prop · G50382 · 1981-12-31 00:00:00 — med förslag till lag omutförsel av vissa äldre kulturföremål; Regeringenföreslår alt anta det förslag som har upptagits i bifogade utdrag av regeringsprolokolldenna dag. Ipropositionen föresläs en ny lag om utförsel av vissa äldre kulturföremål.Lagen skall ersätta en kungörelse frän 1927. Enligt1927 års kungörelse krävs fillstånd för utförsel av olika slag av träföremålsom är fillverkade . I den nya lagen utvidgas skyldigheten alt ansökaom tillstånd till alt också gälla ett flertal andra slag av föremål. Blanddessa kan nämnas vissa slag av textilier, uniformer, folkdräkter,musikinstrument, vissa slag av ur, vapen, målningar, teckningar, skulpturer,konsthantverk, samiska föremål, brev, dagböcker och manuskript. För flertaletföremål föreslås en åldersgräns . I några fall skall dock andraåldersgränser gälla, t. ex. för samiska föremål . Tillståndtill utförsel skall i princip inte medges om föremålet är av slor betydelse fördet nationella kulturarvet. Vissa generella undantag från kravet på tillståndskall gälla. a. skall tillstånd inte krävas om föremålet är framställtutomlands eller om dess värde inte överstiger I . Tillståndskall meddelas av vissa lillståndsmyndigheler. För tillstånd skall tas ut enavgift. och statens historiska museer far i uppgift allsprida information om den nya lagstiftningen och om vikten av att vårda ochbevara vårt kulturarv. Dennya lagen skall träda i kraft . , Prop,1981/82:82 2 Lagom utförsel av vissa äldre kulturföremål 1 § I denna lag ges föreskrifter om utförsel av vissa äldre kulturföremål. Föreskrifterna har till syfte att förhindra att äldre svenska kulturföremål, somär av stor betydelse för det nationella kulturarvet, förs ut ur landel. 2 § Den som vill föra ut ett föremål ur landet skall ha tillstånd till utförseln, om föremålet tillhör någon av följande föremålsgrupper: 1. föremålsom har framställts : a) tryckta skrifter, kartor ochbilder saml b) handskrivna bokverk påpergament, 2. merän föremål: a) byggnader och - om de har utgjort fasl inredning ibyggnader -dörtar, dörtomfaltningar, fönster, fönsteromfaltningar,fönsterluckor, dekorerade tak, takmålningar, dörtöverslycken, listverk,väggpaneler, målade väggfält, kakelugnar, sältugnar, spisomfaltningar, beslag,läs och andra smiden, vindflöjlar och urverk, b) möbler, speglar, skrin, belysningsföremål, tapeter,leksaker, skrivdon, hygienartiklar, rökdon samt föremål för beredning,servering, förlä-ring och förvaring av föda och dryck, c) ryor, vävnader, broderier och spetsar samttextilredskap med målad eller skuren dekor, d) civilaoch militära uniformer samt folkdräkter, e) musikinstrument, f) golvur,väggur, konsolur och bordsur, g) vapen,ammunition, krutbehållare, gehäng, rustningar och sköldar saml h)målningar, teckningar, skulpturer och konsthantverk, 3. merän 50 är gamla föremål: a) samiska föremål, b) inte tryckta protokoll, brev,dagböcker, manuskript, noter och räkenskaper samt c) handritade kartor ochritningar. 3 § Tillstånd krävs även närdet är fråga om utförsel av en del av ell sådant föremål som anges i 2 §. 4 § Ett föremål får dock förasut ur landet utan tillstånd, om 1. föremåletsvärde inte överstiger , 2. föremålet är framställt i annalland, 3. föremålets ägare flyttar frånSverige för att bosätta sig i ett annal land, 4. föremålet genom arv, testamenteeller bodelning har förvärvals av en enskild person som är bosall i annal land, 5. föremålet förs ut av enoffentlig institution eller en institution som får bidrag av stat, kommun ellerlandstingskommun och det skall föras tillbaka till , Prop.1981/82:82 3 6. föremålet förs ut av en enskildperson för alt användas i samband med offentlig kulturverksamhet och det skallföras fillbaka lill eller 7. föremålet är tillfälligtinlånat frän utlandet. 5 §Tillstånd till utförsel skall ges om föremålet inte är av slor betydelse för del nafiohella kulturarvet. Även om föremålet harsådan betydelse för värt kulturarv får tillstånd ges lill utförsel, om delförvärvas av en institution i ullandel. 6 §Frågor om tillstånd till utförsel skall prövas av kungl. , och statens historiska museer, , statens konstmuseer eller Sfiftelsen (tillståndsmyndigheter). För varje slag av föremål,som anges i 2§, föreskriver regeringen vilken tillståndsmyndighet som skallpröva ansökan om tillstånd. 7 § Ansökan om tillstånd skallges in lill och statens historiska museer, som, omansökningen enligt föreskrift meddelad med slöd av 6§ skall prövas av annan lillständsmyndighet,överlämnar ansökningen till denna. 8 § Rör en ansökan mer än en av tillständsmyndigheternabeslutar riksanUkvarieämbetel och statens historiska museer vilken tillståndsmyn-dighelsom skall handlägga ansökningen. Den fillslåndsmyndighelen får fatta beslut iärendet först efter samråd med den eller de övriga tillstånds-myndigheter somär berörda. I sådana ärenden skall ansökan avslås om någon av de berörda tillståndsmyndighelernaanser all tillstånd inte skall beviljas. 9 § Den, som ansöker om tillståndalt föra ut ett föremål, skall till ansökan foga två fotografier av föremålet.Det gäller dock inte om ansökan avser föremål som avses i 2§ la) och 3b). Detgäller inte heller om tillslåndsmyndighelen medger undanlag från delta krav. Tillståndsmyndighetenhar rält att granska del eller de föremål som sökanden vill föra ul. 10 § Regeringen eller denmyndighet som regeringen bestämmer bemyndigas att meddela föreskrifter omavgifter i ärenden om utförsel. 11 § Förvaltningslagen (1971:290)skall fillämpas i fråga om tillståndsärenden som handläggs av . Beslul i sådant ärende fattas av stiftelsens styresman ellerannan tjänsteman som styresmannen ulser. 12 § Har en lillständsmyndighetavslagit en ansökan om tillstånd till utförsel, får beslutet överklagas hos kammartällengenom besvär. Andra beslut, som en tillståndsmyndighelhar meddelat enligt denna lag, får inte överklagas. 13 §Även om ett kulturföremål är av slor betydelse för det nationella kulturarvet får regeringen om synnerliga skäl föreligger medge att föremå let förs ut utan tillstånd. 1981/82:82 4 14§ öm påföljd för olovlig utförsel av kulturföremål och för försök därtillfinns bestämmelser i lagen (1960:418) om straff för varusmuggling. Denna lag träder i kraft den 1juli 1982. Genom lagen upphävs kungörelsen (1927:129) angående förbud motutförsel frän riket av vissa äldre kulturföremål. Har ansökan om utförsel gettsin före utgången av och gäller ansökan föremål som omfattas av 1927års kungörelse skall äldre bestämmelser tillämpas vid prövningen avansökningen. Tillstånd som har beviljats medstöd av kungörelse gäller fortfarande. 1981/82:82 5 Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , Åsling, Söder, , , ,, , , Elmstedt, Tilländer, Ahrland, Lagrådsremiss om utförsel av vissa äldre kulturföremål Genom beslut uppdrog Kungl. Maj:t åt kullurtådet,och all i samråd göra en värdering av erfarenhelernaav gällande ordning i fråga om utförsel av kulturföremål. Rådet fick i uppdragatt avge de förslag som rådet kunde finna påkallade med anledning avvärderingen. Kullurtådet tillsatte en arbetsgrupp' för att genomförautredningsuppdraget. Kullurtådet har redovisat resultatet av arbetet irapporten mot utförsel av kulturföremål (Rapport från kullurtådet1979:5). En sammanfattning av rapporten och de i rapportenframlagda författningsförslagen bör fogas till protokollet i detta ärende sombilagorna I och 2. Efter remiss har yttranden över rapporten avgetls av jusliliekanslern(), , brottsförebyggande rådet, fideikommissnämnden, Götahovrätt, kammarrätten i , , postmuseum, statskontoret,(), , kungl. (KB), arkivet förljud och bild, och statens historiska museer (RAÄ),statens konstmuseer, myndigheten livruslkammaren. och Hallwylskamuseet (LSH), , museet, statenssjöhistoriska museum, svenska unesco-rådet, generaltullstyrelsen,kommerskollegium, Stiftelsen . , Vitlerhets-,historie- och antikvitetsakademien. för de fria konsterna,Stiftelsen , Sfif- , ordförande, samtöverintendenten , arkivrådet , byrådirektören , överintendenten , avdelningsdirektören samtadjunkten . Prop.1981/82:82 6 telsenTekniska museet, för , Husgerådskammaren,Länsmuseernas samarbelsräd, museer, . Museet i ,Museet i , , . Fotografiska museetsvänner, Same-Älnam, . Svenska ungdomsringen förbygdekul-lur, , ,, . i (LÖ),(), Centralorganisationen /SR (SACÖ/SR),, AB H. saml . En sammanställning avremissyttrandena bör fogas till protokollet i delta ärende som bilaga 3. Nuvarandebegränsningar belräffande utförsel av kulturföremål avser enligt gällandekungörelse (1927:129) i huvudsak Iräföremål tillverkade före år1860. Tillstånd lill utförsel skall inhämtas hos ochstatens historiska museer. Föremål som ingår i personligt bohag fär emellertidulan tillstånd föras ul ur landel när ägaren flyttar utrikes. /66 finns ett särskilt riksslatsanslag för inköp av vissakulturföremål av sådant konstnärligt, historiskt eller vetenskapligt värde attdet kan anses vara av synnerlig vikt att de behålls i . Anslagetdisponeras enligt beslul av regeringen efter förslag av vederbörandemyndigheter. Anslaget är f n. uppfört med ett belopp av . Det kanöverskridas om medelsförbrukningen i efterhand anmäls för . Fråganom del nu gällande ulförselförbudets utformning och räckvidd har aktualiseratsi skilda sammanhang. lade en offentlig uiredning, kullursakkunniga,fram betänkandet (SÖU 1930:3) Skydd för äldre kulturföremål och ladeen särskilt tillsatt utredningsman fram betänkandet (SÖU 1964:22) Förbud molutförsel av kulturföremål. Ingetdera av utredningsförslagen medförde dock någonförändring av gällande bestämmelser från är 1927. Under1970-lalel har frågan om utförsel av kulturföremål vid flera tillfällenbehandlats i . I olika motioner har behovet av en skärpt lagstiftningpå området framhållits. Med anledning av bl.a. motionerna (1975: 112, 1975:1311, 1975/76:224 och 1975/76:2015) uttalade (KrU1975/76:9) att uppgifterna entydigt pekade på all del Prop.1981/82:82 7 behövdesett effektivare skydd från samhällets sida mot utförsel av äldre kuhurföremål. Fråganhar också behandlats i , som har rekommenderat ett ökat skydd motutförsel av kulturföremål från de nordiska länderna och en harmonisering avdessa länders lagstiftning pä området (rekommendation nr 14/1977). Kungl.Maj:t uppdrog genom beslut åt att isamråd med och göra en värdering averfarenheterna av gällande ordning i fråga om utförsel av kulturföremål och attlägga fram de förslag som kunde vara påkallade. Kullurtådethar redovisat sina förslag i rapporten mot utförsel av kulturföremål. Irapporten föreslås en omfattande reglering av utförseln av kulturföremål. Vidremissbehandlingen har rapporten fält ett övervägande positivt mottagände. De fleslaremissinstanserna hälsar med tillfredsställelse kulturtå-dets förslag om ettutökat skydd mot utförsel av kulturföremål. a. flera juridiska instanserhar emellertid varit starkt kritiska och framhållit alt det är nödvändigt attgöra begränsningar och preciseringar i de av kullurtådet föreslagna reglerna. Föregen del anser jag i likhet med flertalet remissinstanser att ytterligareåtgärder behövs för att motverka att äldre kulturföremål förs ut ur landet. Bl.a. den kritik som riktats mol kulturtådets förslag har emellertid föranlett migatt göra betydande omarbetningar av kulturtådets rapport. De förslag som jag idet följande lägger fram är sålunda av väsentligt mindre genomgripande natur änvad har föreslagit. Flertaletstater skyddar sitt nationella kulturarv genom begränsningar i rätten alt föraut kulturföremål ur landel. Desvenska bestämmelserna om utförsel av kulturföremål skyddar endast vissaföremål tillverkade före är 1860. Motsvarande reglering i andra länder är oftamyckel mer omfattande. Så är förhällandet t. ex. i , och Norge.Jag vill meddela att frågan om lagstiftning om utförsel av kulturföremål har behandlalsvid överläggningar mellan företrädare för berörda departement i denordiska länderna. Finlandinförde begränsningar i räiten att föra ut kulturhistoriskt värdefullaföremål. Begränsningen avser tre grupper av föremål: dels gamlakonstverk samt konstindustri- och konsthantverksprodukter, dels andra över 50är gamla föremål av allmänt kulturhistoriskt värde och dels föremål medanknytning lill den nationella historien och bemärkta personer, värdefullamanuskript och vetenskapligt betydelsefulla samlingar oberoende av derasålder. Begränsningarna gäller kulturföremål av utländskt ursprung endast om deunder varit minst 50 är i landet. FrånIsland är det enligt lag förbjudet all utan riksantikvariens tillstånd föra utföremål som är äldre än . Riksantikvarien kan, efter att ha Prop.1981/82:82 8 inhämtattillstånd från kulturministeriel, ocksä förhindra utförsel av yngre föremål omdessa anses särskilt värdefulla. har sedan längetillämpat utförselförbud för vissa kulturföremål. Förbudet ingår som en del ikulturminnesvårdslagstiftningen. godkände en revision avlagstiftningen, som trädde i kraft . Enligt den revideradelagen är det utan särskilt tillstånd förbjudet all föra ut följande fyragrupper av föremål ur riket, nämligen dels fornminnen, dels gamlabyggnader av alla slag liksom delar därav samt andra föremål av konst-, kultur-eller personhisloriskt intresse, dels samiska kullurminnen oavsett ålder ochdels minnen - oavsett ålder av framstående personer. Förbudet gäller ocksåföremål av utländskt ursprung. FrånDanmark får kulturföremål fritt föras ut med undantag för de fornfynd somtillfaller staten. Enligt vad jag har erfarit överväger man emellertidatt ta upp frågan om att införa ell förbud mol utförsel av kulturföremål. Jagredogör här även något för lagstiftningen i vissa andra länder. Exportenfrån av konstföremål regleras genom en lag enligt vilkenföremål av nationellt, historiskt eller konstnärligt intresse inte får förasut utan tillstånd av en särskild licensbyrä. IFörbundsrepubliken skall enligt en förbundslag från är 1955 konstverkoch kulturföremål, inkl. föremål hänförliga lill biblioteks- och arkiv väsen,vilkas bortförande från skulle innebära en väsenUig förlustför kullurbeslåndel, införas i ett register över nationellt värdefullakulturföremål. Registrering av ett kulturföremål medför förbud att exporteraföremålet utan tillstånd. Utförselnav antikviieler och konstföremål från regleras bl.a. genom en lag frånår 1939. De föremål som är underkastade lagens bestämmelser utgörs av fast ochlös egendom av konstnärligt, arkeologiskt eller etnografiskt inlresse. Frågorom export av kulturföremål handhas av en särskild byrå för export av antikviieleroch konstföremål. I fordras fillståndför utförsel av föremål som är mer än och som funnits i landel imer än . Frän denna huvudregel finns dock följande undanlag. Förmanuskript, dokument, arkivalier samt fotografiska kopior och negaliv gäller enåldersgräns pä . Frän ulförselförbudel undantas frimärken av filalelistisktintresse och liknande varor. För att minska antalet ansökningar om exportlicensgäller ett generellt utförsellillstånd för föremål vars värde understiger 4000engelska pund. Undantagna från detla generella tillstånd är dokument,manuskript, arkivalier, fotografiska kopior och negativ, diamanter och diamantbesaltaartiklar saml arkeologiskt material. IÖsterrike gäller enligt en lag generellt förbud mot utförsel avföremål med historisk, konstnärlig eller kulturell betydelse. Prop.1981/82:82 9 Medhänsyn till de snabba samhällsförändringarna är del nu viktigt all vi vårdardet svenska kulturarvet i dess olika former. För att vi själva och kommandegenerationer skall kunna förstå vårt lands historia och uppleva en kulturellidentitet är det angelägel alt bl.a. föremål från äldre lider bevaras i landel. Många värdefulla äldresvenska kulturföremål förs ut ur landet i en utsträckning som inte ärönskvärd. Nuvarande skyddsbestämmelser bör därför utökas till att omfattaytterligare grupper av kulturföremål. Deåtgärder som jag föreslår avser främst att motverka en på kommersiella grunderorganiserad utförsel av kulturhistoriskt värdefulla föremål. Utförsel som harsamband med ett reguljärt kulturutbyte eller sammanhänger med personligaförhållanden kommer i stort sett inte all hindras av den nya lagstiftningen. I likhet med kullurtådetanser jag att de föremål som vi bör bevara i landet är sådana som är av storbetydelse för del nationella kulturarvet. Konstnärliga, vetenskapliga ochhistoriska aspekter bör ingå i den sammanfattande värderingen. Liksom kullurtådetanser jag att man bör sträva efter att skydda de kulturföremål som är vikfigaför att ge en allsidig bild av vårt äldre materiella kulturarv. Det är därförangelägel all skyddet kommer att spänna över hela fältet av föremålsgrupperfrån alla samhällsskikt. I första hand bör skyddet avse undertepresenteradekategorier av föremål. Ett föremåls kulturhistoriska värde är bl. a. beroendeav dess ålder, material och ursprung. Av betydelse är också i vilket skick delbevarats, vilken miljö det representerar, om det är unikt och om det är typisktför en försvinnande föremålskategori. Delskulle i och för sig kunna övervägas alt införa en lag som klart angav vilkakulturföremål som bör vara kvar i landet. Det är emellertid omöjligt att göraerforderliga preciseringar utan att del blir fräga om ett registreringsförfarandesom direkt pekar ut föremålen ifråga. Att göra en registrering av detta slagskulle emellertid kräva en omfattande och kostsam inventering. En sådan lösningär därför inte möjlig. Principerna förutformningen av skyddet mot utförsel av kulturföremål bör därför enligt minmening i stället bygga på den av kullurtådet angivna grunden, dvs. atttillstånd måste sökas för utförsel av föremål av vissa kategorier som bedömtssom kulturhistoriskt värdefulla. För de föremål som är av stor betydelse fördet nationella kulturarvet kan prövningen medföra förbud mot utförsel medan iövriga fall tillstånd medges. Motivetför en lagstiftning är att förhindra att betydelsefulla inslag i del svenskakulturarvet försvinner ur landet. Avgörande för om tillståndsprövning skallske eller inte bör därför vara all det kan befaras att risk för utarmning avkulturarvet föreligger beträffande viss grupp av föremål. En vidsträcktskyldighet alt ansöka om tillstånd skulle också leda till en Prop.1981/82:82 10 omfattandeadministration och medföra väsentliga kostnader. De regler som jag föreslår idet följande omfattar därför en betydligt mindre krets av föremål än vad kullurtådethar föreslagit. De bör också i jämförelse med förslag vara ägnadeall förenkla och begränsa prövningsförfarandet. Jagdelar kulturtådets uppfattning belräffande vilka gränser som bör gälla för deavsedda föremålens ålder. För de flesla föremålen bör således åldersgränsen sältasvid 100 är. Denna generella åldersgräns tillämpas i tullhänseende då det gällerinförsel av antikviteter till riket. Inom är man således redan vanvid denna åldersgräns, vilket är en stor fördel. Skyddet bör inskränkastill sädana föremålsgrupper där del föreligger ell klart uttalat behov av skyddmot utförsel. Skulle det visa sig all yllerligare föremålsgrupper bör omfattasutgår jag från att berörda myndigheter kommer att föreslå behövligakompletteringar. Jag kommer längre fram att gå in på avgränsningarna och därvidföreslå att av kullurtådet föreslagna opreciserade och vittomfattande föremälskalegorierinte skall omfattas av lagregleringen. Vidare är det nödvändigt att de olikaföremålsgrupper som omfattas av lagstiftningen noga definieras och avgränsas.Föremål bör inte heller las med om krav pä tillstånd för utförsel skulle blialltför betungande för allmänheten sett i förhållande till skyddsvärdet. Detär enligt min mening inte rimligt alt bara inskränka antalet föremålskategorier.Även de av föreslagna undantagsfallen bör utökas. Kullurtådet haransett all ufiändska föremål, dvs. sådana föremål som är fillverkade ellerframställda utomlands bör ha funnits i för att kunnasägas ingå i vårt kulturarv. Samma regler bör därför enligt gällaför dessa som för de i tillverkade föremålen. Om de ufiändska föremåleninte har varil i landet i mer än 100 är skall, enligt förslag,undanlag från lagen gälla pä del sället att de fär ulföras ulan tillstånd. Jagdelar i princip uppfattning beträffande de utländska föremålen.Endast ell relativt sett myckel ringa antal utländska föremål som har varil i landeli får emellertid antas ha så slor betydelse för det svenskakulturarvet alt de inte bör kunna få föras ut ur landet. Det är dessutom oftaomöjligt att bevisa att ett föremål har funnits i under kortare lid än100 år. Med hänsyn lill vad jag nu har anfört föreslår jag alt sådanakulturföremål som är framställda utomlands tills vidare får ulföras ulantillstånd. När del gäller all bestämma om föremålet skall anses vara framställtinom eller utom landel och alltså bedömas vara svenskt eller utländskt bör degränser som har vara avgörande. Ett föremål som är framställt iSkåne pä 1500-lalel bör alltså anses som svenskt trots att då tillhördeDanmark. Enligtvad jag har erfarit är närmare hälften av de föremål som föranleder ansökan omutförsellillstånd framställda i ufiandet. Det finns anledningtro att det kommer alt röra sig om ungefär samma propor- Prop.1981/82:82 11 tioneräven med utökade föremälskalegorier. Ett uteslutande av deutländska föremålen frän skyddsreglerna innebär en väsentlig lättnad ihanteringen av lagstiftningen. Härigenom blir del enklare för utländskamedborgare all förvärva föremål som de vill återbörda till sina hemländer. Jagär dock medveten om all detla förslag innebär att vissa föremål som är myckelväsentliga för det svenska kulturarvet lämnas utanför lagstiftningen. Jagtänker då pä sådana föremål som kan ha särskild anknytning till vår svenskahistoria eller i hög grad har påverkal utvecklingen i inom olikakulturella områden. Detta har under beredningsarbetet framhållits bl.a. avriksantikvarieämbetet och statens historiska museer. En närmare belysning avvilka ufiändska föremål som bör omfattas av lagstiftningen saknas emellertid idet utredningsmaterial som f. n. föreligger. Jag har därför för avsikt altsenare föreslå regeringen att uppdra ät och statenshistoriska museer att utreda behovet av utförselskydd för utländska föremål.Jag utgår frän alt också andra berörda myndigheter följer utvecklingen och vidbehov återkommer med förslag om skydd för speciella utländska föremål. 1motsats till kullurtådet anser jag all ett föremåls ekonomiska värde bör tillmätasbetydelse vid prövning av frågor om utförsel. Jag förordar all föremål som harett värde undantas från lagen. Detta innebär en förenklingför den enskilde och utgör ett led i min strävan alt minska antalet lillslåndsärenden.Del är också nödvändigt att ha någon form av värdegräns med hänsyn till atttillståndsprövning och tillståndsbe-viljning bör förenas med en avgift. Motbakgrund av den principiella inställning som jag nu har redovisat redogör jag idet följande närmare för hur lagstiftningen enligt min mening bör utformas. 2.3Lag om utförsel av kulturföremål 2.3.1Föremål som kräver utförseltiUstånd Kullurtådetgrundar sin bedömning av vilka föremål som berörs bl. a. på resultatet av enenkätundersökning rörande behovei av skydd mol utförsel av kulturföremål.Enkäten gick ul lill 67 museer och jämförbara institutioner. Svar erhölls frän54 av dessa. Endast två ställde sig avvisande lill ulförselrestriktioner medanövriga fann sådana restriktioner befogade. De flesta angav att skyddet bordeutvidgas till all omfatta ett betydligt större antal föremålsgrupper än i dag.Även flertalet remissinstanser anser detla. Lagtextenbör i preciserade former ange vilka kategorier av föremål som berörs. I detföljande redovisar jag mol bakgrund av förslag en förteckning överberörda föremål jämte kommentarer. 1.Följande föremål som framställts före är 1600: a.tryckta skrifter, kartor och bilder. Medtryckt skrift bör försläs sådan skrift som har framställts i 1981/82:82 12 tryckpress.Jag delar kungl. uppfattning all även tryckta kartor och bilderbör skyddas.