prop · G503122 · 1981-12-31 00:00:00 — : Distriktsveterinärorganisalionen fungerar i allmänhet tilldjurägarnas belåtenhet. Kritik som riktas mot den härrör i regel från skäl somytterst beror på underdimensionering. Lantbruksstyrelsens översyn avdistriktsveterinärorganisationen visar också att arbetsbelastningen i vissadistrikt är oacceptabelt hög. Beredskapstjänslgöringen upplevs allmänt somkrävande och alltför ofta återkommande. är del svårt alt tillämpasenare års reformer på arbetslivets område i fråga om bl.a. arbetstidsförkortning,deltidstjänstgöring, föräldraledighet, deltidspensionering m. m.Veterinärförbundet anser att dessa förhållanden framför allt beror påbristande resurser inom dislriktsvelerinärorganisationen. I första hand behövsdet därför fler distriklsvelerinärtjänsler. VeterinärförbundettiUstyrker utredningens förslag om ell ökat anlal tjänster, men vill framhållaatt de 30 nya tjänsterna enbart löser det akuta behovet av arbetskraft samt attde 50 fasta vikariatstjänsterna i själva verket innebär ett besparingsförslag.Förbundet hävdar all distriktsveterinärens arbetstid genomsnittligt väsentligtöverstiger vad som i övrigt i samhället är normalt. Enligl förbundels mening ärsåväl arbetstidslagen som arbetsmiljölagen tillämpliga inom distriktsveterinäroganisationen.Den föreslagna distriklsveterinärorganisationen kan möjligen skapa något bättreförutsättningar för såväl rimligare beredskapsbelastning som bättre möjligheteratt fillgodose ledigheier i samband med sjukdom, tillsyn av barn etc. Förbundetkommer att noga tillse att gällande arbelstidslagstifl-ning i allt väsentligt tiUämpasinom distriktsvelerinärorganisalionen. Velerinärförbundetansluter sig fill utredningens utgångspunkt att den veterinära fältverksamheleni framtiden i ökad utsträckning bör bedrivas genom flerveterinärstationer.Inrättandet av sådana blir framför allt aktueUt i djurtäta områden och där degeografiska förutsättningarna finns. Förbundet instämmer i utredningens mofivför inrättande av velerinärsla-tioner. Förbundet vill erinra om attlantbruksstyrelsen.gjort den bedömningen att flerveterinärstationer inte utgören reeU förstärkning som kan tillgodose det ökade behovet av veterinärainsatser. Däremot kan enligt förbundels mening förslaget möjliggöra en bättreplanering av arbetet. Inrättandetav veterinärstalioner motiveras av bättre förutsättningar för ett effektivtutnyttjande av tillgängliga veterinärer, som det underlättarmöjligheterna att skapa socialt acceptabla arbetsförhållanden. Härigenomreduceras statens personalomkostnader samt säkras en bättre veterinär serviceäven ur beredskapssynpunkt. Det är därför enligt förbundets uppfattningrimligt alt staten åtar sig det direkta ekonomiska ansvaret 1981/82:122 59 förinrättande och drift av veterinärstationer, eftersom denna organisationsformsamtidigt utgör en möjlighet lill rationaliseringar. Velerinärförbundettillstyrker utredningens förslag om all införa syste-mafisering avveterinärernas praklikjoumal i hela landet och att ett riksomfattandedatasystem byggs upp. Kostnaden för ett sådant system har av lantbruksstyrelsenberäknats liU ca 2 milj. kr. Förbundet fillstyrker att finansieringsker via kollektiva medel. Förbundet förutsätter att förslaget inle medförökade administrativa arbetsinsatser för distriktsvelerinä-rerna. Veterinärförbundetvill understryka att rådgivning mycket ofta meddelas i samband med sjukbesök.Nuvarande kungörelse som reglerar behandlingar utförda av djurägarnatillgodoser väl samhällets behov av bestämmelser på området. En utökad djurägarinsalsfordrar och förutsätter ökad utbildning av djurägare. Förbundet anser att detlaicke endast är en fråga om djurägarutbildning och ekonomiska intressen ulan iförsta hand en fråga om personligt omdöme, ansvar, djurskydd ochkonsumentintresse. Iutredningen saknas förslag om utbildningens utformning och kostnad. Förslagetom att använda annan personal i djursjukvården, vilket skisseras avutredningen, är ur flera synpunkter orealistiskt. ; TCO vill understryka all del är angelägel att åtgärdervidtas för all förbättra distriktsveterinärernas arbetsförhållanden. Bl.a. börnya tjänster inrättas i syfte alt minska behovel av fillfäUiga vikarier. Den veterinärafältverksamhelen bör i ökad utsträckning bedrivas genom flerveterinärstationer. : För sjukvården av travhästar tas distrikts- ochprivatpraktiserande veterinärer, mindre kliniker och djursjukhus i anspråk. STCfinner det angelägel att distriklsveterinärtjänster inrättas i sådan omfattningatt travhästar kan beredas skälig vård. Med hänsyn fill antalet sjukdomsfalloch tävlings- och avelsdjurens geografiska spridning kan vården ej ske enbartgenom privatpraktiserande veterinärer. STC tillstyrker den föreslagnaförstärkningen av distriklsveterinärorgani-sationen. ABTrav och galopp; Bristen på ambulerande veterinärer är emellertid stor i mångadelar av landet. Att räkna med att privatpraktiserande veterinärer skall finnasalt tillgå i tillräckUgt antal är inle realistiskt. För behandlingar av hästar såväl i avels- som tävlingsverksamhet - måste därför distriktsveterinärernaanlitas i betydande omfattning. Den av utredningen föreslagna förstärkningenav distriktsveterinärorganisationen tillstyrks. ; VMF vill starkt förorda utbyggnad av flerveterinärstationer. Dessaär fill stor nytta för såväl djurägarna som veterinärerna. De förra får genomdenna lösning bättre service och de senare har stor glädje och nytta avsamarbetet med kollegor såväl ur medicinsk som arbetsmiljöfrämjande synvinkel.Dessutom bör påpekas all dessa stationer också bör komma till stor nytta isamband med AT-programmet. 1981/82:122 60 Utredningensförslag att del regionala ansvaret för djurens hälso- och sjukvård bör åvUa lantbmksnämndernaoch all länsvelerinärorganisationens nuvarande arbetsuppgifter förs över tilllantbruksnämnderna tillstyrks av , statskontoret,lantbruksstyrelsen, i , övervägande antaletlantbruksnämnder, LRF och . Förslaget avstyrksav livsmedelsverket, , flertalet länsstyrelser,länsveterinärorganisationerna och . Vissaremissinstanser som yttrat sig framhåller all frågan yllerligare bör övervägasi samband med en eventuell översyn av livsmedelskontrollen. Socialstyrelsen:Styrelsen anser att det är viktigt att djurens hälso- och sjukvårdomorganiseras och har ingenting att erinra mot utredningens förslag---- attlänsveterinärorganisationens arbetsuppgifter förs över tillrespektive lantbmksnämnd och alt distriktsveterinärerna organisatorisktinordnas i lantbmksnämnderna. Statskontoret:Statskontoret tiUstyrker utredningens förslag alt ge lantbmksnämnderna detsamlade ansvaret för de statliga regionala insatserna inom animalieproduklionen,inkl. djurens hälso- och sjukvård. Eftersom någon klar gränsdragning inte finnsmellan djurhälsovård och djursjukvård, är samordningen av den verksamhet sombedrivs av näringens organisationer och de stafiiga insatserna av väsentligbetydelse. Ett särskilt ansvar bör läggas på lanlbmksstyrelsen att, efter denföreslagna omorganisationen, noga följa utvecklingen och ansvarsfördelningenmellan nämnda organ, så att onödigt dubbelarbete undviks. Riksrevisionsverket:Som framhållits anser RRV att den organisatoriska samordningen i förstahand bör gå i riktning mot jordbruksnäringens organ för hälsovård/produklionskonlrollinom ramen för elt samlat huvudmannaskap för djurhälsovård och djursjukvård.Endast om det slutgiltigt står klart att ett sådant samlat huvudmannaskap integår alt uppnå, anser RRV all den föreslagna överföringen lilllantbruksnämnderna bör övervägas. Lantbruksstyrelsen;Djurhälsoulredningens förslag innebär alt lantbruksnämnden övertar detregionala ansvaret för djurens hälso- och sjukvård. Lanlbmksstyrelsentillstyrker detta förslag. Härigenom kan nås erforderlig samordning av statenssamlade insatser för animalieprodukfionen. Somen följd av detta principiella ställningslagande föreslår utredningen att de idet föregående angivna arbetsuppgifterna för länsveterinärorganisalioneninordnas i lantbruksnämnden, som sålunda bl. a. får del regionala ansvaret för distriktsveterinärorganisationen.Lanlbmksstyrelsen ansluter sig tiU detta förslag, som bl. a. möjliggör enytterligare decentralisering av uppgifter från lanlbmksstyrelsen till regionalnivå. för att kunna fullgöra angivna uppgifter ha tUlgång tillkvalificerad veterinär expertis av det slag som länsveterinärernarepresenterar. I lanlbmksnämndens lekmannastyrelse kan lämpligen endast vissaövergripande frågor rörande djurens hälso- och sjukvård och distriktsveterinärorganisalionenbehandlas. Det alll övervägande antalet ärenden får fömlsältas komma allhandläggas och avgöras av Prop.1981/82:122 61 tjänstemanmed veterinär utbildning som därvid biträds av tjänsteman på lanlbmksnämndensadministrativa enhet. Givetvis skulle lanlbmksnämndensbehov av högt kvaUficerad expertis lösas om länsveterinären flyttades frånlänsstyrelsen fill lantbmksnämnden. kvarstående behov avveterinär expertis i övriga ärenden fick då lämpligen lösas genom alllänsveterinären fortfarande var skyldig att handlägga sådana ärenden ilänsstyrelsen. har dock stannat för en annan lösninggenom att föreslå att 10-12 länsveterinärtjänster flyttas tiU lantbmksnämndsorganisationenoch används för ledning av nämndens veterinära uppgifter. Varje tjänsteman skulledå svara för dessa uppgifter inom flera län. Lantbruksstyrelsen kan se fördelari detla förslag men del är givetvis förenat med nackdelar i förhållande tillnuvarande på länsindelningen byggda organisation. Lantbmksnämnderna har istort sett fillslyrkl förslaget medan länsveterinärerna avstyrkt. Lanlbmksstyrelsenvill mot bakgrunden av de skilda uppfattningar som framkommit i förhållande till utredningens förslag förorda en något modi fierad lösning av detta organisatoriska problem. Länsveterinären bör enligt styrelsens mening utan hinder av att han är anställd hos kunna åläggas att leda lantbruksnämndens uppgifter rörande djurens hälso- och sjukvård och dislriklsvelerinärorganisationen. Skillnaden mol nuva rande förhållande med länsveterinären som chef för länsveterinärorganisa lionen blir endast att länsveterinären utövar denna funktion såsom chef för en veterinär enhel inom lantbmksnämnden. ; Efterson ändringen sannolikt innebär alt länsstyrelsensresurser för livsmedelskontrollen kommer att minska, avstyrker livsmedelsverketbestämt att länsveterinärorganisalionen avskaffas och att organisationens arbetsuppgifterförs över till lantbruksnämnden. Närdet gäller personella resurser vill Uvsmedelsverkel starktunderstryka nödvändigheten av att det finns länsveterinär i varje länsstyrelse.Utredningen diskuterar möjligheten av all två eller flera länsstyrelser skullekunna dela på en länsveterinärtjänst. Enligt livsmedelsverkets uppfattningskulle en sådan organisation innebära en avsevärd försvagning av berörda länsresurser för livsmedelskontroll och kan därför inte accepteras. ; Enligt LONs mening kan vissa skäl tala för attlänsveterinärorganisationens uppgifter förs över till lantbmksnämnden om manmed en sådan åtgärd får bästa möjliga rationalitet inom lanlbruksverketsområde. vill emellertid påpeka att om den föreslagna omorganisationenkommer alt medföra en överföring av myndighetsuppgifter från lilllantbruksnämnden får förslaget så negativa konsekvenser att det inte nu börgenomföras. Somexempel på de negativa följderna av utredningens förslag om omorganisationenkan följande nämnas. Närdet gäller djurskyddsfrågor är det ofta fråga om myndighetsutövning på så sätlalt denna typ av ärenden kan innebära förbud eller ålägganden för djurägare. Isådana sammanhang är det väsentligt att rådgöra med den övriga expertis, bl.a.med den juridiska, som finns på . Del torde för övrigt varaprincipiellt lämpligt att myndighetsutövande och därmed sammanhängandeverksamhet bedrivs av och inle av 1981/82:122 62 ettensidigt sammansatt organ. kan inte heller se någon förbättring i ettförslag som innebär afi den lokala tillsynsmyndigheten, hälsovårdsnämnden,skall vända sig till ett ensidigt sammansatt organ i dessa frågor i stället förtill den regionala liUsynsmyndigheten, med vilken för övrigt samarbetet i regelär mycket gott. Överhuvudtagetkan förslaget i nämnda avseenden genom den föreslagna splUlringen innbära förvirtinghos såväl allmänhet som myndigheter om vem man skall vända sig till i olikafrågor, särskill eftersom gränsdragningen mellan djurhälso- och sjukvård,smittbekämpning och rena djurskyddsfrågor kan vara flytande. Förslagetkan även medföra en splittring vad gäller epizoolibekämpning och bekämpning avandra smUtsamma husdjurssjukdomar. a. effektivitetssynpunkt är detlaförhållande olyckligt. Påpekasbör även all har det övergripande ansvaret för veterinärmedverkani totalförsvarsfrågor. Länsveterinären ingår därför i länsstyrelsenskrigsorganisation. En överflyttning medför även negativa konsekvenser när detgäller möjligheten för all beakta aUa de frågor som berörkrigsorganisationen i dessa avseenden. förslag all nu genomföra en omorganisation talar även attutredningen fömtsätter en översyn av livsmedelskontrollen som skulle geunderlag för en framtida delning av de veterinära resurserna på länsplanet.Enligt LONs mening har utredningen underskattat möjligheterna att genomföra enmera väsentlig ändring av livsmedelskontroUens ansvarsfördelning mellancentral, regional och nivå. Det lorde enligl LONs mening ej varamöjligt att föra över ytteriigare uppgifter lill den kommunalanivån. En översyn av livsmedelslagstiftningen lorde snarare medföra att denregionala nivåns uppgifter ökar. Även dessa skäl talar således mot att man nugenomför en omorganisafion. Sverigeslantbruksuniversitet: Utredningen har föreslagit afi vissa arbetsuppgifter somi dag fullgörs av länsveterinärerna skall överföras fill lantbmksnämnderna. Länsveterinärensarbetsuppgifter hänför sig, kortfattat uttryckt, liU tre huvudområden, Uvsmedelskontrollen,vissa övriga tillsyns- och kontrollfunktioner såsom djurskydd, epizoolibekämpandem. m. samt tillsyn över den allmänna hälso- och sjukvården. Detförstnämnda av dessa områden berörs inte i denna utredning men fömtsätts föriaglfill . De övriga tillsyns- och kontrollfunktionerna, vilkafullgörs av länsveterinären i hans egenskap av tjänsteman vid ,bör ligga kvar på . Del sistnämnda området har anknytning tUllantbruksnämndernas verksamhet. Sammantagetfinner lantbmksuniversitelel att mycket talar för att länsveterinären ävenfortsättningsvis skall vara organisatoriskt placerad vid . Han bördock inom ramen för denna tjänst kunna överta ansvaret för alt ledalantbruksnämndens uppgifter inom djurens hälso- och sjukvård saml för distriktsvelerinärorganisationen. Länsstyrelseni län; Först kan konstaleras alt det från organisatorisksynpunkt är förkastligt att dela länsveterinären mellan två länsmyndighetermed hänsyn lUI den slitning mellan arbelsuppgtfterna inom de båda myndigheternasom måste bli följden. Anmärkningsvärt är att utredningen trots direktiv härominte ansett sig hinna med all belysa konsekvenserna av sina förslag i fråga omde uppgifter som länsveterinären fullgör 1981/82:122 63 Utredningsförslaget innebär ingen ändring i frågaom ansvar för djurskyddet och livsmedelshygienen, där del alltsåfömtsätts alt har veterinär fackkunskap. Det kan framhållas altden föreslagna delningen av länsveterinären mellan ochlantbruksnämnden inte erfordras med hänsyn till de övriga förslag somutredningen lagt fram och vilka myckel väl kan genomföras inom ramen förnuvarande regionala organisafion. Därvid kan självfallet inle heller sådanaadministrativa servicefunkfioner som frågor om reseräkningar ochvikarieanskaffningar tillålas all påverka bedömningen av frågan om var delregionala ansvaret för djurhälsovården skall ligga. förslag påverkas också sådana verksamhetsgrenar som djurskyddetoch livsmedelshygienen. Här vill framhålla attmyndighetsfunktionen inom länsveterinärens nuvarande ansvarsområden måste varafrislående från olika partsintressen. För länsveterinären skulle det bli enomöjlig uppgift att både fullgöra denna opartiska myndighetsfunktion inomområden där också andra faktorer såsom exempelvis konsumentintressen måste vägasin och fylla en funktion med stark anknytning tUlproduktionsintressena. Den övergripande funktionen, däribland alt samordna och sammanjämkaskilda intressen, måste vara en uppgift för . Vidkommande ställningstaganden måste man utgå från insikten att djurhälsovårdenoch djursjukvården har myckel starka beröringspunkter inte bara med djurskyddetutan också med miljöskyddet, smittskyddet och den allmänna hälsovården. Denhelhetssyn som här är nödvändig kommer lätt bort om frågorna hanteras i en rentseklorsanknuten förvaltning. Länsstyrelseni : Ett annat område, som berör både djurhälso- ochlivsmedelssektor är salmonella och andra livsmedelsburna zoonoser. KompUkalionerliU följd av en flyttning kan även uppkomma vid handläggning avdjurskyddsärenden. Ett nära samarbete med juridiska enhet ärdär oundgängligen nödvändigt. Epizootibevakning-en och åtgärder vid inträffade epizootierär ett annat område som är knutet lill myndigheten, länsstyrelsen.Länsveterinären har även en viss funktion som rådgivare i miljöfrågor medanknytning till djurhållning och livsmedelsindustri. Länsveterinärenhandlägger i frågor rörande köttbesiktningslagens efterlevnad ochbesvär över besiktningsveterinärs beslut i köttbedömningsfrågor. Detfår därför anses angeläget, att får behålla en väl meriteradperson med sakkunskap inom dessa områden som administrativt fungerar ilänsstyrelsen. Länsstyrelsenfillstyrker utredningens förslag om överflyttning av utredda uppgtfter tilllantbruksnämnden men anser, att överflyttningen bör ske först då fortsattutredning klarlagt, hur länsveterinärfunktionen i övrigi skall fiUgodoses inomlänsstyrelsen. Länsstyrelseni : Förslaget innebär all distriktsveterinärernaorganisatoriskt inordnas i lantbruksnämnden. Strävan att göra regionerna mersjälvständiga och personellt bättre rustade bedömer som riklig. Avpassningenav regionernas storlek lorde kräva noggranna överväganden. De mindre länen medfå anställda veterinärer kan t. ex. knappast ge det planeringsunderlag och denflexibilitet som är avsikten. Utredningen föreslår också attlänsveterinärorganisationen upphör och 1981/82:122 64 attdess nuvarande arbetsuppgtfter överföres till lantbruksnämnden. Förslaget fårses som en logisk uppföljning av förändringen i distriktsveterinärorganisationen.Om utredningens intentioner (sid. 119) skall uppfyllas kommer den veterinäraverksamheten inom lantbruksnämnden bl.a. att behöva en ledning med kvalificeradveterinärmedicinsk utbildning och erfarenhet. Förslaget kan därför knappastgenomföras utan att lantbmksnämnden får väsentligt utökade resurser. Enligtförslaget skail länsveterinären åtminstone lill en början ha arbetsuppgifterbåde i och i lantbruksnämnden. Det är ingen rationell lösningoch den kan knappast främja en avsedd utveckUng. Däremot kan det vara motiveratall den prövas för alt man skall samla erfarenheter och därmed bättre kanbedöma vilka resurser organisationsförändringarna kräver. Detta bör kunna skeinom ramen för nuvarande organisation. En översyn och uppdelning avlänsstyrelsens resp. lantbruksnämndens ekonomiska åtaganden torde dock blinödvändig. Enligl bedömning har utredningen inte anfört sådanamotiv att det f. n. finns skäl alt avveckla en väl fungerande organisation. Iavvaktan på bl.a. de resultat som en översyn av livsmedelslagstiftningen kankomma fram till bör man därför bibehålla länsveterinärorganisafionen ochnuvarande ansvarsfördelning. Länsstyrelsenanser dock alt man bör pröva olika möjligheter till förändringar inom ramenför nuvarande organisafion. Som nämnts kan l.ex. planeringsunderlaget i demindre länen därvid visa sig otillräckligt. En utvidgning av verksamhetsområdettill två angränsande län kan då vara en tänkbar möjlighet. Länsstyrelseni : Utredningen har av olika skäl bl.a. tidsbrist, integenomfört någon mer omfattande analys av länsveterinärens insatser på olikaområden. Detta är olyckligt eftersom utredningen sålunda inle heller kunnatgöra någon samlad bedömning av samspelet i länsveterinärens olika arbetsuppgtfteroch av konsekvenser vid en splittring av dessa i enlighet med utredningensförslag. Framför alll är nackdelarna för vid en överflyttning avpersonal från till lantbruksnämnden ofuUständigl belysta.Utredningen synes huvudsakligen ha uppehållit sig vid de fördelar av elt mersamlat regionalt ansvar för de statliga insatserna inom animalieproduklionen,som man ansett skulle bli följden genom en överföring från länsstyrelserna avresurser motsvarande de som åtgår för uppgifterna ilänsveterinärorganisationen. förslag om överförande av det regionala ansvaret för djurens hälso-och sjukvård lill lantbruksnämnderna skulle också djurskyddsfrågor handläggasdär. Lantbruksnämndernas involvering i verksamheten med djurskyddstillsynmåste ifrågasättas. Dessa ärenden handhas nu av länsveterinären som tjänstemani . Djurskyddsfrågorna är oftast av synnerligen grannlaga natur.Det är väsenfiigt att oväld och objektivitet där inte kan ifrågasättas. Vid enanknytning till lantbruksnämnden skulle yttranden i djurskydds- och djurslallskungörelseärendenav andra myndigheter och av allmänheten kunna uppfattas som partsinlagor ochdärför ifrågasättas. Länsveterinärens ställning som tjänsteman i länsstyrelsenutan bindningar till organ där olika intressegrupper är företrädda är enförutsättning för allmänhetens och andra myndigheters förtroende lillingripanden inom detta ämnesområde. Prop.1981/82:122 65 Försvarsfrågornahar slor dignitet i Norrbollens län. Länet har hela tre försvarsområden (Fo).Länsveterinären förutsattes oftast deltaga i Fo-stabsövningar, liksom i delokala ledningsövningar för totalförsvaret som genomför medlänets kommuner. Länet har långa landgränser mot två främmande länder. Iberedskapsplaneringen sker därför mycket arbete med planläggning och övninginför mottagande av flyktingdjur. Mot bakgrund av ovanstående får det ansesunderlättande om länsveterinären organisatoriskt sitter i . ---- Sålänge är regional tillsynsmyndighet enligt hälso- vårdssladga samtmiljöskydds-, livsmedels- och djurskyddslagarna behövs tiUgång lillveterinärmedicinsk sakkunskap. Detta sker mest effekfivt om sakkunskapen finnsinom egen organisation. Länsveterinären behöver regelbundetlämna uppgtfter lill och hålla frekventa kontakter med handläggande personalvid flera av enheter såsom juridiska, naturvårds-, plan-,regionalekonomiska och försvarsenheten. ; Länsveterinärens och länsveterinäror ganisationens ställning är emellertid inte tillfredsställande belyst i utred ningen. Styrelsen vUl därför föreslå att en ytterligare översyn av länsvete rinärens arbetsuppgifter sker. Därvid bör även formerna för livsmedels kontrollen ses över. : LRF ställer sig positiv till alt veterinärmedicinsk kompetenstillförs lantbruksnämnderna och tillstyrker att distriktsveterinärernainordnas under dessa. LRF avvisar förslaget om en uppdelning av länsveterinänjänstenpå del sätl utredningen föreslår, då det bedöms svårt att nå önskvärdsamordning mellan två län. LRF föreslår därför alt länsveterinären inordnas i lantbmksnämnden,varifrån denne fullgör sUl uppdrag som chef för dislriklsvelerinärorganisalionenoch därmed sammanhängande samordningsfrågor. Länsveterinärens myndighetsutövningi övrigt såsom livmedelskontroll, epizooltfrågor m.m. utövas i ,där länsveterinären är föredragande i dessa frågor. Handläggningen avdjurskyddsfrågor och frågor enligt djurstallkungörelsen sker med sammabedömningsunderlag och bör därför utföras av samma huvudman regionalt ochcentralt. ; Liksom utredningen vill förbundet beto na nödvändigheten av samordning och samarbete mellan personalen på husdjursområdel på lantbruksnämnd, distriktsveterinärerna och hälsokon- troUveterinärerna. Genom att länsveterinären organisatoriskt knyts till lantbmksnämnden, får den ett samlat ansvar för de statliga regionala insatserna inom djurens hälso- och sjukvård och svarar för samordningen. En överflyttning av länsveterinären fill lantbruksnämnden förordas såle des.