prop · G503105 · 1981-12-31 00:00:00 — Vi skallhärefter beröra frågan om delgivning av kallelse lill huvudförhandling i frågaom tiltalad som håller sig undan. Enligl gällande rätt krävs inte att sådandelgivning skett (46 kap. 15 § tredje stycket RB). har biträtten inlernalionell konvention, vari de som anklagas för brott tillförsäkrasvissa minimirälligheler, däribland rätt all närvara vid rättegång mol dem.Gällande regler i fråga om avgörande av mål i den tilltalades frånvaro har inteansetts strida mol konventionen (se prop. 1971:125 s. 35). De förslag som vilägger fram när det gäller tilltalad som håller sig undan innebär i huvudsakendast elt förtydligande av nuvarande regler. Det finns därför knappastanledning all ompröva tidigare ställningstaganden i fråga om behovel avdelgivning av kallelse i nu avsedda fall. Vad nu sagts betyder självfallet inle all domstolen, omman kan anta att en tilltalad håller sig undan, bör avslå från alla delgivningsförsök.I första hand bör man söka nå resultat med de ordinära delgivningsformerna.Stundom torde en tilltalad som håller sig undan delgivning kunna effektivt nås Prop.1981/82:105 47 avkallelse genom s.k. spikning enligl 15 § andra stycket delgivningslagen (1970:428).Delgivning genom kungörelse lorde däremot oftast vara en i praktiken överflödigåtgärd; chansen all den tilltalade verkligen får del av en kungörelse ärnormall liten. Anses del emellertid med hänsyn lill förhållandena i ettenskilt fall alt möjligheterna lill faktisk delgivning ökar avsevärt genom enkungörelse, bör sådan givelvis äga rum. Slutligenskall i detta avsnitt kort tas upp frågan om delgivning av dom som meddelatsefter huvudförhandling i den tilltalades frånvaro. Några regler om sådandelgivning finns f.n. inle, men vid våra hearings har från något håll hävdalsalt en utvidgning av området för avgörande av mål i den tilltalades frånvaro avrättssäkerhetsskäl bör åtföljas av ett införande av en delgivningsrulin i frågaom domen. Delär ett allmänt känt faktum att delgivningar i samband med rättegångarförorsakar stora kostnader för samhället och all problemen med att genomföra delgivningarhar ökat . Av domarna delges f.n. endast tredskodomar. Om maninför en delgivningsrulin även beträffande domar i brottmål, meddelade i dentilltalades frånvaro, skulle samhällets del-givningsresurser belastas yllerligare,enligl vår mening så myckel all man då snarare bör överväga alt avstå från enutvidgning av möjligheterna att hålla förhandling i den tilltalades frånvaro.Ett syslem som förutsäller delgivning av domen medför också andra ölägenheter,bl.a. därigenom all en dom kan få vänta myckel länge på verkställighet och altolika utgångspunkter för klagotidens beräkning kan komma att gälla för skildaparter. Vidbedömningen av om man kan avstå från en delgivningsrulin som sagts måste mangivelvis väga in vilka andra rätlssäkerhelsgaranlier som finns inbyggda isystemet. Del bör därvid noteras alt, när det gäller domar som innehåller meringripande påföljd än villkoriig dom och/eller böter, vårt förslag innebär attden tilltalade måste ha uteblivit minst två gånger från huvudförhandling imålet trots all han delgivits kallelse till förhandlingen och att dentilltalade i de icke helt okomplicerade fallen alllid biträds av försvarare vidförhandlingen. En given uppgift för försvararen måste därvid vara alt takontakt med den tilltalade och meddela domens innehåll. Genom lämpligtutformade kallelser kan den tilltalade också informeras om vad som kan komma utav rättegången, om han inle infinner sig. Slutligen kan erinras om alldomstolen är skyldig all sända domen till hans senast kända adress inom envecka frän den dag då domen meddelades. Medhänsyn lill dessa faktorer anser vi att vårt förslag lill utvidgning av områdetför handläggning av brottmål i den tilltalades frånvaro tillgodoser dentilltalades rättssäkerhet i så väsentlig mån all ell syslem med delgivning avdomen inle behöver införas. 5.8Något om de ekonomiska konsekvenserna av vårt förslag Vårtovan redovisade förslag innebär all utrymmet för att hålla huvudförhandlingoch avdöma brottmål i den tilltalades frånvaro ökar. Prop.1981/82:105 48 livitelsvinster som kan göras är framför alll knutna lilldel faktum all en förhandling, lill vilken den tilltalade underiåter allinfinna sig, inle behöver ställas in utan i stället kan genomföras och måletavgöras. Att ekonomiska vinster kan göras på detta sätt är uppenbart. Domstolenspar tid och arbete. Åklagare, målsägande, försvarare och vittnen slipperinfinna sig till en ny huvudförhandling. Vinsterna blir givelvis störst i demål där, med nuvarande regler, flera förhandlingar skulle ha fåll ställas in lillföljd av att den tilltalade inle infinner sig. I de fall där målet enligl vårt förslag skall få avgörasförsta gången den tilltalade uteblir - alltså bl.a. rnål där påföljden kanväntas inskränka sig lill villkoriig dom och/eller böter - lorde förslaget intebehöva medföra några merkostnader, som minskar de ovan antydda ekonomiskavinsterna. Så kan däremot i viss mån bli fallet när det gäller mål, i vilka skyddsiillsyneller fängelse kan ådömas den tilltalade uteblir. Dels kandomstolarnas benägenhet all förordna offenllig försvarare länkas bli någotstörre i mål där den tilltalade inle medverkar. Och dels kan det finnas en riskatt reglerna i något fall kan försinka handläggningen. Del kan nämligen länkasall en tilltalad, som - orn reglerna inle funnits - skulle ha infunnit siglojall vid domstolen första gången han blivit kallad, med del nya systemet itankarna säger sig att han kan undgå ell obehagligt framträdande infördomstolen. Ett mål, som enligt de gamla reglerna skulle ha kunnat avgöras ihans närvaro vid det första förhandlingslillfället, får nu vänta till den andrautsatta förhandlingen och då avgöras i hans frånvaro. Effeklivi-lelsföriuslerkan också uppslå, om domstolen - under anlagande att målet kan avgöras ulanhinder av den tilltalades frånvaro - avslår från alt i förväg låta hämta honomlill del andra förhandlingstillfället men det vid förhandlingens början visarsig att den tilltalades närvaro krävs. Det är av naturliga skäl svårt att förutsäga i vilken månde nu redovisade orsakerna lill effektivilelsföriusl kan komma all reduceravinsterna med vårt förslag. Vi är för vår del övertygade om att de berördaölägenheterna kommer all uppslå endast i ell begränsat anlal fall och all deekonomiska fördelarna med den föreslagna handläggningsordningen blir avsevärtstörre än de eventuella nackdelarna. Del är också vanskligt all uppskatta i hur många mål denföreslagna möjligheten att avgöra mål i den tilltalades frånvaro kan komma atttillämpas och hur stora de ekonomiska vinsterna därför rent beloppsmässigtblir. Vi anser del emellertid troligt alt lågt räknat ytterligare ell par lusenutsatta huvudförhandlingar kan genomföras. Varje inställd förhandlingförorsakar statsverket icke obetydliga merkostnader. De sammanlagda statsfinansiellavinsterna med reformen kan därför beräknas uppgå lill avsevärda beloppårligen. Prop.1981/82:105 49 I enlighet med del anförda har vi upprällal förslag lilländring i , bilaga. Vi föreslår att lagändringarna träder i kraft den Ijanuari 1982. I 46 kap. 15 första stycket, som behandlar situationen allmål inle kan handläggas i den tilltalades frånvaro, föreslås inga ändringar. I paragrafens andra stycke regleras huvudförulsällningarnaför all mål skall få avgöras i den tilltalades frånvaro. Stycket ersätter denuvarande andra och tredje styckena i paragrafen. Som framgår av styckets inledning avses de fall där dentilltalade inle infinner sig personligen vid huvudförhandling. För stycketstillämpning är det alltså utan betydelse om den tilltalade uteblir helt ellerom han inställer sig genom ombud. I styckels inledning fastslås vidare den för alla fallgemensamma grundregeln all målet måste kunna utredas tillfredsställande trotsden tilltalades frånvaro för alt huvudförhandlingen skall få hållas. Termen"tillfredsställande" har fått ersätta det nuvarande uttrycket"nöjaktigt"; någon saklig ändring avses dock inle med delta. Angåendeden närmare tolkningen av begreppet hänvisas till avsnitt 5.2. Möjligheterna all avgöra mäl i den tilltalades frånvarohar i övrigt delats upp i tre olika punkter. I första punkten upptas de fall, där målet får avgörasförsta gången den tilltalade uteblir från en förhandling. Del är lill en börjande fall som f n. regleras av andra stycket i paragrafen, alltså mål där del inlefinns anledning alt döma lill annat än böter. Vidare upptas i denna punkt enav nyheterna i vårt förslag, nämligen möjligheten alt i den tilltaladesfrånvaro ådöma villkoriig dom eller sådan påföljd i förening med böter. I andra punkten upptas en annan nyhet i vårt förslag,nämligen all domstolen får i den tilltalades frånvaro handlägga mål där detsaknas anledning ådöma annan påföljd än skyddstillsyn eller fängelse . Liksom i första punkten avses den påföljd som kan antas komma ifråga med hänsyn lill omständigheterna i det konkreta fallet. Handläggningsmöjlighetengäller även mål där de påföljder som sagts kan förekomma i förening böter. I samtliga fall som avses uppställs förutsättningenalt den tilltalade för i målet uteblir från huvudförhandlingrörande de åtalade brotten. Detta innebär bl.a. ett förbud mol handläggning iden tilltalades frånvaro, om den tilltalade delgivits till-läggsslämning förnya brott mellan det första och del andra frånvarolillfäl-lel och de nyabrotten skall behandlas vid del andra tillfället. Tredje punkten motsvarar nuvarande tredje stycket iparagrafen. Prop.1981/82:105 50 na punkt regleras den situationen att den tilltalade,efter det att han blivit delgiven stämning, håller sig undan på sådant säll allhämtning lill förhandling inte kan genomföras. För all elt mål i detta lägeskall få handläggas i den tilltalades fiånvaro krävs att den tilltalade haruppsåt alt hålla sig undan från rättegången. Oaktsamhet är således inle lillräckligl.Däremot är det inle nödvändigt all den tilltalade har direkt syftat lill allhålla sig undan. Även indirekt syfte och s.k. eventuellt uppsåt medför allregeln blir tillämplig. På vilket säll den tilltalade lyckas hålla sig undan ärointressant; om han kan antas befinna sig utomlands eller inom riket saknarockså betydelse. Del väsentliga är all han lyckas varaktigt undgå hämtningtill rätten. Av paragrafens tredje stycke följer all huvudförhandlingfår hållas i den tilltalades frånvaro, om del saknas anledning vidta annanåtgärd i påföljdshänseende än att enligl 34 kap. I § första stycket förstapunkten förordna att tidigare ådömd påföljd skall avse även deaktuella brotten. Detta gäller oavsett den tidigare ådömda påföljdens art.Därvid gäller samma förulsätlningar som i fråga om bölesbroll, givelvis ävenkravet på tillfredsställande utredning. Av det sistnämnda följer bl.a. allmöjligheten att handlägga mål i den tilltalades fiånvaro bör utnyttjasrestriktivt när del kan övervägas all låta en tidigare ådömd skyddstillsynomfatta nya brott. 1 sådana fall lorde nämligen den tilltalade regelmässigtkunna lämna väsentliga bidrag lill påföljdsutredningen, om han hörs direktinför rätten. YLnligt fjärde stycket får mål där del är aktuellt all ådömaskyddstillsyn eller fängelse inle handläggas i den tilltalades frånvaro utanall försvarare finns närvarande. Undanlag görs endast för del fallet allförsvarare ej behövs. Så kan vara fallet l.ex. om gärningen är erkänd ochpåföljdsfrågan inle föranleder någon tvekan. Behövs försvarare, bör rättenutfärda förordnande före del förhandlingslillfälle vid vilket måletkan avgöras, om del kan antas all den tilltalade avser all inle infinna sig ochförsvarare inle förordnals tidigare. Av femte stycket framgår all en tilltalad, som håller sigundan, inle behöver delges kallelse till förhandlimgen för att målet skall fåavgöras. Även om del finns anledning anta all den tilltalade håller sig undan,bör givelvis delgivningsförsök göras, enligl vad som utvecklas närmare i denallmänna motiveringen (avsnitt 5.8). Sjätte stycket motsvarar helt nuvarande fjärde stycket,bortsett från en språkligjustering. Underbilaga tiU bilaga I Lag om ändring i Härigenomföreskrivs all 46 kap. 15 § skall ha nedan angivna lydelse. 46 kap. 15 §' Uteblirden tilltalade från rällegångsfillfälle för huvudförhandling eller kommer hantillstädes genom ombud, då föreläggande meddelats honom att infinna sigpersonligen, skall rätlen förelägga nyll vite eller förordna, all han skallhämtas lill rätten antingen eller till senare dag. Förekommerej anledning att ådöma annan brottspåföljd än böter, må, om saken finnes kunnanöjaktigt utredas, målet avgöras utan hinder av att den tilltalade kommittillstädes allenast genom ombud eller uteblivit. , tilltalade avvikit, sedan stämning delgivits lumom. och finnes saken kunnanöjaktigt utredas, må ock målet avgöras utan hinder av att den tilltaladeuteblivit, även om kallelse ej delgivits honom. Kan saken utredas tillfredsställande, får målet avgörasutan hinder av all den tilltalade inte är personligen närvarande vid huvudförhandlingen,om 1. anledningsaknas att döma till annan påföljd än villkorlig dom el ler böter eller sådana påföljder i förening. 2. anledningsaknas att döma till annan påföljd än skyddstillsyn eller fängelse i högst sexmånader eller sådana påföljder tillsammans eller i förening med böter, och den tillta-tadetidigare underlåtit att inftnna sig vid huvudförhandling rörande de brott somavses med åtalet, 3. dentilltalade, sedan stämning delgivits honom, avvikit etter håller sig undan påsådant sätt alt han inte kan inställas till huvudjörhand-ling. Med de påjöljder som anges i andra stycket I skalllikställas förordnande enligt 34 kap. I § första stycket I . Huvudförhandling får hållas enligt andra stycket 2 eller3 endast om den tilltalade biträds av försvarare vid förhandlingen. 'Senaste lydelse 1964:166. Rättegångsfråga må avgöras utan hinder av den tilltalades utevaro. sagts gäller dock inte om det är uppenbart att behov avförsvarare inte föreligger. I faUsom avses i andra stycket 3 får målet avgöras även om den tilltalade inte delgivUskallelse tiU förhandlingen. Rättegångsfråga/år avgöras utan hinder av den tilltalades utevaro. Denna lag träder i kraft den . Prop.1981/82:105 53 Samtliga remissinstanser utom hovrätten för tillstyrkt all möjlighelema att avgöra brottmål i den tilltalades utevaroutvidgas. Hovrätten för har i slällel förklarat alt den inlemotsätter sig en sådan utvidgning. I två särskilda frågor, nämligen delskravet på tidigare utevaro dels kravet på försvarare, har flera remissinstanserframfört förslag som avviker från rältegångsutredningens. Några remissinstanserhar också ställt sig tveksamma lill om bl.a. fängelse över huvud taget bör fåutdömas i den tilltalades utevaro. 2 Kravet på tidigare utevaro m.m. Sex av de fjorton remissinstanserna, nämligenriksåklagaren, , hovrätten över och , hovrättenför , och Föreningen anseralt del inte bör uppställas sorrt krav för all få döma lill skyddsiillsyn ellerfängelse all den tilltalade har uteblivit frånhuvudförhandling i målet. Även överåklagaren i hardenna uppfattning. Hovrätten över och anför all del krav pårättssäkerhet som bör upprätthållas i rättskipningen inle kan få göras avhängigtav den tilltalades benägenhet all delta i rättegången. Om man anser att ell målöver huvud taget kan avgöras i den tilltalades utevaro, finns det enligthovrättens mening inte några skäl att vänta med avgörandet tills han uteblivitför . anser, all frågan huruvida ell visst mått avutredning är tillfyllest för all grunda en från rällssäkerhetssynpunklgodtagbar dom inte påverkas av del anlal gånger som den tilltalade haruteblivit. Hovrätten för påpekar alt möjligheterna atttillfredsställande utreda saken närmast lorde bli sämre av alt målet måstesällas ut två gånger med därav följande försening av avgörandet. Riksåklagarenmenar all omständigheterna ofta kan vara sådana alt det redan på ell tidigtstadium med ganska god säkerhet kan förutses att den tilltalade inle kommerall hörsamma en kallelse lill huvudförhandling. Under förulsällning att offenlligförsvarare finns närvarande bör del enligt riksåklagarens uppfattning i sådanafall vara möjligt att avgöra målet redan vid dén första huvudförhandlingen.Riksåklagaren tror all möjligheten all döma ut fängelsestraff i dentilltalades utevaro kommer att användas i jämförelsevis okomplicerade mål,främst s.k. taxebroll av typ rattfylleri och misshandel. Riksåklagaren anseremellertid att maximitiden för fängelse Prop.1981/82:105 54 som utdöms i den tilltalades utevaro bör sättas vid tremånader, som motsvarar del högsta fängelsestraff som kan dömas ut i föreningmed skydds-tillsyn. Justitiekanslern anser all även utdömandet av påföljdenvillkorlig dom bör kräva att den tilltalade har uteblivit från huvudförhandlingi målet. förordar en regel som ger domstolenmöjlighet att döma till skyddsiillsyn eller fängelse redanvid det första frånvarotillfällel, om den tilltalades bristande vilja altinfinna sig har blivit tydligt klarlagd. I andra fall bör enligt tingsrättensådan möjlighet finnas vid upprepad utevaro. menar alt endast skyddsiillsyn men ejfängelse bör likställas med villkorlig dom i nu aktuellt hänseende. FöreningenSveriges statsåklagare anser, all del inte alls bör gå all döma lill skyddsiillsyni den tilltalades utevaro och all endast fängelse högst bör kunnadömas ut och i så fall under samma förutsättningar som rättegångsulredningenföreslagit för villkoriig dom. Enliglöveråklagaren i bör målet kunna avgöras redan vidförsta utevarolillfållel, om del kan antas alt utevaron uppenbarligen beror påtredska från den tilltalades sida och han inle kan förväntas komma allhörsamma ny kallelse. Dubblerad utevaro bör inle heller behövas för de inlesällan förekommande fallen där frånvaron har sin grund i en närmast panisk förskriickelsehos den tilltalade all uppträda i en offentlig rättegång. Överåklagaren i åklagardistrikt anser all del inlebör gå all döma till fängelse i den tilltalades utevaro samt är tveksam tillall påföljden skyddstillsyn skall få dömas ul vid utevaro. Chefen för länsåklagarmyndigheten i ärtveksam till om del bör gå att döma lill fängelse och skyddsiillsyn i dentilltalades utevaro. 3 Kravet på försvarare Flera remissinstanser har tagit upp utredningens krav påförsvarare i de fall då skyddsiillsyn och fängelse skulle få utdömas i dentilltalades utevaro. , hovrätte/. ', över och ,, och Föreningen att nu gällande regler om försvarare i 21 kap. RB är tillräckliga och attnågon särreglering inle behövs för de fall då domstol får avgöra mål i tilllaladsutevaro. Hovrätten över och menar alt om målets beskaffenhetinte föranlett att försvarare förordnals enligl reglerna i 21 kap. RB. bör denomständigheten all målet kan komma alt avgöras i den tilltalades utevaro intevara av någon självständig betydelse i försvararfrågan. Hovrätten påpekar alldet åligger såviil åklagaren som domstolen all självmant ta till vara dentilltalades intresse och att värdet av en försvarares insatser i den aktuellasituationen torde vara ytterst begränsat. Prop.1981/82:105 55 Hovrättenför och tingsrutt anserall den av rättegångsulredningen föreslagna regeln om krav på försvarare ivissa fall då domstol avgör målet i den tilltalades utevaro bör gälla vidpåföljden fängelse men ej vid skyddsiillsyn. Att kravet på försvarare skallfinnas vid påföljden fängelse påkallas enligl hovrätten av behovel all bevaraallmänhetens tilltro lill rättssäkerheten i domslolsförfarandel. Vidare anserhovrätten all del bör beaktas, all personundersökning inle krävs för all fådöma lill fängelse . Chefen jörlänsåklagarmyndigheten i anser all utredningens krav påförsvarare, då påföljden skyddsiillsyn eller fängelse skall dömas ut i dentilltalades utevaro, kan mjukas upp något. Övriga remissinstanser har i nu berörda huvudfrågor i alllväsentligt delat utredningens uppfattningar. Justitiekanslern anser all även 45 kap. 15 § RB bör ändrassom en följd av ändringarna i 46 kap. 15 §. Enligl bör 21kap. 2 § RB ändras så att kallelse enligl 45 kap. 15 § andra stycket RB kanutformas med hänsyn lill möjligheterna att avgöra mål i den tilltalades utevaro. har särskill tagit upp frågan omräckvidden av regeln att förordnande enligt 34 kap. I § första stycket Ibrottsbalken skulle kunna meddelas i den tilltalades utevaro. Tingsrättenanser alt del måste klargöras i vilken omfattning ett sådant förordnande atttidigare ådömd påföljd skall avse även ny brottslighet kan förenas med beslutom särskilda åtgärder, prövolidsförlängning, böter etc, när målet avgörs identilltalades utevaro. Tingsrätten föreslår alt mindre ingripande åtgärder,såsom varningar, förlängningar av prövotid och särskilda föreskrifter bör varamöjliga medan mer ingripande påföljder såsom förverkande av villkorligt medgivenfrihet eller del därav inle bör vara möjliga annat än under de förutsättningarsom avses med 46 kap. 15 § andra stycket 2 i utredningens förslag. anser att ordet "nöjaktigt"i 46 kap. 15 § RB bör bytas ul mol "fullt godtagbar utredning med hänsyntill målets beskaffenhet". Umebygdenstingsrätt har pekat på att den föreslagna utvidgningen av möjligheterna allavgöra mål i den tilltalades utevaro medför all en villkoriig dom ellerskyddstillsyn som ådöms i den tilltalades utevaro senare kan undanröjas i en nyrättegång och alt påföljden för brollslighelen då kan bestämmas till ettfrihetsstraff, som kan överstiga fängelse . Tingsrättenifrågasätter om del inte finns skäl all förhindra att längre fri-helsberövandenän ådöms för brottsligheten i samband med ell undanröjande av envillkorlig dom eller skyddsiillsyn som ådömts i den tilltalades utevaro. 1981/82:105 56 har framhållit, all del inte bör vara förbud mol handläggning iden tilltalades utevaro vid del andra utevarolillfållel i sådana fall då dentilltalade delgivils lilläggsslämning för nya brott mellan del första och delandra utevarolillfällel, om de nytillkomna brotten är sådana att påföljden fördem skulle bli enbart böter, om de varit de enda förekommande. Bilaga 3 Det remitterade lagjörslaget Lag om ändring i Härigenomföreskrivs att 46 kap. 15 § skall ha nedan angivna lydelse. Uteblirden tilltalade från rältegångslillfälle för huvudförhandling eller kommer hantillstädes genom ombud, déiföreläggande meddelats honom all infinna sigpersonligen, skall rätten förelägga nytt vite eller förordna, all han skallhämtas lill rätten antingen eller lill senare dag. Förekommerej anledning att ådöma annan brottspåföljd än böter, må, om saken finnes kunnanöjaktigt utredas, målet avgöras utan hinder av all den tilltalade kommittillstädes allenast genom ombud eller uteblivit. Uteblir den tilltalade från rältegångslillfälle förhuvudförhandling eller instäUer han sig genom ombud då han har förelagts attinfinna sig personligen, skall rätten förelägga nyll vite eller förordna, allhan skall hämtas lill rätten antingen eller lill senare dag. Kan saken utredas tillfredsställande, får målet avgörastrots att den tilltalade har inställt sig genom ombud eller har uteblivit, om detinte finns anledning att döma till annan påföljd än böter, fängelse i högst tremånader, villkorlig dom eller skyddstillsyn eller sådana påföljder i förening, 2. den tilltalade, sedan stämning har delgetts honom, haravvikit etter håller sig undan på sådant sätt att han inte kan hämtas tiUhuvudförhandlingen. I fall som avses i andra stycket I får fängelse ådömasendast om den tilltalade har uteblivU från ett rättegångstiltfäUe förhuvudförhandling i målet eller då har inställt sig endast genom ombud. Med de påföljder som anges i andra stycket I skalllikställas ett förordnande enligt 34 kap. I § första stycket I . Senaste lydelse 1964:166. Har dentilltalade avvikit, sedan stämning delgivits honom, och finnes saken kunnanöjaktigt utredas, må ock målet avgöras utan hinder av att den tiUtalade uteblivU.även om kallelse ej delgivits honom. Rättegångsfråga må avgöras utan hinder av den tilltalades utevaro. I fallsom avses i andra stycket 2 får målet avgöras även om den tilltalade inte har delgettskallelse till förhandlingen.