prop · G503154 · 1981-12-31 00:00:00 — Det bör dock understrykas att ett kollektivavtalom annan ordinarie arbetstid eller jourtid än lagen föreskriver kan indirektpåverka Prop.1981/82:154 54 ansvar och straffavgift. Av definitionen pä övertid följeratt ett sådant avtal skall läggas till grund för beräkningen av övertid enligtlag. Motsvarande gäller i fråga om ett enskilt anställningsavtal och mertid. Det är viktigt att slå fastgränserna för myndighetstillsynen. Tillsynsreglerna avser lagens bestämmelserom arbetsfiden. I den mån lagreglerna ersätts av kollekfivavtal, fallermyndighetstillsynen bort. Speciella frågor kan uppstå i det sammanhanget. Enavser fillsynen av bestämmelserna om arbetstidsjoumal. Här gäller att även dekopplas bort, om hela lagen undantas genom kollekfivavtal. Om ettkollektivavtal har slufits om avsteg t.ex. från lagens regler om allmänövertid, gäller lagens regler om registrering av arbetstid, om inte annat haravtalats i fråga om registreringen. I fillsynen kan dock inte anses ingå attkontrollera hur den allmänna övertid, som har antecknats i journalen, förhållersig till kollektivavtalets bestämmelser. Pä motsvarande sätt kanyrkesinspektionen inte gå in med ett föreläggande enligt arbetsmiljölagen, omt.ex. lagreglerna om raster har ersatts av ett kollekfivavtal och arbetsgivarenbryter mot avtalet. I ett sådant fall kan arbetstagarparten i stället föratalan vid arbetsdomstolen. Genom lagen om jämställdhet mellankvinnor och män i arbetslivet (1979:1118, omtryckt 1980:412) har ytterligareett område fillkommit, där tillsynen av efterlevnaden av vissa lagregler harlagts pä en myndighet och där lagreglerna delvis kan ersättas avkollektivavtal. Enligt 9 § jämställdhetslagen kan en arbetsgivare föreläggasvid straffrättsligt betonat vite att fullgöra sina skyldigheter enligtlagreglerna. Paragrafen innehåller också en uttrycklig bestämmelse i fråga omvilka påföljder som i stället skall gälla när lagreglerna har ersatts avkollektivavtal. I sådana fall gäller vad som föreskrivs om påföljder i avtaleneller i medbestämmandelagen. Utredningen har föreslagit att en liknandebestämmelse skrivs in i arbetstidslagen i klargörande syfte. Jag ansluter migfill utredningens förslag på den punkten. 2.8 Vissa övriga frågor Den gällande arbetstidslageninnehåller inte något undantag för försvarets område. Arbetsmiljölagen är iprincip också tillämplig på försvaret men den är enligt uttalanden i motiveninte avsedd för sådan verksamhet som bedrivs under krig eller beredskap. Vidareuttalades vid arbetsmiljölagens tillkomst att det i samband med exempelvis ensuccessiv förstärkning av beredskapen i ett visst skede kunde finnas behov avsärskilda föreskrifter om arbetsmiljölagens tillämpning inom försvaret (prop.1976/77:149 s. 206, 388). I 1 kap. 4 § arbetsmiljölagen bemyndigas därförregeringen eller den förvaltningsmyndighet som regeringen bestämmer att meddelasärskilda föreskrifter om arbetsmiljölagens fillämpning inom försvarsmaktenoch civilförsvaret. Prop.1981/82:154 55 Utredningen har föreslagit att en bestämmelse sommotsvarar 1 kap. 4 § arbetsmiljölagen tas in i en ny arbetstidslag. Syftet meden sådan regel är att öppna möjlighet till specialföreskrifter om arbetsfidenslängd och förläggning vid beredskapstillständ och i andra situationer, närberedskapshö-jande åtgärder är påkallade. Utredningen har under hänvisning tillpågående utredningsarbete inom rörande beredskapsfrågorinom departementets lagstiftningsområde inte gått in på frågan om en sådanbestämmelse eventuellt bör utvidgas till att gälla hela totalförsvaret. ÖB har i sitt remissvar tagit upp den sistnämndafrågan och framhåller att försvarsmaktens problem inte kan ses isolerade frånsamhället i övrigt. Landets försvar består inte bara av de verksamheter somrubriceras som försvarsmakten utan även av ett stort antal andra funktioner,utan vilka en effektiv säkerhetspolitik inte kan föras. Försvarsmakten är försin funktion beroende av verksamheten inom andra statliga och kommunalamyndigheter och hos enskilda företag. Vid mobilisering av krigsförband krävssålunda i allmänhet understöd av t.ex. livsmedelsleveranser från lokalaföretag. Drivmedelsleveranser från lokala bensinstationer och olikaändringsarbeten på fordon och annan materiel behöver utföras av civilaverkstäder osv. Det är emellertid enligt ÖB inte bara vid mobilisering utanäven andra beredskapshöjningar som samhället i övrigt berörs. Enberedskapshöjning som t.ex. innebär att hela försvarets fredsorganisation sättsi beredskap mot överraskande anfall kommer att beröra andra statligamyndigheter, av vilka kan nämnas luftfartsverket, , ,, posten, polisen, tullen m.fl. Ökade krav kommer även attbehöva ställas pä samhällets sjukvårdsorganisation. Transporter och leveranserav förnödenheter från enskilda företag kan behöva påbörjas i ökad omfattningoch utan tidsutdräkt. Den ökade produktion som erfordras i ett s.k. skymningslägeberör inte bara försvarsmakten utan även s.k. K-företag, Försvarsmaktens behovav materiel och tjänster tillgodoses endast i särskilda fall genomförsvarsmaktens egen försorg. Mot den bakgrunden och med hänsyn tillintegrationen mellan försvarsmakten och samhället i övrigt anser ÖB atttillämpningsområdet för 4 § i förslaget till arbetsfidslag bör utvidgas tillatt avse totalförsvaret, varmed avses all verksamhet för landets försvar. ÖBunderstryker även vikten av att enhefiiga regler gäller för hela samhället inomdet nu aktuella området. Enligt ÖB:s mening bör en samordning ske med pågåendeutredning inom så att frågan om utvidgning kan bliföremål för ytterligare utredning och avgörande i samband med det fortsattaarbetet på arbetstidslagen. Jag delar ÖB:s uppfattning att det är av stor viktatt hela totalförsvaret kan delta i försvarsförberedelserna redan i sådanasituationer då beredskapen måste höjas utan att läget för den skull är såallvarligt att krig eller krigsfara föreligger. Som ett led i sådanaförberedelser måste också arbets-tidsreglema och arbetsmiljölagstiftningenkunna anpassas till de ändrade verksamhetsbetingelser som kriser av olika slagför med sig. 1981/82:154 56 Avgörande för beredskapen i fredskriser eller i"skymningslägen" dvs. situationer dä en annalkande kris ännu inte harnått de stadier som brukar betecknas som beredskapstillstånd eller uppenbarkrigsfara är möjligheterna att snabbt kunna besluta om tillämpning av reglersom har anpassats för extraordinära förhållanden. Det är inte minst angelägetatt snabbt kunna anpassa t.ex. arbetstidsreglerna till krav päberedskapshöjande produktion utan att det väcker stor uppmärksamhet eller oroarallmänheten. Detta innebär att det för beredskapsplaneringen inomtotalförsvaret är angeläget att regeringen eller den förvaltningsmyndighet somregeringen bestämmer har vittgående befogenheter att snabbt meddela särskildaföreskrifter eller snabbt besluta att redan under normala förhållanden antagnaföreskrifter skall börja tillämpas. Det av utredningen och ÖB omnämnda utredningsarbetethar nu avslutats. Inom departementets rättssekretariat har helt nyligenupprättats promemorian Administrativ beredskap pä arbetsrättens område (Ds A1982:3). Promemorian, som har remissbehandlats, tar framför alltsikte på hur den fortsatta beredskapsplaneringen på arbetslivets område börbedrivas. I promemorian berörs hur landets försörjning sker under svåra kriseroch krig. Den tar inte i detta skede av utredningsarbetet upp några konkretalagförslag om ändringar i den gällande arbetsrättsliga lagstiftningen utanutmynnar i stället i ett förslag till ändring i lagen (1948:390) om skyldighetför näringsidkare m.fl. att biträda vid planeringen av rikets ekonomiskaförsvarsberedskap på det sättet, att även organisationerna på arbetsgivarsidanoch arbetstagarsidan mer aktivt kommer att delta i försvarsplaneringen. Ipromemorian behandlas även förutsättningarna i grundlag för beredskapslagstiftning.Civilrättens (arbetsrättens) område är förbehållet så länge detråder sädana krigssituationer som avses i 13 kap. 6 § RF, För andrakrissituationer, t.ex. för skymningslägen, kan regeringen inte ges fullmakt förrent civilrättslig reglering. Delegation under fredskriser eller iskymningslägen är däremot möjlig på det offentligrättsliga området (8 kap. 7 §RF). Arbetsmiljölagen och allmänna arbetstidslagen nämns som exempel påförfattningar om sådana ämnen där delegering är tillåten. Regeringen kan dockinte disponera över kollektivavtal som parterna har träffat under fredstid-1.ex. om arbetstid - utan för det krävs att ändrar den fredstidalagstiftningen. Mot den bakgrund som jag har angett föreslär jagatt i arbetstidslagen tas in en bestämmelse som innebär ett bemyndigande förregeringen att meddela särskilda föreskrifter för totalförsvaret i de frågorsom avses i lagen. Härmed avses ett bemyndigande enligt 13 kap. 6 § RF och - sålångt det är möjligt - enligt 8 kap. 7 § RF. Motsvarande bestämmelse i I kap. 4§ arbetsmiljölagen bör ändras i enlighet med detta. Bemyndigandet är avsett försådana situationer, när totalförsvaret träder i aktiv verksamhet. I fråga ominnebörden i begreppet "totalförsvar" kan ledning hämtas i annan 1981/82:154 57 lagstiftning.Det förekommer t.ex. i förfogandelagen (prop. 1977/78:72 S.87) och i 19 kap. 5§ (prop. 1979/80:176, s.8-9, 49-50, 52-53; JuU 1981/82:8,5.2,27). De kollektivavtal som kommer att träffas med stödav 3 § i den nya arbetsfidslagen torde vanligen ta sikte pä normalafredsförhållanden. Har parterna på arbetsmarknaden inte träffat särskildakollektivavtal för förhållanden med förhöjd totalförsvarsberedskap, torde detvara möjligt för regeringen att med stöd av ett bemyndigande enligt denföreslagna 4 § i den nya arbetsfidslagen eller motsvarande regel i 1 kap. 4 §arbetsmiljölagen samt 8 kap. 7 § RF meddela särskilda föreskrifter som ersätterde fredstida kollektivavtalen. Däremot torde det inte finnas rättsligt stöd förregeringen att enligt bemyndigandet disponera över ingångnaberedskapskollektivavtal annat än om krig, krigsfara eller andra i 13 kap. 6 §RF angivna omständigheter föreligger. Det får i sä fall ske genom att riksdageninför nya tvingande författningsbestämmelser på området i fråga. Som några av remissinstanserna har påpekat är detvikfigt att informa-fion om de nya lagreglerna sprids till de berörda innanlagstiftningen träder i kraft. Informationen kan å andra sidan inte påbörjasförrän har behandlat lagförslaget. Arbetsmarknadens parter bör ocksåfå tid på sig att med utgångspunkt i de nya lagreglerna förhandla omarbetstidsbestämmelserna i gällande kollektivavtal. Arbetstidsavtalen ingårnormalt som ett led i avtalen om allmänna anställningsvillkor. Dessa löper ilikhet med löneavtalen ut /83. Mot den angivna bakgrunden föreslår jag att den nyalagstiftningen träder i kraft . I fråga om de närmare detaljerna rörandeikraftträdande och övergångsbestämmelser hänvisas till specialmotiveringen. De förslag som har lagts fram syftar till att gearbetstidslagsfiftningen ett innehåll som svarar mot dagens behov av allmännaarbetarskyddsnormer på arbetstidsområdet. Jag har tidigare i samband med deolika avsnitten berört kostnadsaspekter på några av förslagen och vill nusammanfattningsvis ange min syn på de ekonomiska konsekvenserna av den nyaarbetstidslagen. Under propositionsarbetet i harjag förstått att man på arbetsgivarhåll - både inom näringslivet och på denoffenfiiga sektorn -hyser en påtaglig oro för att de nyaarbetstidsbestämmelserna skall leda till icke oväsentliga kostnadsökningar ochadministrativa problem för företagen och myndigheterna. På den offentligasektorn har man framför allt vänt sig mot reglerna om att kompensationsledighetskall avräknas på den ordinarie arbetstiden. SAF har bl.a. haft erinringar motatt mertid skall Prop.1981/82:154 58 jämställasmed övertid samt att alla former av ledighet skall jämställas med arbetad tid.Enligt SAF är detta senare särskilt anmärkningsvärt mot bakgrunden av att dethar blivit allt mer uppenbart vilka kostnader och olägenheter som de olikaledighetslagarna har fört med sig. Föreningen menar också attlagstiftningsarbetet präglas av en övertro på möjligheterna att genomkollekfivavtal göra anpassningar av olika lagregler. Då sådana anpassningarändå kan göras, leder de erfarenhetsmässigt till kostnadsökningar. Det finnsenligt föreningens mening inte något ekonomiskt utrymme förreformer med sådana effekter. Även om jag kan förstå arbetsgivarnas oro förkostnadsökningar inom produktionen eller den offentliga verksamheten, har jaginte blivit övertygad om det befogade i den kritik som riktar sig motlagreglerna som sådana. Det bör ha framgått av det föregående att även om lagensyftar till att från arbetsmiljösynpunkt ange riktlinjer för arbetstidsuttageti stort, är det parterna själva som under ekonomiskt ansvarstagande i betydandeomfattning disponerar över arbetstiden och dess förläggning på samma sätt somman disponerar över lönebildningen och dess anpassning till löneutrymme ochsamhällsekonomi. Även den föreslagna nya arbetstidslagen utgår från att det ärparterna själva som bestämmer den ordinarie arbetstiden, i vad måndeltidsarbete skall anordnas, vikariatsfrågor och mycket annat som påverkararbetstiden. Parterna har också möjlighet att själva -anfingen generellt ellertemporärt - lösa de övertids- och mertidsproblem eller förläggningsfrågor somkan komma upp inom en arbetsmarknadssektor eller på ett företag eller enmyndighet. I sista hand finns det en offentlig myndighet,arbetarskyddsstyrelsen, som i sin dispensprövning också har att väga in de ekonomiskakonsekvenserna av alltför långtgående skyddsregler. inte någotnytt för arbetarskyddsstyrelsen. Motsvarande avvägningar får göras påarbetsmiljöområdet i övrigt. Jag är inte heller alldeles övertygad om attlagreglerna i praktiken får de ekonomiska effekter som arbetsgivarsidan harangett. Förslagen fill exempelvis nya övertidsregler är, som jag harantytt, i hög grad beroende av hur parterna själva bestämmer den ordinariearbetstiden. Bestäms denna, utan rimliga skäl, på ett sätt som avviker från vadsom är normalt för arbetsmarknaden i övrigt, bör krifiken snarare riktas motarbetsfidsavtalen än mot övertidsbestämmelserna. Vad mertidsreglernabeträffar, bör effekterna av lagstiftningen ses mot bakgrund av vilka andramöjligheter som arbetsgivarna har att möta ett ökat behov av arbetskraft, i denmän ett sådant behov över huvud taget uppkommer. Nyanställning vid tillfälligarbetsanhopning är exempelvis numera tillåten enligt lag. Totalt sett torde detf.ö. röra sig om förhållandevis små belopp, när det gäller kostnader som är endirekt följd av förslaget i den delen. Och beträffande ledighetslagstiftningenär bilden knappast så entydig som har gjorts gällande. redovisadeundersökningar visar t.ex. att en undersysselsatt arbetsstyrka kan medföralika höga kostnader som alltför hög frånvaro samt att Prop.1981/82:154 59 detär särskilt den icke planeringsbara eller på annat sätt svårhanterligafrånvaron som framför allt medför kostnader fill skillnad från de jämntfördelade och styrbara ledigheterna. Om dessa effekter bör rättas till, bör detske inom ramen för ledighetslagstiftningen och inte leda till justeringar i enallmän arbetstidslag. Förslaget att arbetsgivaren skall i förväginformera om arbetstidens förläggning torde inte medföra några nämnvärdakostnadsökningar. Det torde höra till det normala, att ändrade arbetstidsreglereller nya arbetstidsscheman skall tillkännages en rimlig tid i förväg. Vadslutligen beträffar de lokala kollekfivavtalen om temporära avvikelser frånt.ex. övertidsbestämmelserna, kan det inte uteslutas att arbetstagarpartenställer ekonomisk kompensation som villkor för att ett visst arbete skall bliutfört. Men inte heller detta är någonting nytt. När parterna i andrahänseenden förhandlar om priset pä ett visst arbete, vinner oftast båda parterfördelar med en förhandlingsuppgörelse. Arbetsmarknadens parter har möjlighet att underett halvår söka sig fram till en rimlig anpassning av lagreglerna och degällande kollektivavtalen, innan lagstiftningen träder i kraft. På områden medsärskilda förhållanden bör också dispensmöjligheterna kunna utnyttjas för attuppnå den erforderliga anpassningen av lagens mera allmängiltiga regler. Efterlagstif-ningens ikraftträdande är det också möjligt att noga följa hur de nyalagreglerna fungerar i praktiken. Visar det sig då t.ex. att övertidsberäkningenslår fel eller att taket för övertid och mertid är för lågt och attkollektivavtalsanpassning eller dispens inte är en framkomlig väg, fårlagstiftningsfrågan givetvis tas upp pä nytt och då med praktiska erfarenhetersom utgångspunkt. När det slutligen gäller kostnadseffekter avförslaget till omläggning av myndighetshandläggningen av arbetstidsärenden harjag tidigare nämnt att jag anser att förslaget möjligen med undantag förövergångsskedet bör medföra att ärendetillströmningen tillarbetarskyddsstyrelsens arbetstidsbyrå minskar. Pä sikt torde alltsåpersonalbehovet på arbetstidsbyrån kunna minska i förhållande till nuläget. Jaghar emellertid också angett att de organisatoriska och resursmässigakonsekvenserna är svåra att nu bestämt bedöma och att det får ankomma påarbetarskyddsstyrelsen att närmare beakta dessa. vill jag i korthet beröra frågan omsärskilda informationsinsatser i anslutning till ett riksdagsbeslut om en nyarbetstidslag. Innan den nya lagstiftningen träder i kraft är det, som bådeutredningen och arbetarskyddsstyrelsen påpekar, angeläget att arbetsgivare ocharbetstagare och deras organisationer informeras om de nya lagreglerna. Inteminst viktig är information om den nya handläggningsordningen fördispensärenden. Inom bör därför utarbetas ettinformationsmaterial efter det att har fattat beslut om dennya 1981/82:154 60 lagsfiftningen.Vad arbetsmarknadsparternas egen information beträffar, vill jag erinra om attarbetarskyddsfonden enligt sin instruktion (1971:803, omtryckt 1981: 260) harmöjlighet att lämna bidrag för sådana insatser. Jag kommer att, i anslutning till enproposifion om anslutning till vissa antagna , ta uppfrågan om godkännande av den tidigare antagna (nr 47) omarbetstidens förkortning samt vissa därmedsammanhängande frågor. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomarbetsmarknadsdepartementet upprättats förslag till 1. arbetstidslag, 2. lag om ändring iarbetsmiljölagen (1977:1160), 3. lag om ändring i lagen(1970:943) om arbetstid m.m. i husligt arbete, 4. lag om ändring i lagen(1978:410) om rätt till ledighet för värd av barn, m.m., 5. lag om ändring ikommunalskattelagen (1928:370). Detunder 5 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen förbudgetdepartementet. Lagrådethar arbetat med det högsta tillåtna antaletavdelningar. Trots detta har lagrådets program varitutomordentligt ansträngt. Alla de lagförslag som har varit av det slaget attlagrådet enligt 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen bör höras över demhar inte kunnat granskas i sådan tid att förslagen kan föreläggas riksdageninom den i 3 kap. 3 § riksdagsordningen angivna tiden. Av den nämndabestämmelsen följer emellertid att lagrådets granskning kan underlåtas, om detskulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma. Den reform som jag har förordat i det föregåendeinnebär ett fullföljande av den reform på arbetsmiljöns område som fick sinhuvudsakliga genomslagskraft i och med arbetsmiljölagens ikraftträdande är1978. Ikraftträdandet av de nu aktuella lagreglerna - vilka främst syftar tillatt få till stånd en rimlig och förutsebar fördelning mellan arbetstiden, å enasidan, samt den tid som kan disponeras för fritid och uppgifter utanförarbetet, å den andra har redan fördröjts i förhållande fillutredningsförslaget. De nya reglerna påverkar avtalsrörelse.Arbetsmarknadens parter behöver att sätta sig in i och anpassa sig till denya reglerna. Med hänsyn härtill är det angeläget att reformen inte skjuts tillnästa . Flera av de bestämmelser som återfinns i lagförslaget ellermotsvarigheter till dem 1981/82:154 61 har tidigare granskats av lagrådet (prop. 145,1976/77:149 s. 444 och 1981/82:146 s. 162 f.). Mot den angivna bakgrunden bör enremiss fill lagrådet kunna underlåtas i förevarande ärende. 4.1 Förslaget till arbetstidslag När allmänna arbetstidslagen träddei kraft ersatte den arbets-fidslagar på flera olika områden.Arbetsfidslagstiftningen blev också i princip tillämplig på alla arbetstagaresom utför arbete för en arbetsgivares räkning. Benämningen allmän arbetstidslagmotiverades mgd att viss speciallagstiftning avsågs bestå i vart fallbeträffande skeppstjänst, Det finns numera ingen anledningatt i lagens rubri|c inarkera att det rör sig om en allmän arbetstidslag. Detkan erinras om att t,ex, arbetsmiljölagen har undantag för vissa områden utanatt detta kommer till uttryck i lagens benämning. Lagförslaget har därförrubricerats arbetstidslag. 1 § Denna lag gäller, med de inskränkningar somanges i 2 §, varje verksamhet där arbetstagare utför arbete för en arbetsgivares räkning. Om arbetstiden för minderårigafinns ytterligare bestämmelser 15 kap. arbetsmiljölagen (1977:1160). Paragrafens första stycke motsvarar1 § i den gällande arbetstidslagen och 1 kap. 1 § första stycket iarbetsmiljölagen. Lagen gäller i princip allaarbetstagare sorn iifför arbete för en arbetsgivares räkning. I avsnitt 2.6 av den allmännamotiveringen har angetts skälen för att inte på sätt som har skett med 4 kap.bryta ut arbetstidsreglerna i 5 kap. för minderåriga ur arbetsmiljölagen. Dethar ansetts lämpligt att i sista stycket av den nya arbetstidslagens inledandeparagraf föra in en bestämmelse som erinrar om att arbetsmiljölagen innehållerytterligare bestämmelser om arbetstiden för rninderåriga. 2 § Lagen gäller Inte 1. arbetesom utförs i arbetstagarens hem eller annars under sådana förhållanden att detinte kan anses vara arbetsgivaren uppgift att vaka över hur arbetet är ordnat, 2. arbetesom utförs av arbetstagare som med hänsyn till arbetsuppgifter ochanställningsvillkor har företagsledande eller därmed jämförlig ställning ellerav arbetstagare som med hänsyn till sina arbetsuppgifter har förtroendet attsjälva disponera sin arbetstid. Prop.1981/82:154 62 3. arbetesom utförs i arbetsgivarens hushåll, 4. skeppstjänst. Regeringen eller den myndighet sotnregeringen bestämmer får föreskriva att lagen skall tillämpas på skeppstjänstsom har undantagits från sjöarbetstidslagen (1970:105). Paragrafen motsvarar med ettundantag 2 § i den gällande arbetsfidslagen. I övrigt har gjorts enbartspråkliga och redakfionella ändringar. Den ändring som har gjorts innebäratt undantaget för familjemedlemmar i 2 § c) i den gällande arbetstidslagenutmönstras. arbetarskyddslag fanns ett motsvarande undantag i frågaom bestämmelserna om arbetstidens förläggning och de särskilda föreskrifternaför minderåriga. Undantaget fördes inte över till arbetsmiljölagen när denlagen fr.o.m. den ersatte arbetarskyddslagen. Det har ansettsföljdriktigt att vid en samordning av arbetstidsbestämmelserna i allmännaarbetstidslagen och arbetsmiljölagen slopa undantaget för familjemedlemmar påhela arbetstidsomrädet. Lagförslaget gäller - liksomallmänna arbetsfidslagen och de särskilda arbetstidsbestämmelserna iarbetsmiljölagen - bara för arbetstagare. Här kan erinras om vissamotivuttalanden till arbetsmiljölagen som får betydelse vid lagförslagetstillämpning på arbete av familjemedlemmar. I uttalandena (prop. 1976/77:149s.198) understryks med tanke på arbetsfidsbestämmelserna att samhörighetenmellan familjemedlemmar innebär att de mänga gånger kan anta att arbete, som deutför tillsammans, bedrivs för gemensam räkning, dvs. inte i ettanställningsförhållande. Till arbete för gemensam räkning kan vidare i mycketstor utsträckning hänföras även mera tillfälliga tjänster som utförs avfamiljemedlemmar i en annan familjemedlems yrkesverksamhet. Det kan vidareerinras om att 15 § arbetsmiljöförordningen begränsararbetarskyddsmyndigheternas fillsyn beträffande arbete som utförs av den somdriver verksamhet utan att ha annan arbetstagare anställd än familjemedlem.