prop · G503142 · 1981-12-31 00:00:00 — Förslaget innebär alt avgiftsbeloppet skallmotsvara den vinsl eller besparing som har uppkommit lill följd av regelöverträdelsen,något som ju innebär en ordning som sakligt sett är myckel likartad dengenerella reglering som föreslås här. Principenbör uppenbarligen vara atl förverkande inte åläggs när avgiftsskyldighet pågrund av brottet föreligger, om inte avgiflen skulle vara så låg i förhållandetill den obehöriga vinsten atl den bör medföra endasl en sänkning av detförverkade beloppet. Har avgiflen ännu inte ålagts vid 1981/82:142 74 lidenför den allmänna domstolens prövning, får domstolen med hänsyn lill omständigheternabedöma sannolikheten för att avgift kommer att åläggas och hur stor den i såfall kommer att bli. Denna prövning torde normall inte medföra någrasvårigheter, eftersom åtminstone flertalet avgifter av här avsedd typkännetecknas av att de ulgår enligt fasta och ofta schablonmässiga regler.Många gånger kan också möjlighet finnas för åklagarmyndigheten eller den allmänadomstolen alt inhämta yttrande från den förvaltningsmyndighet som är aktuell. Betalningsskyldighetenmåsle också kunna jämkas när den brottsliga handlingen ger upphov fill skadeslåndsskyldighel.Tidigare har framhållits att förverkande enhgt den nya bestämmelsen bör kunnaske även i vissa fall då den obehöriga vinsten motsvaras av skada för enskild,nämligen när man kan utgå från att skadeståndsskyldighet inte kommer atlrealiseras. Klart är emellertid alt förverkandebeloppet i princip bör minskas iden mån skadestånd verkligen utgår. Om frågan om skadeslåndsskyldighel inte redanär avgjord eller föreligger till samtidig bedömning, blir domstolen även härhänvisad lill att inom ramen för billighelsprövningen och med ledning avomständigheterna i varje särskilt fall bedöma sannolikheten av attbetalningsskyldighet kan komma alt åläggas företaget. Enligt allmänna straffrättsligaprinciper bör då tveksamhet - det gäller såväl möjligheten av enskadeståndstalan som det eventuella beloppet - lända företagel till godo (in dubiomitius). Molsvarande bedömning bör givelvis anläggas med avseende på fall då förelagelfrivilligt har ersatt uppkommen skada eller del är hell klart att så kommer altske. I fall då den otillbörliga ekonomiska fördelen motsvarar skada för enskildtorde förverkande som regel över huvud laget inle komma i fråga i praktiken annalän när skadan har drabbat etl stort antal personer med förhållandevisobetydliga belopp för var och en av de drabbade. Vadsom nu har sagts om skadestånd avser sådana situationer, där den åsamkadeskadan kan sägas motsvara förelagets vinsl i anledning av brottet som en annansida av samma sak (jfr de straffrättsliga begreppen skada och vidförmögenhetsbrott). Vid andra former av skadeslåndsskyldighel ligger det intelika nära till hands alt beakta skadeslåndsskyldighe-ten vid prövningen avförverkandefrågan. Här åsyftas alltså de fall där den brottsliga handlingenvisserligen kan utgöra grund för ett skadeståndsyrkande men där förelagets orätlmätigavinsl inte kan sägas motsvara den uppkomna skadan. Som exempel kan anföras delfallet att en arbetsgivare har underlåtit att vidta föreskrivna åtgärder tillskydd för de anställda (arbetsmiljölagen) och härigenom även sparat in storainvesteringskostnader. Det föreligger i ett sådant fall inte någon direklmotsvarighet mellan företagets besparing och etl skadeståndsanspråk somframställs av en anställd som har blivit skadad till följd av bristerna iskyddsutrustningen. Utöverde jämkningssituationer som har berörts kommer den föreslagna utformningenatt medföra alt det i stor utsträckning överlämnas ål 1981/82:142 75 rättstillämpningenatt i de enskilda fallen ta ställning fill vilka omständigheter som kan ansesinnefatta tillräckliga skäl för jämkning eller eftergift av förverkande.Ställningstagandet bör ske med utgångspunkt från en bedömning av om det medhänsyn till samtliga föreliggande omständigheter är befogat och rimligl attförverkande beslutas. Den omständigheten att företaget är på pbestånd ellerkommer att bli del om förverkande åläggs fullt ut synes inte generellt böraleda lill jämkning, men i vissa fall kan detta vara motiverat. Därvid synesviss hänsyn också kunna las till att förhållandena kan vara sådana allförverkandel i realitelen kommer all drabba förelagets borgenärer. Jämkning av förverkandebeloppelmåsle också kunna ske om ett förverkande fullt ut med hänsyn tillomständigheterna i del särskilda fallet skulle drabba företaget orimligt hårt. Särskild uppmärksamhetförtjänar vidare fall då brottet består i en underlåtenhet att vidta vissaföreskrivna åtgärder och det är den besparing som företaget därigenom har gjortsom skall förverkas. Som förut något berörts kan här en rad olika fall tänkasuppkomma. Förelagaren kan l.ex. ha vidtagit åtgärderna vid liden förrättegången, eller fråga kan vara om en verksamhet som har bedrivits endast enkort tid och som därefter har lagts ned med anledning av atl åtgärderna visatsig alltför dyrbara. Del kan då framslå som obilligl all förverka etl beloppsom svarar mot hela den invesleringskoslnad som ålgärderna skulle ha dragil.Vid billighetsprövningen synes man i slällel ha anledning all utgå från den tidunder vilken verksamheten har bedrivits på ett olagligt sätt och beräknabeloppet med ledning av en periodicering av investeringskostnaderna enligtsedvanliga normer för avskrivning. Även frågor av detta slag torde fåöverlämnas åt rättstillämpningen. Detkan undantagsvis förekomma att en brottslig handling även innefattaråsidosättande av föreskrifter i ett utfärdat vitesföreläggande. Om det i ettsådant fall även skulle uppkomma en fråga om förverkande enligt den härföreslagna bestämmelsen, torde det också finnas skäl atl inom ramen förbillighetsprövningen och med beaktande av det sålunda försuttna vitet beroendepå omständigheterna jämka eller efterge det förverkade beloppet. Sådanasituationer kan dock bedömas bli så sällsynta atl det inte framstår sompåkallat atl göra något särskilt förbehåll i lagtexten. Sammanfattningsvisförordas med hänvisning lill det anförda att det i den nya bestämmelsen angesatt förverkande inle får ske, om det är obilligl. Som särskill exempel påomständigheter som domstolen bör beakta vid sin bedömning av om förverkandeskall anses obilligt bör anges atl det finns grundad anledning anta att annanbetalningsskyldighet som svarar mot den ekonomiska fördelen av brottet kpmmer atlåläggas näringsidkaren. Prop.1981/82:142 76 3.3.8 Närmare om förhållandet till andraförverkandebestämmelser En ny bestämmelse om förverkande med den utformning somhar förutsatts i del föregående kan i vissa avseenden kpmma att konkurrera medgällande förverkanderegler. Det har således tidigare i promemorian påpekatsalt det på vissa håll inom specialstraffrätlen redan nu finns beslämmelser somär så utformade att de i betydande utsträckning kan medföra en indragning ävenav vinster av del slag som avses med den nya beslämmelsen. Som exempel påsådana beslämmelser har tidigare angivits 28 § skogsvårdslagen, enligt vilkenvirke som varit föremål för brott eller dess värde skall förverkas, om del inleär uppenbart obilligt. Även förverkanderegler av det slag som förekommer i t. ex.32 § livsmedelslagen - atl utbyte av broll samt framställda varor eller derasvärde skall förverkas kan i det enskilda fallet visa sig medföra fullständig elimineringav den uppkomna vinsten. Del är inte meningen alt det system som föreslås skallmedföra några ändringar i fråga om tillämpningen av förverkandebestämmelser avdet här slaget, som alltså redan är i bruk. Det bör därför klargöras, atl dennya bestämmelsen skall vara subsidiär i förhållande lill förverkanderegler påandra håll i lagstiftningen. Del enklaste sätlel alt uppnå detta resultat äralt utforma bestämmelsen på etl sådant sätt alt den blir tillämplig endast omoch i den mån andra regler inte medför en fullständig indragning av allavinster som har uppkommit i anledning av brottet. På så sätt blir det klargjort att man alllid har att iförsta hand tillämpa de specialstraffrättsliga förverkandebestämmelser som ärknutna lill det aktuella brottet. Visar det sig att man på så sätt drar invärdet av alla de förtjänsler och besparingar som har uppkommit i anledning avbrottet och som framstår som otillbörliga, finns det ingen anledning atttillämpa den nya beslämmelsen. Om man däremot på det sättet bara får in en delav den samlade vinsten, bör den nya regeln kunna användas för all dra in ävenåterstoden. Bestämmelsen får på detta sätt även karaktär av utfyllnadsregelför de fall som avses . Motsvarande bedömning bör i princip göras beträffande falldå man har att förverka utbyte av brott enligt en specialförfatlning eller dåförverkandefrågan skall prövas enligt . Utbytet lorde alllid ingåi de förtjänsler och besparingar som har avselts i det föregående. En ny beslämmelseskall inle föranleda några formella eller praktiska ändringar i vad avser denhittillsvarande tillämpningen av 36 kap. I § BrB. Denna bestämmelse kommersåledes i fortsättningen alt ha karaktär av huvudregel, när det gällerförverkande av utbyte av brott enligl - en huvudregel somkompletteras med den nu föreslagna bestämmelsen för fall dä brollel är begångeli näringsverksamhel. När del gäller förverkande av broltsprodukler vid brottsbalksbrottbör beaktas alt regeln i 36 kap. 2§ BrB är så utformad att förverkande får skeendast om del är påkallat till förebyggande av brott eller eljest särskilda 1981/82:142 77 Även i förhållande till denna bestämmelse kommer den nya bestämmelsenatt i förekommande fall få karaktären av komplement. Ienlighet med det anförda har inom justifiedepartemenlel upprättats ell förslagtill ändring i . Förslaget har fogats till denna promemoria sombilaga. Denutvidgning av förverkanderegler som har föreslagits i detföregående lorde i förening med del personliga ansvaret ge etl tillfredsställandesanklionssystem för flertalet fall då brott i näringsverksamhet ger upphov tillotillbörliga eköiiomiska fördelar för förelag eller enskilda. stårdel emellertid klart att del kan förekomma situationer där sådana beslämmelserav olika skäl framstår som otillräckliga. har framhållits att man dåkan överväga all införa särskilda sanktionsavgifter. Härmed avses - sominledningsvis har nämnls - sådana avgifter som i senare års lagstiftningsarbetei ökande utsträckning kommit till användning som ekonomiska sanktioner vidsidan av eller i stället för skadestånd, vite, böter och förverkande.Avgifterna är knulna lill vissa bestämmelser på sådant sätt att en överträdelseav bestämmelserna medför skyldighet att betala en avgift lill det allmänna. Delfinns anledning alt räkna med att frågor pm sanklionsavgifter fortlöpandekommer atl aktualiseras på skilda områden. I en lagrådsremiss den 30 oktober1980 har sålunda som förut nämnts föreslagits att miljöskyddsavgifter skallinföras som tilläggssanktioner vid överträdelser av miljöskyddslagstiflningen.Vidare kan nämnas att frågan om avgifter vid vattenföroreningar från fartyg f.n. övervägs i kommunikationsdeparlemenlel (se prpp. 1979/80:167 s. 41-42). Ävennär del gäller pläga taxitrafik har användande av sanktionsavgifter ifrågasatts(Ds K 1979:4 s. 99). Avsiktenär inte att i det här sammanhanget lägga fram några konkreta lagförslagbeträffande sanktionsavgifter eller att redovisa en närmare genomgång av deförfattningar som skulle kunna länkas bli kompletterade genomavgiftsbestämmelser. Frågan måste prövas särskilt för varje rättsområde spmkan bli aktuellt. Det är emellertid ett naturligt önskemål alt 'Avsnittet utelämnat här. Prop.1981/82:142 78 nya regler om sanktionsavgifter så långt det är möjligtutformas efter enhetliga principer. I det följande skall därför lämnas någraallmänna synpunkter på avgiftssystem av del här slaget. kan detdock vara skäl att kort beröra några av de avgifter som redan nu är i bruk ochalt även redovisa de överväganden som gjorts i tidigare sammanhang där dessafrågor har varit uppe till prövning. Del bör erinras om alt utredningen omföretagsböter i ett särskilt avsnitt ingående har behandlat avgifterna - enundersökning som främst avser frågan om det är möjligt alt med deras hjälpuppnå samma resultat som med företagsböler. I åtskilliga remissyttranden överutredningens betänkande finns pckså synpunkter på förutsättningarna för attanvända avgifter i stället för företagsböler. 4.2 Några aktuella avgifter Genom ändringar i dåvarande laxeringsförordningen, numeralaxerings-lagen (1956:623), och vissa andra skatteförtattningar infördes år1971 avgifter av det slag som här avses på skattelagstiftningens pmråde. Avgifti form av skattetillägg kan påföras skaltskyldig med anledning av en orikliguppgift i deklaration eller liknande handling. Skattetillägget bestäms tillviss del - vid inkomstskatt 40 eller i vissa fall - av detskattebelopp som skulle ha undandragits, om den oriktiga uppgiften hadegodtagits. Skattetillägg får efterges, bl. a. i fall då felet i deklarationenmed hänsyn till den skattskyldiges ålder, sjukdom eller bristande erfarenheteller annan omständighet framstår som ursäktligt eller det genom felaktighetenundandragna skattebeloppet är att anse som ringa. Beslut om skattetilläggmeddelas av lokal skattemyndighet. I princip kan en oriktig uppgift medföra såvälskattetillägg som straff-rättslig påföljd. Enligl I3§ skaltebrottslagen (1971:69)får dock åtal för skatteförseelse och bristande uppbördsredovisning väckas endaslom del är påkallat av särskilda skäl. Skattetilläggen infördes i första hand därför alt förenkla och förbättra påföljdssystemet på det skatterättsliga området.Det var ett önskemål atl avskaffa det straffrättsliga förfarandetvid mindre allvarliga överträdelser av dessa bestämmelser.' Det kan lilläggas all skatlelilläggsutredningen (Fi1975:06) f.n. verkställer en översyn av reglerna för skaltelillägg. Del skall också anmärkas atl del inom skattelagstiftningenäven förekommer avgifter med en helt annan utformning. Här åsyftas de relativtlåga och till beloppet maximerade avgifter som åläggs i anledning av olika slagav försummelser, exempelvis förseningsavgifter. ' Se prop. 1971: 10 bl. a. s. 200 ff, 221, 233 och 241. Prop.1981/82:142 79 Enligt lagen (1972:435) om överiaslavgift påförs ägareeller innehavare av lastbil, buss eller bil med lillkopplad släpvagn sådanavgift, om fordonet framförs med mer last än som är tillåtet. Avgiflen bestämsenligt en i lagen intagen taxa till visst belopp i förhållande till mängdenöverlast och den utgår oavsett om överträdelsen medför straffrättslig påföljdeller ej. som åläggs av länsstyrelse, får nedsättas då särskildaomständigheter föreligger. Införandel av överlastavgifterna motiverades bl.a. med ville eliminera det vinstintresse som ansågs i vissa fall ligga bakomöverträdelser av trafikförfaltningarnas belaslningsbeslämmelser.Kriminaliseringen bibehölls därför all man inte genom införande av avgiftssystemelville ge intryck av all överlaster var tillåtna.' Arbetsgivare som underlåter att i enlighet medbestämmelserna i lagen (1974: 13) om vissa anställlningsfrämjande åtgärdervarsla om planerad driftsinskränkning kan åläggas att utge varselavgift om underiåtelsenberor på uppsåt eller grov oaktsamhet. Avgiften fastställs för som varsel har försummats och bestäms till lägst 100 och högsl 500 kronorför varje arbetstagare som berörs av driftsinskränkningen. Avgiften fårnedsättas eller efterges, om särskilda skäl föreligger. Skyldighet att betalaavgift åläggs av allmän domstol på lalan av . Avgift valdes här i stället för slraffrättslig påföljd, därt'öratl man eftersträvade en sanktion som kunde anpassas efter den ekonomiskaställningen hos det berörda företaget och som kunde bestämmas så att företagetinte gjorde någon vinst på sin underlätenhet. Det ansågs även kunna uppfattassom stötande att införa en slraffrättslig påföljd på elt område som under långtid varit föremål för avlalsreglering mellan arbetsmarknadens parter. Somytterligare ett skäl att välja en ekonomisk sanktion i form av avgift i slälletför kriminalisering angavs att en avgift kan åläggas även en arbetsgivare somär juridisk person.- Parkeringsboten avskaffades och ersattes enligtlagen (1976:206) om felparkeringsavgifi med avgift. Polisman ellertrafikövervakare får enligt dessa bestämmelser meddela parkeringsanmärkning.Anmärkningen skall innehålla uppmaning till fordonets ägare atl inom viss tidbetala avgiften. Om ägaren eller föraren anser att anmärkning inle borde hameddelats, får han hos polismyndigheten ansöka om rättelse. 1972:81 s. 70; jfr även : 13 s. 7f Prop.1973: 129 s. 100,211 f, 305. Prop.1981/82:142 80 av betalningsansvar kan även på annan grund göras hospolismyndigheten. Den kan efter utredning undanröja betalningsansvaret. Om såinte sker, får fordonsägaren fullfölja lalan mol polismyndighetens beslut genombesvär hos tingsrätt. Depenaliseringen av parkeringsförseelser genomfördes bl.a.därför att dessa inle längre ansågs ulgöra brott i egentlig mening. Dentidigare straffrättsliga ordningen hade också medfört att polisens resurseransträngdes med ett betungande utredningsarbete i rena bagatellmål. strikt ägaran-svaransågs vara bättre ägnat att hindra överträdelser,' 4.2.5 Byggnadsavgift m. m. Enligl lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vidolovligt byggande m.m. (LPI) utgår byggnadsavgift, när någon vidtar åtgärd,för vilken erfordras byggnadslov, ulan atl sådant lov föreligger. Avgiflenbestäms lill belopp, som molsvarar fyra gånger vad som skulle ha betalats enliglkommunens byggnadslovstaxa, dock lägst . För smärre överträdelser av byggnadsförtatlningarna- sådana överträdelser som inte utgör olovligt byggande - utgår en särskildavgift, som uppgår till minst 200 och högst , I de allvarligastefallen, t. ex. nybyggnad, utgår dessutom en tilläggsavgift, som uppgår lill 500kronor för varje kvadratmeter våningsyta som åtgärden har avsett. Beslut omåläggande av dessa avgifter meddelas av byggnadsnämnd, utom såvitt gällertilläggsavgifter, vilka beslutas av domstol på talan av allmän åklagare. Avgiftskall inte utgå bl.a. om rättelse vidtages, innan fråga om ingripande hartagits upp vid sammanträde med byggnadsnämnd. Länsstyrelse får, om särskildaskal föreligger, efter besvär nedsätta byggnadsavgifi, som fastställts av byggnadsnämnd.Den tidigare kriminaliseringen bibehölls i fråga om överträdelse av de beslämmelseri byggnadslagen, vilka gäller regeiingens prövning av frågor om lillkomsl ochlokalisering av induslriell och liknande verksamhel. Depenaliseringen av överträdelser påbyggnadslagstiftningens område motiverades med atl de böter som tidigare dömdesut stannade vid belopp som utgjorde endast en bråkdel av värdetav det olovligt byggda. Ett sanktionssystem som var bättre ägnat att elimineradenna värdeökning ansågs ha större preventiv effekt.' I lagstiftningsärendetgavs bl.a. genom lagrådets yttrande (prop. 1975/76: 164 s. 240 fO en ingåendebelysning av olika aspekter på ett avgiftsssystem av angivet slag. I betänkandet SOU 1979:65-66 föreslås alt bestämmelsernaflyttas till en föreslagen ny plan- och bygglag. 1975/76: 106 s. 35 ff. 2 Se prop.1975/76: 164 bl. a. s. 17 ff. Prop.1981/82:142 81 I den fidigare berörda propositionen med förslag tilländringar av miljöskyddslagen (1969; 357) föreslås atl en avgiflssanktioninförs på miljöskyddets område, En miljöskyddsavgift skall enligt förslagetkunna åläggas, när särskilda föreskrifter och villkor som har meddelats förviss verksamhet har åsidosatts, Avgiften är i allt väsentligt knuten till detobjektiva gärningsinnehållet i miljöskyddslagens straffbestämmelser. Dockföreligger den betydelsefulla skillnaden att det för ådömande av ansvarerfordras att den aktuella gärningen har begåtts uppsåtligen eller av oaktsamhetunder det atl avgiften föreslås få en strikt tillämpning. Avgiften skall medandra ord kunna åläggas så snart en överträdelse objektivt sett harkonstaterats och oberoende av om överträdelsen har skett uppsåtligen eller av oaktsamhet.Avgiften skall bestämmas till ett belopp som motsvarar de ekonomiska fördelarsom har uppkommit till följd av överträdelsen. Om full bevisning om storiekenav dessa ekonomiska fördelar inte alls eller endast med svårighet kan läggasfram, skall avgiften få bestämmas till ell skäligt belopp. Avgiften skallvidare kunna nedsättas eller efterges, om särskilda skäl föreligger. Frågor ommiljöskyddsavgift skall prövas av efteransökan av . Syftet med miljöskyddsavgiften är att det inte skall varalönsamt att begå brptt mpt miljöskyddslagen. Bl.a. den omständigheten all dentill sin karaktär påminner om en straffrättslig sanktion har ansetts böraföranleda en obligatorisk utformning av reglerna. Den strikta tillämpningenanses vara nödvändig för att miljöskyddsavgifterna skall få avsedd effekt. (Se prop.1980/81:92 s. I betänkandet (SOU 1981:5) Ny arbetstidslag föreslårutredningen av vissa arbetstidsfrågor att en sanktionsavgifl införs på arbetstidslagslift-ningensområde. Avgiften (övertidsavgift) skall enligt förslagel ulgå vid överträdelserav bestämmelserna om högsta tillåtna övertid. Den skall för varje timme utövertillåten övertid och för varje arbetstagare som har anlitats utgöra en procentav basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring. Avgiftsskyldighetskall kunna åläggas den i vars verksamhet överträdelsen har begåtts, varvid iprincip strikt ansvar skall tillämpas. Del föreslås dock att avgiften skallkunna jämkas eller efterges, om särskilda omständigheter föreligger. Frågor omövertidsavgift föresläs bli handlagda av allmän domstol efter ansökan avallmän åklagare. Förslaget har motiverats bl. a. med atl man genom eltsystem av del här slaget får ökade möjligheter atl motverka all överträdelserav arbetstids-lagstiftningen medför ekonomisk vinsl (se betänkandet sid. 159). 4.2.8 Oljeavgift m. m. Säljare och vissa förbrukare av mineralolja är enligllagen (1957: 343) om 6 1981/82. 1981/82:142 82 oljelagring skyldiga att bl. a. hålla lager av olja ochatt till viss del förvara detta oljelager i bergrum eller på annat bombsäkertsätt. Den som är lagringsskyldig kan enligl bestämmelserna i förordningen(1957:344) om oljeavgift m.m. åläggas att utge en sådan avgift bl.a. om hanerhåller dispens från dessa skyldigheter eller om han, utan erhållen dispens,försummar vad som åligger honom enligt lagringsbeslämmelserna. Avgiften, som ulgårmed olika belopp för olika slag av oljor, beräknas med hänsyn lill den mängdolja, som avses med del icke tillåtna förfarandet, och efter den lid som deltaförfarande har pågått. Syftet med avgiflen är alt förhindra alt den som intefullgör lagringsskyldighel åtnjuter ekonomisk av detta. I avgifteningår överslagsmässigt beräknade koslnader för oljelagring (se närmare prop.1957; 144 s. 18 f och 50 f). Oljeavgiften debiteras och uppbärs avöverstyrelsen för ekonomiskt försvar. Om del är uppenbart att oljeavgifien avsevärlöverstiger den som den lagringsskyldige kan tänkas göra genom sin underiåtenhel,får överstyrelsen förordna om skälig nedsättning av avgiften. Om del, efter detatt oljeavgift har debiterats, visas atl den lagringsskyldige fullgör sinaskyldigheter, får överstyrelsen efter skälighet förordna om återbäring avoljeavgift som belöper som skyldigheten har fullgjorts. Regeringenkan, om synnerliga skäl föreligger, förordna om befrielse från eller återbäringav oljeavgifi. I 38 § ransoneringslagen (1978:268) finns bestämmelser omen särskild avgift (överförbmkningsavgifi) som kan komma i fråga om regeringenhar beslutat atl ransoneringsbestämmelserna i lagen på grund av krigsfara,fredskris e.d. skall tillämpas. Överförbmkningsavgifi får åläggas en förbrukaresom har använl mer ledningsbunden energi än som har tilldelats honom eller somhar misshushållat med energi, som har tilldelals honom på elt sådant sätt attmyndighet nödgas tilldela honom ytteriigare energi. Avgiflen, som enligt regeringensbestämmande åläggs ay länsstyrelse, kristidsnämnd eller annan myndighet, fårbestämmas till högst fem eller, om särskilda skäl föreligger, högst tio gångervederlaget för energin.