prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — Den avlastning av inkomstskatten som sker skallmed andra ord statsfinansiellt kompenseras genom ett ökat uttag av andraskatteformer. I överenskommelsen anges att det som här kan komma i fråga är enhöjd arbetsgivaravgift av nuvarande slag eller en ny, vidareprodukfionsfaktorskatt. Parallellt med att expertgruppen utarbetat sittförslag har också bruttoskattekommiltén slutfört sin tekniska utredning omutformningen av en sådan ny skatt. Prop.1981/82:197 47 expertgruppenhar emellertid haft i uppdrag att ta stäUning till frågan omproduktionsfaktorskatlen bör införas eller ej. Förslagetfill skattereform har vid remissbehandUngen givit upphov till en livlig debatt. Detligger i sakens natur att omdömena om en så omfattande skattereform som den nuföreslagna blir skiftande. Vid den höga nivå på skatteuttaget som föreliggerkan även detaljändringar i skattereglerna få stor betydelse. HushåU ochförelag har på olika sätt inrättat sig efter rådande marginalskatter ochavdragsregler och deras villkor kan nu i vissa fall komma att rubbas avsevärt.Det är dä närmast oundvikligt att ett stort "skattepaket" mäste kommaatt ha inslag som uppfattas som nackdelar av olika grupper. Särskilt uppenbartblir detta när det rör sig om en omläggning som, räknat för hushåUen som grupp,skall ske inom ramen för ett kortsiktigt oförändrat skatteuttag. JagviU inle heUer bestrida all det finns brister i det framlagda reformförslaget.Jag menar emellertid att åtskilliga remissinstanser skjutit betydligt övermålet i sin krifik mot enskildheter i förslaget. I vissa faU, t. ex. i fråga omde synpunkter som framförts på den föreslagna utformningen avmakebeskatlningen, är de framförda kraven motstridande. I andra fall syneskritiken vara formulerad mot bakgrund av en alltför glättad bild av dagensskattesystem, vars ofuUkomligheter glöms bort. SlutUgen synes man på sina hållinte fullt ut ha beaktat att mer långtgående marginalskattesänkningar i vissahänseenden - t.ex. i fråga om låntagares kapitalkostnader - får sammaverkningar som den avdragsbegränsning som de anges skola ersätta. Vad gällermarginalskattelättnademas omfattning och utformningen av skatteskalansinflalionsskydd är detta i första hand frågor som fått bedömas från politiskautgångspunkter. I fräga om avdragsbegränsningen gör sig också mer renodlattekniska synpunkter gällande och vid remissbehandlingen har också åtskUligasådana framförts. Något egentligt alternativ lill den av expertgruppen valdametoden har emellertid inte framkommit. Den har vissa nackdelar, men bör ändåväljas. I ett viktigt avseende, som jag snart skall återkomma fill, bör den emellertidmodifieras så att vissa negativa verkningar för den seriösa näringsverksamhetenkan undvikas. I övrigt är avsikten, som också expertgruppen föreslagit, attsåväl kommittén (B 1980:05) om underskoltsavdrag som 1980 årsföretagsskattekom-milté (B 1979: 13) skall få tilläggsdirektiv attarbeta vidare med vissa frågor som direkt rör avdragsbegränsningens utformningoch verkningar. Därvid bör givetvis de synpunkter som framförts vidremissbehandlingen tas med i bilden. Avvad jag nu sagt följer att inkomstskattereformen bör genomföras väsentligenenligt expertgruppens förslag. Det finns emellertid skäl att ta fasta på denkrifik som från främst administrativa utgångspunkter riktats mot reformen.Arbetssituationen för myndigheterna är pressad vid den Prop.1981/82:197 48 årligataxeringen och även om de nya avdragsreglerna endast behöver tilllämpas i frågaom en minoritet av de skattskyldiga blir det fråga om ett visst merarbete.Särskilt gäller detta givetvis inledningsvis, när såväl de skattskyldiga sommyndigheterna är obekanta med reglerna. Det är därför angeläget att sökaunderlätta taxeringsarbetet i andra avseenden så mycket som möjligt. I dettasyfte kommer jag att föreslå vissa förenklingar i fräga om några av de avdragsom rör ett stort antal skattskyldiga och där erfarenhetsmässigt många felförekommer eller tvister ofta uppstår. ocksä framhålla attreformförslaget innefattar en mycket avsevärd inskränkning i fråga om antaletmakar för vilka reglerna om sambeskattning av s. k. B-inkomster blir aktuella.Även detta bör medföra lättnader i taxeringsarbelet. DenförenkUng av avdragsreglerna som jag nämnt innebär sammantaget ell visstbortfall av skatteinkomster. Bl.a. för att kompensera detta bör en höjning avskattesatsen från till göras i det första skikt i skatteskalan där skattutgår. Med denna enda förändring förordar jag skatteskalor för de olika åren ienlighet med expertgruppens förslag. För skattskyldiga utan underskottsavdragkan då följande jämförande uppställning redovisas. ligt (%) Inkomstskikt (kr.) Vadgäller inflationsskyddet för skatteskalan bör ocksä expertgruppens förslagföljas. Basenheten, som inkomster är , bör således för detre reformåren fastställas till 7300, 7700 resp. . Vidare bör den s. k.marginalskatlespärrens nivå successivt justeras så att den för är 1985 blir 80%genereUt. är den för inkomstdelar överstigande 30 basenheter. Avdragsbegränsningenbör, som jag redan har angivit, utformas i princip efter den modell som beskrivsi promemorian. Det betyder att den statliga inkomstskatten delas i två delarmed olika regler för behandlingen av underskottsavdragen. För inkomster sominle överstiger den s.k. brytpunkten vid 16 basenheter (motsvarande 110400 kr.år 1982) blir bara ena delen - kallad grundbelopp - aktueU och där gäUernuvarande regler om underskoltsavdrag m. m. oförändrade, liksom vid denkommunala taxeringen. För inkomster som överstiger brytpunkten tas också denandra, delen - som kallas tiUäggsbelopp - ut och avdragsbegränsningen åstadkomsdärvid genom att underskottsavdrag i princip inte medges vid bestämningen avbeskattningsunderlaget. Jag återkommer strax lill närmare detaljer i dettekniska förfarandet och vill nu endast kort redovisa hur den motsvarande uppdelningenav slatsskatteskalan ser ut när reformen är helt genomförd, dvs. Beskattningsbarinkomst (basenheter) Skattesatsför grundbelopp (%) I- 4 4- 9 9-10 10- Underlagför tilläggsbelopp (basenheter) Skattesatsför tilläggsbelopp (%) -16 16-19 19-21 21-23 23-26 26-45 45- 0 5 10 15 20 25 30 Uppdelningen i grundbelopp och tUläggsbelopp börjaromedelbart , men sker på så sätt att avdragsbegränsningen liksommarginalskattesänkningen genomförs i tre ungefär lika stora steg. Även i övrigt, dvs. vad avser de undantag som i vissa faUbör göras från avdragsbegränsningen liksom de tillägg tillbeskattningsunderlaget som skaU göras i andra fall, makebeskattningensutformning m.m. bör förslagen i promemorian i princip följas. Några ändringar,bl. a. den av mig redan berörda, bör dock göras och detta kommer jag strax attnärmare redovisa. I överenskommelsen meUan de tre partierna anges, som jagredan har nämnt, att skattereformen i sin helhet bör finansieras genom en höjningav arbetsgivaravgiften eller genom införande av en vidare produktionsfaktorskatt.Vid remissbehandlingen har denna ståndpunkt fält uttryckligt stöd från någraremissinstanser men också framkallat åtskUliga gensagor. 4 1981/82.1 saml. 1981/82:197 50 Fränvissa håll har t. ex. hävdats att någon finansiering avinkomstskatte-lättnadema inte är behövlig i nuvarande samhällsekonomiska läge. Mot denna bakgrund bör detslås fast att den aktuella reformen har karaktär av en skatteomläggning, som isig inte är avsedd alt medföra någon ändring av del samlade skatteuttaget.Utgångspunkten i detta ärende är alltså att inkomstskattelättnaderna i sinhelhet skall finansieras. Huruvida det av finanspolitiska eller andra skäl ärlämpligt med ett ändrat skatteuttag får bedömas fristående från skattereformenoch i det avseendet innebär den nämnda överenskommelsen givetvis ingenbindning för reformperioden. överläggningar som förevarit efter det att remissbehandlingen avreformförslaget avslutats har de tre partierna beslutat göra ett gemensamtuttalande av följande innehåll. Socialdemokraterna,och kom övere.ns om följande: "Skattereformenbör i sin helhet finansieras genom en höjning av arbetsgivaravgiften ellergenom införande av en vidare produkfionsfaktorskatt. somutreder förutsättningarna för en sådan produkfionsfaktorskatt beräknas avslutasitt arbete ." Bruttoskattekommitténhar därefter lagt fram sitt slutbetänkande och detta har remissbehandlats. Detre partierna har enats om att finansieringen av skattereformens förstasteg, som tas 1983, sker genom en höjd arbetsgivaravgift med 2 procentenheterfr.o.m. Beslut härom bör fattas av under våren1982. Finansieringenav de två återstående stegen, 1984 och 1985, förutsätts ske på det sätt somanges i principöverenskommelsen. Regeringspartiernashuvudlinje är att skattereformen bör finansieras genom höjd arbetsgivaravgift. Socialdemokraternashuvudlinje är att skattereformen bör finansieras genom införande av enprodukfionsfaktorskatt. Socialdemokraterna har avadministrativa skäl accepterat att det första steget finansieras med en höjdarbetsgivaravgift. Det merarbete för skattemyndigheterna som skattereformeninledningsvis kommer att medföra, bör inte kompliceras av att en ny skattsamtidigt införs. Remissyttrandena över bruttoskattekommitténs förslag visardessutom att vissa frågor behöver utredas ytterligare. Det kan gälla sådanafrågor som avgränsningen av skatteunderlaget, olika möjligheter att ytterligareförenkla den administrafiva hanteringen av en sådan skatt samt frågan hur enprodiikfionsfaktor-skatt skall utformas mot bakgrund av behovet aft stimulerafrämst industrins investeringar . Förutsättningarföreligger inte att nu fatta beslut om formen för finansieringen för åren 1984och 1985. Detre partierna är överens om att en fortsatt teknisk översyn av produktionsfaktorskattenskaU ske, samt om att undersöka förutsättningarna för införande av ettavgiftsfritt belopp i botten av egenföretagarinkomsten därest finansieringen avreformen sker genom höjda arbetsgivaravgifter.Socialdemokraterna skall delta i översynsarbetet. Prop.1981/82:197 51 Ienlighet med det återgivna bör finansieringen av skaltereformens första stegske genom en höjd arbetsgivaravgift om fr. o. m. den 1 januari1983. Eftersom syftet inte har nägon anknytning till det socialaförsäkringssystemet eller motsvarande förefaller det naturligast att formelltinföra en ny avgift, av principieUt samma karaktär av indirekt skatt som dentidigare allmänna arbetsgivaravgiften. Denna benämning passar emeUertid numeramindre väl, med hänsyn fill den terminologi som införts i den särskilda lagen(1981:691) om socialavgifter. Enligt denna förstås med arbetsgivaravgift endastden del av avgiften som tas ut från arbetsgivare, medan avgiften som tas utfrån rörelseidkare och jordbrukare benämns egenavgift. Mol denna bakgrundföreslår jag att den nya avgiften kallas allmän löneavgift. Tekniskt sett börden helt inordnas i det sysfem som är etablerat för samtUga liknandeavgifter. I denna fräga har jag samrått med chefen för . 2.2Den närmare utformningen av skattereformen Skattereformenberör i princip endast den stafiiga inkomstskatten för fysiska personer,dödsbon och familjestiftelser för vilka beskattningen f n, sker efler enprogressiv skala. Den kommunala beskattningens regler ändras infe annat än isamband med de avdragsförenkUngar som jag förut nämnt, och för aktiebolag m.fl.som beskattas proportionellt ändras inte heller den stadiga skatten. Reformenhar två väsentliga inslag. För det första sänks marginalskatterna kraftigt.Skattesatsen i den stafiiga inkomstskatten kommer att uppgå till högst förhuvuddelen av de heltidsarbetande inkomsttagarna. För det andra begränsas detskattemässiga värdet av underskottsavdragen och då också till vid den statligabeskattningen. Med antagande om skattesats motsvarar detta den50-procentsnivå som anges i överenskommelsen mellan partierna. Marginalskattesänkningeninnebär tekniskt sett inga särskilda komplikationer. Den avsedda begränsningenav underskoltsavdragens skattemässiga värde uppnås också automatiskt för allainkomsttagare med inkomst före underskottsavdrag - som inte når utöver nivånför statlig inkomstskatt. Endast i fråga om skattskyldiga med högreinkomst än detta behövs särskilda ingrepp för att uppnå avdragsbegränsningen.Jag vill betona att detta innebär att reformen åter med bortseende från desärskilda förenklingsätgärderna - kommer att lämna de materiella skattereglernahelt oförändrade för den helt dominerande delen av inkomstlagarna. Skiktetmed statlig inkomstskatt sträcker sig enligt förslaget fill 16 basenheter(motsvarande . innevarande är). Över denna nivä, som i promemoriankallas brytpunkten, skall den särskilda avdragsbe- Prop.1981/82:197 52 För att uppnå detta har, som jag redanantytt, i promemorian föreslagils att den statliga inkomstskaften klyvs i tvådelar. De två delbeloppen kaUas grundbelopp och tUläggsbelopp. I fräga om grundbeloppet föreslås att det liksom dagens inkomstskatttas ut på den beskattningsbara inkomsten, dvs. pä inkomsten efter underskoltsavdrag.Den högsta skaftesatsen för grundbeloppet blir . Denna skattesats skallgälla även för inkomstdelar över brytpunkten och utan någon begränsning uppåt. Tilläggsbeloppet skall däremot beräknas i princip på denbeskattningsbara inkomsten med tillägg för underskollsavdragen. Detta underlagbenämns underlag för tilläggsbelopp. Tilläggsbelopp skall bara tas ut omunderlaget överstiger brytpunkten. Skatteskalan för tilläggsbeloppet har därförett nollskikt upp till brytpunkten. När underlaget för tilläggsbeloppet växerdärutöver stiger skattesatserna frän till som högst . Progressiviteten iden statliga inkomstskatten kommer därmed över brytpunkten att ligga helt iskatteskalan för tilläggsbeloppet. Vad jag nu nämnt om skatteskalor m. m. avser läget närreformen är fullt genomförd. I promemorian föreslås emellertid attgenomförandet skall ske under tre är, med ungefärligen lika stora steg varjeär. Såväl marginalskattesänkningen som avdragsbegränsningen uppnås alltsåsuccessivt. Tekniskt innebär det att en successivt växande del av den statligainkomstskatten förs över från grundbeloppet till tilläggsbeloppet.Brytpunktens nivä bestäms dock redan första året till 16 basenheter. För ombordanställda utgår inkomstskatt enligt reglerna ilagen (1958:295) om sjömansskatt, SjL. Sjömansskatten bygger bl. a. på reglernaför den statliga inkomstskatten. Detta samband bör gälla även , vilketinnebär att de ombordanställda får del av marginalskattesänkningarna mensamtidigt får vidkännas avdragsbegränsningarna. Skattereformen bör, som jag redan angivit, genomföras medväsentligen det innehåll som föreslås i promemorian. På några punkter äremellertid ändringar i förhållande till promemorian motiverade och dessa tarjag upp i sitt sammanhang i den följande redovisningen av reformens närmare utformning.Sist i redovisningen tar jag ocksä upp de särskilda förenklingsåtgärder sombör genomföras med skattereformen. 2.2.2 Beräkning av underlag för tUläggsbelopp 2.2.2.1Inledning Som framgått av den fidigare redogörelsen föresläs att denstatliga inkomstskatten klyvs i två delar. Den ena delen, grundbeloppet, skallberäknas efter de regler som gäller . För den andra delen av den statligainkomstskatten, tilläggsbeloppet, skall däremot i princip avdrag för underskottinte medges. De nya reglerna innebär följande. I en första omgång fastställs den beskattningsbarainkomsten och detta sker efler de regler som gäller. 1981/82:197 53 tillgrund för beräkningen av grundbeloppet. Den beskattningsbara inkomstenframkommer sedan man lagt ihop den skattskyldiges inkomster från ohkaförvärvskällor och därefter gjort avdrag för underskott och andra allmännaavdrag samt förlustavdrag. Denbeskattningsbara inkomsten bildar även utgångspunkt när underlaget förfilläggsbelopp skall beräknas. Detta underlag skall utgöras av denbeskattningsbara inkomsten ökad med i första hand medgivna underskottsavdrag.Avdragsbegränsningen åstadkommes alltså genom att tilläggsbeloppet bestäms medbortseende frän underskoltsavdrag. På samma sätt som årets underskott inteskall reducera beskattningsunderlaget skall detsamma i princip gälla förunderskott som härrör från fidigare är. Även medgivna förlustavdrag bör därförläggas fill. Den beskattningsbara inkomsten skall också ökas med vissatilläggsposter som jag återkommer till i det följande. Den nu beskrivna metodenalt bestämma underlaget för tilläggsbelopp bygger på gällande regler omindelningen i olika förvärvskällor. Det kan alltså få stor betydelse om enutgift skaU hänföras till den ena eller andra förvärvskällan. Detta är ocksånågot som kritiserades under remissbehandlingen närmast med utgångspunkt i attde nuvarande förvärvskällereglerna har skapats av andra skäl än att ligga tillgrund för en avdragsbegränsning av nu aktueUt slag. Man påtalade även desvårigheter som kan uppkomma när det gäller att kontrollera att en inkomsteller en utgift verkligen hänförts till rätt förvärvskälla. Somframgår redan av promemorian har man varit medveten om dessa problem. För attundvika en del svårigheter har också särskilda undantag gjorts från förbudetatt dra av underskott från inkomster av andra förvärvskällor(kvittningsförbudet). Jag återkommer strax lill detta och tar dä även uppfrågan om ytterligare undantag. Kvar står emellertid att förvärvskällebegreppeti sin nuvarande utformning erbjuder vissa problem. Några mer genomgripandeändringar i detta kan emellertid inte göras . Frågan är så pass invecklad attdet krävs fortsatt utredningsarbete. Som jag redan har nämnt, avser jag ocksäatt föreslå regeringen atf kommittén om underskottsavdrag fårtilläggsdirektiv med uppgift bl. a. att med förtur utredaförvärvskällebegreppet. En sådan översyn bör enligt min mening mycket väl kunnaleda till att behovet av undantag frän kvittningsförbudet blir mindre eUer attundantagen kan ges en annan form. Jagavser nu att först behandla frågan om undantag från kvittningsförbudet ochdärefter de olika tilläggsposter som skall ingå i underlaget för tiUäggsbelopp.Därefter behandlas frågan om olika specialregler för skatteberäkning och hithör bl. a. makebeskattningen, marginalskattespärren och begränsningsregeln försammanlagd skatt. 2.2,2,2Undanlag från kvittningsförbudet Undantagen från kvittningsförbudet har alladet gemensamt att de är en 1981/82:197 54 följdav förvärvskäUornas nuvarande utformning. Undantagen återspeglar genomgåendesådana situationer där det i och för sig skuUe kunna diskuteras om inte densituation som undanlaget i fråga avser att reglera är sådan att åtgärder istället skulle kunnat ha vidtagits i fråga om själva förvärvskällan. Som jagnyss antydde innebär emellertid sådana ändringar ofta så djupa ingrepp iförvärvskällesystematiken alt de inte låter sig genomföras utan mer ingåendeutredningsarbete av eventuella följdeffekter. Underremissbehandlingen har de föreslagna undantagen i regel godtagits. Samfidigthar man uttryckt önskemål om ytterligare undantag. Jag delar emellertidväsentligen den bedömning som gjorts i promemorian angående omfattningen av deundantag som bör göras. Bara på en punkt anser jag att en komplettering börgöras och denna avser rätten att spara tidigare underskott i vissa fall. Detförsta undanlaget från kvittningsförbudet har tillkommit med tanke på att ettförbud att kvitta underskott av schablontaxerad fasfighet mot överskott avkapital kan ge upphov till ojämnheter i beskattningen och skapa icke önskvärdastyrningseffekter i fråga om sparandet. Det blir skattemässigt lönsamt förpersoner med inkomst över brytpunkten att realisera lös egendom och använda defrigorda medlen för att lösa befintliga fastighetslån. Effekter i form av t.ex. minskat bank- och aktiesparande hos viUaägare är i sig inte önskvärda. TUlbilden hör även en form av skuldebrev som pä senare år har blivit vanliga,nämligen de s. k. säljarre-versema. En säljarrevers utfilrdas i samband med enfastighetsaffär när säljaren skall ligga kvar med en del av köpesumman förfasfigheten såsom lån till köparen. Vidare utfärdar vissakapitalmarknadsinstitut s. k. kapitalmarknadsreverser och där så har skettövertar dessa reverser helt eller delvis säljarreversernas roll. Gemensamt i debåda fallen är att säljaren är i besittning av en revers som löper med räntaoch som normalt inte kan sägas upp (vanligen 5-10 är), Räntanbeskattas som intäkt av kapital och om säljaren därefter köper en ny fastighetskall skuldräntorna dras av under inkomst av annan fastighet. Ettkvittningsförbud leder dä - förutsatt att inkomsten ligger över brytpunkten -till en större skattebelastning än om bäde intäkts- och utgiftsräntornahänförts till samma förvärvskälla. Ettundantag från det allmänna kvittningsförbudet är således motiverat på den häraktuella punkten. Ett underskott av en schablontaxerad fastighet bör alltså fåkvittas mot inkomst av kapital vid beräkning av underlag för tilläggsbelopp.Det bör dock sättas en övre gräns för de belopp som får kvittas. Ienlighet med promemorieförslaget bör gränsen sättas vid . Vadgäller de schablontaxerade fastigheterna bör man alltså tillåta att ettöverskott av kapital fär i angiven omfattning neutralisera ett underskott.Det finns ocksä fall där det finns anledning att tiUåta kvUtning av underskottav kapital mot överskott av en annan förvärvskälla. 1981/82:197 55 Ettsådant fall är när en person har köpt aktier i ett fåmansägt aktiebolag och finansieratförvärvet med lån. Ränteutgiften får dras av under inkomst av kapital och ettuppkommande underskott skulle i och för sig elimineras om akfieågaren fickutdelning frän bolaget med ett lika stort belopp. Fåmansägda aktiebolag lämnaremellerfid i allmänhet inte någon utdelning. Ränteunderskottet bör i stället fåkvittas mot tjänsteinkomst som den skaltskyldige har från bolaget. Enmotsvarande situation uppkommer om det i stället är andelar i ett handelsbolagsom den skattskyldige har förvärvat. Även här bör kvittning få ske mot inkomstfrån handelsbolaget i den eller de förvärvskällor som blir aktuella. Denbeskrivna situationen kan uppkomma inte bara genom köp utan ocksä när en personfått ärva en näringsverksamhet. Personen i fråga kan då begära anstånd med attbetala arvsskatten. Beviljas anstånd får han betala ränta på skattebeloppet.Alternativt kan han ta upp ett lån och betala arvsskatten . I bådafallen bör det underskott som ränteutgiften kan föranleda få kvittas motinkomster från näringsverksamheten. Samma regel bör gälla i fråga om ränta påskuld som avser gåvoskatt. Jagansluter mig fill promemorieförslagen i denna del. Jagavser nu att ta upp frågan om ett ytterligare undantag från kvittningsförbudet. Som framgått av den tidigareredovisningen innebär de nya reglerna att underskott inte - utom i särskiltangivna fall får avräknas mot den skattskyldiges inkomster från andraförvärvskällor vid beräkningen av underlag för tUläggsbelopp. Motsvarandebegränsningar föreslås även i fråga om förluster som är hänförliga tilltidigare beskattningsår. Detta innebär att ett underskott i en förvärvskällainte heller får avräknas mot överskott som kan uppkomma i sammaförvärvskälla. Under remissbehandlingenframfördes emellertid från flera håll den synpunkten att om man inte beaktadetidigare underskott i en förvärvskälla så skulle de nya reglerna allvarligtförsvåra startandet och vidareutvecklandet av näringsverksamhet. De förstasvåra åren, då underskott ofta uppkommer, borde rimligen på nägot sätt beaktasnär verksamheten med tiden börjar ge vinst. Också i andra situationer kanresultatet i en näringsverksamhet fluktuera starkt mellan åren. Ettovillkorligt förbud mot kvittning mellan de äldre underskotten och senare vinsterskulle leda till betydande ojämnheter vid beskattningen. Med dagens regler kani dessa fall - i den mån underskottet inte kunnat dras av från det tidigareårets inkomster -en utjämning ske mellan åren enligt reglerna om förlustavdrag. Problemetuppmärksammades i och för sig redan i promemorian, men man ansåg sig där intekunna framlägga en konkret lösning, utan hänvisade till del föreslagnafortsatta utredningsarbetet. Enligt min mening bör man emellertid sökatillgodose de nämnda önskemålen redan på detta stadium.