prop · G503148 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt kollegiets mening finns i detta sammanhang irealiteten inget egentligt alternativ till de allmänna ursprungsreglerna. Detavgörande skälet härför är att det enligt kollegiets mening inte är möjligt,allra minsl internafionellt, att ha etl annat ursprungsregelsystem förursprungsmärkning av kläder i än det som här tillämpas för imporlreglerings-och handelsstatisliska ändamål (dvs. de allmänna ursprungsreglerna). ---- Utredningen föreslår att som ett klädesplaggsursprungsland skall anses det land där plagget sylts ihop eller på annat sättfogats samman till ett färdigt plagg. Vid bestämmandet av ursprungsland är det således utan betydelse vilket geografiskt ursprung materialet har och var tillskärning skett. Material och tillskärning är emellertid faktorer av betydelse för konsumenternas möjligheter att exempelvis bedöma etl klädesplagg i kvalitetshänseende. En på nu angivet sätt bestämd uppgift om ursprungsland kan också av denna anledning bli missvisande. Utredningen anser att klädernas geografiska ursprung skallbestämmas enligt de i redan nu tillämpade s.k. allmännaursprungsreglerna. innebär att som ursprungsland skall anses i principdel land där kläderna har sylts eller fogats samman. Varifrån materialet tillkläderna kommer saknar däremot enligt utredningen betydelse i sammanhanget (s.11 och 119). I sin argumentafion under allmänna överväganden för attinföra en uisprungsmärkning anför emellertid utredningen att "i valetmellan plagg av samma slag som för konsumenterna framslår som i stort settlikvärdiga kan 1981/82:148 83 en uppgift om ursprungslandet vara fill hjälp vidbedömningen av plaggens egenskaper eftersom kvaliteten både på materialet och fillverkningenkan variera, beroende på vilket land som plaggen kommer ifrån. "Utredningen har alltså ansett alt variationer mellan olika länder ifråga omkvaliteten på materialet motiverar införande av ursprungsmärkning men vidutformningen av märkningen dragit slutsatsen att det saknar betydelse isammanhanget varifrån materialet kommer. NO måstemot denna bakgrund konstatera alt argumentationen inte fyller rimliga krav påkonsekvens. Om - trots förbundets bestämda avstyrkan - en reglering avgeografisk ursprungsmärkning införs är vi av samma mening som ulredningen,nämligen att klädernas geografiska ursprung skall bestämmas enligt de i Sverigeredan nu tillämpade s.k. allmänna ursprungsreglerna. Dessa överensstämmer medinternationell praxis och innebär alt som ursprungsland skall anses del landdär kläderna sytls eller på annat sätt fogats samman. Eftersom benämningen"ursprungsmärkning" är svår att definiera måste man tillämpa dennaförenklade definition. SALF anser att det riktiga hade varit att beteckna detland som ursprungsland i vilket det högsta förädlingsvärdet skapats. Då detta synes vara mycket svårt atl fastställa kan SALF gå på utredningens linje. 3.3 Företag/myndigheter Vad gäller märkningens omfattning anser utredningen altalla kläder skall vara märkta oavsett om köparna är enskilda konsumenter,företag eller offentliga institutioner. Vidare föreslås atl kravet på märkningskall omfatta alla artiklar som i allmänhet faller in under begreppet kläder avtexlilmate-rial, läder, pälsskinn eller konstgjord päls. Om en obligatoriskursprungsmärkning motiveras med konsumentintresset kan det synas tillräckligtatt upplysningen riktas till de konsumenter som köper kläder för enskilt bruk.Däremot kan det förefalla omotiverat alt kräva märkning när köparen är en slörreinstitution exempelvis när försvaret köper uniformer eller landstingensjukhuskläder. Å andra sidan vill kollegiet inle förneka att tillämpningen avsystemet kanske kan bli enklare om kravet på sådan märkning får gälla för allakläder oavsett vem som är köpare. 1 sådana fall som här nämnts där märkningenär uppenbart obehövlig bör dock tillsynsmyndigheten få en möjlighet att medgeundantag. 1981/82:148 84 Utredningens förslag att lagstifta om ursprungsmärkning avkläder skulle för postverkets del inte innebära några avgörande fördelareftersom anbudsgivarna i anbudet anmodas uppge dels materialetsursprung, dels var plagget tillverkas. Vid eventuella oklarheter tas kontaktmed vederbörande anbudsgivare. Likaså skall de kläder som upphandlas av kommuner,landsting och stat vara ursprungsmärkta. De anställda som skall bära av stateninhandlade arbetskläder skall t.ex. ha samma chans att veta var dessa är fillverkadesom om de köpts i en butik. Detsamma gäller givetvis kläder som upphandlas avindustrin. LO delar också utredningens uppfattning altmärkningskravet bör gälla oavsett om köparna är enskilda konsumenter, företag,offentliga institulioner eller andra. Utredningen har utgått från att märkningen skall lämnauppgift om det land där kläderna fillverkats, dvs. där sömnaden utförts. Detsynes tveksamt om denna uppgift regelmässigt är den för konsumenten relevanta.Av enkätundersökningen framgår atl faktorer som kvalitet, slitstyrka och lättskötthetvärderas mycket högt av konsumenterna vid val av kläder. Detta kan tyda på attuppgift om det land där , väven eller liknande har fillverkats i flerafall skulle ha väl så stort intresse för konsumenterna som den föreslagna. Ivissa fall skulle den föreslagna uppgiften t.o.m. kunna verka vilseledande. Vad så gäller märkningens utförande framgår av förslaget lillförordning att "uppgiften om ursprung skall vara fast anbringad påkläderna". Det är något svårl att se motivet härför. Bestämmelsensinnebörd är dessutom inte alldeles klar. Om ursprungsmärkning motiveras avkonsumentskäl måste det väsentliga vara atl uppgiften om ursprungsland klartframgår vid köptillfället. Däremot är det svårt att se vilka skäl sommotiverar att uppgiften skall finnas kvar på kläderna även framgent. En tydliguppgift på förpackningen borde i de flesta fall vara fullt tillräcklig. Påkläder som säljs utan förpackning borde inte möta något hinder atl angeuppgiften exempelvis på en vidhängande etikett. Skulle en förordning utfärdasmed den av ulredningen 1981/82:148 85 föreslagna ordalydelsen på denna punkt anser kollegiet delnödvändigt att i en proposition lill bemyndigandelag klart anges vad som avsesmed fast anbringning. Det bör klarläggas om därmed avses atl uppgiften ärpåsydd eller om det är tillräckligt med exempelvis en självhäftande etikett somofta i och för sig lätt kan avlägsnas. Härvid bör eftersträvas en sådan ordningsom är allmänt internationellt tillämpad. Även vadgäller ursprungsuppgiftens utformning kan riktas invändningar mot förslaget.Således torde fiera internationellt vedertagna förkortningar (l.ex. BRD, UK)vara obekanta för stora konsumentgrupper. Sådana förkortningar kan knappasttillåtas i märkningen. Självfallet måste dock undantag göras för förkortningarav typen och DDR. Sådana frågor torde kunna närmare regleras i fillsyndsmyndighetensverkställighetsföreskrifter. För att uppgiften skall bli entydig bör endastorden "gjord i" eller "tillverkad i" eller motsvarandeföljda av namnet på resp. land fillätas. Således bör uttryck som "svensktillverkning" o.d. ej få förekomma. I en eventuell proposition böruttrycklig ställning las fill användningen av länderbeteckningar som Tysklandoch . Vad beträffar de slag av kläder som skall omfattas avmärkningsbestämmelserna fillstyrker kollegiet att förteckningen utformas påsätt som föreslagits och atl undanlag ej görs i denna, exempelvis för kläder avviss utformning eller visst material. Däremot bör fillsynsmyndigheten om såerfordras kunna göra undantag av detta slag. anser atl ursprungsmärkningeninte bör omfatta bara kläder. Även textilier och skor måste inbegripas. KF finner det angeläget att, i den allmännakonsumentinformationen om ursprungsmärkning, det klart anges attursprungsmärkning ej är en form av kvalitetsangivelse. Teknisk, funktionelleller estetisk kvalitet är baserad på vilka specifikationer en vara tillverkasefter och ej i vilket land den är tillverkad. ---- För att märkningen skulle vara av värde förutsättshärvid atl blir primär kontrollmyndighet. Det svenskahemtagningssystemet begränsar härvid, enligt generaltullstyrelsens ochkommerskollegiums uppfattning, starkt möjligheter att kontrolleraom en vara är märkt - och korrekt märkt - genom att endast stickprovsvisakontroller kan företagas. ---- Det finns---- enligt föreningens mening anledning attföreslå en Prop.1981/82:148 86 förstärkning av tullens resurser. Åtminstone bör ensärskild undersökningsgrupp som får fill uppgift att enbart kontrolleratekoimporten tillsättas. En sådan grupp kunde bestå av 3-4 personer varsfrämsta arbetsuppgifter skulle vara att följa upp tips på oegentligheter, taegna initiativ till särskilda stickprovskontroller och efter hand bygga uppkunskap om tekoimportens struktur. Enbart det samlade greppet skulle sannoliktha en mycket prevenfiv effekt mot överträdelser. ---kommer all utöva tillsyn överskötselrådsmärkningen. Då ursprungsmärkning är anbringad i plaggen på i principsamma sätt vore det rationellt att kontrollera båda märkningarna . Vidkonstaterad överträdelse av importerad vara anmäls detta till somhar att väcka åtal eller l.ex. vidta inskränkning i förfoganderätt över denifrågavarande importörens hemtagning enhgt föreningens förslag ovan. I det falldetaljisten eller dennes leverantör inte kan ange importör eller tillverkareeller då fråga är om brister i svensk tillverkares märkning har konsumentverketatt överlämna frågan om åtal mot denne till allmän åklagare. Ytterligare ettskäl för att borde utöva denna tillsyn är alt allmänheten vid oegentligheteri detaljistledet har konsumentombudsmannen som naturligt kontaktorgan. Av skälsom föreningen inledningsvis anfört torde allmänhetens intresse av dessafrågor öka och därmed också dess intresse av atl vilja hjälpakonsumentverket att påtala brister i ursprungsmärkningen. Skulle trots invändningar mot förslaget, en lagsfiftningändå komma fill stånd, ber vi då att följande önskemål beaktas: -alt under en övergångstid märkning får ske genom attplaggen får märkas med löst anbringade märkanordningar, exempelvis hängandeetikett, -att ursprungslandets benämning skall få anges påengelska. Från postorderföretagens sida anser vi det ytterstangeläget att lagförslaget ändras på så sätt alt märkningen även kan ske påförpackning eller på vidhängande etikett. Detta är desto mer angeläget somutredningen själv konstaterar, att om en detaljist beställt märkta kläder menerhåller omärkta framslår det som allt för betungande att i efterhand märka kläderna.I dessa fall måste ursprungsmärkning få ske på förpackning eller vidhängande efikett. 1981/82:148 87 4.1 resurser och kostnader Kollegiet finner det inte möjligt att i förväg bedömabehovet av resurser för att handha tillsynen. Det förefaUer dock rimligl, atl fill en början tillföra organisationen två tjänster varefter erfarenheterna får visa om ytterligare resurser behövs. Däremot anser kollegiet det uteslutet atl resurser skulle tillskapas genom reducering av annan verksamhet inom kollegiet. Det finns från handelspolitisk synpunkt inget arbetsområde inom kollegiet som bör eftersättas för den nu föreslagna uppgiften. På övriga arbetsområden inom kollegiet finns ej möjlighet att genom omfördelning av resurser skapa utrymme. Utredningen anför konsumentintresset som det huvudsakliga skälet för införande av lagstiftning om ursprungsmärkning. I konsekvens med delta måste resurserna självfallet i första hand tas från konsument skyddsområdet. Det är svårt att ha någon bestämd uppfattning om hurtillsynsmyndighetens kontroll av efterlevnaden skulle komma att bedrivas ochvilka problem som skulle uppkomma. Det kan dock redan nu förutses attsvårigheter skulle uppstå i de fall det hävdas att en vara är oriktigt märkt.Möjligheterna att kontrollera om en märkning är oriktig kommer att bliutomordentligt små inom ramen för de resurser som utredningen föreslår. Som exempel på storleksordningen av de svårigheter, dentid och den resursåtgång som fastställande av importvarors riktiga ursprung kanvara förenade med, är en jämförelse med de förfrågningar som generallullstyrelsenriktar till utländska tullmyndigheter inom ramen för de europeiska frihandelsarrangemangenrelevant. Fastän det här rör sig om ett väl etablerat samarbetetullmyndigheterna emellan, trots att det finns fastställda ursprungsregler ochtrots atl samarbetspartnerna är geografiskt närbelägna medför dessa frågeställningarutredningar som vanligtvis kräver avsevärda resurser och innan de gernågot resultat. Med de resurser som utredningen föreslår skulle endast ettfåtal utredningar av motsvarande slag hinna göras på ursprungsmärkningensområde. I realiteten torde kontrollen få inskränkas fill en granskning avbokföring och andra handlingar hos tillverkare, grossister och detaljhandlare. ---- Det är i och för sig möjligt att en lagsfiftning omursprungsmärkning kaninföras utan större kpstnader. Utredningen förefaller dpck vara väl optimistiski detta avseende, och det kan enligt mening 1981/82:148 88 ifrågasättas om den inte underskattat de kostnader som ärförenade med en sådan lagsfiftning. Härtill kommer att det i rådande statsfinansiellaläge inte tprde vara möjligt att införa en resurskrävande lagstiftning utan attmotsvarande nedskärning görs på annat håll. Enligt utredningens uppfattningbör en avvägning göras i första hand mot pågående verksamhel inom bl.a. konsumentskyddsområdel. Det är dock inle rimligt all den föreslagna lagstiftningenom ursprungsmärkning genomförs på bekostnad av det konsumentskyddsarbete som bedrivs och som generellt sett torde vara väsentligt värdefullare frånkonsumentsynpunkt. Om en lag införs av tekopolifiska skäl, delarkonsumentverket utredningens uppfattning alt kpmmerskpllegium bör utarbetaföreskrifter om märkningen och utöva tillsynen över att lagstiftningenefterlevs. har inte resurser för ett fillsynsarbete ianslutning till lagen. Uppgifter om kläders ursprung kommer atl kunnavidareföras till kollegiet endast som sekundära iakttagelser i samband med denmarknadsbevakning som verket ändå bedriver. De två tjänstemän på kommerskollegium som föreslagitshandha kontrollen av efterlevnaden av märkningsföreskrifterna kommer möjligenalt kunna notera vilka kläder som är märkta eller inte och konstatera vilkasvenska tillverkare som inte märkt sina kläder. Däremot är det orealistiskt attförutsätta att dessa två tjänstemän skall kunna utreda om importvaror är felmärktaoch, om så konstaterats, vilken märkning som de skall ha. Det gäller exempelvismärkning som "Made in ", "Made in " och"Made in ", där det för övrigt kommer att bli svårt att få tillstånd märkning enligt utredningens modell i exportlandet, då man kan förutsättaatt företagen i dessa sex länder önskar märka på just här angivet sätt. I de fall kläder från ett land är märkta med ursprung i etlannat land (exempelvis kläder märkta med "Made in ", konfektioneradei något annat latinamerikanskt land) kommer det dels att bli svårt altfastställa om så verkligen är fallet, dels i det närmaste omöjligt attfastställa det riktiga ursprungslandet, åtminstone inom den föreslagnaresursramen. Vi vill i sammanhanget påpeka att det enligl fillgänglig officiellstatistik från stafisfiska centralbyrån är i storleksordningen 350 milj. plaggsom omfattas av den föreslagna märkningsskyldigheten . Behovet avkontrollresurser är alltså i högsta grad underskattat av utredningen. Om enkontroll skall kunna utföras krävs betydligt fler tjänster än de föreslagna två,vilket i sin lur av uppenbara kostnadsskäl är orealistiskt, särskilt vid enjämförelse mellan det för konsumenterna väsentliga riktlinjeuppföljningsarbetesom sker inom Prop.1981/82:148 89 beträffande skötselmärkning etc. ochkontroll av geografisk ursprungsmärkning. har intet att invända mot atlkommerskollegium blir tillsynsmyndighet eller mot de föreslagna principernabeträffande varuomfaltningen, bestämningen av ursprung och märkningensutförande. Förslaget till förordning synes inte ge kommerskollegiumbefogenheter all annat än i enskilda fall medge undantag från bestämmelserna omvilka varor som omfattas av märkningstvånget. Generella undantag skall såledesavgöras av regeringen. Vi vill för vår del ifrågasätta huruvida icke kollegiumbör få rätt att bevilja undantag från märkningstvångel för vissa varor såväl ienskilda fall som generelll. Hovrätten för Nedre : ---- 1 detta sammanhang bör också anmärkas att det intehelt kan bortses från att ett reglerat märkningssyslem borde komma attinnebära viss ökning av produktionskostnaden för aktueUa klädesprodukter. Dettakommer att medföra en motsvarande höjning av det pris konsumenten har alterlägga för nämnda varor. Vad först gäller kostnaderna för systemet tordeutredningens bedömning att kostnaderna för själva märkningen blir marginellavara riktig, särskilt om märkningen kan utföras i anslutning till fillverkningenoch/eller annan märkning. De totala kostnaderna bör emellertid inte negligerasdå det rör sig om ett betydande antal miljoner plagg på den svenskamarknaden. Del bör inte heller bortses från att i enskilda fall kan kännbarakostnader av administrativ natur uppkomma, exempelvis vid den hantering sommåste fill om en importör fillställs ett omärkt varuparfi eller vid ifrågasattåsidosättande av märkningsskyldigheten. Vidare torde det vara ofrånkomligt prsakas besvär inpm handeln. Ytterligare ett förhållande som talar mot obligatoriskursprungsmärkning är att den medför koslnader både för företagen och detallmänna, vilka på ett eller annat sätt kan drabba kpnsumenterna. Det sägsvisserligen i ulredningen att kpstnaderna är marginella. Icke desto mindre ärdet i vart fall från principiell synpunkl otillfredsställande att i ett läge dåkostnadsaspekterna i vårt land trätt aUt mera i förgrunden införa en ordningsom medför 7 1981/82. 1981/82:148 90 kostnadsökningar överhuvud tagel, när denna ordning frånolika tänkbara utgångspunkter framstår som onödig och olämplig. Statens pris- och kartellnämnd: Om den förutsatta förskjutningen i köpmönstret skulleinnebära atl importvarornas marknadsandel minskar med exempelvis femprocentenheter och den inhemska andelen ökar i molsvarande mån skulle - alltannat oförändrat - konsumenternas utgifter för kläder och textilier totalt ökai storleksordningen . Skulle överflyttningen av marknadsandelar uppgå tillexempelvis fio procentenheter, skulle utgiftsökningen tPtalt sett bli 4 %.Genomslaget på den allmänna prisnivån i konsumentledet motsvarar i det förrafallet och i det senare fallet . Del är som nämnts en öppen fråga, om genomförandel av enobligatorisk ursprungsmärkning verkligen leder till del ändrade köpbeteende somförutsatts i räkneexemplen ovan. Om effekten uteblir eller endast blir liten,kan del befogade i lagstiftningen ifrågasättas från den utgångspunkten atlonödiga nya bestämmelser bör undvikas. Att införa särskilda krav på ursprungsmärkning får intemedföra atl andra och från konsumentsynpunkt viktiga tekofrågor blireftersatta. Verket vill i anknytning till vad som anförts av experten att det från konsumentsynpunkt inle kan gpdtas att tillämpningen aven lag pm ursprungsmärkning av kläder finansieras genom att resurser överförsfrån andra konsumentpolitiskt angelägna områden. På grund av-- felmärkningsproblematiken samt att varor kankomma fill landet omärkta, aktualiseras kostnaderna för attmärka eller märka om varor i . Kostnaden per plagg uppgår utom etiketttill mellan , där priset . hänför sig till varor som inteärpaketerade, l.ex. enkla trosor, och priset . hänför sig lill skjortor sombehöver tas upp ur en förpackning, vikas och paketeras igen. Dessa uppgifterhar vi inhämtat från svenska lönsömnadsföretag. För prisbilliga varor är dennaextra kostnad väsentlig och den väntas leda till att sådana varor inte tillförsmarknaden i nuvarande omfattning genom den reguljära handelns försorg på grundav de uppkommande märknings- och hanteringskostnaderna i samband med ommärkning.I detta fall blir de förslagna beslämmelserna handelshindrande. Ytterst kommer naturligtvis konsumenterna alt drabbas avdessa såväl direkta kostnader för märkning och hantering som indirektakostnader i form av etl minskal urval av prisbilliga varor. Prop.1981/82:148 91 ---- Vi vill i sammanhanget f.ö. också peka på alt deberäknade kostnadernaför en ursprungsmärkning är mycket små, enligl vår egen erfarenhet kanske högslca per plagg. Vidare må påpekas att ursprungsmärkning i princip alllidgörs redan i samband med tillverkningen, något som innebär att några komplikationeri praktiken inte skulle behöva uppstå vid en gränsmodell. Slutligen må detviktiga påpekandet göras, att bestämmelser om ursprungsmärkning av kläder iSverige av de utländska exportörerna rimligen endasl kommer alt betraktas somen marginell belastning. Detta dels därför alt många andra avsättningsmarknaderredan ställer krav på ursprungsmärkning, dels därför att från och medden kommer alt ställa krav på att hit importerade (i likhet med häri landet tillverkade) kläder skall vara försedda med information om tvällrådoch andra skötselråd samt om materialsammansättning m.m. (se sid. 102 ibetänkandet). Det är rimligt att tro att ursprungsmärkningen kommer att blipåförd samma etikett o.d. som nämnda skötselmärkning m.m. 5 Den lagtekniska utformningen Remissinstanserna har inte haft någon erinran motutformningen av lagförslaget. De flesta remissinstanser har inte yttrat sig överutredningens förslag i denna del. Vissa remissinstanser (iÄlvsborgs län, TCO m.fl.) har med hänvisning till bl.a. tekoindustrins svåraläge förordat ett ikraftträdande . , handelsagenters förbund m.fl. har föreslagit atllagen sätts i kraft först . 1981/82:148 92 Lag omursprungsmärkning av kläder 1 § Regeringen får medelaföreskrifter pm atl kläder, när dessa saluhålls yrkesmässigt, skall vara märkta med uppgift om i vilket land kläderna har fillverkats. Regeringen eller den myndighelsom regeringen bestämmer får meddela närmare föreskrifter om märkningen och omundanlag från märkningsskyldigheten. 2 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer får meddela föreskrifter om skyldighet att lämna upplysningar, handlingar, varuprov och liknande som behövs för tillsynen över efterlevnaden av denna lag och de föreskrifter som meddelas med stöd av lagen. Dennalag träder i kraft . 1981/82:148 93 Anmälan till proposition om åtgärder för tekoindustrin, m.m. 1 Sysselsättningen inom tekoindustrin () har i septemer 1981, ienlighet med regeringens uppdrag , överlämnat en rapport lillregeringen som ett underlag för den långsiktiga planeringen av de statligaåtgärderna på lekoområdet. Rapporten beskriver bl. a. utvecklingen avsysselsättningen inom tekoindustrin, antalet lediga platser, antaletarbetssökande, inkomna varsel om uppsägningar samt beviljat tillfälligtsysselsättningsbidrag för äldre arbetskraft inom tekoindustrin - det s. k. äldreslödet. Av rapporten framgår att sysselsättningen inomtekoindustrin är mycket ojämnt fördelad över landets kommuner. I iÄlvsborgs län är av de industrisysselsatta anställda inom tekoindustrin.Andra älvsborgskommuner med stort beroende av tekoindustrin är ochUlricehamn. I i är motsvarande siffra . Enligl AMS har takten i sysselsättningsnedgången fortsattalt variera avsevärt mellan delbranscherna inom tekoindustrin.Sysselsättningsnedgången fortsätter atl vara kraftigare inom konfékfionsindustrinän inom lextihndustrin. Enligl industriverkets uppskattning minskadesysselsättningen inom konfektionsindustrin medanminskningen inom texfilindustrin uppgick fill . väntas dennedgången fördubblas inom de båda delbranscherna. Minskningstakten ärkraftigare för arbetare än för tjänstemän. Denna skillnad mellansysselsättningsutveckling för arbetare och tjänstemän har dock varit klartstörre inom fillverknings-industrin totalt än inom tekoindustrin. Antalet lediga platser inom tekoindustrin ökade kraffigtunder . Därefter har dock branschens efterfrågan på arbetskraftåterigen Prop.1981/82:148 94 minskat till att ligga på enmycket låg nivå. ökade också personalomsättningen inomtekoindustrin. Denna utveckling höll i sig även .