prop · G503170 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag anser att tillståndet som regel bör medföra rätt att under en tidom få anordna lotterier. Tillståndet skall således inte avse vissaenskilda lotterier. Om anordnaren åsidosätter de bestämmelser som gäller förlotterierna eller om fömtsättningar för tiUståndet inte längre föreligger, bördet vara möjligt alt kunna återkalla tiUståndet, Som jag (avsnitt2,10.3) kommer att behandla anser jag det lämpligt att frågan om tillståndprövas av polismyndigheterna, som f. n, meddelar tillstånd att anordna 3 §b-lotterier. Vidareinnebär utredningens förslag att endast föreningarnas egna medlemmar skall fåsälja lotter inom den fria sektorn. Försäljning skall inte heller få ske frånfasta försäljningsställen. Remissinstanserna har som regel inte haft något atterinra. Från några håll anförs dock att föreningarna kan få svårigheter att fåavsättning för sina lotter om de förhindras att använda sig av avlönadelottförsäljare eller av fasta försäljningsställen. Tankenbakom utredningens förslag i det här avseendet är att de ideella föreningarna iÖkad utsträckning själva skall engagera sig i lotteriverksamheten och attföreningarna skall tillförsäkras en så hög behållning som möjligt avlotterierna. Även jag ställer mig positiv till ett sådant synsätt. Jag anserdock att det skulle bära alltför långt att förbjuda försäljning av lotter genomandra än föreningsmedlemmar eller förbjuda försäljning från fastaförsäljningsställen. Åtskilliga små föreningar är av prakfiska eller andraskäl mer eUer mindre tvungna att anlita serviceföretag och andra utomståendeförsäljare. Det kan exempelvis vara så att föreningens medlemmar på grund avhandikapp inte kan sköta försäljningen på egen hand. Inskränkningar av det härslaget ställer alltså ökade krav på föreningarna och dess medlemmar samtskulle kunna leda till att föreningarna får ett sämre ekonomiskt utbyte avlotterierna. Därigenom motverkas ett av de gmndläggande syftena medregleringen. Dessutom skulle bestämmelserna föranleda gränsdragningsproblem.Svårigheterna av övervaka efterlevnaden är också uppenbara. Jag anser såledesatt något uttryckligt hinder inte bör ställas upp mot försäljning från fastaförsäljningsställen m.m. 1981/82:170 57 Somjag (avsnitt 2.7,2.5) anförde bör tUlståndsmyndigheterna förvissa sig omatt de traditionella lotterierna kan förväntas lämna skälig avkastning.Motsvarande bör i princip gälla i fråga om frisektor-lotterierna. uppfattning är det nödvändigt med en viss kontroll över lottflödetför att ett system med en fri sektor skall kunna accepteras. Som jag (avsnitt 2.11.3) kommer att redovisa bör en sådan kontroll enligt min meninginte införas. Däremot kan det som ett led i tillsynen överfrisektor-lotterierna visa sig ändamålsenligt att med bestämmelser som innebäratt anordnarna skall lämna en redovisning till polismyndigheterna om delotterier som har anordnats . Bestämmelser av det härslaget torde knappast föranleda något större merarbete vare sig förfiUståndshavarna eller polismyndigheterna. Om det finns anledning fill det börgivetvis också kunna ske en stickprovsvis kontroll av att bestämmelserna omlotteriernas omsättning inte åsidosätts. Som jag berörde kommer jag ocksåatt föreslå att kontrollanter bör kunna utses för frisektor-lotterierna. 2.7.3Lotterier som anordnas i samband med offentliga nöjestillställningar Avtradition anordnas ofta lotterier med låga insatser och vinstvärden i sambandmed cirkusförestäUningar, tivolin, marknader, idrottstävlingar ochvälgörenhetsbasarer samt på nöjesfält och inom folkparker. I allmänhetanordnas lotteriema med stöd av 2 § LF, dvs. lotterierna får anordnas efterendast anmälan hos polismyndigheten senast i förväg (jfr avsnitt2.7.2.1). Vinstplanemai dessa lotterier kan vara fastställda i förväg, exempelvis om det är fråga omsedvanliga tombolalotterier. Det finns ingen begränsning av lotteriernasomslutning. Anordnaren får i princip själv avgöra hur omfattande lotteriet skaUvara och vUket värde vinsterna skaU ha i förhållande till insatsernas värde. Iallmänhet torde dock vinstemas sammanlagda värde motsvara minst hälften avinsatsernas värde. Med stöd av 2 § LF anordnas också lotterier som saknaruppgjorda vinstplaner, exempelvis chokladhjul, lyckohjul, bollkastning,pilkastning och skjuttävUngar. Enligt2 § LF gäller alltså som har nämnts att lotterier får anordnas isamband med offentliga nöjesfillställningar eller tillställningar till förmånför välgörande, kulturellt eller allmännyttigt ändamål. Detnormala förhåUandet vad gäller offenfiiga nöjestillställningar som exempelvisambulerande tivolin är att ett särskilt nöjesföretag arrangerar verksamhetenoch tillhandahåller den utmstning som behövs, bl. a. gungor, kamseUer ochandra nöjesanordningar samt försäljningsstånd, lotter och lotterivinster.Ideella föreningar som anordnar lotterier i samband med tivolin hjälper somregel till med att sköta hela verksamheten. 1981/82:170 58 överenskommelseingåtts som innebär att föreningarna får en viss andel av intäkterna från helaverksamheten, oberoende av lotteriernas omsättning. Särskilda nöjesföretagtillhandahåller också den utmstning som behövs i samband medtiUstäUningar för olika allmännyttiga ändamål. uppfattning har möjligheterna missbmkats att anordna lotterierefter endast anmälan och banat väg för uppenbart olämpUga lotterier. Självaanmälan har blivit ett skenförfarande och polismyndigheterna kan i stort settbara ta emot anmälan. Någon kontroU förekommer i praktiken. Vidare anförutredningen att anmälningslotterierna har blivit till en god affär för mångaanordnare. Det har förekommit att de lotterier som formellt anordnas i sambandmed en tillställning i stället har bhvit huvudändamålet medtillstäUningen. Somtidigare (avsnitt 2.7,2,6) har nämnts föreslår utredningen att det nuvarandesystemet med anmälningslotterier skall upphöra. I stället föranmälningslotterier skall enligt utredningens förslag inrättas en fri sektor.Denna fria sektor är närmast avsedd att ersätta 3 § a-lotterier, dvs, anmälningslotteriermed i förväg faststäUda vinstplaner. Utredningenkonstaterar att 2 §-lotterier av tradition ofta anordnas inom folkparker ochandra nöjesanläggningar i samband med den övriga verksamheten. Smålotteriersom anordnas på sådana platser får enligt utredningen anses vara enförströelse bland andra förströelser och torde inte vara förknippade med någranämnvärda olägenheter. Vidarekonstaterar utredningen att det finns åtskilliga nöjestillställningar som är avmer eller mindre tUlfällig karaktär. Tivoliägare och liknande nöjesanordnarebedriver ofta en ambulerande verksamhet . Det finns ocksånöjesparker, inom vilka verksamhet bedrivs endast under en kortare fid av året. uppfattning finns det inte tillräckliga möjligheter tUl kontrollöver den ambulerande verksamheten. Lotterierna bör därför få anordnas endast avden som innehar en folketsparkanläggning eUer liknande fast anläggning ochefter tiUstånd. Sådant tillstånd skaU få meddelas även om nöjesanläggningen ärprivatägd och drivs i ett kommersiellt syfte. Lotterierna skall få anordnasendast inom anläggningen och i samband med den övriga verksamheten. Äveni fortsättningen bör emellertid enligt utredningens mening ideella föreningarfå anordna lotterier i samband med tivolin och liknande tUlställ-ningar avtillfällig karaktär. Eftersom tillfälliga verksamheter är mer svår-kontroUeradeän sådana som bedrivs kontinuerligt menar utredningen att de ideeUaföreningarna måste ha tillstånd för att få anordna lotterier i dessasammanhang. Vidareföreslår utredningen att vinsterna i lotterier av det här slaget skall 1981/82:170 59 fåutgöras endast av vamvinster, dvs. presentkort skall inte få förekomma ifortsättningen, I sådana lotterier som anordnas av den som driver en fastnöjesanläggning skall värdet av varje insats respektive högsta vinstenbegränsas tiU två respektive , I sådana lotterier som anordnas av ideeUaföreningar behövs enligt utredningens mening inga bestämmelser i lag ominsatsernas och vinsternas värde. TiUståndsmyndigheterna skall dock kunnameddela föreskrifter i det här avseendet. Även bör detenligt utredningen ses som en praktisk lösning att nöjesföretagentUlhandahåller den utrustning som behövs för lotterierna. Företagen bör dock ifortsättningen inte få betinga sig en viss andel av lotteriernas behållning.Ersättning bör i stället erläggas med ett fast belopp som en omkostnad förlotterierna. Utredningen anför att det annars innebär att lotterierna delvisanordnas till förmån för dessa företag. Fleraremissinstanser, däribland RPS, riksidrottsförbundet (RF) och lOGT-NTO, menar att utredningens förslag är alltförlångtgående. Sålunda anförs bl.a, att ambulerande nöjesföretag av tradition harfått anordna lotterier, att dessa företag nu kan bli nödsakade att upphöra medall sin nöjesverksamhet samt att de ideella föreningarna kommer att fåbetydliga svårigheter att själva anordna lotterier. Från flera håll föreslåsdärför att de nuvarande 2 §-lotterierna bör bibehållas i någon form. Vidareföreslås en höjning av de nuvarande insatsernas och vinsternas värde, I allt väsentligt ansluterjag mig tiU den kritik som framförs mot förslaget. Även jag anser attförslaget kan komma att få uttalat negafiva konsekvenser för såvälnöjesföretagen som de ideella föreningarna, för vilka lotterierna är en viktiginkomstkälla. Det finns också risk för att vissa traditionella nöjestillställningar,som onekligen har ett stort förströelsevärde för aUmänheten, delvis kan kommaatt försvinna. Vidare kommer förslaget att medföra en ökad administration tillföljd av att det nuvarande anmälningsförfarandet ersätts med en tillståndsprövning. Enligt min uppfattning harlotterier av det här slaget inte varit förenade med några egentligaskadeverkningar eller förorsakat andra olägenheter av nämnvärd betydelse.Detta förhållande bör kunna ses mot bakgmnd av den nu gällande regleringen,enligt vilken värdet av insatser och vinster är starkt begränsade. Även påandra sätt har man genom regleringen sökt bevaka lotterideltagarnas intressen. Äveni fortsättningen anser jag det befogat med en reglering av de lotterier somanordnas i samband med bl, a, offentliga nöjestillställningar. I det härsammanhanget finns det emellertid skäl att välja en något lägre ambitionsnivåjämfört med övriga lotterier. Regleringen bör också så långt det är möjligtanpassas tiU den ordning som f.n. tillämpas av de ideella föreningarna ochnöjesföretagen. Prop.1981/82:170 60 Utredningsförslagetinnebär att lotterierna skall få anordnas endast av den som innehar en fastnöjesanläggning eller av en ideell förening. Enhgt min mening saknastillräckliga skäl att på detta sätt begränsa den krets som f, n, får anordnalotterierna. Fömtom ideella föreningar bör det således vara möjligt förnöjesföretag m. fl, att anordna lotterier. Inte heller anser jag att någontiUståndsprövning bör införas med hänsyn dels till de bestämmelser somalltjämt bör gälla i fråga om insatser och vinster m. m,, dels till intressetatt undvika en betungande administration. Enligtmin mening bör lotterierna även i fortsättningen få anordnas i samband medoffentliga nöjestiUställningar, exempelvis offenthga danstillställningar,cirkusföreställningar samt tivoli- och marknadsnöjen. Vidareanser jag att lotterierna också bör få anordnas i samband med tillställningarav olika slag som inte är att anse som offenfiiga nöjesfillställningar. Det bördärvid vara fråga om sådana tUlställningar som anordnas till förmån förallmännyttigt ändamål. Jag har tidigare (avsnhtet 2,7,2.2) redogjort för vadsom enligt min mening bör anses ligga i begreppet allmännyttigt ändamål.Tillställningar av nu nämnt slag torde kunna utgöras av exempelvisvälgörenhetsbasarer, syföreningsauktioner, idrottstävlingar eller konserter.Som regel torde dessa tillställningar anordnas av sådana ideella föreningareller motsvarande som har särskilt tillstånd att anordna traditionellalotterier eller bingospel. Jag återkommer till dessa frågor ispecialmotiveringen. n. bör lotterierna också få anordnas i samband med bingospel som inte äreller kan jämställas med automatbingo. Anordnaren av lotterierna bör dock iprincip vara den ideella förening eller motsvarande som har tillstånd attanordna bingospelet. F,n, gäller att lotterierna får bedrivas endast inom det för tillställningeneller bingospelet avsedda området. Detta bör gälla även i fortsättningen. Liksomf, n. bör vissa begränsningar gälla i fråga om insatsernas och vinsternasvärde. Jag anser att de nu gällande högsta värdena om en respektive börhöjas till två respektive . En sådan höjning förändrar inte lotteriernaskaraktär av förströelse och kommer knappast att föra med sig några olägenheter.Däremot kan lotterierna bli mer attrak-fiva för allmänheten och därigenomtillföra bl.a de ideella föreningarna ökade inkomster. Även i fortsättningenbör vinstfördelningen ske i omedelbar anslutning till deltagande i lotteriet. Jagansluter mig till utredningens förslag om att vinsterna bör få utgöras endastav varor. I fortsättningen bör således inte få förekomma s.k. anvisningar,gällande som betalningsmedel inom området, F,n, finns inga bestämmelser om relationen mellan omslutningen och vinsternasvärde i dessa lotterier. Jag anser dock att man från konsumentsynpunkt i frågaom lotterier med fastställda vinstplaner, exempelvis tombolalotterier, ifortsättningen bör kunna kräva att vinsternas sammanlagda värde skall motsvaraminst hälften av insatsernas värde. Ett sådant krav torde f. n. också iallmänhet vara uppfyllt. 1981/82:170 61 Fleraremissinstanser kritiserar utredningens förslag som gäller beräkning avnöjesföretagens ersättning avseende lotterierna. Också enligt min mening saknasanledning stäUa upp sådana beräkningsregler, bl, a, med hänsyn till detsamarbete som ofta förekommer mellan de ideella föreningarna ochnöjesföretagen i fråga om all den verksamhet som bedrivs i samband med fivoUnm. Som jag anförde börlotterierna få anordnas utan tillstånd. Det nuvarande systemet med anmälan iförväg har kritserats från skilda utgångspunkter. Enligt min mening är detangeläget att så långt som möjligt försöka minska administrationen inomlotteriområdet. Vad som har föreslagits innebär bl, a. att lotterierna liksomhittiUs skall få anordnas i samband med vissa tillställningar. För att fåanordna dessa tillställningar krävs som regel särskilt tUlstånd avpolismyndigheten enligt aUmänna ordningsstadgan (1956:617) eller enligt lagen(1956:618) om allmänna sammankomster. får också meddela deföreskrifter som behövs för att upprätthålla ordning och säkerhet vidfillstäUningen, Motdenna bakgmnd och med beaktande av de föreslagna begränsningarna i fråga ominsatser och vinster m. m, anser jag att lotterierna i fortsättningen bör fåanordnas utan anmälan. Det får erinras om att den som anordnar lotteri i stridmot de föreslagna lotteribestämmelserna kan dömas tUl ansvar. Medautomatspel avses i LF (I § tredje stycket) spel på mekaniska ellerelektroniska apparater. Sedanår 1979 är det i princip förbjudet att anordna automatspel som erbjuder vinst iform av pengar, värdebevis, spelpolletter eller liknande (1 § tredje stycketLF), Vidare gäUer ett motsvarande förbud mot innehav av utbetalningsautomater(se vidare avsnitt 2,8), Automatspel som ger vinster av nämnt slag får dockanordnas efter tillstånd av regeringen eller, efter regeringens bestämmande,lotterinämnden under fömtsättning att spelet anordnas på fartyg iinternafionell trafik (la § första stycket LF), har i 1 §lotterikungörelsen erhållit ett bemyndigande att meddela sådana tillstånd. Beträffandeden närmare bakgmnden till förbudet om anordnande av automatspel när vinsternautgörs av pengar, värdepapper, spelpoUetter eller liknande, liksom innebördenav regleringen i det här avseendet, hänvisas fill prop. 1978/79:20 om förbudmot automatspel, m, m. Den enda form av sådant spel som kan tUlåtas är spel påfartyg, som sker i anslutning till intemationellt avtal om begränsning avfartygsspel. 1981/82:170 62 Automatspelav annan art än som har sagts får anordnas efter tillstånd avpoUsmyndigheten eller (1 a § andra stycket LF). EftertiUstånd av polismyndigheten får automatspel anordnas antingen i samband medoffentlig nöjestiUställning inom föreningslokal, annan samlingslokal ellernöjespark eller liknande anläggning eller i samband med tivolhörelse eUerrestaurangrörelse, för vilken gäUer tillstånd tUl servering av spritdrycker,vin eller starköl enligt lagen om handel med drycker. Vidare fömtsätts bl. a.att värdet av spelarens insats inte överstiger en kr. per spel och att värdetav högsta vinsten inte överstiger ett värde som motsvarar 20 gånger insatsen.Tillstånd meddelas för nöjesarrangören eller rörelseidkaren och gäller för visstid. EftertiUstånd av får automatspel anordnas i samband med bingospel sominte är eller kan jämställas med automatbingo (jfr avsnitt 2,7.6). Vidareförutsätts att spelet anordnas för samma ändamål som bingospelet. TiUståndmeddelas för den som har erhållit tiUstånd att anordna bingospelet. I övrigtgäller nämnda villkor angående insatser och vinster. Somtidigare (avsnitt 2.3,1) har nämnts är även rätt till fortsatt spel att ansesom vinst, exempelvis en på teknisk väg gjord registrering som gör det möjligtatt bedriva fortsatt spel på en spelautomat (s. k. frispel). Automatspel somnormalt erbjuder vinst endast i form av ett frispel på automaten får dockanordnas utan tiUstånd (1 a § sista stycket LF). Somen spelautomat är inte att anse en s. k. lottautomat som säljer lotter motbetalning (jfr prop, 1978/79:20 s. 39). Sådana automater är vanliga i varuhus.Inte heUer anses exempelvis en jukebox eller en apparat som används i sambandmed automatbingo (jfr avsnitt 2,7,6) som en spelautomat. Iprincip är det således förbjudet att anordna automatspel som erbjuder vinst iform av pengar m,m. Sådant spel anordnas annars i aUmänhet på s.k, enarmadebanditer, dvs, en typ av utbetalningsautomat som är försedd med en dragarm,med vUken automatens hjul kan sättas i rotation. Det finns ocksåutbetalningsautomater där spelaren i stället skall trycka på en knapp. Hjulet iautomaten är försett med olika symbolmarkeringar. Vissa i förväg bestämdakombinationer av symboler ger vinst. Automaten kan ibland vara konstruerad föratt ge förhöjd vinstchans för efterföljande spel. En annan typ av utbetalningsautomatär den s, k. Pajazzoautomaten. Spelaren skall vid spel på denna automat påmanuell väg skjuta iväg ett mynt med en sådan kraft att myntet faller ner inågon av flera fållor som är förknippade med olika vinstmöjligheter, TUlutbetalningsautomaterna hör också s, k, (exempelvis ochGuldregn), Spelaren skaU här försöka placera ett mynt i automaten på ett sådantsätt att en arm i automaten kan föra ner en del av mynten till enutbetalningsskål. Somnyss berördes får efter tillstånd anordnas automatspel som erbjuder vinst iform av pengar m.m. ombord på fartyg i internationell trafik. 1981/82:170 63 överenskommelsehar ingåtts mellan och om sådant spel. a. att automatspel på fartyg i trafik mellan de båda länderna får tillåtasunder fömtsättning bl.a. att insatsernas och vinstemas storlek, liksom antaletautomater på varje fartyg, är begränsade. F.n.anordnas automatspel inom landet på i huvudsak två typer av spelautomater,nämligen automater som erbjuder vamvinster (vamauto-mater) och automater sominte erbjuder vinst eller erbjuder vinst endast i form av frispel på automaten(förströelsespel). Automaterna ägs nästan uteslutande av s. k.utställarföretag, vilka hyr ut automaterna till dem som har tillstånd attanordna spelet. TUlvamautomaterna hör exempelvis s, k, lyftare (varan erhålls bara om en sortslyftkran hanteras så att den griper varan) och pushers (varan erhålls bara omen arm som rör sig över en skiva för med sig varan över skivans kant). Dessaautomater förekommer i viss utsträckning bl, a, i nöjesparker och har det blivit alltmer vanligt med andra typer av vamautomater.Dessa är ofta konstmerade på så sätt att automaterna kan användas även förannat än spel, exempelvis genom att mot betalning tillhandahålla varor. Tillservicedelen kan vara kopplad en apparat som närmast påminner om en s, k.enarmad bandit. Automater av det här slaget är uppställda företrädesvis pårestauranger och på hotell med restaurangrörelse samt inom folkparker och pånöjesfält. F.n, finns det uppskattningsvis 300400 vamautomater av olika slag. Tillförströelsespelen hör exempelvis s. k, flipperspel som tidigare (avsnitt 2.5)har behandlats. Förströelsespel som inte ger vinst anses inte som lotterier iLF:s mening, I den mån dessa spel ger vinst i form av frispel så är det så gottsom alltid fråga om endast ett frispel. Regelmässigt behövs därför intetillstånd för att få anordna sådant spel, F. n. finns det uppskattningsvis15000 förströelsespel, bl, a, i nöjesparker, spelhallar och samlingslokalersamt på konditorier och andra serveringsställen. uppfattning finns det belägg för att automatspel om pengar,värdebevis, spelpolletter eller liknande kan ge sociala skadeverkningar.Utredningen anser därför att sådant spel även i fortsättningen skall varaförbjudet, dock att spelet bör få anordnas på fartyg i internationell trafik.Vidare anser utredningen att det i princip bör vara förbjudet att innehautbetalningsautomater (se avsnitt 2.8.2), Närdet sedan gäller automatspel med vamvinster anför utredningen att den frånsociala utgångspunkter inte finner betänkligheter mot detta spel. mening bör tiUstånd att anordna sådant automatspel ifortsättningen meddelas öppna ideella föreningar som varaktigt bedriver ideellverksamhet (jfr avsnitt 2.7.2,2), Ansökan om att fä anordna spelet bör prövasutifrån föreningens behov av lotteri- och spelintäkter med 1981/82:170 64 hänsyntagen tiU utrymmet på marknaden. I samband med tillståndsprövningen börtillses bl, a, att spelet inte kommer att anordnas på ett sådant sätt attdeltagarna ofillbörligt lockas eller utnyttjas. Utredningenkonstaterar härefter att automatspel med vamvinster av tradition förekommerinom folkparksanläggningar och liknande fasta nöjesanläggningar. mening bör automatspel även i fortsättningen få anordnas efterfillstånd av den som innehar en fast nöjesanläggning. Ifråga om automatspel som anordnas inom fasta nöjesanläggningar anserutredningen att värdet av högsta insatsen öch vinsten bör begränsas tUl tvårespektive . Några motsvarande begränsningar föreslås inte beträffandedet automatspel som anordnas av ideella föreningar. Utredningen anför att manönskat undvika en detaljreglering i lag av den ideella lotteriverksamheten. Medhänsyn tiU automatspelets karaktär anser dock Utredningen att högre insatsereller vinster än som föreslås beträffande det kommersiella spelet inte börtillåtas i det ideella spelet. Tillskillnad mot vad som f. n, gäller anser utredningen att ambulerandenöjesföretag och liknande inte bör få anordna automatspel. Utredningen menaratt en sådan verksamhet är svårare att kontrollera än den verksamhet sombedrivs inom fasta nöjesanläggningar. Ideella föreningar bör dock meddelastUlstånd att i samband med ambulerande tivoliverksamhet få anordna automatspel.Inte heller bör enligt utredningens mening automatspel få anordnas i sambandmed en restaurangrörelse. Utredningen har i det avseendet inte funnit anledningatt göra undantag från principen att lotteri- och spelverksamheten skallförbehållas staten eller det ideeUa föreningslivet. Remissinstansernaframför inte några erinringar mot förslaget om fortsatt förbud mot automatspelmed vinster i pengar m.m. Förslaget som gäller automatspel med vamvinsterkritiseras dock av många remissinstanser. Sålunda anser flera remissinstanseratt det är påkallat med en uttrycklig begränsning av insatsernas ochvinsternas storlek även såvitt gäller det automatspel som anordnas av ideeUaföreningar. Några remissinstanser, däribland RPS, anser att automatspel även ifortsättningen bör få anordnas på restauranger. Det anförs också att förslagetmedför en utbredning av automatspelet genom att de ideella föreningarna skallfå anordna sådant spel.