prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Löanser "att en viUkorslös sänkning av arbetsgivaravgifter, som görsoberoende av klara motprestationer i form av ökad sysselsättning och som riktarsig tiU såväl "behövande" som "icke-behövande" företagframstår som mycket tveksam." LO avvisar bl. a. av detta skäl en regionaldifferen- 1981/82:113 Bilagedel 300 LO "delar däremot utredningens uppfattningangående Nortbottens läns speciella problem. För att komma tiU rätta med dessabehövs föralom existerande stödformer samhälleliga insatser för att i förstahand dtfferentiera näringslivet i länet saml åtgärder för alt lösajärnmalmsrörelsens problem på lång sikt. I en plan för alt främja näringslivetsutveckling och sysselsättningen i kan någon form av marginelltsysselsätlningsstöd övervägas. Sysselsättningsstödet bör i så fall kunnautformas så alt stöd kan utgå tillsysselsättningen inom befintliga verksamheter." Ettantal av de remissinstanser som behandlat frågan om differentieradearbetsgivaravgifter är ett lämpligt regionalpolitiskt medel har även diskuteratselekfiva och generella regionalpolifiska medel från principiella utgångspunkter. Transportrådetanför att "ett selektivt stöd som transportstödet kan inriktas mot attuppnå klart preciserade mål. Ett generellt stöd däremot når aUa företag inomstödområdet, även l.ex. lokala serviceföretag som inte har någon alteraativlokalisering." anför atteffekfivitetsskäl Uka gärna kan tala för som emot generella åtgärder. "Engenerell åtgärd ger fördelar även för företag som inte befinner sig i densituationen alt de behöver stöd. Likaväl som all företag som erhåUer selektivtstöd kan få väsenligl minskade incitament för att nå lönsamhet, kan generelltstöd innebära att "icke-behövande" företag minskar sinaulvecklingsanslrängningar. Organisatoriskt "släck" uppstår. DelgenereUa stödet kan också innebära att stödet i huvudsak används för att ökavinster eUer alternativt höjer lönenivån utan att några "objektiva"skäl finns för detla." ERUframhåUer att det fillgängliga underlaget - l.ex. i form av forskningsresultat- för att förutse effekteraa av en omläggning av arbetsmarknads-, industri-och regionalpolifiken i riktning mot ökad användning av mer generellt verkandestyrmedel och starkare förlitan på marknadsmekanismen är osäkert ochofuUständigl. iKopparbergs län menar att det inle är självklart att generella stödformer blirmer rättvisa än selekliva. Förelag i stödområdet som är "naturligtlönsamma" får med generellt stöd en mycket kraftig subvention som negativtkan påverka andra liknande företag utanför stödområdet. "anser heller inte att generellt stöd i aUa lägen är ett tUlräckliglhjälpmedel för en aktiv politik med syftet att styra stora nyinvesteringar tiUutsatta områden. En lämplig kompromiss i valet mellan selekfiva och generellastödåtgärder kan enUgt mening bestå av en viss aUmän sänkning avarbetsgivaravgifterna saml en möjlighet fill selektiva insatser på"toppen", exempelvis som offertslöd, vid särskilt angelägnaprojekt." Länsstyrelseni delar utredningens syn på behovet av ett mer genereUt verkandeslöd som sänker kostnadsnivån inom ett begränsat Prop.1981/82:113 Bilagedel 301 "Flera faktorer talar för alt de regionalekonomiska effekterna av eltsådant stöd skulle bli goda. Det gäller såväl i befintliga företag som i fråganom nyföretagandet. Mångaföretag inom stödområdet har expanderat mycket snabbi, företrädesvis med hjälpav lokaliseringsstödet. Detta har ofta lell lill en låg konsolideringsnivå ochhärmed hög skuldsältningsgrad. Sådana förelag blir särskilt sårbara för ekonomiskapåfrestningar som högt ränteläge, konjunkturmässiga marknadsförsämringar etc.En generell kostnadsnivåsänkning skulle också motverka bl.a. de avstånds- ochklimatberoende kostnaderna som bidrar fill sämre ekonomiska förutsättningar förindustrieU verksamhet inom stödområdet. Hit hör transportkostnaderna som trotstransportstödet missgynnar företag inom stödområdet. Hit hör även kostnaderför personkontakter, energikostnader m. m. Länelsföretag lever i allmänhet med mycket små vinstmarginaler. Det kan exemplifierasav att del ekonomiska resultatet i många företag visat sig precis motsvara dettransportstöd som utgått. Detta ger givetvis mycket otrygga förhållanden förföretagen och de anställda. En rejäl sänkning av kostnadsnivån skuUe kunnaresuUera i aUmänl sett förbättrade överlevnadsmöjligheter. TidigareregionalpolUiska satsningar skulle härmed kunna säkerställas. Enmarkant sänkning av kostnadsnivån kan också bidra tiU att öka intresset ochförmågan till fortsatta satsningar i länet i de industriföretag som svarade för60- och 70-talets filialetableringar." "Differentieradearbetsgivaravgifter skulle kunna ge en sådan allmän sänkning av kostnadsnivån.Länsstyrelsen anser dock att en sådan generell stödform ger vissa negativabieffekter som från principiell utgångspunkt måste ifrågasättas. Engenerell sänkning av arbetsgivaravgifter i alla företag föratom den offentligaförvaltningen leder till kostnadsreduceringar även i företag med förhållandevisgod lönsamhet. Som exempel kan nämnas banker och försäkringsbolag. Stödetkommer vidare all utgå lill näringar där verksamhelsvolymen i första handbestäms av andra faktorer än den totala lönekostnaden. Handeln och annanserviceverksamhet och skogsbrak kan vara sådana verksamheter. FinansieUtstöd lill näringslivet skall ytterst syfta fill alt förslärka sysselsättningen.En sänkning av kostnadsnivån inom ett stödområde bör därför inriktas motverksamheter där en sådan stödåtgärd kan förväntas leda lill ökadarbetskraflsefterfrågan inom stödområdet." Länsstyrelseni framhåller all "under en följd av år harstimulansåtgärder i form av lokaliseringsstöd, ulbildningsslöd ochsysselsättningsstöd prövats. Väsentliga effekter har uppnåtts men har ändå inteförmått häva undersysselsältningen eller i tillräcklig grad förbättratindustrislrakturen. Föratt underlätta företagens utveckling i de prioriterade stödområdena 1981/82:113 Bilagedel 302 kankoslnadssänkande medel vara en mer effektiv åtgärd. Delta framhölllänsstyrelsen i Länsprogram , i anslutning till den då aktuella sänkningeni inre stödområdet av den allmänna arbetsgivaravgiften." "Länsstyrelsenkonstaterar aUlså att de selektivt verkande medlen inte har getttiltfredsstäUande regionalpolitiska effekter och har också noterat att dettraditionella lokaliseringsstödet inte har samma fömtsätlningar att fungera närexpansionskraften i näringslivet är vikande. Efterfrågan på stödet har minskat,effekterna på sysselsättningen har också minskal och huvudintresset förskjutitsmot produktförnyelseproblem som normalt inle finansierats med regionalpolitisktstöd." Länsstyrelseni framhåller att "det kan naturligtvis också diskuteras omgenerella stödåtgärder är mer rättvisa än selekliva. Den föreslagna sänkningen avarbetsgivaravgiften gynnar alla företag ulan-för den offentliga sektorn. Dettagäller även företag som lill ingen eUer ringa del har merkostnader liU följd avsin lokalisering." "Ett generellt stöd vars enda effekt i mångaföretag och branscher är att företagets vinst ökar kan därför knappast hävdasvara "mer rättvist" än selektiva stödformer. Den rättvisa som beståri att stödet utgår tUl alla företag kostar också i effektivitet per stödkronagenom alt subventionen även utgår tiU företag där någon effekt påsysselsättningen inle kan påräknas." KFanser att "en viktig principfråga för statsmakterna är om man ska läggatonvikten vid selektiva eller generella politiska medel. Diskussionen har underlång tid varit livlig inom en rad områden. Frågan har för regionalpolitikensdel aktuaUserats genom utredningen om differentierade arbetsgivaravgifter. EnligtKF:s uppfattning bör man inte se selektiva och genereUa medel som eltmotsatspar. Tvärtom är del så att man oftast måste arbeta med bägge typerna avmedel för att uppnå en tUlfredsställande effektivitet i de åtgärdersom vidtas. För att selekliva medel ska kunna ge varaktiga resultat med rimliginsats måste de utgå från en situation där de allmänna föratsättningarna ärgynnsamma. Annars uppstår snart motverkande krafter och olika bieffekter somförtar verkan av den riktiga insatsen. Men om man ensidigt använder sig avgenerella insatser för all lösa specifika problem innebär det att man i alltförliten utsträckning påverkar det man verkligen avser alt lösa." SAFoch anför att "flera olika utvärderingar av degångna årens industripoUtik visar att del kortsiktiga perspektivet fåttdominera. Den politiken har gjort att sysselsättningen på kort sikt har kunnatupprätthållas, men har konkurrensförhållanden och andra ekonomiskavillkor snedvridits så alt den långsikliga utvecklingen blivit mindregynnsam." Flera av undersökningarna "pekar på att den selekfivastödpolitiken har misslyckats och rekommenderar istället en mer generelltinriktad stödpoUtik." "Fördelarnamed generella ekonomisk-politiska medel är att de i regel 1981/82:113 BUagedel 303 liknarövrig marknadsinformafion och därmed når alla förelag. påverkas inte på samma olyckliga sätt som för selektiva medel.Medlen framstår som mer rättvisa och mer effektiva än selektiva medel.Generella stödformer är dessutom lättare att administrera än selekliva eftersominte någon prövande instans behövs." SAFoch "menar att den föreslagna inriktningen frånselektiva mot generellt verkande medel kan bli den effekfivisering avstödformerna som krävs för ett bättre långsiktigt resultat för helalandet." ställer sig bakom utredningens resonemang att generellanäringspolitiska medel är att föredraga framför selektiva. Effektivitets- ochrättviseskäl talar för att selektiva medel bör undvikas. anför alt i "den principieUa frågan om generella ellerselektiva åtgärder bör användas i regionalpolitiken anför utredaren argumentsom är allmänt kända men sällan omnämns så klart som här sker. Selekfivt stöd iform av stöd till enskilda företag strider enligl utredaren mot de rättvisekravsom bär upp elt rättssamhälle: kriterieraa för sådant stöd är ej allmänt kända,risken för godtycklighet eller i vart faU för att lika fall behandlas olika kaninte avfärdas, nödvändigheten av förhandhngar meUan företag och politiska organoch myndigheter från fall till faU leder till orättvisor. villunderstryka riktigheten i utredarens uppfattning att rättviseskäl talar förgenerella åtgärder och mol selektiva. Utredaren framhåller också attsysselsättningseffekten "nästan självklart" uppnås tiU lägre slatsfinansiellkostnad genom mer generellt stöd. Ävenandra effektivitetsskäl anförs mot selektivt stöd. vill här pekapå bristande incitament all nå lönsamhet och effektivitet saml påadministrativa besparingar både för förelagen och i den offentliga förvaltningen. Denekonomiska, rättsliga och psykologiska analys av principfrågan som utredarengjort ger enligt bankföreningens uppfattning tiU resultat att det finns godaskäl alt pröva den föreslagna ordningen med dtfferentieradearbetsgivaravgtfter." SHIO-Familjeföretagenanför all "för del första är generella åtgärder rättvisare. selektivtslöd till enstaka förelag innebär en orättvisa gentemot dem som inle fårmotsvarande slöd. Konkurrensen snedvrids därmed. Vidarekan selekfivt stöd medföra alt effekfiviteten minskar. Det är stor risk attföretagen satsar på sådan produktion och sådana produktionsmetoder som ärgynnsamma ur bidragssynpunkt men inle ur effekfivitelssynpunkl. Ettviktigt argument är vidare att det säUan är sysselsättningseffekleraa sompremieras med nuvarande oftast kapitalinriktade stödformer. Skall högresysselsättning uppnås bör just sysselsättningen premieras genom att exempelvisarbetskraftskostnaderna sänks. 1981/82:113 Bilagedel 304 Ytterligareett argument mot selekliva medel är att dessa är dyrbara ur administrativsynpunkt. Föratom den ökade byråkrati de för med sig inbjuder de tiU godtyckeoch gränsdragningsproblem. Absolut rättvisa kan sällan eraås. Vidareär det ur informationssynpunkt lättare att använda sig av generellastödformer. Dessa går lättare in i de företagsekonomiska och marknadsmässigabedömningar som företagen måste göra. Slutligenbör framhållas att internationella avtal inom , och EG begränsarmöjligheterna tUl selekliva stödinsatser. Generella medel, såsomdtfferentierade arbetsgivaravgtfter, är dock tUlåtna eftersom de gäller för aUaföretag." Riksförsäkringsverketframhåller "alt varje avvikelse från de avgiftsregler, som träder i kraftden , är ägnad alt motverka den förenkUng av debiteringssystemetsom dessa regler är avsedda att medföra. Om intresset av ett regionalpolitisktstöd i form av sänkta eller slopade arbetsgivaravgifter anses böra övervägaintresset av ett enkelt och smidigt debiteringssystem, synes det föreslagnasystemel ur administrafiv synpunkt kunna hanteras, även om det förarbetsgivarna innebär ökat upp-gtftslämnande och för ochde lokala skallemyndigheterna ökat kontrollarbete m. m. Riksförsäkringsverketvill också framhålla, all om en differentiering av arbetsgivaravgifterna ienlighet med föreliggande förslag skall genomföras denna bör göras vid eltårsskifte." Riksförsäkringsverketanför vidare att såvitt verket kunnat finna "torde uppgiftslämnande ipraktiken få ordnas så, alt arbetsgivare, som lämnar arbetsgivarappgtft enliglalternativ 1 (högst 10 anstäUda) får göra särskUd kodmarkering för dearbetstagare, för vilka lägre arbetsgivaravgift skall gälla. Påarbetsgivarappgift enligl alternativ 2 (mer än 10 anställda) får arbetsgivarenange hur stor del av de redovisade beloppen, som avser anställda för vUka lägreavgtft skaU utgå. Ur kontroUsynpunkt är del enligt riksförsäkringsverketsmening lämpligast att redovisningen sker i absoluta tal." Beträffandemöjligheterna att konlroUera arbetsgivarnas uppgifter anförriksförsäkringsverket att "de kontrolluppgifter, som skall lämnas för deanställdas taxering och som också Ugger lill grand för granskning och kontrollav arbetsgivarappgifler hos de lokala skallemyndighelerna, innehåller uppgiftom den anställdes mantalsskrivning i form av koder för län, kommun ochförsamling. Lokal skattemyndighet har därför möjlighet att kontrollera de avarbetsgivaren lämnade uppgifteraa. Möjlighetfinns dessutom all utvidga användningen av den redan i vissa faU tillämpligadatamaskinelll framsläUda blanketten "Avstämningslista - 1981/82:113 Bilagedel 305 KUför arbetsgivarappgift" så, att alla arbetsgivare med arbetstagaremantalsskrivna inom region som berättigar till lägre arbetsgivaravgift redovisaspå denna avstämningsUsta. För att förenkla kontrollen - som givelvis innebärmerarbete för de lokala skattemyndigheterna och verket -skulle därvid förarbetsgivare inom regionen särskill redovisas arbetstagare, som ärmantalsskrivna utom regionen, och för arbetsgivare utom regionen arbetstagare,som är mantalsskrivna inom regionen. Föratombrattolönesumman för anställda kan uppgifter lämnas i avsläm-ningslistan om frikost, fri bostad eUer fri bil tillhandahållits. Del bör dock påpekas, attsvårighet föreligger att datamaskineUt omräkna dessa uppgtfter ikontrolluppgifterna till de värden, som skall ingå i avgiftsunderlaget förarbetsgivaravgtfleraa beroende på att kontrolluppgtfterna ofta är bristfälligtifyllda." Enligtutredningsförslaget skall lokal skattemyndighet kunna anmoda arbetsgivare attvid behov tiUställa myndigheten en specifikation över brattolöner,naturaförmåner samt arbetstagarnas kostnader i anställningen beträffandeanställda, för vilka lägre arbetsgivaravgift skall debiteras. Eftersomarbetsgivare ändå måste särtedovisa dessa arbetstagare i arbetsgivarappgtften,torde en dylik specifikafion medföra endast obetydligt merarbete för honom ochen sådan specifikation borde därför, enligl mening,fillstäUas lokal skattemyndighet utan anmodan. För den lokala skattemyndighetendäremot skulle en sådan specifikation underlätta kontrollarbetet högstväsentligt. Socialavgiftsutredningenanför att utredningsförslaget medför "all av-gtftsreglerna kompliceras föratt tillgodose - i och för sig angelägna -regionalpoUliska syften. I anslutninghärtiU vill utredningen erinra om vissa för skatte- och avgiftssystemenutmärkande förhållanden. Inom dessa system handläggs ett myckel stort antalärenden och synnerligen betydande belopp upphörs. Förfarandet härvid harutformats med hänsyn liU de särskilda behov som finns inom systemen och är ihög grad specialiserat." Socialavgiftsutredningenanför vidare alt "om arbetsgivaravgifterna differentieras efter degrander som föreslås i det remitterade belänkandel innebär det ett avsteg frånde strävanden mot ell enhefiigt avgiftsunderlag som ligger tiU gmnd försocialavgiflslagen. Den föreslagna differentieringen innebär vidare att lägreavgifter skulle utgå även för arbetstagare som är mantalsskrivna i de aktuellaregionerna men som är anställda i förelag utanför dessa regioner. Denna ordningfår lill följd all den föreslagna differentieringen av arbetsgivaravgtfter blirfillämplig i växlande omfattning beträffande arbetsgivare i hela landet. ""Effekten härav torde bli försämrad inbetalning av preliminär avgift.Detla är olyckligt med hänsyn fill de ansträngningar som f n. görs för att ökade preliminära inbetalningarna. För arbetsgivarna betyder det föreslagnasystemel sålunda all avgiftsredovisningen blir mer komplicerad." 1981/82:113 Bilagedel 306 Förlänsstyrelser och lokala skattemyndigheter innebär förslaget om differentieradearbetsgivaravgifter, enligl socialavgiftsulredningens mening, att del blirsvårare alt rätt bestämma de preliminära avgtfterna och all kontrollen blir merkomplicerad. "Den omständighet som avgör om arbetsgivaravgiften skallsättas ned, den anställdes mantalsskrivningsorl, kan visserligen fastställasoch beaktas i granskningsförfarandel. Men del medför en påtaglig merbelastningfrån kontroUsynpunkt." Desvårigheter som socialavgtftsuiredningen anser skulle uppkomma inomavgtftssyslemet om förslaget tUl regional differentiering av arbetsgivaravgiftergenomförs är enligl utredningen så betydande att förslaget avstyrks. Socialavgifisutredningenanför vidare att "för del faU en ordning med differentieradarbetsgivaravgift ändå anses böra införas föreslår utredningen i vissahänseenden andra lösningar än dem som valts i del remUterade betänkandet. Möjlighetenatt knyta an uppbörden av arbetsgivaravgifteraa lUl den redovisning avlönesumma och prelimär A-skatl som lämnas av arbetsgivarna i uppbördsdeklarationerinom källskallesystemel är - som antytts i det föregående - av väsentligbetydelse för att ett enklare och effektivare debiterings- och uppbördssystemskall kunna införas. Om underiagel för beräkning av preliminär A-skatt skUjersig alltför mycket från underiagel för beräkning av arbetsgivaravgifterna kannågon sådan anknytning inte ske. Enförulsättning för ett effekfivt kontrollsystem och en samordning avavgtftskontroUen med skattekontrollen är att de båda underlagen i huvudsakberäknas efter samma grunder och framför allt alt arbetsgivarna entydigt angerpå vilket underlag arbetsgivaravgifterna skaU beräknas. Vid en differentieringav avgtfterna efter arbetstagarens mantalsskrivningsort bör därförarbetsgivaren redovisa ell underlag för varje grupp av differentieradeavgifter. Arbetsgivaresom har anstäUda för vilka differentierade arbetsgivaravgifter skall utgå böråläggas skyldighet alt om inte avgifterna för arbetsgivarens samtligaanställda skall beräknas efter samma procenttal - redovisa de anställdasskatter och löner samt därtill anknytna avgifter under olikaredovisningsformer." Denna typ av redovisningssystem bör dock, enligtsocialavgiftsutredningen, inte tillämpas förrän elt nytt decentraliseratavgiftssystem trätt i kraft. SCBframhåUer att i princip skuUe en koppling fill ett syslem medarbetsställeanknutna kontroUuppgifler göra del tekniskt möjligt att knyta endtfferentiering av arbetsgivaravgtfter tiU såväl arbetsställets belägenhet somden anstäUdes bostadsort. SCB förordar all en eventueU differentiering avarbetsgivaruppgifter kopplas till arbetsställets belägenhet i stället för tiUden mantalsskrivna befolkningen. Utredningar om att knytakon-trolluppgtftsredovisningen lill arbetsställen pågår f. n. men någotfungeran- 1981/82:113 BUagedel 307 desystem föreligger ej. I likhet med SCB anser statskontoret all endifferentiering av arbetsgivaravgifter bör utgå från det enskilda arbetsstället.Om differenfierade arbetsgivaravgtfter införs blir detta yllerligare elt tungtvägande skäl för att irtföra ett arbetssläUeregisler. Kostnaderna härför bördock i så faU ses mol bakgrand av en rad olika behov. Även anser att en differentiering bör baseras på arbetsplatsensbelägenhet och inte på den anställdes mantalsskrivningsort. Förslagetatt differentiera arbetsgivaravgifterna och egenföretagarnas socialavgifterkommer för skatteadminislrafionen alt innebära ökad resursåtgång vad avserregistrering och kontroll anser . Verket anför vidare att"det är angeläget att en eventueU differentiering av avgifterna grandaspå kriterier som är entydiga. Reglerna måste vara så enkla som möjligt atttillämpa för såväl arbetsgivare som kontrollerande myndigheter. Det är inteminst viktigt i detta sammanhang då den föreslagna differentieringen avavgifterna innebär en betydande förmån för dem som omfattas av sänkningen. Utredningenanför att arbetstagarnas mantalsskrivningsorl är en differentieringsgrad somär relafivt lätt alt tillämpa och kontrollera." "Från administrativsynpunkt skulle avgränsningen tiU mantalsskrivningsort tekniskt kunna medgegod kvaUtet på både redovisning och kontroll av dtffe-rentieringen. Deltaföratsätter emellertid ökade resurser för att bestämma underlaget för arbetsgivaravgtfleraa." Riksskatteverketframhåller slutligen att "med hänsyn till planerna att i framtidensamordna avgiftssystemet med käUskatteuppbörden samt att en särskild utredaretillkallats för att göra en översyn av systemet för och organisationen av arbetsgivaraassocialavgifter, finner verket att de här behandlade frågoraa rörande enregional differentiering av arbetsgivaravgifterna lämpligen bör lösasgemensamt med denna översyn." ERUanser att utredningens förslag medför en risk för ett framlida pendlingsmönster,som är mycket dyrt, samhällsekonomiskt sett. ERU instämmer "i att endifferentiering av arbetsgivaravgifterna, som baseras enbart på arbelslälletsgeografiska läge, troligen är olämplig på grund av svåra kontrollproblem ochsvårbedömda bieffekter. Men den föreslagna lösningen är inte heller problemfri,varför en begränsning av tUlämpnings-området utifrån såväl den anställdesbostadsort som arbetsställels belägenhet kan behöva övervägas." Liknandesynpunkter framförs av transportrådet. Länsstyrelseni instämmer i utredningens förslag om att knyta endifferentiering av arbetsgivaravgifterna till arbetslagarnasmantalsskrivningsort. LRFkan i princip godta utredningens förslag att knyta en differentiering avarbetsgivaravgtfterna till arbetstagarnas bosättningsort men anser sig intekunna dela uppfattningen att del vore positivt all en viss del av överutbudetav arbetskraft i en region reduceras genom pendling eller Prop.1981/82:113 BUagedel 308 eventuellflyttning, vilket en anknytning fill mantalsskrivningsorten eventuellt skullekunna leda tUl. Inle heUer KF anser all en dtfferentiering bör sfimulera tillpendling och föreslår därför att en sänkning av arbetsgivaravgifterna knytstiU arbetsställen. SAFoch framhåller alt om ett system med differentieradearbetsgivaravgifter införs, är det angeläget att den tekniska utformningen blirentydig och afi systemet bUr enkelt alt administrera. "Det system som utredarenpresenterar har vissa praktiska brister på den punkten även om det bör vara enframkomlig väg att utgå från de anställdas mantalsskrivningsort snarare änarbetsplatsens belägenhet." "Denomläggning av skatteadministrationen som sker har syftat tUlatt underlätta arbetsgivarens uppgiftslämnande. Det är vikfigt att ett systemmed sänkta arbetsgivaravgifter inle motarbetar denna strävan. Därför föreslårorganisationerna all differentierade arbetsgivaravgifter införs så att allaföretag som är berättigade fill avgiftsnedsättningar genomuppbördsmyndigheternas försorg skall få åtnjuta denna förmån utan särskiltyrkande.