prop · G50344 · 1981-12-31 00:00:00 — medförslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark; Regeringenföreslår att antaga det förslag som har upptagits i bifogade utdragav regeringsprotokoll ovannämnda dag. Iproposifionen föreslås en ny lag varigenom spridning över skogsmark avbekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, i princip förbjuds. Denföreslagna lagen avses ersätta den nuvarande lagen med tillfälligtförbud mot spridning av lövbekämpningsmedel. Enligt förslaget fårlänsstyrelsen medge undantag från förbudet, om skogsmarken har liten betydelseför friluftslivet, naturvården och den lokala befolkningens trivsel ochåterväxten av skog inte rimligen kan tryggas genom röjning med mekaniskametoder. Vid prövningen av frågor om undantag från förbudet skall stor hänsyntas fill kommunens uppfattning om skogsmarkens betydelse för friluftslivet,naturvärden och den lokala befolkningens trivsel. Dennya lagen föreslås träda i kraft den . 1 1981/82. 1981/82:44 2 Lagom spridning av bekämpningsmedel över skogsmark 1 §Spridning över skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för be kämpning av lövsly, är förbjuden. Medspridning av bekämpningsmedel avses enligt denna lag inte metoder där enskildaträdstammar behandlas med bekämpningsmedel. 2 § får medge undantag från 1 § om 1. skogsmarkenhar liten betydelse för friluftslivet, naturvården och den lokala befolkningens trivsel och 2. kravetenligt 7 § skogsvårdslagen (1979:429) i fråga om ålerväxt av skog inte rimligen kan tillgodoses genom röjning med mekaniska metoder med hänsyn lill skogsmarkens läge och beskaffenhet, skogsbeståndels sammansättning och tillgången på arbetskraft. 3 § fårmedge undantag från 1 §, om det behövs för vetenskaplig prövning. 4 § I ärenden enligt 2 § skallyttrande inhämtas från kommunen och . Länsstyrelsenskall vid sin prövning ta stor hänsyn till kommunens bedömning av skogsmarkensbetydelse för friluftshvel, naturvården och den lokala befolkningens trivsel. 5 § Särskilda bestämmelser finnsom registrering av bekämpningsmedel och om medlens användning. 6 § Den som uppsätligen eller avoaktsamhet bryter mot 1 § eller åsidosätter villkor som har meddelats vidmedgivande av undanlag enligt 2 eller 3 § döms till böler eller fängelse ihögst . 7 § ochproduktkontrollnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hos regeringengenom besvär. Kommunenfår överklaga beslut enligt denna lag. Dennalag träder i kraft då lagen (1980:368) om förbud under vissfid mol spridning av bekämpningsmedel över skogsmark skall upphöra att gälla. 1981/82:44 3 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , ,, Åsling, Söder, , , , , Elmstedt,Tilländer, Ahrland, Mohn Lagrådsremissmed förslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark Medstöd av regeringens bemyndigande tillkallade dåvarandechefen för en kommitté' (Jo 1979:09) för att utredafrågan om användningen av kemiska medel i jord- och skogsbmket m. m. Kommitténavlämnade delbelänkandel (Ds Jo 1980:11) Bekämpning av lövsly.Betänkandet - som också innehåller en redogörelse för nuvarande förhållanden -bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetls av hovrätten för Nedre Nortland,, , ,produktkonlrollnämnden, , arbetarskyddsstyrelsen,statens planverk, domänverket, , statensveterinärmedicinska anstalt, statens råd för skogs- och jordbmksforsk-ning,statens miljömedicinska laboratorium, länsstyrelserna i ,, , , , , ,, , och , kommunernaKalix, , , , , , , ,, , , , , , , ,, , , , , , ochNyköping, , . 'Generaldirektören , ordförande, och riksdagsledamöterna . AmeAndersson, , , . , och . Prop.1981/82:44 4 striförbund,, kemiska industrikontor.Lantbrukarnas riksförbund. i samtSkogsindustriernas samarbetsutskott. Dessutom har yttranden kommit in frånMiljöcentrum, , fältbiologer. Remissinstansernahar i flera fall bifogat yttranden från underställda myndigheter ellerorganisationer. En sammanställning avremissyttrandena bör fogas till protokollet i detta ärende som bdaga 2. Användningenav bekämpningsmedel i skogsbmket har varit en av de mest uppmärksammade ochdebatterade miljöfrågorna . Debatten har framför alltinriktats på spridningen från luften av lövbekämpningsmedel. För användningenav alla slags bekämpningsmedel har funnitsrestriktioner i lagstiftningen. regleras användningen avbekämpningsmedel i skogsbmket genom lagen (1973:329) om hälso- och miljöfarligavaror och kungörelsen (1973: 348) i samma ämne. Denna lagstiftning innebär attspridningen har kringgärdats med långtgående säkerhetsföreskrifter. Kontrollenhar successivt skärpts bl. a. genom olika fillämpningsföreskrifterfrån produktkonlrollnämnden. förbjöd vidare regeringen fortsatt användningav bekämpningsmedel innehållande ämnet 2,4,5-triklorfenoxiät-fiksyra (2,4,5-T). I slutet av 1960-taletbehandlades ca 100000 ha skogsmark med lövbekämpningsmedel. Deltamotsvarade av den vaije år slutav-verkade arealen eller av heladen produkfiva skogsmarksarealen. minskade bespmtningarna tilli genomsnitt ca 25000 ha . Anledningen till nedgången torde vara bl. a.allt strängare restriktioner som har införts under 1970-talel. Frågan om ytterligarebegränsningar i användningen av bekämpningsmedel behandlades även vid skogsvårdslagenstillkomst (prop. 1978/79:110, JoU 1978/79:30, rskr 1978/79:387).Riksdagen uttalade därvid att användningen av bl.a. lövbekämpningsmedel bordebegränsas så långt som möjligt. vände sig mol ellmotionsförslag alt till hälsovårdsnämnden föra över de beslutsfunktioner, somåvilar produktkonlrollnämnden enligt lagsfiftningen om hälso- och miljöfarligavaror. Enligt uppfattning skulle ett genomförande av förslaget krävaen helt annorlunda uppbyggd lagstiftning och kräva resurser av en helt annanstorleksordning än kommunema har till sitt förfogande. Förutom denkostnadsfördyring som kommunerna skulle komma att vidkän- 1981/82:44 5 nasvid en ändrad beslutsordning nämns även de olägenheter som olika regler inomskilda kommuner skulle komma att innebära för det praktiska skogsbmket.Riksdagen uttalade emellertid att hälsovårdsnämnderna torde ha vunnit åtskilligerfarenhet av hithörande frågor, något som skogs-bmkets företrädare borde kunnautnyttja vid den närmare utformningen av planerade bekämpningsåtgärder. Ettsamrådsförfarande skulle därför enligt mening vara en lämplig formför att åstadkomma detta. Den fortsatta debatten ombl.a. lövbekämpningsmedlens användning föranledde regeringen att i september1979 tillsätta en särskild kommitté för att allsidigt utreda frågan omanvändningen av kemiska medel i jord-och skogsbmket m. m. I direkfiven(1979:119) till kommitién uttalades att de ökade kunskaper vi fortlöpande fårom riskerna för människors hälsa och för miljön vid användningen av mångakemiska preparat i jord- och skogsbruket och den oro som både de som arbetarmed sådana preparat och allmänheten känner inför dessa problem gör detnödvändigt att vidta ytterligare åtgärder för att miriska användningen avpreparaten. I avvaktan på resultatetav kommitténs arbete och på kommande mera långsiktiga beslut om vilkabestämmelser som skall gälla för användningen av lövbekämpningsmedel iskogsbruket förbjöds spridning av bekämpningsmedel, avsedda förbekämpning av lövsly, genom en särskild lag. Förbudet skulle gälla fillutgången av eller den senare tidpunkt som regeringen föreskriver.Regeringen har därefter beslutat om föriängning av förbudet, docklängst till utgången av . Kommittén redovisar i sittdelbetänkande tre alternativa handlingsmöjligheter i fråga om kemisklövslybekämpning. Det första alternativet innebär att skogsägarna själva inomvissa generella ramar, som gäller för hela landet, bestämmer var kemisklövslybekämpning skall förekomma. Alternativet utgår från att prövningen avolika bekämpningsmedels hälso- och miljöfarlighet och därmed deras allmännafillåtlighet liksom f. n. skall ske centralt hos produktkonlrollnämnden. Övrigarestrikfioner i fråga om spridningen skall utformas av berörda centralamyndigheter. - Det andra alternativet innebär enligt kommittén betydanderestriktioner. Kommunerna ges möjlighet att inom ramen för den fysiskaplaneringen förbjuda spridning av bekämpningsmedel över skogsmark som ärkänslig från miljö-och friluftslivssynpunkt. Det förutsätts att varje kommun ien långsiktig plan fastställer vilka områden som är känsliga från nyssnämndaaspekter. För spridning över annan skogsmark än för vilken kommunen utfärdatförbud krävs enligt förslaget tillstånd av . Tillstånd fårlämnas endast om det finns skäl från skogsvårdssynpunkt och spridningen kan skeutan påtaglig risk eller olägenhet. I likhet med det första alternativetgäller dessutom att bekämpningsmedlet skall vara godkänt av produktkonlrollnämndenför spridning. Närmare föreskrifter för spridningen skall meddelas avproduktkonlrollnämnden, , arbetarskyddsstyrelsen ochskogsstyrelsen. Som ett tredje alternativ pekar kommittén 1981/82:44 6 påmöjligheten att införa totalförbud för all spridning av herbicider inomskogsbmket. Utredningenerinrar om den stora betydelsen av skogsbmk och skogsindustri för landetsekonomi, dess sysselsättning och exportinkomster. Utredningen framhåller attskogsnäringen utgör en gmndförutsäuning för den regionala utvecklingen inteminst inom områden med begränsad industrialisering och ensidigt näringsliv.Utredningen konstaterar att den övervägande delen av föryngringsarealenkan röjas ändamålsenligt med mekaniska metoder. En viss del av plant- ochungskogarna erbjuder emellertid sådana problem ur ekonomisk ocharbetarskyddsteknisk synpunkt att kemisk behandling är den enda rimligametoden. Enligt utredningen bör ca 150000 haskogsmark bli föremål för kemisk lövbekämpning. Mot bakgmnd av detanförda och efter en avvägning mellan olika intressen förordar kommittén attdet andra altemativet genomförs. Utredningen lägger vidare fram förslag till ensärskild lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Utredningen anseralt det förordade förslaget bör göra det möjligt att bryta den allvarligatrenden med tilltagande förbuskning av barrträdsföryngringama som delokala och regionala myndigheterna får rält att reglera herbicidanvändning-en.Alternativet innebär betydande restriktioner i den kemiska lövslybe-kämpningenmed möjlighet för kommunema att förbjuda sådan bekämpning inom känsligaområden. Dessutom kan skogsvårdsstyrelserna vägra tillstånd till bespmlning närmanuell lövslybekämpning lämpligen kan ske. Ettstort antal remissinstanser tillstyrker huvuddragen i förslaget. En majoritetav de kommuner som yttrat sig och samfiiga miljöorganisationer är emellertidkritiska och anser att del nuvarande förbudet mot användningen avlövbekämpningsmedel bör göras permanent. m. fl. förordardäremot en lösning som ansluter sig till kommitténs första alternativ. Jagvill till en början erinra om den stora betydelse skogsnäringen har för vårtvälstånd och för vår bytesbalans. Näringen är också av stor betydelse försysselsättningen, inte minst i landets glesbygder. En gynnsam utveckling förskogsbruket och skogsindustrin är vikfig för att vi skall kunna lösa de samhällsekonomiskaproblemen. Motdenna bakgmnd är det väsenfiigt att målet för skogspolitiken så som det ladesfast av uppfylls. Det innebär bl. a. att skogarna skallskötas så att de ger en hög och värdefull virkesavkastning under hänsynstagandetill naturvårdens och andra allmänna intressen. ställningstagande ifråga om skogsproduktionens inriktning och innehåll innebär bl. a. en betoningav ungskogsröjningens betydelse för produktionens kvalitet och sammansättning.Som jag nämnde uttalades därvid att användning av kemiskalövbekämpningsmedel bör begränsas så långt som möjligt. Jag vill betona all deförslag till sådana begränsningar som jag lägger fram i det följande sålundainte innebär några avsteg från 1981/82:44 7 Helt klart är dock att skogsbmket måste anpassa sinaskogsvårdsprogram både vad gäller kortsiktiga och långsiktiga åtgärder bl. a.till nya fömtsättningar för lövslybekämpning. Dessa leder lill ökal behov avarbetskraft. För att lättare tillgodose detla fordras ofta attheltidsanställning kan erbjudas. Jag är angelägen att betona betydelsen av attskogsbmket försöker planera sin verksamhet med utgångspunkt häri. I det skogspolifiskabeslutet gjordes i fråga om trädslagssammansättningen uttalanden medinnebörden att volymandelen lövträd bör behållas ungefär oförändrad. Del har iden allmänna debatten gjorts gällande alt detta inte skulle vara möjligt utanen förhållandevis omfattande användning av kemiska lövbekämpningsmedel. Detbör i det här sammanhanget påpekas alt problem och fömtsättningar på deltaområde inte är generella. Fömtsättningarna varierar bl. a. med hänsyn fillskogsmarkens belägenhet, markförhållanden, typ av lövträd och tidigarebehandling av skogsbeståndet. 1 många fall bör man t. ex. kunna vidta sådanaförebyggande åtgärder att konkurrensen mellan barrträd och lövträd mildraseller hell undviks. I andra fall är del uppenbarligen posifivt förbartskogsbeståndel med en viss inblandning av lövträd under en del avbeståndets växlfid. Självfallet är problemen av särskild art i de bestånd därman försummat att vidta åtgärder . Det är viktigt all del skapasytterligare klarhet i dessa frågor. Det önskemålet beaktades i detskogspolifiska beslutet då särskilda medel anvisades för forskning påområdet. Lagen om hälso- ochmiljöfarliga varor, som är tillämplig på bekämpningsmedel och andra kemiskaprodukter, bygger på tanken att en intresseavvägning skall ske vid beslut omingripanden mot sådana produkter. Produktens nytta skall vägas mot skaderisker.Vid avvägningen skall bl. a. beaktas om produkten i fråga tjänar ett ekonomisktnyttigt ändamål och möjligheten att ersätta produkten med en annan mindrefarlig produkt. Man skall också beakta icke utredda men misstänkta skaderisker.När det gäller de kemiska bekämpningsmedel som används i skogsbruket har detvid avvägningen av nämnda motstående intressen ansetts motiverat att iakttasärskild försiktighet och beakta mindre framträdande skaderisker än i fråga omannan användning av kemiska produkter. När regeringen förbjödanvändningen av bekämpningsmedel innehållande ämnel 2,4,5-T togs således slorhänsyn lill människors oro för att bekämpningsmedlen i fråga skulle haverkningar som forskarna och expertisen på området hade förbisett. Vidaregäller för spridning av tillåtna bekämpningsmedel myckel långtgåendebestämmelser avsedda att minska eventuella risker för skadeverkningar.Bestämmelserna har bl. a. inriktats på att ingen människa ofrivilligt skallbehöva utsättas för bespmlning eller komma in i områden som har blivitbesprutade. Enligt min mening talarstarka skäl för att vi även i fortsättningen är starkt restriktiva till kemisklövslybekämpning. Stor hänsyn måste las lill 1981/82:44 8 detfaktum all del i vida kretsar råder en betydande oro för att spridning överskogsmark av vissa fenoxisyrapreparat och andra preparat har effekter som intef. n. kan påvisas vara hälso- och miljöfariiga. Även om man genom anslag och annonseringvarnar för vistelse i område som skall bespmtas eller bespmlals är detsvårt att hindra allmänheten från att komma i beröring med preparaten. Iskogsbmket bör därför enligt min mening i princip gälla förbud mol kemisklövslybekämpning. Endast i speciella fall och under vissa bestämdafömtsättningar bör dispens från förbudet kunna ges. Dispensgivningen skallalltså vara restriktiv. Mol bakgmnd av del jag här har anfört bör från förbudetkunna undantas s. k. fickning och liknande metoder där enskilda trädslammareller stubbar behandlas. Föralt dispens skall kunna lämnas från förbudet mot kemisk lövslybekämpning börsom första villkor gälla att skogsmarken är av liten betydelse förfriluftslivet, naturvården och den lokala befolkningen. För det andra bör gälladels att lövslybekämpning är nödvändig för att skogsvårdslagens krav i fråga omtryggandel av skogens ålerväxt skall uppfyllas, dels att omständigheterna ärsådana att mekanisk röjning inte rimligen kan komma i fråga. Samtliga dessafömtsättningar måste således vara uppfyllda för alt spridning skall få ske. Vadsom är rimligt från skogsvårdssynpunkt fär bestämmas på gmndval av en samladbedömning av alla för det enskilda fallet betydelsefulla omständigheter. Vidbedömningen skall alltså sådana biologiska, tekniska och ekonomiska faktorerbeaktas som bl. a. det geografiska lägel, skogsmarkens beskaffenhet,beståndssammansäitningen och tertängförhållandena. Enligt min mening måstehänsyn också tas till fillgången på arbetskraft som kan ulföra röjning medmekaniska metoder. Ilinje med utredningens förslag bör kommunen ges ett starkt inflytande på fråganom dispens skall meddelas eller inte. Stor hänsyn skall således tas tillkommunens uppfattning om skogsmarken i fråga har sådan betydelse förfriluftslivet, naturvården eller den lokala befolkningen att dispens inte börges. Somen gmndläggande fömtsättning för spridning gäller dessutom attproduktkonlrollnämnden har godkänt bekämpningsmedlen i fråga för bekämpning avlövsly enligt lagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor. Jag är ense medutredningen om att endast en central instans kan uppbåda nödvändig expertis ochgöra en kvalificerad bedömning av bekämpningsmedlens egenskaper. Minaställningstaganden innebär således att skogsbruket måste inrikta sig på altkemisk lövslybekämpning är en förbjuden teknik och att man därför får utnyttjamekaniska och andra röjningsmetoder samt så långt möjligt vidla förebyggandeåtgärder för att lösa lövslyproblemet. Utredningenhar även något berört de principiella förutsättningarna att förena användningenav kemiska lövbekämpningsmedel med en särskild avgift. Syftet med avgiftenskulle vara att begränsa den ekonomiska fördel Prop.1981/82:44 9 somdet innebär för skogsägare att använda sig av kemisk lövbekämpning i ställetför mekanisk röjning. Utredningen har emellertid inte utrett avgiftsfrågannärmare och föreslår inte heller att ett sådant styrsystem införs. Jag villpeka på att avgifter av liknande slag förekommer i annan miljölagstiftning. I ochför sig kan jag tänka mig att på motsvarande sätt införa en avgift som tas utdå dispens från spridningsförbudet medges. Det fömtsätter dock att de prakfiskaoch formella fömtsättningarna för ett avgiftssystem först noggrant klarläggs.Till detta kommer att behovet av en dispensavgift inte kan anses särskilt stortmed hänsyn till de begränsade möjligheter lill dispens från spridningsförhudetsom mitt förslag innebär. Jag anser därför att skäl saknas att f. n.föreslå att en särskild dispensavgift införs. Föreskrifterom spridningen av lövbekämpningsmedel bör las in i en särskild lag. Eftersomavsikten är som jag har framhållit att dispens skall kunna ges endast isärskilda fall bör lagen utgå från ett generellt förbud mot spridning avlövbekämpningsmedel. Lagen bör gälla vid sidan av lagstiftningen om hälso- ochmiljöfarliga varor, vilket bl.a. innebär att prövningen av ettbekämpningsmedels hälso- och miljöfarlighet som jag har förordat skall skepå central nivå av produklkontrollnämnden. Utredningenhar föreslagit att tillståndsprövningen skall ske i två steg. Först skallkommunen pröva skogsmarkens känslighet från miljövårds-och friluftshvssynpunkt.Därefter skall i fråga om annan mark än för vilken kommunenutfärdat förbud mot spridning pröva om det finns tillräckligt starka skäl frånskogsvårdssynpunkt att använda kemiska bekämpningsmedel på området i fråga.Utredningens förslag har kritiserats av vissa remissinstanser som anser attförslagel är för stek och byråkratiskt. Enligt kommunförbundet innebärförslaget att kommunerna får axla ett utrednings-, planerings- ochinformafionsansvar, vars omfattning är svår att överblicka. Vidare uttryckerflera remissinstanser oro för att den föreslagna ordningen kan leda till att kommunernakommer att bedöma skogsmarkernas känslighet från friluftshvs- och miljösynpunktpå olika sätt. Jag anser att denna kritik är befogad. Enligt min mening bör vidprövningen av undantag från spridningsförbudet i ett sammanhang tas hänsyn tillsamtliga de omständigheter i det enskilda fallet som är av betydelse fördispensfrågan. Denna prövning är enligt min mening bäst skickadatt göra. Jag anser alltså att bör vara den myndighet som prövardispensfrågan. Detta betyder emellertid inte att kommunernas inflytande i dessafrågor bör begränsas i förhållande lill vad utredningen föreslår. framhållit har kommunen det övergripande ansvaret förmarkanvändningen och spridningen bör i princip inte ske i strid mot kommunensuppfattning om eller planer för markområdet i fråga. Kommunen har också debästa förulsältningama att bedöma i vad mån spridningen av bekämpningsmedlenkan ha en psykiskt ogynnsam inverkan på den lokala befolkningen. I lagen bördärför skrivas in att vid prövningen av frågor om dispens frånspridningsförbudet skall stor hänsyn 1981/82:44 10 tastill kommunens uppfattning om skogsmarkens betydelse för friluftslivet,naturvården och den lokala befolkningen. Vidbedömningen av frågan om behovet från skogsvärdssynpunkt att i det enskildafallet använda bekämpningsmedel bör yttrande inhämtas från skogsvårdsstyrelsen.Jag avser att senare föreslå regeringen all bemyndiga altmeddela anvisningar till ledning för denna bedömning. Medhänsyn till den förordade lagstiftningens reslrikfiva utformning bör antaletdispensärenden bli begränsat. Jag utgår därför från alt dessa ärenden kanprövas inom ramen för de resurser som myndighetema nu har till sitt förfogande. Ilagen bör även tas in besvärsbestämmelser. beslut i ettdispensärende bör således kunna överklagas till regeringen. Enligt gmndläggandeprinciper på förvaltningsrättens område anses fysiska eller juridiska personerkunna i egenskap av sakägare överklaga ett beslut endast under fömtsättning attbeslutet angår personen i fråga och att det gått honom emot. Med denna ordningskulle en kommun kunna överklaga ett beslul om undanlag från spridningsförbudetendast då kommunen är sakägare. En sådan ordning motverkar enligt min meningsträvandena att nu stärka kommunernas och därmed kommunmedlemmarnas inflytandepå frågor som rör användningen av lövbekämpningsmedel. Jag anser därför attkommunerna bör tilläggas besvärsrätt även i de fall där en kommun inte ärsakägare. Lagenbör också innehålla påföljdsbestämmelser. Några särskilda tillsynsbestämmelserutöver de som gäller enligt lagen om hälso- och miljöfarliga varor torde intevara erforderliga. Detnuvarande tillfälliga förbudet mot spridning av lövbekämpningsmedel gäller,efter den förlängning som regeringen beslutat , längst fillutgången av . För planeringen inom skogsbmket är det angeläget att dettillfälliga förbudet ersätts av en permanent lagstiftning i enlighetmed det av mig nu framlagda förslaget. Lagen bör träda i kraft den Ijanuari1982. Ienlighet med vad jag nu har anfört har inom jordbmksdepartementet upprättatsett förslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Förslagetbör fogas lill protokollet i detta ärende som bilaga 3. Prop.1981/82:44 11 Spridningöver skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, ärförbjuden. Med spridning avbekämpningsmedel avses enligt denna lag inte metoder där enskilda trädstammarbehandlas med bekämpningsmedel. Iöverensstämmelse med vad jag har föreslagit i det föregående innehåller förstastycket förbud mot kemisk lövslybekämpning. Spridning av bekämpningsmedel överskogsmark är således förbjuden, oavsett om den sker från luften eller frånmarken. Enligtandra stycket omfattar förbudet inte sådan spridning av bekämpningsmedel sominnebär att enskilda trädstammar behandlas med medlen i fråga (fickning,stubbehandhng och liknande metoder). Frågan om i vilken utsträckning och undervilka förutsättningar sådana selektiva behandlingsmetoder får användasankommer det på produktkonlrollnämnden att avgöra inom ramen föriagstiftningen om hälso- och miljöfarliga varor. Begreppetbekämpningsmedel används i lagen i samma betydelse som i kungörelsen (1973:334)om hälso- och miljöfarliga varor. Med begreppet skogsmark avses skogsmark iskogsvårdslagens (1979:429) mening.