prop · G503141 · 1981-12-31 00:00:00 — Svensk kriminalvård har hittillsförskonats från sådana allvarligare konfrontationer och när ansatser därtillförekommit - kunnat lösa problem förhandlingsvägen. Det är därför viktigt inte nu raserar vad som byggts upp och att man inte väljer metoder sominnebär större ingripanden än vad nöden kräver. Enligt BRÅ är de framlagdaförslagen i vissa delar alltför drastiska. Föräldraföreningenmot narkotika har förklarat sig inte stödja förslagen till skärpta regler ochpraxis när det gäller fångar som inte är att betrakta som särskilt"farliga" eller spekulativa. 5.2.2Förbud mot korttidspermission i vissa fall Förslagethar lämnats utan erinran av flertalet remissinstanser och uttryckligen fillstyrktsav bl.a. överåklagarna i och - som dock har vissasynpunkter på den lagtekniska utformningen - samt och kammarrätteni . Inte heller RA motsätter sig förslaget. RÅ påpekar dock attförbudet i viss män kan komma att utgöra en ytterligare påföljd för brottslighantering av narkofika. F. n. synes nämligen i underrätterna råda den praxisatt intagen som övertygas om olovlig befattning med narkotika på anstaltregelmässigt döms för åtminstone narkotikabrott och ådöms särskiltfrihetsstraff, varigenom sker ett tillägg till den löpande strafffiden. Omnarkotikan utgör endast hasch och mängden ej uppgår fill , ärregeln dock den att inte särskilt straff ådöms utan att endast disciplinärpåföljd kommer i fråga. Underrättens praxis på förevarande område har dock ännuinte prövats av högsta domstolen. Om nu angivna praxis kommer att bestå,framstår det som angeläget att förbudet mot korttidspermission vid tilllämpningensammanvägs med nyssnämnd praxis. Rikspolisstyrelsenframhåller i sammanhanget vikten av att kriminalvårdsmyndighet rapporterartill polismyndigheterna om beviljade permissioner för långtidsdömda som ärintagna i riksanstalt. Riksrevisionsverketanser att samma kvalifikationstider för permission bör fillämpas på riks- ochlokalanstalter i fall då narkotikamissbmk har förekommit. Det är etträttssäkerhetskrav att samma förseelse leder till Prop.1981/82:141 76 sammasanktion oavsett om den intagne vistas på sluten riksanstah eller ej. Förslagetinnebär tillskapandet av en påföljd för brottslig handling, som skall tillämpasäven rent administrativt. Detta är otillfredsställande ur rättssäkerhetssynpunkt.Det kan inte finnas något skäl att inte anmäla misstanke om narkotikabrott avintagen för utredning och åtal, varvid domstol får bestämma påföljd. Denna fårsedan ha eventuella konsekvenser i permissionshänseende enligt vanliga regler.Ett nyttjande av narkotika, som inte innefattar innehav, är att döma avdomstolarnas praxis så gott som allfid uteslutet. I den mån så ej skulle varafallet, bör handlingen vara fri från påföljd både i och utom anstalt. Det synesräcka med ett förbud mot korttidspermission som förflyter mellananmälan och lagakraftvunnen dom. Samfundetavstyrker förslaget i den föreslagna utformningen i denna del men tillstyrkeren regel om permissionsinskränkning under utredningstid enligt vad sagts. Föräldraföreningenmot narkotika anser atl utredningen föreslår långtgående skärpningar på ettmycket magert underlag och att indragna permissioner framför allt skallanvändas som skydd för tredje man eller annat viktigl samhällsintresse intesom en straffåtgärd. Föreningen tar också upp frågan om de anhörigas situationi samband med permissioner och anför. IKVVSF 1979:1 § 111 står det aft regelbunden permission inte får beviljas, omdet inte på ett betryggande sätt är söijt för den intagnes bostad ochekonomiska förhållanden. I dess § 118 stadgas att resa och uppehälle underkorttidspermission skall betalas av den intagne. Besökoch permissioner rör ofta oss anhöriga i lika hög grad som de intagna. Likamycket som vi önskar fortsätta ett engagerat umgänge med våra anförvanter, likalite önskar vi längre bli utnyttjade och svikna. Detta sker inte alltför sällanvid permissioner. Ofta får vi då i praktiken stå för kost och logi. Videventuell misskötsel av permissionen kommer vi i en svår lojalitetskonflikt.Ska vi rapportera eller inte? Mångafångar har inte utvecklats och förändrats . Att mångagår på permission med samma värderingar som de gick in i fängelse med, framgårtydligt av utredningens genomgång av 197 slumpvis och än mer av 47 särskiltutvald intagna. Under sådana omständigheter vill vi anhöriga inte pressas attta emot dem. Det som stadgas i ovan citerade §§111 och 118 uppfylls inte sällanpå annat sätt än genom oss. När de intagna når fram till oss, har deras pengarofta tagit slut. De kan fill och med under resan ha skaffat sig nya skulder somomedelbart måste betalas. Enpå anstalten uppgiven permissionsadress kan i prakfiken visa sig vara falsk.Det förekommer inte sällan att anförvanter/fångar helt överraskande knackar pådörren lill oss anhöriga . Allt detta ger oss anhöriga psykisktoch ekonomiskt betungande problem. Utredningen antyder knappast dess existens,än mindre någon lösning. 1981/82:141 77 5.2.3Brevgranskning, telefonsamtal, mottagande av besök samt kroppsbesiktning Förslagenhar i stort tillstyrkts eller lämnats utan erinran vid remissbehandlingenRikspolisstyrelsen anför. Kontrollav för anstaltens personal okända besökande till långtidsdömda som på gmnd avfara för fortsatt brottslig verksamhet är intagna i sluten riksanstalt börregelmässigt ske med biträde av polismyndighet. Sekretessen mellanmyndigheterna i detta kontrollsamarbete måste undanröjas. Såsom utredningenpåpekat bör det ankomma på och attutfärda föreskrifter för hur kontrollen skall gå till. Insmugglingav narkotika på anstalterna kan i många fall befaras ske i samband med besök.Det är synnerligen viktigt att sådan trafik förhindras. Narkotika som smugglas fasttejpadeller på annat sätt anbringad direkt på kroppen kan med nuvarande bestämmelseri regel inte avslöjas. Det är därför rimligt att som villkor för besök även yfligkroppsbesiktning får ställas. Kontrollav person utanför anstalten som intagen vill ha telefonsamtal med börregelmässigt ske med biträde av polismyndighet i den utsträckning som nämntsovan i fråga om besök. Enhgt uppfattning börtelefonautomater inte finnas i riksanstalter. Denna helt okontrolleradekontaktmöjlighet med personer utanför anstalten kan inte få fortgå om man villförhindra att intagna på ett enkelt sätt bedriver eller planlägger brottsligverksamhet inifrån anstalterna. Sverigesadvokatsamfund anser det befogat att kanske till och med betydligt - skärpakontrollen av de intagna i samband med besök. Däremot finns starka skäl attinte införa en mer ingående kontroll av besökare än vad som gäller i dag.Särskilt med den nu föreslagna långtidsinspärrningen blir besöken kanske denenda mer normalt mänskliga kontakt de intagna får. Det är då viktigt att besökunderlättas, inte avskräcks. Med en ingående kontroll av den intagnes kropp ochkläder samt av besökslokalen bör syftet att förhindra insmuggling i anstaltenkunna uppnås. Det är också ett mindre avsteg från vanliga integritetsregler attundersöka en fånge än en person på fri fot. Samfundet avstyrker sålundaförslaget i denna del. motnarkotika anför att man ställer sig bakom endast kroppsbesiktning av besökaresom tidigare överbevisats om narkotikasmuggling in på anstalt. I övrigt skall,menar föreningen, besökare endast genomgå en enkel visitation och övrigkontroll belasta fången. Statens invandrarverkframhåller att det beträffande brevgranskning och avlyssning av telefonsamtal m.m. är angeläget att det byggs upp ett väl fungerande praktiskt system för dessaövervakningsmtiner. Om åtgärderna är aktuella i förhållande till utländskaintagna, måste personalen på anstalten veta när, varför och hur denextrapersonal, som kan behövas för att fullgöra kontrollerna, skall rekvireras.Verket pekar också allmänt på att särskilda premieringsmöjligheter för intagnamed långa strafffider och 1981/82:141 78 utländskamedborgare med utvisning i domen kan ge positiva elTekter. I övrigt harerinringar gjorts beträffande vissa detaljfrågor. Utredningsförslagethar i allmänhet sakligt sett tillstyrkts vid remissbehandlingen. Kriminalvårdsstyrelsenuttalar att urinprovskontroll har visat sig vara ett viktigt hjälpmedel när detgäller att bekämpa narkotikaförekomst i anstaltema. Emellertid har det uppståttvissa tillämpningssvårigheter på grund av att de intagna i allt störreomfattning vägrar att efterkomma föreläggande att lämna sådana prov. I vissafall har intagna fått den uppfattningen att urinprovskontrollen är frivillig.Styrelsen föreslår därför att bestämmelsen om urinprovskrontroll ändras så attdet klart framgår att en intagen är skyldig att efterkomma ett föreläggande, ominte medicinska skäl talar mot det. Med en sådan bestämmelse innebär en vägranatt lämna urinprov att den intagne kan åläggas disciphnär bestraffning om haninte kan anföra godtagbara skäl för sin vägran. Som utredningen anfört har ipraxis urinprovskontroll som villkor för permission inte ansetts stå i överensstämmelsemed lagen om kriminalvård i anstalt. Genom förslaget till ändring i 32 § KvaLhar utredningen avseft att åstadkomma en ändring därvidlag. För att undanröjade oklarheter som råder i denna fråga bör dock enligt styrelsens mening i KvaLföreskrivas att urinprovskontroll kan ställas som villkor förkorttidspermission. Detta villkor bör f. ö. enligt styrelsens mening kunnaställas även för andra vistelser utom anstalt. Liknande synpunkter anförs avkammarrätten i och JO, vilka anser utredningsförslaget ofillfredsställandefrån lagteknisk synpunkt. i menar att man böröverväga att införa en uttrycklig föreskrift av innebörd att den som vägrar attlämna urinprov skall anses ha överträtt narkotikaförbudet. Riksåklagareninstämmer i och för sig i de synpunkter som framförts av utredningen omintagnas penninginnehav. Det framstår som nödvändigt att begränsa omloppet avpengar på anstalterna även om det lorde vara realistiskt att räkna med attdetta i viss utsträckning kan komma att ersättas av omsättning av föremål ellerskuldförbindelser. RÅ kan emellerfid inte godta förslaget i vad det avserstadgandet att "omhändertagna" pengar direkt skall tillfalla kronan.Detta torde kräva ett regelrätt förverk-ningsförfarande. RÅ vill därför förordaen regel att sådana pengar som avses skall tas i beslag, varefter anmälan ivanlig ordning får ske till åklagaren, som för talan vid domstol omförverkande. Liknande synpunkter har anförts av överåklagaren i . 1981/82:141 79 Överåklagarnai och har ifrågasatt om inle den föreslagna lagändringen ocksåbör omfatta värdehandlingar som kan användas som betalningsmedel. Utredningenföreslår rätt för anstaltspersonalen att för att begränsa narkotikan på anstaltemaomhänderta otillåtet innehav av pengar. Intagna på sluten riksanstalt har i dagrätt att inneha . Genom narkotikahandel intagna emellan och genom ettflorerande kortspel samt genom att pengar tas in under besök och permissionerär det inte ovanligt att intagna kan bära på sig. Pengarnainnebär ett gissel och ett hot mot anstaltsmiljön. Svåra fall av misshandeluppstår och många intagna begär vistelse i enmm i fmktan för gemenskap med devilka de står i narkotika- eller kortspelsskuld till. Därför bör penninginnehavetbegränsas ytterligare för intagna på alla kategorier av anstalter. Kriminalvårdsstyrelsenhar i princip intet att erinra mot att det införs en möjlighet att omhändertaoch förverka pengar, under förutsättning att sådana bestämmelser inte medförkomplikationer av civilrättslig natur. Emellertid anser styrelsen attbestämmelsen bör utformas så att förverkande inte skall vara huvudregeln. Istället bör enligt styrelsens mening föreskrivas att omhändertagande får skeunder vissa omständigheter (jfr vad som gäller i fråga om omhändertagande avberusningsmedel m. Utredningen föreslår också att styrelsen skall utfärdavissa föreskrifter angående disposition av intagnas studiemedel och besparingarsom härrör sig från arbete vid Skogome- och Tillbergaanstalterna. Styrelsen kandock inte finna annat än att de avsedda inskränkningarna i fråga om förfogande avsådana medel måste regleras i lag. JOanser att de föreslagna bestämmelserna i flera hänseenden är otillräckligtgenomtänkta och avstyrker förslaget. finner atl detfinns goda skäl att omhänderta otillåtna penningmedel under anstaltsfiden menanser att det saknas skäl att konfiskera dessa om ägaren är känd. Gällanderegler om beslag och förverkande i brottmål är tillräckliga i detta hänseende.Samfundet avstyrker förslaget i den föreslagna utformningen i denna del mentillstyrker en regel om att otillåtna penningmedel omhändertas för attåterlämnas vid frigivningen. Flertaletremissinstanser ansluter sig fill utredningens ställningstagande eller lämnardet utan erinran. RA samt överåklagarna i och ifrågasätter dockom inte vissa ändrade regler bör införas när det gäller passfrågoma.Invandrarverket betonar att en ulomnordisk medborgare inte bara har sitt passsom rese- eller legitimationshandling. Om vederbörande har uppehålls- ocharbetstillstånd här, så är passhandlingen även hans tillståndsdokument, vilketbör beaktas, om passinnehavet diskuteras i samband med vistelse utanföranstalten. 1981/82:141 80 Närvarande:f.d. justitierådet , regeringsrådet , justitierådet . tillhandakommet utdrag av protokoll vid regeringssammanträde den 18 febmari1982 har regeringen på hemställan av statsrådet och chefen förjustitiedepartementet beslutat inhämta lagrådets yttrande över förslagtill 1. lag om ändring i lagen (1974:203) om kriminalvård ianstalt, 2. lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingenav häktade och anhållna m.fl., 3. lag om ändring i lagen (1980:621) med särskilda beslämmelserom vård av unga, 4. lag om ändring i lagen (1981:1243) om vård av missbmkarei vissa fall, 5. lag om ändring i . Förslagenhar inför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn . Förslagenföranleder följande yttrande av lagrådet: Lagrådet lämnar förslagen utanerinran. Prop.1981/82:141 81 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland Propositionom ändring i lagstiftningen om kriminalvård i anstalt m. m. 1 Anmälan av lagrådsyttrande m. m. Föredragandenanmäler lagrådets yttrande' över förslag till 1. lagom ändring i lageii (1974:203) om kriminalvård i anstalt, 2. lag om ändring i lagen (1976:371) om behandlingenav häktade och anhållna m.fl., 3. lag om ändring i lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga, 4. lag om ändring i lagen (1981:1243) om vård av missbmkarei vissa fall, 5. lag om ändring i . Föredragandenupplyser att lagrådet har lämnat lagförslagen utan erinran och anför. Utöverde förslag till lagändringar som har underställts lagrådet vill jag i dettasammanhang också ta upp ytterligare ett förslag fill ändring i lagen (1980:621)med särskilda bestämmelser om vård av unga (LVU). 1 23§ LVU föreskrivs att vid handläggning i kammarrätt av mål enligt lagennämndemän skall ingå i rätten. Motsvarande bestämmelse i lagen (1981:1243) omvård av missbmkare i vissa fall (LVM) har på inrådan av lagrådet (prop.1981/82:8 s, 118) försetts med undantag för mål om omhändertagandeenligt lagen. Kammarrätten i har i skrivelse hemställt att de båda lagmmmenskyndsamt bringas i saklig överensstämmelse med varandra. Jaghar efter samråd med chefen för funnit att den påtaladeskillnaden, som inte är sakligt motiverad, bör undanröjas "Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträde . Prop.1981/82:141 82 möjligt.Det bör ske genom att 23 § LVU förses med motsvarande undantag förnämndmedverkan i mål om omhändertagande i kammarrätt som finns i 29§ LVM. Lagrummen blir då likalydande. Lagrådets hörande i denna del måstedärför anses sakna betydelse. 2 Mindre bostadsavdelningar vid vissa slutna riksanstalter m. m. Iremissprotokollet angav jag att det var min avsikt att återkomma till frågan ommindre avdelningar vid vissa slutna riksanstalter. Sedanår 1975 har antalet intagna i kriminalvårdsanstaU med långa strafftider ökat.Så t. ex. var antalet intagna med en strafftid av 570 den 1mars 1975 och 886 . ökade antalet intagna med enstrafftid av från 131 till 281. Ökningen av antalet långtidsdömdahar medfört att det f. n. råder brist på lämpliga platser för detta klientel.Härigenom har möjligheterna att bemästra narkotikaproblem och våld intagnaemellan avsevärt försvårats. Denlagstiftning som jag nu förordar syftar bl.a. till att man skiill uppnå enbättre kontroll av de intagna i olika avseenden. Särskilt gäller detta personersom har dömts till fängelse i lägst och som kan befaras vara särskiltbenägna att fortsätta en broftslig verksamhet av allvariig karaktär innanverkställigheten i anstalt har avslutats. Dessa personer skall enligt förslagetföreträdesvis placeras i slutna riksanstaher med hög säkerhet. Detta hindrarinte att andra kategorier dömda även i fortsättningen placeras i sammariksanstalter. Som exempel på lämpliga riksanstalter har i remissprotokolletnämnts förutom Kumla och - anstalterna , oChNorrtälje. AnstalternaTidaholm och togs i bmk . De var avsedda förett klientel med ett begränsat behandlingsbehov. Bygg-nadsmässigt är deanpassade för en verksamhet som väsenfiigen inriktas på en industriell produktion.Båda anstalternas platser är fördelade på 40-mannaavdelningar. Anstalterna harefter hand fått ta emot ett tyngre klientel än de är avsedda för. Hall-anstaltenfilifördes kriminalvården för att användas som säkerhetsanstah.Av anstaltens platser utgör flertalet, 72, en avdelning i två våningsplan. Ibetänkandena (SOU 1977:76) Personalens arbetsuppgifter vid kriminalvårdensanstalter och (SOU 1979:4) Avskildhet och gemenskap inom kriminalvården harframförts förslag oni att inrätta mindre bostadsavdelningar vid i första handanstalterna , och . har också ianslagsframställningar yrkat medel för inrättande av mindrebostadsavdelningar vid dessa anstaher. Det har därvid ansetts att 10-15 platserper avdelning skulle vara en lämplig storlek. Prop.1981/82:141 83 I1980 års budgetproposition uttalade min företrädare att bostadsavdelningarnasstorlek borde minskas vid vissa anstalter, i första hand , ochNorrtälje. Han ansåg dock att beläggningssituationen inte medgav deplatsreduceringar som inrättandet av mindre anstaltsavdelningar skulle kräva (prop.1979/80:100 bil. 5 s. 80). Uttalandet lämnades utan erinran av riksdagen.Riksdagens justitieutskott tog vid behandlingen av budgetpropositionställning till en motion om inrättande av mindre avdelningar vid Tidaholmsanstalten.Utskottet uttalade bl.a. (JuU 1980/ 81:35 s. 9) att det statsfinansiella lägetinte heller då var sådant att det var möjligt att minska platsantalet vid deberörda kriminalvårdsanstalterna. Härtill kom att beläggningssituationen hadeförvärrats. Utskottet ville dock betona att det är angeläget att fråganprioriteras vid den fortsatta planeringen av anstaltsbeståndet. Utskottetsuttalande godtogs av . Beläggningenvid de slutna riksanstalterna har varit mycket hög ochutgjorde av antalet fillgängliga platser. Detta iförening med det ökande antalet långtidsdömda har medfört att möjligheternatill differentiering och kontroll av intagna som placeras i sluten riksanstahallvarligt har begränsats. Föratt man skall komma till rätta med beläggningssituationen på de slutna riksanstahernaskulle behövas åtminstone en ny sådan anstalt med minst 100 platser.Emellertid kommer den sammanlagda planläggnings- och byggnadstiden för dennaanstalt i så fall att bli mycket lång, sannolikt sju fill åtta år.Byggnadskostnaderna för anstalten kan uppskattas till 180-200 milj. kr. Medhänsyn främst till de höga kostnaderna anser jag det mycket angeläget att man idet längsta kan undvika att bygga nya slutna riksanstalter. För att kunna utökakontrollen av de långtidsdömda i enlighet med det föreliggande förslaget tilländringar i lagen om kriminalvård i anstalt anser jag emellertid att det nu ärnödvändigt att höja kvahteten på de slutna riksanstalterna genom att - i dentakt beläggningssituafionen tillåter -inrätta mindre bostadsavdelningar vidTidaholm, och . Varje avdelning bör ha 10-15 platser. Denminskning av antalet platser som därvid uppstår kan till en del kompenserasgenom att en ny paviljong uppförs vid Tidaholmsanstalten samt att en stängdpaviljong öppnas vid Norrtäljeanstalten. Tillkomsten av nya lokalanstalter inomde närmaste åren kan också bidra till att minska beläggningstrycket på deslutna riksanstaltema. Jagvill emellertid i sammanhanget understryka att de åtgärder som jag nu föreslårinte enbart syftar till att underlätta differentieringen av de intagna ochmöjliggöra en utökad kontroll i syfte att motverka en negativ påverkan i olikahänseenden. Mindre bostadsavdelningar har positiva effekter också därigenomatt de bidrar till en väsenflig förbättring av anstaltsmiljön.Erfarenhetsmässigt leder mindre avdelningar till bättre relä- tioner inte bara mellan personal och intagna utan ocksåmellan de intagna inbördes. Personalen får större möjligheter att ta sig an deenskilda intagna. I och med att platsantalet skärs ned på avdelningarnaförbättras också de intagnas möjligheter till frifidsakfiviteter. Jag vill slufligenför tydlighetens skull framhålla att de mindre bostadsavdelningarna självfalletinte är avsedda att innebära någon motsvarighet till de vid anstalterna Kumla,och inrättade specialavdelningama med särskild övervakning ochbegränsad gemensamhet mellan de intagna. På grund av den rådande beläggningssituationen bör, somjag har uttalat, inrättandet av mindre bostadsavdelningar ske successivt.Jag föreslår därför att erforderliga byggnadsarbeten utförs avtre till i enlighet med nedanstående plan. I denna ingår som en förstaetapp byggandet av en ny bostadspaviljong vid Tidaholmsanstalten och enombyggnad av den nämnda avdelningen vid Hallanstalten. Därefter sker ombyggnadenav de nuvarande paviljongerna vid Tidaholms- och Norrtäljeanstalterna. Plan för inrättande av mindre bostadsavdelningar vidkriminalvårdsanstalterna , och 1984/85-1985/86 (ny paviljong) (ombyggnad av bostadsavdelningar) (ombyggnad av bostadsavdelning) (ombyggnad av bostadsavdelningar) Beräknade byggnads- och utrustningskostnader Investeringskostnaderna för att inrätta mindrebostadsavdelningar vid kriminalvårdsanstaltema , och harjag beräknat till sammanlagt omkring 30 milj. kr av tre tillfyra åt. Jag har räknat med att byggandet av en ny bostadspaviljong vid Tidaholmsanstaltenoch ombyggnad av den aktuella avdelningen vid Hallanstalten skall kunnapåbörjas under /83. För det budgetåret beräknar jag ettanslagsbehov av 10 milj. kr under andra huvudtitelns reservationsanslag E 8Byggnadsarbeten för kriminalvården. Prop.1981/82:141 85 Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen föreslårriksdagen att 1. anta de av lagrådet granskade lagförslagen medvidtagen ändring, 2. godkänna den i det föregående presenterade planenför ett successivt inrättande av mindre bostadsavdelningar vid kriminalvårdsanstalternaTidaholm, och , 3. till Byggnadsarbeten för kriminalvården utöver vadsom under andra huvudtiteln föreslås i prop. 1981/82:100 (bil. E 8) anvisaett reservafionsanslag av . för /83. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1981/82:141 86 Innehållsförteckning Propositionen ............................... ................. 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll ..................... 1 Förslag till lag omändring i lagen (1972:203) om kriminalvård i 2................................................................... Förslagtill lag om ändring i lagen (1976: 371) om behandlingen av häktade och anhållna m.fl................................... 11 3................................................................... Förslagtill lag om ändring i lagen (1980:621) med särskilda bestäm melser om vård av unga .................................. 12 4................................................................... Förslagtill lag om ändring i lagen (1981:1243) om vård av missbm kare i vissa fall .............................................. .. 13