prop · G50337 · 1981-12-31 00:00:00 — Där är emellertidfråga om enskilds rätt, och motsvarande omsorg synes då inte ha varit påkallad.I avsikt att skapa balans mellan dessa lagrum bör de detaljerade anvisningarnai 12 § utgå. De är ägnade att stimulera till 1981/82:37 148 undanflykter i strid med TF, anser högskolan. Förslagetsynes vilja lagfästa de hinder som en myndighet kan åberopa för att hindraeller försena information. Högskolan anmärker att ålägganden som garanterar informationsflödettill massmedier och enskilda inte förekommer i motsvarande utsträckning. vid Uppsalauniversitet anför i fråga om paragrafens beskrivning av "betydandehinder": Dessa inskränkningar gör att myndigheten i praktiken kanhänvisa till den interna arbetsorganisationen som skäl för att vägrautlämnande. Om den föreslagna lagen skall ha någon mening borde perspektivettvärtom vara att myndigheten har skyldighet att ordna sin verksamhet så attalla ADB-upptagningar, utom dem som faller under sekretesslagen, utan svårighetkan tillhandahållas. anser att de "betydandehinder" som beskrivs i paragrafen knappast uppkommer i någon störreomfattning, om myndigheterna använder sig av modern . Paragrafen bördärför ges en mycket mer inskränkt skrivning. Medborgarrättsrörelsen förordar att ordet "mera"ersätts med "mycket" eller liknande. Uppenbarligen finns nämligen,säger organisationen, en frestelse hos varje myndighet att finna varjetjänsteåtgärd, oavsett hur obetydlig, är mera brådskande än ett tillhandagåendeav allmänheten. 3.10.5 Hänvisning till annan myndighet (13 §) DALK:s förslag i fråga om utlämnande av upptagning för ADBhos annan närbelägen myndighet har också rönt viss kritik från deremissinstanser som yttrar sig i denna del. Hovrättenför gör ingen erinran mot kommitténs förslag till precisering avbegreppet närbelägen myndighet och andra hithörande delar av 2 kap. 12 § TF menfinner det anmärkningsvärt att lagstiftningen öppnar möjlighet för en myndighetatt hänvisa sökande till en annan myndighet i det fall inget eller obetydligthinder föreligger för myndigheten att genast tillhandahålla ifrågavarande ADB-upptagning. har ingen erinran mot syftetmed bestämmelsen men är något tveksam till förslagets avfattning, t. ex. omuttrycket "närbelägen myndighet" i TF bör ges en så vid tolkning som DALK:sförslag innebär. menar att 13 § inte står i överensstämmelsemed modern . Om en myndighet har en upptagning för ADB förvarad hosen myndighet på en annan ort och den finns tillgänglig i läsbar form på dennaort, är det enligt nämnden rimligt att begära att den förstnämnda myndighetentillhandahåller en terminal för uppkoppling till den myndighet som förvararupptagningen. 1981/82:37 149 vid Uppsalauniversitet anser att regeln är alltför allmänt formulerad och ger den enskildeen alltför svag ställning. ADBJ anmärker mot formuleringen "närbelägen myndighetpå samma eller angränsande ort" och anför: Logiskt måste formuleringen innebära att en myndighet påsamma ort alltid anses närbelägen. Språkligt kan missförstånd orsakas genom attsatsen kan uppfattas så att det finns anledning att skilja mellan närbelägnaoch icke närbelägna myndigheter på samma ort. Problemet (som inte är stort)löses enklast genom att ordet närbelägen slopas; dess uppgift är ju endast attformellt anknyta stadgandet till 2 kap. 12 § 2 st TF. 3.10.6 Tillhandahållande av terminal (14 §) D ALK:s förslag om en reglering av rätten för enskilda attsjälva få använda myndigheternas terminaler tillstyrks av JK, hovrätten förVästra , kammarrätten i , , , ,DAFA, samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid ,rektorsämbetet vid , centrala , ,lantbruksstyrelsen, , , Stockhohns kommun, LO och Medborgarrättsrörelsen. Lantbruksstyrelsen förklarar att den föreslagna regeln kanvara diskutabel men anser att det från offentlighetssynpunkt är principielltriktigt att medge den enskilde en sådan möjlighet. Medborgarrättsrörelsen anseratt paragrafen innebär en viktig förbättring. Många av de remissinstanser som uttalat sig positivt om DALK:sförslag i denna del tar upp de sekretess-, säkerhets- och andra problem som ärförenade med att enskilda får tillgång till myndigheternas terminaler. Kammarrätten i anser att DALK;s förslag är välavvägt och anför: Det är önskvärt, att de möjligheter som ADB-teknikenerbjuder utnyttjas för att underlätta den praktiska tillämpningen avoffentlighetsprincipen. Särskilt intresse tilldrar sig metoden att hålla s. k.presentationsterminaler till förfogande för allmänheten. På en sådan terminalkan den enskilde själv ' fritt söka i det material som databasen innehållerutan risk för ingrepp i basen. En förutsättning är självfallet att sekretessbelagdinformation inte är åtkomlig i denna. Vad som särskilt talar för en ordning medfri sökning över presentationsterminal är det förhållandet att därmed fritillgång åter kan erhållas till diariet, något som är väsentligt frånoffentlighetssynpunkt. Liksom har kammarrätten skaffat sigen presentationsterminal. Den hålls allmänheten till hända i den utsträckningsom begärs och som inte hindrar den behöriga gången av domstolens eget arbete.Arrangemanget har fungerat väl. Kammarrätten är emellertid medveten om attsvårigheter kan uppkomma. a. är missbruk möjligt exempelvis i form av enomfattande okynnesanvändning av terminalen. Några sådana tendenser haremellertid inte gett sig till känna för domstolens del. 1981/82:37 150 framhåller att regelns tillämpningsåvitt gäller polisväsendets terminaler måste bli starkt begränsad på grund avundantagen i paragrafens andra stycke. Registren inom polisväsendet innehållerhuvudsakligen helt eller delvis sekretessbelagda uppgifter. Vidare kommerbristen på terminaler inom polisväsendet att medföra att hinder för enskildsterminalanvändning oftast möter ay hänsyn till arbetets behöriga gång.Slutligen är en stor del av terminalerna placerade i arbetslokaler - t. ex.sambandscentraler - där arbetet kräver att sekretessbelagda uppgifter ständigtförekommer både i radiomeddelanden och i framtagna handlingar. Inom ramen förnuvarande resurser finns således ytterst små möjligheter att låta enskild självutnyttja polisväsendets terminaler. Frågan om den enskildes rätt att själv manövrera i förstahand bildskärmsterminaler har länge varit under stark debatt. DALK har nugenom ett Alexander-hugg avslutat debatten genom att fastslå att den enskildeskall - med vissa preciserade undantag - ställas på samma nivå när det gälleranvändande av teknisk utrustning som myndigheten själv. Dagens säkerhets- och operativsystem ger ett mycket gottskydd mot oönskade händelser. Att via en terminal få tillgång till en datorsamt den information som är lagrad i samband med denna utgör emellertid alltid-åtminstone i teorin - ett presumtivt hot mot att även annan än den tillåtnainformationen kan åtkommas eller att andra än tillåtna instruktioner kanutföras. Under förutsättning att man i det enskilda fallet noga - ochtillsammans med den organisation som utför den tekniska bearbetningen -studeraraktuella säkerhetsfunktioner, har DAFA inga tyngre vägande invändningar motinnehållet i den föreslagna paragrafen. DALK nämner - utan att mer ingående diskutera det - attden enskilde enligt gällande praxis ej skulle ha denna rätt. Utan att härfördjupa sig i ämnet vill DAFA ifrågasätta om en reglering av den typ somföreslås i den aktuella paragrafen är en utvidgning av offentlighetsprincipenoch att den föreslagna regleringen i så fall snarare bör ha sin hemvist itryckfrihetsförordningen. Regeln om enskilds rätt att själv utnyttja terminal ellerannat därmed jämförligt hjälpmedel för att ta del av ADB-baserad information ären nyhet och utgör en utvidgning av gällande praxis. Denna rättighet är dockbegränsad och kan alltså inte åberopas om hinder möter enligt sekretesslageneller om det finns risk för förvanskning eller förstöring av uppgifter. Den kanheller inte åberopas om dess tillämpning skulle medföra att myndighetens arbeteväsentligen skulle komma att störas. Dessa begränsningar torde utgöra entillräcklig garanti för att regeln inte kommer att medföra allvarligastörningar i myndigheternas arbete. tillstyrker i principutredningens förslag men påpekar att det för att förslaget skall kunnagenomföras krävs att myndigheterna har terminaler i erforderligt antal, attförvanskning eller förstöring av uppgifter i ADB-systemet inte kan ske samt attsekretessbe- 1981/82:37 151 lagda uppgifter inte blir tillgängliga. Samma uppfattningframförs av LO. SARIförklarar att man i princip inte har något att erinra mot den föreslagnaregleringen men framhåller att den kommer att leda till väsentligt ökadekostnader för statsverket, i synnerhet om man vill införa en sådan möjlighet iredan existerande system utan att avvakta tillfällen då systemen måste göras omav andra skäl. vid Uppsalauniversitet anför: En viktig nyhet är att en sökande i princip skall få rättatt själv använda en myndighets terminal. Detta skall dock inte gälla, om detfinns risk för röjande av sekretessbelagda uppgifter eller för förvanskningeller förstöring av information, eller om det skulle störa arbetets behörigagång hos myndigheten. Dessa förbehåll synes oundgängliga. villdock, i likhet med kommittén, understryka önskvärdheten av att myndigheternaså långt som möjligt utrustas med terminaler som inte är förenade mednyssnämnda risker. Det lär dock inte vara möjligt att låta detta önskemål kommatill uttryck i lagtexten. Statskontoret diskuterar vilka reella effekterbestämmelsen kommer att få: Vid tillhandahållande av ADB-upptagning på stället finnsinte i grundlagen någon bestämmelse om hur tillhandahållandet ska ske. Menhittills tillämpad tolkning av grundlagen ger inte en enskild rätt att självmanövrera en terminal för att ta del av de uppgifter som finns i en myndighets ADB-system.En fri användning av en myndighets terminaler har i de fall som prövats avdomstol ansetts medföra risk för att innehållet i ett register förvanskas ellerförstörs, eftersom terminalerna har kunnat användas för både registrering ochsökning. Det finns dock myndigheter som fritt upplåter terminaler tillallmänheten, inte som en skyldighet enligt lag utan som en serviceåtgärd. Enligt vår uppfattning innebär DALKs förslag i praktikenatt myndigheterna måste antingen ansluta särskilda terminaler till och/ellerbygga in olika behörigshetsalternativ i sina system. Vi kallar detta med ettgemensamt namn för presentationsterminaler. Lagförslagetföreskriver enligt vår tolkning inte någon omedelbar skyldighet för allamyndigheter att tillhandahålla presentationsterminaler. Men detta är enligt vår mening ointressant i ett längretidsperspektiv. Om en lag föreskriver en rätt för enskilda att ta del avuppgifter via terminal så måste man förutsätta att myndigheterna förr ellersenare tillhandahåller presentationsterminaler, annars skulle lagen vara utanverkan. bedömer huvudregeln i 14 §första stycket om presentationsterminaler som skall stå öppna för allmänhetenutgöra en i och för sig önskvärd utveckling av offentlighetsprincipen.Konsekvenserna av den tekniska utvecklingen på ADB-området kan eljest lättkomma att begränsa offentUgheten i praktiken. Presentationsterminaler är ettmedel att motverka dessa tendenser. Emellertid kommer de begränsningar somuppställs i paragrafens andra stycke att med största sannolikhet leda till attallmänheten inte kommer att kunna använda dylika terminaler och liknande 1981/82:37 152 tekniska hjälpmedel i någon större omfattning irealiteten. För att lösa problemen krävs ytterligare tekniska insatser som kaneliminera de i lagen redovisade hindren. Anordningar i detta syfte kommer docksäkerligen att medföra avsevärda kostnader. Det är enligt kommittén fara värtatt paragrafen av ekonomiska skäl får en mycket begränsad betydelse. Jag har inget mot tanken att den enskilde själv skall harätt att använda en terminal hos myndigheten. Men den rätten förutsätter attdet inte är möjligt att förvanska eller förstöra inmatat material eller attnågon obehörig kan komma åt sekretessbelagd information. Det är därförnödvändigt att det inrättas särskilda presentationsterminaler. Med tanke påkostnaderna bör man i varje fall i ett inledningsskede förse främst myndighetermed hög besöksfrekvens av allmänheten på aktuariekontor, registratorsexpeditioneretc. med sådana terminaler. För de myndigheter som för sitt diarium med hjälpav ADB innebär inrättandet av presentationsterminal att allmänheten får enfriare tillgång till diariet, något som får anses positivt frånoffentlighetssynpunkt. diskuterar sekretesskydd ochterminalåtkomst i anslutning till 3 § LUA. Möjligheten för en enskild att själv få använda enterminal för att ta del av offentliga uppgifter föreligger emellertid inte i defall där befintliga ADB-system innehåller både offentliga och hemliga uppgifteroch härvidlag risk finns att den enskilde kan få kännedom om hemligauppgifter. Dessa system kan emellertid revideras, varigenom den enskildes rättatt själv använda terminal kan tillgodoses utan risk för obehörig åtkomst av sekretessbelagdauppgifter. Visserligen har DALK i specialmotiveringen till paragrafen anförtatt ADB inte får utnyttjas så att allmänhetens rättigheter enligt offentlighetsprincipenäventyras. utgår emellertid från att ett antagande avlagförslaget inte innebär att redan befintliga system måste ändras, om det avnågon anledning kan anses att en myndighets ADB-användning lägger hinder ivägen för enskild att ta del av upptagning för ADB. Några remissinstanser uttalar viss tveksamhet införmöjligheterna att i praktiken genomföra en ordning med tillgång för enskildatill myndigheternas terminaler. Hovrätten för ifrågasätter om myndigheternahar resurser att redan från tidpunkten för lagens tilltänkta ikraftträdandeförverkliga den föreslagna möjligheten. anser att det avkostnadsskäl inte kan komma i fråga att i någon större omfattning installerapresentationsterminaler, i vart fall inte innan behovet och utnyttjandet avsådana terminaler studerats närmare. Ett par remissinstanser önskar gå längre än DALK:sförslag. Sålunda anser samhällsvetenskapliga fakultetsnämnden vid Uppsalauniversitet att rätten att få använda terminal kunde göras ovillkorlig. Ävenefter DALK:s förslag har den enskilde en alltför svag ställning.Journalisthögskolan i menar att ADB-användande myndigheter bör åläggasatt skaffa 1981/82:37 153 terminaler, som inte ger möjlighet att förvanska ellerförstöra informationen. Kostnaderna för detta torde vara marginella och i vartfall uppvägas av fördelarna med den ökade tillgängligheten. DALK synesöverskatta kostnaderna och underskatta allmänhetens intresse för att användasådan utrustning vid informationssökning. Redan nu undervisas vid journalisthögskolornai sådan informationssökning. Antalet personer, som kan förväntas anlita dennatyp av terminaler, kan enligt högskolan bli tämligen stort. TCO anser det positivt att utredningen i 14 § öppnar enmöjlighet för enskilda att själva använda terminal för att ta fram önskadeuppgifter. De hinder för denna möjlighet som kommittén nämner är dock i sinnuvarande utformning alltför omfattande. Det är enligt TCO inte orimligt attkräva att myndigheternas framtida ADB-system utformas så att enskilda självakan ta fram önskad information utan att upptagningen riskerar att förvanskaseller förstöras. Också JK - som biträder DALK:s motiv för att införa enrätt för den enskilde att själv få manövrera terminaler - tar upp undantagen.från skyldigheten. Självklart måste därvid undantag göras om hinder möterenligt sekretesslagen. Även hänsynen till arbetets behöriga gång torde medföraatt den enskilde inte varje gång det begärs kan få utöva sin rättatt manövrera en terminal. Kommittén har härutöver föreslagit undantag även fördet fall hinder möter på grund av risk för förvanskning eller förstöring avupptagningen. Vid första påseende kan även detta undantag förefalla naturligt.Undantaget i förening med den omständigheten att kommittén avstått från attföreslå regler om sådan konstruktion av ADB-system att risker för förvanskningeller förstöring inte kan uppstå innebär realiter att huvudregeln på ett enkeltsätt kan sättas ur spel. Kommittén utgår, sidan 85, från att vid konstruktionav nya eller väsentligt ändrade system skall beaktas kommitténs uttalande attdet är av vikt att de i möjlig mån konstrueras på sådant sätt att enskild kanberedas tillfälle att själv använda terminal. Detta uttalande förefaller väloptimistiskt. Jag anser mig inte kunna föreslå att undantaget avseende risk förförvanskning eller förstöring skall utgå. Däremot vill jag ifrågasätta om inte3 § i lagen bör innehålla ett krav på att, i de fall terminal el. dyl. användshos en myndighet, systemet så vitt möjligt skall vara så utformat att detmöjliggör att allmänheten utnyttjar terminalen för att ta del av upptagningar. Liknande synpunkter har lånsstyrelsen i länsom anför: En fråga där kommittén visat en förvånande försiktighet ärden som gäller allmänhetens rätt och möjlighet att med hjälp av terminal e. d.själv ta del av upptagning för ADB. I fråga om befintliga ADB-system harlänsstyrelsen ingen invändning mot kommitténs resonemang. Beträffande nya ellerväsentligt ändrade system (s 85) bör man emellertid kräva att systemet utformasså att allmänheten alltid har möjlighet att via terminal eller på liknande sättsjälv söka i det på ADB-medium lagrade materialet. De kostnader detta kanmedföra torde bli begränsade om kravet beaktas redan vid systemkonstruktionenoch har svårt att inse vilka andra intressen som skulle kunna hindra att kravet tillgodoses. 1981/82:37 154 sekretesskrav måste naturligtvis beaktas men detta kaninte rimligen vara något problem och detsamma gäller risker för att det lagradematerialet förvanskas. () yttrar: Utredningen har i 14 § behandlat den enskildes rätt attsjälv använda befintliga dataterminaler hos myndigheterna. Förslaget innebär enutvidgning av rättigheterna enligt TF men medför i praktiken attoffentlighetsprincipen måste beaktas redan vid planeringen och uppbyggnaden avADB-systemen bl. a. för att tillgodose sekretesskraven. 'Myndigheternas ADB-systemmåste sålunda utformas på sådant sätt att den enskildes rättigheterenligt 14 § får en reell innebörd. Enligt SR;s mening kan det för detta finnasett behov av att något statligt organ ges uppdraget att biträda myndigheternavid uppbyggnaden av systemen och med uppgift att därvid tillse att rättenenligt 14 § tillgodoses. Om myndigheternas system utformas påsådant sätt att den enskilde själv obehindrat skall kunna tillåtas användaterminalerna vore det enligt SR:s mening en väsentlig förstärkning avoffentlighetsprincipen och en naturlig påbyggnad av denna att massmediaföretagenhade möjligheter att från egna terminaler - "on line" - stå iförbindelse med myndigheternas system. Detta bör enligt SR;s mening vara enmålsättning för det fortsatta arbetet med att hävda och förstärkaoffentlighetsprincipen i det moderna samhället. Enligt yttrandefrihetsutredningen kommer massmedierna attha behov av stora mängder informationer ur myndigheternas ADB-register. Detskulle utan tvivel vara mest rationellt för dem att skaffa fram informationernadirekt ur registren med hjälp av egen terminalutrustning placerad på de egnaarbetsplatserna. Kommittén förordar att en sådan möjlighet skall stå till budsför envar i den mån inte sekretesshänsyn, i synnerhet beträffande enskildapersoner, hindrar det. De praktiska förutsättningarna bör undersökas ochslutsatserna bör enligt kommittén beaktas under den fortsatta beredning- finner det särskilt värdefullt attkommittén i 14 § inskrivit att en enskild hos myndighet, som använder ADB ochsom därvid utnyttjar terminal, skall på begäran beredas tillfälle att självanvända terminal för sökning av uppgifter i den ordning ADB-systemet medger.Enligt ett uttalande av kommittén (sid. 85) går den nu föreslagna lagregeln omenskilds rätt att använda terminal längre än de rättigheter som 2 kap. TF idaganses innebära. Om detta heter det i betänkandet följande: "Det finns dockenligt DALK:s mening inte något hinder mot att i vanlig lag utvidga dessarättigheter på det sätt som föreslagits." Enligt samarbetsnämndensuppfattning borde det då inte heller finnas något hinder mot att utvidga dessarättigheter på det sätt att även terminaler som är placerade på tidningsredaktionernaskulle få användas för sökning av uppgifter i ADB-system eftersom detta skullepositivt främja offentlighetsprincipen. I alla händelser borde en sådan regelfå gälla de terminalbaserade ADB-system som hädanefter införs hos myndigheternaoch sådana befintliga system som ändras i mer väsentlig omfattning. 1 likhetmed DALK vill nämnden 1981/82:37 155 understryka vikten av att nya och väsentligt ändradesystem i möjlig mån konstrueras på sådant sätt att massmedierna kan beredastillfälle att själva använda terminaler. Nämnden vill förorda att någon statliginstans får till uppgift att redan på planeringsstadiet för nya ADB-systemtillse att skärpta krav för tillämpning av offentlighetsprincipen särskiltbeaktas så att bl. a. massmedieredaktionerna med bildskärmsteknik kan fåtillgång on line till alla de uppgifter som är offentliga. Enligt nämndensmening är det viktigt att alla ADB-system förses med instruktioner som är lättaatt tolka. Vidare bör det i anslutning till systemen finnas tjänstemän som harfått grundlig utbildning för att gå allmänheten och massmedierna till hända medupplysningar om hur tillgång till ADB-baserade uppgifter kan åstadkommas. anser vidare att orden"hänsyn till arbetets behöriga gång" borde kunna tas bort ur 14 §.Vad gäller risken för förvanskning eller förstöring av upptagning för ADB ärdet enligt nämndens mening rimligt att framtida ADB-system hos myndigheternautformas så att enskilda personer med enkla instruktioner själva kan ta framönskad information utan att upptagningen riskerar att förvanskas ellerförstöras. uttalar tveksamhet inför bestämmelsen.Myndigheten anför: Enligt kollegiet innebär offentlighetsprincipen ensjälvklar rätt för enskild att - om ej hinder möter enligt sekretesslagen - tadel av myndigheternas allmänna handlingar och det är myndigheternas skyldighetatt se till att denna rätt tillgodoses. Ovannämnda bestämmelse kan uppfattassom att myndigheter med ADB-lagrade uppgifter inte i erforderlig utsträckningskulle bistå allmänheten med de uppgifter som efterfrågas. Kollegiet harbegränsade erfarenheter på detta område, men eventuella risker för att ADB-lagradeuppgifter medvetet eller omedvetet skulle undanhållas allmänheten torde enligtkollegiets mening på ett effektivt sätt motverkas av de lagregler som i övrigtföreslås i betänkandet. Med hänsyn till de relativt många undantag som föreslåsfrån bestämmelsen i 14 § ifrågasätter kollegiet dessutom om den kommer att fånågon praktisk betydelse. Bestämmelsen kan också felaktigt ge allmänhetenuppfattningen att det är mer eller mindre fritt fram att använda myndigheternasterminaler. Det finns då risk för att man, när myndigheterna åberopar de olikaundantagen för att ej medge allmänheten rätt att själv använda terminal, uppnårmotsatt effekt mot vad syftet var med bestämmelsen genom att allmänheten kantro att myndigheterna medvetet vill undanhålla uppgifter. Enligt kollegiet bördet dock givetvis inte finnas några hinder mot att man, när så kan varaändamålsenligt, låter allmänheten själv få utnyttja terminal. () menar också attdet är tveksamt om det är lämpligt att reglera användningen av myndigheternasterminalutrustning genom lagstiftning i syfte att stärkahandlingsoffentligheten. Såvitt gäller fastighetsdatasystemet har tillgången tillinformation hos anslutna myndigheter tillförsäkrats allmänheten genom särskildas. Huruvida dessa får utnyttjas fritt avallmänheten är 1981/82:37 156 närmast en lokal arbetsorganisatorisk fråga. Användningen av dessa har övervägts i tidigaresammanhang. Enligt de författningar som utarbetats lämnas skriftliga uppgifterom innehållet i fastighetsdatasystemet i form av fastighetsbevis och andraofficiella utdrag (12 § fastighetsdatakungörelsen, 1974:1058).