prop · G5031 · 1981-12-31 00:00:00 — inte finns lill gällande tidsgräns hävdas det i promemorian all övervägandeskäl talar för att den nuvarande ordningen består. Någon ändring föreslåsdärför inle. Promemorians slåndpunkl har kritiserats av fleraremissinstanser. framhåller alt del inlesällan har visal sig vara omöjligl all med säkerhel faslslälla om etl vapen harlillverkals före eller . Laboratoriet anser all samtligaskjutvapen avsedda för gasläta enhetspalroner skall omfallas av vapenlagensbestämmelser oavsett lillverkningsår. För de skjutvapen som inle är avsedda försådana enhetspalroner, dvs. främsi framladdningsvapen, ser laboratoriet helstatt årlalsgränsen framflyttas lill . anser all man i slälleiför vapen tillverkade bör undanla mynningsladdare och besläkla-devapen (kammarladdningsvapen), som inle kan laddas med enhelspa-Iron, samt vapenkonslmerade för enhelspalron lill vilka brukbar ammunition inle kan anskaffas.Samma uppfallning har redovisats av Svenska Prop.1981/82:1 39 Även Svenska vapenstifldsen och de vapen-samlarföreningar som harytlral sig är kritiska till den nuvarande konslruk-tionen av regeln. Själv vill jag försterinra om alt den aktuella tidsgränsen infördes genom ändringar ivapenförordningen (1949:340) och all ingående överväganden redovisades bådevid della lillfälle och när regeln flyllades över lill vapenlagen (prop.1961:21 s. 23 och 97-98). Jag har emellertid förståelse för den kritik som harriklals mol beslämmelsen i dess nuvarande utformning, inte minsl med hänsynlill alt del inte sällan har visal sig vara svårt att fastställa om eltskjulvapen är tillverkat före eller . Även om det som harframhållits i promemorian inle finns något hell invändningsfrilt alternativtill nuvarande gräns, bör enligl min mening del förslag till ändrad tidsgränssom kriminaltekniska laboratoriet har fört fram innebära en klar förbättring.Jag förordar därför all årlalsgränsen ändras till 1890. Som laboratorietframhåller ansågs framladdningsvapen föråldrade ochtillverkningen var inle längre så omfattande. Dessutom är det av olika skäl iallmänhel lättare att åldersbeslämma skjulvapen från denna lid. Däremol bör.somlaboraloriel föreslår samlliga skjulvapen avsedda för gastäla enhetspalroneromfattas av vapenlagens bestämmelser oavsett lillverkningsår. Jag föreslår all2 8 I vapenlagen ändras i enlighet med del anförda. Enligl2 § 2 VL undanias från lagens beslämmelser bultpistoler som är avsedda föranvändning inom byggnadsindustrin. Kriminaltekniska laboratoriet har i sillremissyllrande påpekal all del finns enklare och därigenom billigarebultpistoler som skulle kunna få en vidare spridning än de mera robusla lypersom används inom byggnadsindustrin. Principen och användningsområdet för dessaenklare bultpistoler avviker inle påtagligt från motsvarande hos de andra, ochfrån teknisk synpunkt finns inte något skäl varför undanlagsbestämmelsen i 2 §2 VL inte skulle gälla. Begreppet "byggnadsindustrin" i laglexien kandock enligl laboraloriel leda till en annan tolkning. Laboratoriethar vidare påpekal all del förekommer andra skjutapparater i marknaden som meden slrikl formell tolkning skulle falla under vapenlagens beslämmelser omskjulvapen. Del förekommer sålunda olika lyper av skjulapparater för all la uppavlappningshål i smällugnar, s.k. Kiln . Tekniskt sell fyller dessaapparaler vapenlagens fordringar på skjulvapen med hänsyn till all man här meden speciell palron - ulseende-mässigl lik en hagelpalron - skjuter ut enprojektil. Bland andra likartade anordningar nämner laboraloriel s. k.kabelkanoner, varur mejslar skjuls in i en jordkabel för alt man skallkonlrollera om kabeln är spänningslös. Med hänsyn lill främst anordningarnasanvändningsområde skulle del le sig egendomligt atl jämslälla dem medkonventionella skjutvapen. 1981/82:1 40 somlaboraloriel handlagt har laboraloriel del konsekvenl all medge undantagför dessa anordningar och betrakta dem som industriella verktyg. Medhänvisning lill del anförda har laboraloriel föreslagit atl den akluellaundanlagsbeslämmelsen ändras på sådanl sätl alt den fär omfatta"bultpistol, som är avsedd för byggnadsarbete, eller annat arbetsverktyg,som är avsett för industriellt eller därmed jämförligt bruk". Föregen del kan jag instämma i laboratoriets uppfallning alt ifrågavarandebestämmelse fått en alllför restriktiv utformning. Del skulle te sig främmandeatt jämställa de anordningar som det här är fråga om med konventionellaskjutvapen. Jag förordar därför att lydelsen av den aktuella beslämmelsenjusteras på del sätt som har förordals av laboraloriel. 2.3.17Straffbestämmelsen för otillåtet innehav m. m. Enligl37 § vapenlagen fälls den lill ansvar som uppsålligen 1) innehar skjulvapenulan alt vara berälligad därtill eller 2) överlåler eller upplåler skjulvapenlill den som inle är berälligad all inneha vapnel. Straffansvar föreliggerockså om gärningen begåtls av oaklsamhel eller om brottet är ringa, menstraffet är i dessa fall lindrigare. Bestämmelsen innebär sålunda atl ävenoaktsamt innehav är straffbart. Enligl vad som upplyses ipromemorian har bestämmelsen lett lill tolkningsproblem i etthovrällsavgörande då den tilltalade hade invänt atl han saknade kännedom om detillståndsregler som var akluella. Enligl promemorian synes del inle motiveratulan närmasl förvillande all skilja mellan uppsåt och oaklsamhel med avseendepå innehav. Del föreslås därför i promemorian atl graderingen av del subjektivarekvisitet beiräffande olaga innehav får utgå. Frågan om betydelsen av huruvidavederbörande känt till innehållel i gällande föreskrifter eller ej blir därmedenligl promemorian all bedöma enligt vanliga principer. Förslagel har uttryckligentillstyrkts av länsåklagaren i . hardäremot avstyrkt tanken på lagändring eftersom gällande bestämmelser enliglhovrättens mening hitintills inle vållat problem av sådan art som motiverarnågon ändring. Den fråga som tas upp ipromemorian synes ytlersl gälla vilken betydelse man vid överträdelse avvapenförfatlningarnas bestämmelser skall lill-mäia den omständighelen allgärningsmannen inle har känt till innebörden av gällande regler. rällsvillfardse är ju den allmänna principen alt okunnighet om vad lageninnehåller inle frilar från slraffbar-het, men står det klart altmisslag rörande rällsliga omsländigheler i vissa fall kan få betydelse när detgäller atl bedöma om ell broll har begåtls uppsålligl eller inle. är enfråga för rättskipningen som jag inte anser mig ha anledning all gå närmare inpå i förevarande sammanhang. Liksom anserjag alt tillräckligtunderiag saknas för den ifrågasatta lagändringen. 1981/82:1 41 2.3.18 Överprövningen av beslut i vapenärenden F. n. gäller all beslut i första instans i ell ärendeenligl vapenlagen fallas av den lokala polismyndighelen. Talan molpolismyndighetens beslui får enligl 42 § VL föras hos länsslyrelsen genom besvär.Länsstyrelsens beslut i sin tur överklagas till regeringen, om ärendet angårtillstånd att driva handel med skjutvapen eller återkallelse av etl sådanllillslånd eller av ett tillstånd alt inneha eller införa skjutvapen eller allförvärva ammunition. 1 inlösensärenden överklagas beslui lillkammarräll. Övriga beslut av - t. ex. angående avslag på ansökanom lillslånd atl inneha skjulvapen - kan inle överklagas. I skilda sammanhang har uttalats atl antaletbesvärsärenden hos regeringen bör nedbringas (se bl.a. KU 1975/76:50). För alldetta önskemål skall tillgodoses på vapenlagsliflningens område föreslås idepartementspromemorian att beslut av länsstyrelserna i ärenden angåendeåterkallelse av lillslånd alt inneha eller införa skjulvapen eller all förvärvaammunition inle skall kunna överklagas. En lidigare väckl lanke (se SOU1966:50) alt föra över dessa besvärsärenden lill kammarrätterna avvisas ipromemorian med hänvisning bl.a. lill atl en sådan lösning skulle kunna ansesinnebära en avvikelse från principen alt överprövning av förvallningsärendensom rör egenlliga rälisfrågor faller på förvallningsdomslolarna medan ärendensom angår allmän ordning och säkerhel ankommer på samhällels admini-slralivaorgan. Förslagel har fått ell blandat mottagande.Skylleförbundens överslyrelse och - med viss tvekan - JK har sig kunnagodla förslaget. och kammarrätten i har förordal att deaktuella ärendena skall kunna fullföljas till kammarräll. Kammarrätten iJönköping har därvid sagt sig ulgå ifrån all del i del hell övervägande antaletfall är fråga om sådana återkalldsegrunder som fysisk eller psykisk sjukdom -däri inbegripet alkoholism och läkemedelsmissbruk av skilda slag - samt brottmot jaktlagstiftningen och broll innefallande hol eller våld. Fråga är såledesinle om rikets säkerhel ulan om all skydda enskilda personer eller allförhindra lagbroll. Säkerhets- och ordningssynpunkterna är enligl kammarrättenunder sådana omständigheter knappast av del slag som nödvändiggör avgörande påregeringsnivå. De remissinstanser som företräder vapensamlarintressenler harförordal att lalan skall få föras hos en särskild nämnd, knuten till RPS. Kammarrätteni och Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare har förordnal allgällande ordning behålls. Kammarrätten har framhållit atl återkalldseärendenamåsle anses ha siörre betydelse för den enskilde än lillslåndsärendena och alldet därför synes skäligl atl besvär även i fortsättningen kan anföras överlänsstyrelsernas ålerkalldsebeslul. 1 och för sig skulle besvärsärenden ivapenfrågor väl kunna prövas av kammarrätt, men den allmänna utvecklingen fårenligt vad kammarrällen påpekar anses vara sådan all del numera i ännu högregrad än tidigare bör 1981/82:1 42 läggasvikl vid ordnings- och säkerhelssynpunkler när ärendena prövas. Kammarrällenanser därför, i likhei med vad som anförs i departemenlspromemorian, allärendena inte bör tillföras förvallningsdomslol. Det synes enligt kammarrättenockså ligga etl vissl värde i all regeringen genom handläggningen av dessaärenden får en inblick i hur lagstiftningen fungerar i praktiken. Föregen del anserjag liksom de domstolar som har ytlral sig i ärendel att delbl.a. av räitssäkerhelsskäl inle är tillrådligl atl i enlighel medpromemorieförslagel avskära rätten lill besvär i de akluella återkalldseärendena.Jag anser emellertid slarka skäl tala för all önskemålet om alt nedbringaantalet besvärsärenden hos regeringen tillgodoses på delta område, låt varaatl del här inle rör sig om en kvantitativt sett mera betydande ärendegmpp. Alllåla lalan få föras lill RPS eller en lill denna knuten nämnd är olämpligt, bl.a. med hänsyn lill att RPS inte prövar ärenden som angår enskilda personeruianför polisväsendet. Jag har förståelse för de synpunkter som kammarrätten iStockholm har fört fram men anser ändå att ärendenas karaktär är sådan, atl deller sig nalurligl atl föra över besvärsprövningen lill förvaltningsdomstolarna.Kammarrätterna handlägger ju f. n. ell betydande anlal mål i vilka det ärfråga om en enskild persons lämplighet för en viss verksamhel eller för ellvissl samhällsför-troende. Jag behöver bara erinra om körkorlsmålen. Medhänvisning till det anförda förordar jag all besvär över länsstyrelsernasbeslut i ärenden om återkallelse av vapentillstånd i fortsäiiningen skall förashos kammarrätterna i slället för hos regeringen. Jag anser inte atl det finnstillräckliga skäl vare sig alt låta samlliga besvärsmål fullföljas till en avkammarrällerna eller atl förbjuda fullföljd lill regeringsrätten. Ipromemorian har inle föreslagils någon ändring i besvärsordningen vad gällerfrågor om tillstånd och återkallelse av tillstånd atl driva vapenhandel. Dennainnebär att länsstyrelsernas beslut överklagas till regeringen. Även jag anserall gällande ordning här bör behållas. 1 dessa ärenden gör sig ju delvis andraaspekter gällande än när fråga är om enskilda personers vapentillstånd. Närdet gäller besvärsprövningen i är jag inle beredd all i deltasammanhang gå närmare in på den i promemorian och av någon remissinslansberörda frågan om länspolischefens expedition bör behålla beredningsansvareleller om della bör ankomma på någon annan arbelsen-het inom länsslyrelsen.Sådana frågor regleras i den diarieplan för länsslyrelsen som regeringenfastställer. Här kan bl.a. övervägandena i den polisberedning som regeringeninom kort avser atl tillkalla (prop. 1980/ 81:13, JuU 1980/81:24, rskr1980/81:210) få belyddse. Vapenlagensregler om tillslåndsplikt m. m. gäller f. n. inte s. k. slarlva-pen (2 § 4).Till sådana hänförs enligl praxis vapen med vilka lösa skott kan 1981/82:1 43 avlossasmen projektiler inte kan skjutas ut genom vapenloppel. Slarlva-pen har dockofta en utformning som medger all de efter en lämligen enkel ändring kananvändas som skjutvapen. 1 ell sålunda ändral skick faller de under vapenlagenoch får inle innehas ulan tillstånd. JuslilieulskoUel har i ellav godtaget betänkande (JuU 1978/ 79:1) konstalerat alt försäljningenav bl.a. slartvapen och vapenrepliker dvs. avbildningar av gamla vapentyper harökat under senare lid samt all dessa föremål har kommii lill användning ibrottslig verksamhet. Utskottet har ullalat alt utvecklingen efter vapenlagenstillkomst är oroande och att del nu finns skäl all överväga lagstiftning förall reglera hanteringen av startvapen och vapenrepliker. En sådan lagstiftningbör enligl utskottets mening föregås av en inventering av vapenmarknaden. 1 promemorian förordas eninventering av marknaden när del gäller start- och skrämskollsvapen samlvapenrepliker. 1 samband med en sådan inventering bör en klassificering ske avförekommande lyper av dessa produkler. Försl därefter bör enligl promemorian slällninglas lill frågan om vissa av dessa vapen bör kontrolleras. 1 promemorianföreslås all en sådan inventering och klassificering görs av rikspolisslyrelseni samråd med statens kriminaltekniska laboratorium. Förslagel har tillstyrktsav polischefs- och länspolischefsföreningarna saml av kriminaltekniskalaboraloriel. För del fall all en undersökning kommer till slånd bör dennaenligl laboratoriets mening omfalla även s. k. signalvapen. Laboraloriel har dessuiomupplyst atl man i många fall funnit all innehavaren av slarlvapen har ändralvapnel i uppenbar avsikl all sedan kunna skjula någol slag av skarp ammunitionmen alt ändringen av någon anledning inte har lyckats helt. Vid prov medsådana vapen har del inle alllid varil möjligl all skjula ut projektiler.Enligt laboratoriets mening är del i sådana fall ofta en ren lillfällighel allvapnel inle fungerar. Vid bedömning av sådana vapen har laboralorielsuppfallning genomgående varil all vapnen faller under vapeniagens bestämmelserom skjutvapen trots alt projektiler inte kunnat skjutas ut ur dem. Dettaställningstagande synes dock sakna reellt stöd i nu gällande vapenlag. Medhänsyn lill atl många fall av denna karaktär behandlas är del enligllaboraloriel angelägel all denna oklarhet rällas lill. Även jag anser alt enundersökning på områdel bör omfatta inte bara den av begärdamarknadsinventeringen ulan även en klassificering av de olika typerna avslartvapen och vapenrepliker i den mån del behövs för all man skall nå framlill en ändamålsenlig reglering. Undersökningen bör även omfalla signalvapen.Jag avser all senare denna dag för regeringen anmäla frågan om ell uppdraglill rikspolisslyrelsen och kriminallek-niska laboratoriet i enlighel härmed. Den oklarhet i nuvarandereglering som kriminaltekniska laboratoriet har pekat på bör lämpligenundanröjas i della sammanhang. altdel i 2 § 4 VL uttryckligen anges atl undantaget från vapenlagenstillämpningsområde i fråga om slarlvapen inte gäller, om vapnet har ändrats isyfte att det skall kunna användas som skjulvapen. Huvudpartenav de ändringar i vapenlagen som här har förordals bör träda i krafl den 1januari 1982. De ändringar i vapenlagen som är knutna till tillträdetill den europeiska vapenkonvenlionen bör dock inte Iräda i kraft förränSamtidigt med konventionen. Jag förordar därför all del överlåls åt regeringenall beslämma tidpunkten för dessa ändringars ikraftträdande. Ienlighel med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag lill lag om ändring i vapenlagen (1973: 1176). Förslagel bör fogas lillprolokollel i della ärende som bilaga 4. Paragrafeninnehåller föreskrifter om vad som enligt vapenlagen skall räknas somskjutvapen. I paragrafens första stycke punkten 1 har som exempel på projektilnämnts - förutom kula och hagel - även harpun. Avsiklen är att tydligaremarkera all harpunvapen kan falla under lagens tillämpningsområde. Harpunvapenmed begränsad effeki avses dock fortfarande vara undantagna enligt denklassificering som fömtsätts i 5 §. Vad gäller tillslåndsplikt för s.k.armborst vill jag hänvisa till vad som har uttalats i prop. Ändringeni andra slycket b innebär att trumma till revolver har lagils in bland deföremål och tillbehör som skall jämställas med skjutvapen vid tillämpningen avvapenlagen. Ändringeni punklen 1 innebär all årsgränsen - f n. 1860 - för tillslåndsplikt för äldrevapen flyllas fram. Undanlag gäller dock för vapen som är avsedda för gastätaenhetspatroner. Dessa omfattas av vapenlagens bestämmelser oavsettlillverkningsår. Övriga vapen blir lillståndsfria om de har tillverkals före år1890. Detta gäller främsi äldre framladdningsvapen. Undantageti punklen 2 för bultpistoler har juslerals så all del enligl den Prop.1981/82:1 45 nya lydelsen omfattar alla bultpistoler som är avsedda förbyggnadsarbete och andra arbetsverktyg avsedda för industriellt eller därmedjämförligt bmk. Härigenom undantas från lagens tillämpningsområde l.ex. olikatyper av skjutapparater för att ta upp avlappningshål i smältugnar, s.k. KilnGuns, och liknande anordningar såsom s.k. kabelkanoner, varmed mejslar skjulsin i en jordkabel för all man skall konlrollera om kabeln är spänningslös. Delundanlag som enligl punkt 4 föreskrivs för slarlvapen har ändrats på det saltetall det inle omfattar ett sådant vapen, om det har ändrats i syfle alt enprojektil skall kunna skjutas ut ur vapnet på ell sådanl sätt som anges i 1 §1. Genom den ändrade lydelsen blir del klart all den som ulan tillstånd inneharell i angivel syfte ändrat slarlvapen kan fällas lill ansvar även om det vidprovskjulning inle skulle gå all avlossa en projektil. I paragrafens ingress har på förslag av rikspolisstyrelsenäven 26 § räknats upp bland de bestämmelser som gäller för lillslåndsfriammunition-Del innebär bl.a. atl sådan ammunition måste förvaras under lås. I punkl 2 har tillagts projektil för harpunvapen. 1 punkt 5 har uttrycket "laddningshylsa" tagitsbort i lagtexten eftersQfn detta, som statens kriminaltekniska laboratorium harpåpekat vid remissbehandlingen, täcks av begreppet "palronhylsa". Ändringeni punkl 6 innebär att en för gevär avsedd kulpatron liksQin ländhalt därtill ifortsäiiningen blir lillslåndsfri, i den mån inte regeringen för viss typ avsådan ammunition har föreskrivit annorlunda. Undantaget lar framför alll siktepå ammunition i kaliber 5,6x 15 R eller annan kortare ammunition lillsalongsgevär. En beslämmelse härom kommer all las in i vapenkungörelsen. Ändringen i andra stycket syftar till atl markera allharpunvapen med begränsad effeki inte är tillståndsplikliga. För atttillståndsplikt skall anses föreligga torde få krävas all vapnets räckvidd vidnormal användning på land inte oväsentligt översiiger (jfr NJA 1977:120). 1 49 § ges bemyndigande atl meddela närmare föreskrifter om vilkaharpunvapen som inte omfattas av undanlagsbestämmelsen. I Iredje slyckel har gjorls redaktionella jämkningar medhänsyn lill de nya reglerna i 25 a § om skrolning ocii i 26 § om deponering. En redaktionell jämkning har vidtagits i paragrafen medanledning av de nyssnämnda reglerna om skrotning och deponering. Prop.1981/82:1 46 Kretsenav dem som kan meddelas tillstånd att inneha vapen har utvidgats lill altomfalla även huvudman för museum som kan ha ell berättigat behov av att låtavapen ingå i sina samlingar. Den nya föreskriften är emellertid begränsad lillall avse museer som ägs av landsting, kommun eller en stiftelse som slår underlänsstyrelsens tillsyn eller som åtnjuter statsbidrag enligt särskildaföreskrifter. Därmed åsyftas i första hand förordningen (1977:546) omstatsbidrag lill regionala museer. Genomändringen i paragrafens första stycke har uteslutits den nuvarandebestämmelsen om atl tillstånd till innehav av jaktvapen som har förvärvatsgenom familjerätlsligl fång kan meddelas ulan behovsprövning. 1 slället harförulsältningen för all man skall få tillstånd all inneha vapen med särskillaffektionsvärde förtydligats. Prövningen skall alltså i första hand gälla inlevapnels beskaffenhel ulan ägarens relation lill vapnel. Har det förvärvatsgenom arv och varit i arvlåtarens ägo eller av denne exempelvisvunnits som lävlingspris, bör normall lillslånd lämnas. Det saknar härvidbelyddse om fråga är om jakl- eller målskjulningsvapen. Jag vill här hänvisatill den möjlighel som enligl 10 § föreligger all förse tillståndet med villkorall vapnel skall göras varaktigt obrukbart. De tillstånd som har meddelalsenligl beslämmelsen i dess nuvarande lydelse har givelvis fortfarandegiltighet. 1paragrafens andra stycke har uttrycket "fickvapen" i förtydligandesyfte bytts ul mot "enhandsvapen" och uttrycket "automatvapen"mot "helautomatiskt vapen". Del är all märka all synnerliga skälalllid måste föreligga för alt lillslånd skall få meddelas lill innehav avsådanl vapen som avses i andra stycket, således även om vapnel har prydnads-eller affektionsvärde. 1paragrafen har införts en möjlighet atl tidsbegränsa tillstånd all inneha vapenför fall när del redan från början står klart atl det inle är fråga om ellvarakligl behov. Möjlighelen all tidsbegränsa ell lillslånd bör särskilluppmärksammas när det gäller sådana vapen som omnämns i 9 § andra stycket VL. Tidsbegränsning av elttillstånd är inte obligatorisk ulan bör alltid föregås av enskälighelsprövning. Svenska jägareförbundel har vid remissbehandlingen pekalpå del fallel att någon söker tillstånd all inneha etl grovkalibriglspecialvapen avsell att användas vid en jakl ulomlands. Etl sådanl vapen ärmyckel dyrt och är ofta speciellt avpassat för innehavaren. Denne kan eflernågra år för en annan jaklresa på nyll ha behov av ell vapen av ifrågavarandeslag. Enligl min mening lalar övervägande skäl för att man i sådana ochliknande fall inle tidsbegränsar lillslåndel. Prop.1981/82:1 47 huvudtagel bör den nya möjligheten atl tidsbegränsa lillslånd tillämpas restriktivt. Ikonsekvens med vad som föreslagits under 8 § har huvudman för museum tillagtsbland de organ som kan meddelas tillstånd atl förvärva ammunition. Klart ärdock att del endasi i undanlagsfall lorde vara aktuellt för ett museum altförvärva skarpladdad ammunition. Enjämkning av texten i nuvarande punkl 3 har vidiagits i förtydligande syfte.Avsikten härmed är alt utmärka all vid lävlingsskjutning där flera föreningardeltar även inbjuden förening får lillhandahålla ammunition åt sina medlemmarliksom åt medlemmar av den inbjudande föreningen. Somhar anförts vid 4 § har kulammunilion för gevär med undanlag för visssalongsgevärsammunition släppts fri. Svenska pislolskylleförbundel har i sittremissyttrande hävdat atl skytleorganisationer bör medges räll all utansärskill tillstånd förvärva ammunition lill pistol och revolver. Enligl minmening finns det skäl atl befria sammanslutningar tillhörande det frivilligaslalskonlrollerade skyttel från tillslåndsplikt för förvärv av denna typ avammunition. Risken för missbruk måste bedömas som myckel obetydlig på gmnd avden kontroll som utövas inom denna skytlerördse. Befrielse från tillslåndspliktbör också gälla sådana sammanslulningar som omnämnes i 4 § 1 VK. En bestämmelseav denna innebörd har tagits in i en ny punkl 3 i paragrafen. Nuvarande punkt 3blir därmed punkl 4. Ändringeni punkl I är en följdändring med anledning av all huvudmän för vissa museerenligt vad som har anförts vid 8 och 12 §§ i fortsättningen avses kunna fålillslånd att inneha vapen och all förvärva ammunition.