagen och vattenlagen. Det är dock främst vid översiktsplanering ochdetaljplanering samt vid byggnadslovsprövning som gruvintressen aktualiserasför kommunen på ett samlat sätt och blir föremål för avvägning mot motståendeintressen. Minerallagstiftningen uppfattas av många inte minst iplaneringssammanhang - som för splittrad och komplicerad. Jag lämnar därför idet följande en kort sammanfattning av även denna lagstiftning vad avserfrågan om markanvändning. Genominmutningsrätten enligt gruvlagen (1974:342) skapas en rättighet av främstcivilrättslig natur. Inmutaren får rätt att tillgodogöra sig fyndigheten föremarkägaren eller andra spekulanter på den. När det gäller att utnyttjarättigheter för gruvbrytning är gruvinnehavaren underkastad den lagstiftningsom gäller i fråga om användning av mark och vatten, t. ex. de inskränkningarsom kan föreskrivas enUgt byggnads-, vatten-, naturvårds-ochmiljöskyddslagstiftningen precis på samma sätt som för annan industri.Innehavet av gruvrätten har här samma funktion som dispositionsrätten tiU markhar för annan företagsamhet, dvs. den utgör en förutsättning för attinnehavaren ska kunna utverka de tillstånd av olika slag som behövs med hänsyntill företagets verkningar för omgivningen. Förstnär relativt omfattande och tidskrävande undersökningar gjorts på en fyndighetfinns det underlag för att bedöma vilken tyngd gruvintresset bör tillmätas vidavvägningen mot andra markanvändningsintressen (som får vika om gruvdriftkommer till stånd). Från det stadium en inmutning sökes (utan samband med kändfyndighet) till dess det har konstaterats om en malm kan föreligga eller ej,tar det , ibland betydligt längre. Om en fyndighet av sådan kvalitetpåträffats att utmål kan anvisas dröjer det i regel ytterligare närmare 10 årtill dess malmbrytning igångsattes. Denna har då föregåtts av kostsammagruvundersökningar för att närmare utröna förutsättningarna för brytning.