prop · G503128 · 1981-12-31 00:00:00 — Ett användningsområde är inspelning påtomkassetter av etersända TV-program för uppspelning vid ett senare tillfälle.Möjligheten atl utnyttja de program som sänds i TV har därmed blivit större äntidigare. Videobandspelarnaanvänds också för att spela upp färdiginspelade kassetter. och1981 har det skett en snabb etablering av uthyrningsställen för inspeladevideokassetter. Någon tillförlitlig uppgift om omfattningen finns inte, men enuppskattning med ledning av faktureringen pekar mot att antaletexemplar tillgängliga för uthyrning då uppgick till ca 165000. Enligt enprognos gjord av branschen beräknas fillskottet av kassetter för uthyrninguppgå fill 400000-500000 . Det viktigaste programinnehållet på hyrkassettemaär långfilm urspmngligen avsedd för biografvisning. Hyrespriserna för videokassettervarierar starkt. Det vanligaste priset är . En biobiljell iStockholms innerstad kostar . Redan för två personer kan del alltså varabilligare att hyra en kassett än atl gå på bio. Delär också tekniskt möjligt att spela över programbärande videogram påtomkassetter och på så vis bygga upp en privat filmsamling för ett relativtbilligt pris. Denna form av kopiering har givetvis en negativ inverkan påmöjligheterna att fä avsättning för inspelade videogram. Avde samlade resurserna för åtgärder på filmens område hänför sig huvuddelen tillintäkter från biografavgifter enligt ett filmavtal . Enligt avtaletskall biografer med mer än fem föreställningar erlägga avbiljettintäkterna till Stiftelsen . a. fill atl stödja produktion av svensk film. De svenskafilmproducenternas möjligheter att göra film är således beroende Prop.1981/82:128 12 avbesöksfrekvensen på biograferna. Denna har dock minskat under de två senastespelåren. Mellan spelåren 1978/79 och 1979/80 var minskningen 2,. Mellanspelåren 1979/80 och 1980/81 var minskningen betydligt störte, 7,. Underandra var antalet biobesök 7,lägre än under samma periodföregående år. Del är rimligt att tillskriva åtminstone en del av dennaminskning konkurrens från videon. Minskningenav biografbesöken leder givetvis till en stagnation av biografavgifterna.Trots biljettprishöjningar har inkomster av avgiftsmedel ökatmed endast 4,under /80 och med 2,under verksamhetsåret1980/81. har noterats en minskning med 3,. a. mot den här redovisade bakgrunden man får se de förslag om en avgifteller skatt på videokassetter som har förts fram i den allmänna debatten. Somtidigare har nämnts har även frågorna om hemkopieringen tagits upp avriksdagen. Också videogramutredningen har i sitt slutbetänkande (SOU 1981:55)Video föreslagit att en avgift skall tas ut. Den bör enligt utredningen avsevideospelare, oinspelade kassetter eller programbärande videogram ochfinansiera utredningens förslag på videoområdel. Jaghar för avsikt att senare denna dag föreslå regeringen att lägga fram enproposition till om vissa filmfrågor m.m. I propositionen kommer attanmälas alt ett nytt avtal, film- och videoavtal, har ingåtts mellanstaten, filmbranschen och videobranschen. Genom avtalet kommer dels som förut,en biografavgift att utgå på försäljningen av biografbiljetter, dels ensärskild videoavgift att utgå i samband med uthyrning till allmänheten av färdiginspeladevideogram. Avgiftsmedlen kommer att användas för stöd till svenskfilmproduktion och till andra uppgifter inom film- och videoområdet. Härigenomkommer den negafiva inverkan som videoexpansionen har haft för biograferna iviss mån att kompenseras. Privatkopieringenseffekter kommer emellertid inte att kunna beaktas genom det nya avtalet. För atldetta skall kunna göras bör en särskild avgift läggas på oinspelade kassetter.Inkomsterna av avgiften bör bl. a. användas till ändamål inom film- ochvideoområdet. 2.4Lag om kassettskatt och användningen av skattemedlen Regeringenhar , på förslag av chefen för budgetdepartementet, i en remiss tilllagrådet föreslagit en lag om. skatt på vissa kassettband. I lagrådsremissenföreslås alt en skatt på oinspelade kassettband införs fr. o. m. den 1 juli1982. Avgiften föreslås utgå med för ljudkassetter och 25öre för videokassetter. Avde beräknade intäkterna från kassetlskatten bör 40 milj. kr. avsättas förinsatser på främst musik-, film- och bildområdena. Detta belopp motsvarar entredjedel av de beräknade intäkterna sedan avdrag har gjorts för Prop.1981/82:128 13 vissaadministrationskostnader för uppbörden av skatten samt för kompensation ivissa fall för de kostnadsökningar för bandinköp som en kas-settskatl kommeratt medföra. Den senare frågan kommer jag att behandla längre fram (avsnitt 6). Jagövergår nu till all i korthet redogöra för hur det nämnda beloppet om 40 milj.kr. Enligtmin mening bör insatser göras på tre olika huvudområden. För det första börmedel anvisas för atl ge rättighetshavare på musikområdet en direkt ekonomiskersättning för att deras verk genom privatkopieringen utnyttjas på ett sätt sominte har varit avsett. För det andra bör statens bidrag till en konstnärligthögtstående och kullurpolitiskt angelägen men kanske svårsåld fonogramprodukfionkraftigt förstärkas. För del tredje, sludigen, bör åtgärder vidtas som leder lillett ökat antal arbetstillfällen för musiker och vissa andra grupper avkulturarbetare eller som på annat sätt stöder dem och därmed motverkar privalkopieringensnegativa effekter på det levande kulturlivet. Gemensamt för alla de insatserjag kommer att föreslå är alt man genom dem direkt eller indirekt kankompensera för privatkopieringens skadeverkningar som man uppnår kullurpolitisktönskvärda effekter. Idet närmast följande avsnittet kommer jag, efter samråd med chefen förjustitiedepartementet, att föreslå alt 8 milj. kr. tillförs rältighetshavar-grupperpå musikområdet (avsnitt 3.1) och att 8 milj. kr. utgår i form av förstärktainsatser för vissa grupper av kulturarbetare, dvs. bild- och formkonstnärer samlförfattare (avsnitt 3.2). Jagkommer längre fram att föreslå atl sammanlagt 12 milj. kr. avsätts för stödtill kullurpolitiskt angelägen fonogramverksamhet (avsnill 4) och vissa andrainsatser på musikområdet, främst sådana som syftar till att stödja och skapaarbetstillfällen för musiker och artister m.fl. (avsnitt 5.1). Avskatteintäkterna bör vidare sammanlagt 12 milj. kr. tillfalla film- och videoområdetsaml teater- och biblioteksområdena. Till mina förslag rörande film- ochvideoområdet återkommer jag, som jag har nämnt, senare denna dag. Tillmina förslag till insatser på de båda andra områdena återkommer jag i avsnitt5.2. Deskattningar av försäljningsutfallet för oinspelade ljud- och videokassettersom har gjorts av SPK pekar pä en ökande försäljning av videokassetter och ensannolikt stagnerande försäljning av ljudkassetter. Sammantaget innebär dettaatt intäkterna av en kassettskatt kan komma att öka, men hurmycket är svårt att fömtse. Om försäljningen av oinspelade kassetter i enframtid går ner kommer intäkterna givetvis, vid en oförändrad skattesats, attminska. Vid beräkningen av de medel som framgent skall avsättas för insatser avnyss angett slag bör därför en modell tillämpas som liknar den som används förslutregleringen av vuxenutbildningsavgiften. Den innebär att skillnaden mellanberäknade och faktiska intäkter ett budgetår skall läggas till eller dras avfrån de beräknade intäkterna som en plus- eller minuspost. Prop.1981/82:128 14 Deinsatser av olika slag som jag kommer att föreslå i det följande möjliggörshelt och hållet av den skatt på oinspelade kassetter som har föreslagits. Om t.ex. skatteintäkterna minskar till följd av att försäljningen av tomkassetleravtar, minskar därför också behovet av att över statsbudgeten kompensera rätfighetshavareoch anvisa medel för andra särskilda insatser. Jag förutsätter att berörda bidragsfördelandeorgan i sin långtidsplanering tar hänsyn till att det belopp som kommer attstå till förfogande kan variera . Alt intäkterna kommer attvariera gör också att det är angeläget att på ett enkelt sätt definiera medlen anslagstekniskt.Jag återkommer till det sistnämnda i avsnitt 8. 3 Ersättning till rättighetshavare m. fl. 3.1Ersättning till rättighetshavare på musikområdet Somjag har nämnt har de möjligheter till privatkopiering som den moderna kasselteknikenger betydande fördelar. Atl den nya tekniken gjort det möjligt att utnyttjamusik och andra prestationer på nya sätt och i störte omfattning än tidigareoch atl alstren därmed når allt större delar av allmänheten anser jag, som jagtidigare har anfört, vara positivt. Som har påpekat i sin rapportger den också större möjligheter för människor att själva sammanställa fonogramutifrån egna behov och önskemål. Somjag har berört (avsnitt 2.2) har emellertid denna utveckling ocksånegativa konsekvenser, framför allt för dem som skapar och producerar dealster som kopieras. Dessa konsekvenser bör man enligt min mening sökamotverka. En utgångspunkt bör därvid vara att upphovsrätts-lagstiftningen,liksom , bör innehålla regler som gör det möjligt för människor alt föreget bruk göra inspelningar av musik och andra verk. Jag anser det emellertidrimligt att de som gör sådana inspelningar i någon form får ekonomisktkompensera rättighetshavarna dels för det inkomstbortfall som kan drabba dem pågrund av privatkopieringen, dels och framför allt för det ökade utnyttjande somhärigenom sker och som med modern teknik har fått en omfattning som inte kundeförutses när upphovsrättslagen tillkom. Denordiska upphovsrättsutredningarna överväger som förut har nämnts sedan någontid frågan om privatkopieringen av upphovsrättsligt skyddade verk, bl.a. musik,och om de verkningar som denna kopiering har för rättighetshavarna. Man torde idetta sammanhang också komma in på frågan om en ekonomisk kompensation fördenna kopiering. 1 avvaktan på de överväganden, vai. . utredningarnas förslagkan leda, förordar jag att rättighetshavarna t. v. ges en viss kompensation fördessa verkningar genom del i inkomsterna från den föreslagna kassettskatten. Dennämnda kopieringsverksamheten har sannolikt skadeverkningar för Prop.1981/82:128 15 fleraolika grupper av rätfighetshavare. Klart är att vissa rättighetshavare på musikområdeldrabbas av privatkopieringen av ljudkassetter. De bör därför erhålla en direktekonomisk kompensation för privalkopieringens verkningar med hjälp av de medelsom inflyter genom den föreslagna skatten på ljudkassetter. Det belopp om 8 milj.kr.som enligt vad jag har föreslagit skall avsättas för detta ändamål,bör disponeras av regeringen och anvisas över ett nytt anslag, benämnt Bidragtill verksamhet inom musik- och bildområdena m.m. Jag återkommer senare med förslaghärom (avsnitt 8). Ur anslaget bör ersättning utgå till de musikaliskaupphovsmännen (kompositörer och textförfattare), de utövande konstnärerna(artister och musiker) samt fonogramproducenterna. Vadgäller medlens fördelning mellan de ofika gmpperna av rättighetshavare påmusikområdet har jag anledning att utgå från att några svårigheter i dettahänseende inte kommer att uppstå. Organisationerna på området bör enligt minmening själva få komma överens om fördelningen. Jag avser att återkomma tillregeringen i denna fråga, sedan överläggningar har ägt rum mellan berördaorganisationer. Närdet gäller fördelningen inom organisationerna är även delta en fråga som iprincip bör lämnas ät dem själva att lösa. Det är dock önskvärt alt medlenanvänds på ett sätt som även tar hänsyn till angelägna kulturpolitiskaintressen. Jag anser mig kunna utgå från att medlen kommer att fördelas enligtde principer som i jämförbara fall tillämpas vid fördelning av ersättningar somavser utnyttjad musik i Radio-koncernens sändningar. Därmed blir detmöjligt för organisationerna att fördela medlen också på kollektiva grunder.Detta innebär atl förutsättningar finns för att fördelningen får en önskvärd kulturpolitiskinriktning. Denlösning som föreslås för svensk del hindrar självfallet inte att de nordiskaupphovsrättsulredningarna fortsätter det arbete på frågorna om privatkopieringenoch dess verkningar som pågår sedan någon tid. Skulle den svenska utredningendär komma fram till att en ersättning bör utgå i form av en upphovsrättsligtmotiverad avgift på oinspelade band har utredningen enligt sina direktivmöjlighet att föreslå de regler för en sådan som utredningen finner lämpliga.Frågan om hur en kompensationsordning för rättighetshavarna slutligen skallutformas bör tas upp när utredningens förslag föreligger. Därvid kan man kommafram lill en annan konstruktion än den här föreslagna. Mitt förslag i denna delär därför att betrakta som en temporär lösning. 3.2Förstärkta insatser för vissa grupper av kulturarbetare Jaghar i närmast föregående avsnitt redovisat förslag om direkt ekonomiskersättning åt ohka rättighetshavargmpper på musikområdet för de ekonomiskaförluster som de åsamkas fill följd av privatkopieringen av musik. 1981/82:128 16 Ävenpå film- och videoområdet har privatkopiering blivit allt vanligare under desenaste åren. Som jag har redovisat (avsnitt 2.3) används tommavideokassetter till att spela in etersända TV-program, men också till överspelningfrån inspelade videokassetter. Denupphovsrätlsliga situationen är delvis annorlunda på film- och videoområdet änpå musikområdet. Inom filmbranschen förvärvas sålunda normalt de individuellarättigheterna av producenten mot en engångssumma. Royaltyavlal har hittillsvarit sällsynta. I den mån en ökad privat-kopieringsverksamhet leder till enminskad försäljning eller uthyrning av programbärande videogram eller till enminskning av biobesöken drabbar de direkta ekonomiska förlusterna i första handproducenterna. De avtalsförhållanden som sedan en lid råder mellan och vissa fackliga organisationer är dock sådana, alt privalkopieringav TV-program i vissa fall kan medföra ett direkt inkomstbortfall för medverkandemusiker och artister. Privatkopieringenav videogram kan vidare indirekt få negativa verkningar för olika kulturarbetargmpperi den mån den leder till att de ekonomiska fömtsättningarna för att producerat. ex. nya filmer försämras. Den tilltagande användningen av hemvideo kan ävenallmänt sett komma att innebära minskade arbetstillfällen för kulturarbelarkårenlill följd av att konsumfionsvanorna på kulturområdet förändras. Man kan hellerinte bortse från att videotekniken ger möjlighet till ett ökat utnyttjande avkonstnärliga verk och prestationer, för vilket upphovsmän och andra rätfighetshavarekan kräva kompensation. Medhänsyn lill vad jag har anfört, finner jag det motiverat att sammanlagt 8milj. av de medel, som inflyter genom den föreslagna skatten på oinspeladevideokassetter, tillförs skapande och utövande konstnärer som direkt ellerindirekt drabbas av privatkopieringen. Vad gäller medlens fördelning mellanolika grupper och inom dessa anser jag att en ordning motsvarande den jag nysshar föreslagit för musikområdet hade varit eftersträvansvärd. På videoområdetfinns dock inle motsvarigheten till musikområdets s. k. collecting socielies. Idenna situation har jag funnit det vara naturligt att den samarbetsorganisation,KLYS, som inom sig rymmer de grupper som bör kompenseras, ges ett motsvarandefördelningsansvar. Deförslag rörande kompensationsmedlens fördelning och användande, som jag kommeratt redovisa i det följande, slår också i överensstämmelse med de önskemål idessa hänseenden som har framförts från KLYS sida vid särskilda överläggningar.KLYS har förordat att medel bör avsättas för all bl. a. ge ett ökat stöd tillbild- och formkonstnärer samt författare. Det har därvid stått klart alt vissdel av medlen avser rätfighetshavarna på musikområdet. I1982 års budgetproposition har regeringen föreslagit att medel för visningsersättningåt bild- och formkonslnärer fr.o.m. /83 Prop.1981/82:128 17 tillförsen särskild fond, . Regeringen har föreslagit att14726000kr. anvisas för ändamålet under ett nytt anslag, benämntVisningsersättning åt bild- och formkonstnärer. Jag förordar att ytterligare 5milj. anvisas som ett särskilt stöd lill bild- och formkonstnärer underdet nya anslaget Bidrag till verksamhet inom musik- och bildområdena m. m.Medlen bör efter ansökan fördelas av den fondstyrelse som enligt regeringensförslag skall upprättas inom konstnärsnämnden fr.o.m. den I juh 1982. Ävenförfattarkollektivet kan indirekt komma att drabbas av de ändradekonsumtionsvanor som en ökande privatkopiering på videokassetter medför. Jagförordar därför aft 3 milj. kr. avsätts under det nya anslaget som ett särskiltstöd till författare. Medlen bör efter ansökan fördelas av styrelsen förSveriges författarfond. Jagåterkommer senare med förslag om ett ökat stöd till fria teater- och dansgmpper(avsnitt 5.2). 4 Stöd till fonogramverksamhet 4.1Stöd till produktion av fonogram Fonogramproduktioneni och behovet av stöd Denårliga svenska fonogramproduktionen uppgår f. n. till ca 2500 tidar per år.Härav utgörs fonogram av sådana som omfattas av lagen (1978:487) ompliktexemplar av ljud- och bildupptagningar, vilket innebär alt deoffentliggjorts i i minst 50 exemplar vardera. Av dessa utgåvor är ca1000 LP-skivor, 550 EP-skivor och 650 inspelade kassetter. Den svenskaproduktionen består till största delen av originalulgivningar. Endast några fåprocent är åtemtgivningar. Deanalyser som fonogramutredning har gjort visar att lönsamheten vidfonogramutgivning varierar avsevärt mellan olika typer av repertoar. Svenskutgivning är på vissa repertoarområden ofta olönsam och därför ofullständigtoch ibland dåligt representerad i bolagens produktion. Detta gäller främstområdena konstmusik, dvs. i europeisk tradition komponerad konsertmusik, samtjazz och folkmusik. Densvenska fonogramproduktionen utgör en förhållandevis liten andel av fonogramutbudeti . Enligt kulturrådels rapport i kulturpolitiken importerasnästan av de fonogramutgåvor som säljs i . Att det udändskainflytandet är stort återspeglas också i företags-stmkturen. Tre storamultinationella fonogrambolag svarar, enligt , för mer änhälften av den svenska försäljningen. För resten av försäljningen svarar ca 60 svenskägdabolag. Av dessa är ett tiotal större, men merparten är små. Deras andel avförsäljningen är . Vid sidan av fonogrambolagensproduktion ges fonogram också ut av föreningar, och enskilda personer. 2 1981/82. 1981/82:128 18 Attden svenska fonogrammarknaden är relativt liten gör det, enligt ,svårt atl med lönsamhetskrav producera och sprida fonogram med rötter i ochformade efter svenska livsmönster och olika gmppers särskilda behov. De mindrebolagen får allt svårare att överleva. Också de större bolagens möjligheter attbekosta "smalare" inspelningar genom vinster från det mer populärautbudet minskar till följd av försämrad lönsamhet och sannolikt också som enföljd av den omfattande hemkopieringen av fonogram. Konstmusik,jazz och folkmusik hör till de sektorer av musiklivet som stöds av det allmännanär del gäller levande musik. I ett glesbygdsland som utgör fonogrammenett viktigt komplement till den levande musiken. När det gäller fonogram utgårdock statligt stöd endast via Rikskonserter och i särskilda fall vissabegränsade medel direkt från regeringen för vissa investeringsbehov. Motdenna bakgmnd har föreslagit ett särskilt statligt stöd tillenskilda fonogrambolag för alt garantera en fortsatt svensk produktion av fonograminom förlustbringande repertoarområden. Förslaget om ett stöd till en förkulturlivet viktig fonogramverksamhet har bemötts mycket positivt av remissinstanserna.Man ansluter sig över lag till uppfattningen att samhälleliga åtgärder krävsför att säkerställa ett mångsidigt och kvalitativt högtstående fonogramutbud iSverige. Somjag har anfört (avsnitt 2.2) är en av privatkopieringens negativasidor den att möjligheterna att ge ut musik på fonogram försämras. Enligt minmening är det därför synnerligen angeläget att staten nu går in med ett brettstöd fill fonogramprodukfion så alt ett rikt svenskt musik-och kulturliv kanvidmakthållas och förstärkas. Allt färre fonogramproducenler har råd att satsapå udda produktioner som en följd av bl. a. att fonogramförsäljningen minskar.Den stimulans för det levande musiklivet, som möjligheterna att göra fonograminspelningarutgör, avtar till följd härav. Bredden på utbudet och därmed allsidigheten ochvitaliteten i det svenska musiklivet hotar därmed atl krympa. Frånkulturpolitiska utgångspunkter är det angeläget att söka motverka en sådanutveckling. Antaletfonogram som f.n. framställs med hjälp av statligt stöd är litet, 22-25 st. perår. Enligt min mening skulle ett förbättrat stöd fill fonogram-produklion kunnage den stimulans som behövs för att olika producenter skall våga producera fonogrammed kvalitativt högtstående men kanske svårsåld musik. Det statliga stödet fillfonogramproduklion bör därför öka och vidgas till att i princip varatillgängligt för alla fonogramproducenler. Destatliga insatserna pä fonogramområdet bör ses som en integrerad del avmusikpolitiken i övrigt. bör därför, enligt min mening, ha dethuvudsakliga ansvaret för del statliga fonogramstödet i likhet med vad somgäller för flertalet insatser på musikområdet i övrigt. Prop.1981/82:128 19 Kulturrådethar i sin rapport föreslagit att produkfionsstödet skall vara ett förhandsstödsom utgår till enskilda mindre fonogrambolag för projekt och produkfioner ellertill en samlad utgivning omfattande ett flertal produktioner. Vidare skallstödet grundas på en samlad beskrivning av den planerade verksamheten över entvåårsperiod. Stödet skall fördelas av och kunna ges till ett ochsamma bolag högst en gång . Efter periodens slut skall enredovisning lämnas för stödets användning. Meningarnaom stödets utformning är delade. En del instanser riktar inga invändningar motrapportens förslag, t. ex. och , medan andra har vissa förbehåll. Sålunda anser statensungdomsråd och SKÅP att varje stödprojekt bör prövas enskilt och oavsett omstöd fidigare har utgått till bolaget i fråga. GLF, och tonkonstnärsförbundelvänder sig mot atl endast mindre grammofonbolag skulle komma i fråga. Störrevikt måste fästas vid innehållet än vid bolagets storlek. NIFF däremot anseratt stöd fill ett enskilt bolag måste gmndas på en bedömning av bolagets totalaverksamhet. Bl.a. mot bakgmnd av remissinstansernas synpunkter har i senareanslagsframställningar reviderat sitt förslag. I anslagsframställningen /83 har kulturtådet utgått från att alla typer av svenska bolagmed regelbunden utgivning skall kunna ansöka om stöd. Stöd skall sökas för heladet kommande årets produkfion. Bedömningen av ansökningarna bör dock avse varjeplanerad produkfion. Bidrag bör utgå till bolagen för det antal produktionersom befunnits kullurpolitiskt och konstnärligt angelägna. För stöd bör viss minimiupplagasamt lagerhållning och sedvanlig försäljning krävas. Stödbeloppet börfastställas per produktion och utbetalas med en tredjedel i förskott och tvåtredjedelar då det färdiga fonogrammet föreligger. För särskiltkostnadskrävande produktioner bör enligt rådet särskilda bidrag kunna utgå. Föregen del anser jag att reviderade förslag i huvudsak kan liggatill gmnd för en stödordning. Stödet bör alltså avse enskilda produktionereller projekt och inte utgå som bidrag till producenter för en samlad utgivning.Följande riktlinjer bör enligt min mening gälla. Huvudpartenav det totala stödbeloppet skall tilldelas producenter med regelbundenutgivning. Det är därvid särskilt angeläget att stödja de mindre företagensproduktion. Även större företag bör dock kunna beviljas stadigt stöd. Därigenomkan de stimuleras fill att öka sin utgivning av kullurpolitiskt önskvärda fonogram. Medett eller tvä ansökningstillfällen är det naturligt att producenternatill sina ansökningar fogar såväl en beskrivning av produktionsplanerna fördet närmast kommande året resp. halvåret som kostnadskal- Prop.1981/82:128 20 kyler.Bedömningen av ansökningarna skall dock inriktas på de enskilda produktionernaeller projekten. Beslut om stöd bör sålunda, som jag har anfört,gälla dessa produktioner eller projekt, ej samlade utgivningar.