prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — a. därför av stor vikt att defömtsättningar som statsmakterna angivit för tillämpande av prisreglering,nämligen att sådana ingrepp skall vara kortvariga och endast ske iundanlagsfall, ständigt hålls aktuella. Under normala förhållanden utgörkonkurrensen alltjämt den bästa prisregulalorn. SPK förklarar sig instämma medutredningens slutsats att konkurrenspolitiken måste ses i ett vidaresamhällsekonomiskt sammanhang. Nämnden anför vidare all riskerna för urkonsumenternas synvinkel negativa verkningar på marknader med fåtalskonkurrensinte kan effektivt motverkas genom enbart konkurrensfrämjande politik. Därtillbehövs - för all säkerställa stordriftsfördelar men hindra de negativaverkningar som kan följa Prop.1981/82:165 38 medstark koncentration - en övervakning av förelagens kostnads-, effektivitets-och lönsamhetsförhållanden samt av deras agerande på marknaden. SPK framhålleri detta sammanhang prisövervakningens betydelse. AMS instämmer i utredningensuttalande att inom arbetsmarknads- och regionalpolitiken konkurrenseffeklernaav insalta åtgärder skall beaktas. KOV anser att förhållandet mellankonkurrens- och konsumentpolitiken måste klarläggas. Äveni det gemensamma yttrandet av handelskammarförbundel, , ,, SHIO och , i fortsättningen betecknade som 5/m.fi., betonas att näringsfrihet och fri konkurrens är av gmndläggandebetydelse för näringslivets effektivitet och utvecklingsförmåga.Organisationerna framhåller handelspolitiken som den viktigaste faktorn för attfrämja samhällsnyttig konkurrens i ett land av storlek. Genom attSverige är så öppet för internationell konkurrens måste konkurrenseffeklernaav olika politiska åtgärder bedömas med utgångspunkt i internationellamarknadsförhållanden. Också näringslivets egna åtgärder inom måstebedömas i ett internationellt perspektiv, inte minst i fråga om koncentrationeninom näringsUvet och samverkan mellan företag. Organisationerna anser att KBL:skonkurrensfrämjande betydelse är mycket begränsad i jämförelse med vårhandelspolitik. Enmera djupgående analys av konkurrensens roll i del nuvarande svenska samhälletefterlyses av studenterna vid , / SR, , MRF och DLF. Det anförs bl. a. att utredningen inte harbeaktat alt teori för en marknadsekonomi inte utan reservationer kan tillämpaspå biandekonomiska system. Vidare understryks att värderingen avkonkurrensen kan ulfaUa olika i fråga om skilda branscher och företag.Länsstyrelsen i anför att utredningen inte har beaktat sådanagmndläggande förhållanden som att samverkan måste få äga mm inom det svenska näringslivetså all intema-tioneU konkurrenskraft uppnås. En allvarlig brist är vidareenligt att utredningen inte berör kooperationen ellerbranschföreningarnas framtida arbetssätt. Principiellafrågor rörande konkurrenspolitiken och de kooperativa företagen tas upp ävenav LRF och KF. De erinrar om att statsmakterna, genom tiUkomsten avkooperationsutredningen, har markerat ett ökat intresse för den kooperativaföretagsformen som alternativ till de privata och statsägda företagen. Förbundenhävdar att samverkan mellan kooperativa föreningar har lett och leder till ettbättre resultat för samhäUet och konsumenterna än en tillämpning avkonkurrensideologin på föreningarnas förhållanden. En nykonkurrensbegränsningslag måste ge utrymme för kooperationens etableradesamarbetsformer. Av konkurrensutredningen föreslagna nya straffbelagda förbudinnebär härvidlag svårigheter. Närdet sedan gäUer frågan hur man aUmänt bör se på utformningen och effekterna avsamhällsingripanden i marknadsekonomin råder det delade Prop.1981/82:165 39 Detta gäller även i fråga om vilka praktiskamöjligheter samhället har att styra de ekonomiska händelseförloppen. Innan jaggår in närmare på de principiella huvudpunkterna i utredningens förslag vUl jagnågot beröra remissinstansernas generella inställning i dessa avseenden. Allmäntkan sägas att de remissinstanser som helt eller delvis har varit mer positivatill utredningens förslag till ingripanden i stort ansluter sig till utredningensöverväganden på dessa punkter eller lämnar dem utan erinringar. När del gällerde kritiska åsikterna koncentreras dessa bl. a. på vissa faktorer som jag nukommer att redovisa sammanfattningsvis. Stockholmsfondbörs pekar på att en konkurrenslagstiftning måste utformas så attföretagen kan vidta erforderliga åtgärder snabbt och smidigt utan hinder avonödig byråkrati. Det krävs offensiva grepp av de svenska företagen med månganya initiativ för alt förelag eller produkter, som obönhörligt drabbas avtillbakagång, ersätts med nya produkter eller tjänster, som kan hävda sig bådepå exportmarknaderna och på hemmamarknaden. Näringspolitiken, varavlagstiftningen om konkurrensbegränsning kan ses som en del, skall underlätta,inle motarbeta eller försvåra slmktu-reU omvandling och förnyelse.Handelskamrarna understryker att om begränsningen av företagens handlingsfrihetgenom lagstiftning drivs för långt eftekter kan uppkomma som står i strid medsyftet att åstadkomma en fri och öppen konkurrens. framhåller attkonkurrensbegränsningslagstiftningen innebären administrativ reglering avföretagens beteende på marknaden, till skUlnad mot företagens löpandeanpassning tiU konkurrenternas uppträdande. Del finns i marknadslagstiftningenrisker för effektivitetsförluster som är större ju rigorösare lagstiftningen äroch ju större förhandlande och beslutande befogenheter som har lagts imyndigheternas händer. LRF understryker att NO:s möjUgheter till ingripanden ihögre grad får anses vara en resursfråga än en fråga om otillräckliglagstiftning. uttalar att del största hotet mot marknadsekonomin härrör intefrån ofta rätt tillfälliga konkurrensbegränsningar inom det enskUdanäringslivet utan från statliga ingripanden som på ett effektivt sätt försvagaroch inte sällan helt eUminerar konkurrensen. Ingreppi den fria marknadsekonomin innebär alltid risker för negativa effekter, anförSvenska företagares riksförbund. Varje form av regleringar och förbud från detallmännas sida måste därför noga avvägas och prövas mot bakgrund avkonstaterade missförhållanden av aUvarlig natur. Självfallet kan s. k.konkurrensbegränsande åtgärder från företagens sida innebära svårigheter avallmän politisk natur men i vårt land med en i huvudsak fri utrikeshandel ärsådana svårigheter nästan undantagslöst temporära och måste vägas mot deuppenbara nackdelar för vår framtida levnadsstandard som ingrepp av den artsom konkurrensutredningen föreslår medför. /SRframhåUer att en aktiv konkurrens fömtsätter rörlighet och 1981/82:165 40 risktagande.Vad konkurrenspolitiken främst borde vara inriktad på är att skapa vilja tilltävlan i företag, möjligheter att tävla för den som vill göra det och ett frånsamhällssynpunkl lämpligt val av metoder. Förbud mot vissa typer avkonkurrensbegränsningar kan aldrig ensamt bli ett effektivt medel att nå ettsådant mål. Som kunskapssituationen nu är blir möjligheterna av att bedömaeffekterna av olika förändringar i konkurrenspolitiken myckel ofullständiga.Detta borde mana tiU en viss försiktighet när det gäller att för lång lidframåt binda upp konkurrenspolitiken med hjälp av detaljerade lagregler.Svenska civilekonomföreningen anför liknande synpunkter. Föregen del vill jag anföra följande. Jagdelar utredningens uppfattning att det är uppenbart all en särskUd lagstiftningalltjämt krävs mot konkurrensbegränsningar med skadlig verkan. måstedet understrykas att en lagstiftning mot sådana konkurrensbegränsningar inteensam kan bli ett effektivt medel att få till stånd en konkurrens vars etTekterär positiva för samhället. Den ekonomiska politiken måste som jag förut harberört allmänt utformas så att förelagen stimuleras till en frånsamhällssynpunkt nyttig konkurrens. Detta understryks också av fleraremissinstanser. En konkurrenslagstiftning utgör således ett av medlen inomden ekonomiska politiken och måste hksom denna syfta till att våra samladeresurser utnyttjas på det mest effektiva sättet. Någraremissinstanser pekar särskilt på kooperationens roll och det ökade intressetför den kooperativa företagsformen. Utmärkande för de kooperativa rörelserna äratt de byggs upp genom att individer sluter sig samman i föreningar som i sinlur kan samverka i gemensamma riksorganisationer. Principiellt finner jag delvara av stort värde att del på marknaden finns olika förelagsformer som kankonkurrera med varandra. Här har kooperationen en betydelsefull uppgift. Jaggår nu över till att behandla frågan om de grundläggande krav som bör ställas vidutformningen av en ny konkurrenslag. 3.2.1Målsättning och funktionella egenskaper Jagvill till en början framhålla att marknadsekonomins överiägsenhel somstyrsystem visar sig i de samlade effekterna i stort och . Fördelarnaför konsumenterna uppnås till priset av vissa nackdelar. Samhällsåtgärder påkonkurrensområdet får inte utformas så all man för att söka motverka en vissnackdel riskerar att rubba marknadsekonomins förmåga alt ge resultat som tillövervägande del är positiva för konsumenterna. Bland annat krävs det attåtgärderna lämnar ett tillräckligt utrymme för företagen att fatta egna beslut.En konkurrenslag får alltså inte innebära eller kunna ge upphov till enregleringsekonomi. 1981/82:165 41 Ommarknadsekonomin skall kunna ge positiva effekter för konsumenterna måste deninnefatta en hög grad av rörlighet och föränderlighet med en ständigväxelverkan mellan skilda inslag. Från effektivitetssynpunkt är det nödvändigtatt företagen anpassar sig till marknadsläget och konsumenternas behov.Snabbhet därvidlag kan ge del enskilda företaget fördelar över konkurrenternapå ett sätt som är till nytta för konsumenterna. En konkurrenslag måste alltsåutgå från att de ekonomiska processer som lagen skall inverka på fortgår ochkan förändras. Förhållanden som framstår som olämpliga frånallmän synpunkt kan te sig som lämpliga, nödvändigaeller ofrånkomliga. Även det omvända kan gälla. Lagstiftningen måste därförmedge all också de ansvariga samhällsorganen förändrar sina bedömningar. Ibilden ingår vidare de motsatsförhållanden som kan uppkomma inom ekonomin.Därvid kan del gälla varandra motstående näringslivsintressen, konfliktermellan sådana intressen och konsumenternas samt vidare motsättningar mellanskilda samhällsintressen. Motsatsförhållandena kan vara att bedöma olikaberoende på om man väljer ett kort eller långt tidsperspektiv. Även delta fårbeaktas. Jag har fömt uttalat attkonkurrenspolitiken bör utformas med utgångspunkt i värdet av en effektiv,fungerande konkurrens. Detta måste givetvis prägla också den nyakonkurrenslagen. vill jag erinra om den slutsals jag harredovisat, nämligen att frågan om huruvida konkurrens eller koncentration äratt förorda inte kan besvaras aUmängiUigt utan måste bedömas för varje marknadefter de förutsättningar som råder där. En koncentration på en viss marknad kansåledes ibland vara ofrånkomlig eller rentav att föredra därior att denexempelvis leder tiU stordriftsfördelar som kommer konsumenterna till godo.Här får man också uppmärksamma behovet av att stärka svenska företagskonkurrenskraft utomlands. Den nya konkurrenslagen måste inordnas i dettamönster för att vara till nytta för konsumenterna. Del kan aUlså inle hävdasatt en koncentration av företagen på en marknad aUtid måste stå i strid motkonsumenternas bästa. Inte heller kan skilda former av konkurrensbegränsandebeteenden begreppsmässigt anses strida mot samhällsintressena. Delta är ocksåden nuvarande lagens ståndpunkt. I begreppet konkurrensbegränsning ligger, somjag fömt har berört, inte någon etisk värdering. Företeelsen prövas i ställetmed utgångspunkt i sina från allmän synpunkt ekonomiskt positiva ellernegativa effekter i skilda situationer. Därför är det vid utformningen av dennya lagen nödvändigt att göra klart för sig att en och samma konkurrensbegränsning,som i en situation inte är acceptabel, i ett annat läge kan vara godtagbareller önskvärd från samhällssynpunkt. Det senare kan vara fallet i fråga om ettsådant samgående mellan mindre eller medelstora företag som ger jämbördigakonkurrensförhållanden gentemot andra företag på marknaden. I andra lägen kanförhållandena vara de motsatta, dvs. Prop.1981/82:165 42 ningarna av företagssamverkan m. m. kan vara negativa frånkonsumentsynpunkt, exempelvis till följd av den marknadsdominans som uppstår. Av det anförda framgår att del inte finns något stabiltjämviktsläge i en marknadsekonomi. framhåUer också alldet ligger i konkurrensens natur att den, om ytterligare stordriftsfördelar kanuppnås, har en tendens alt eliminera sig själv. För en konkurrenslagstiftningmåste det vara en viktig uppgift att med effektiva medel hindra en sådanutveckling, när den inte är önskvärd frän konsumentsynpunkt. Min beskrivning antyder det dilemma som finns genom att enoch samma form av konkurrensbegränsning i vissa fall kan vara till fördel men iandra fall till nackdel från allmän synpunkt. Det kan ibland vara myckel svårtatt i förväg avgöra vilketdera som kommer att bli faUet. Lagstiftningsåtgärdersom inte i tillräcklig mån lar hänsyn till detta kan bli en belastningför konsumenterna. Vad jag anser att man bör uppmärksamma vid prövning avkonkurrensutredningens förslag till lagstiftningsåtgärder är mot dennabakgrund om åtgärderna motiveras av klara behov och kan tillgodose dem itillräcklig omfattning. Vidare måste man kunna bedöma alt åtgärderna inlerubbar de komplicerade orsakssammanhangen i marknadsekonomin på ett sätt som ärtill övervägande nackdel för konsumenterna, exempelvis i form av för storatrögheter och beslutssvårigheter eUer vidare förluster i fråga om deneffektivitet som vi eftersträvar med marknadsekonomin. Ytterligare får prövasvilka resurser som binds hos samhällel och företagen för att upprätthåUaadministrationen av åtgärderna. En sådan resursbindning får i aUmänhet betalasav konsumenterna och måste därför vägas mot den nytta lagstiftningsåtgärdernakan ha för dessa. Vidare anser jag det vara av väsentlig vikt att man integenom nya regler skapar krångel och onödig byråkrati. Jag går över till frågan om målsättningen för en nykonkurrenslag. TiU sin inriktning blir lagen ett medel för att undanröja vissakonkurrenshinder, när de är negativa från samhäUssynpunkt. Lagen skall dockinte ge upphov till en detaljstyrning av förelagens verksamhet. Vad som istället måste prägla lagen är dess funktion av att vara konkurrensfrämjande.Genom att undanröja olämpliga konkurrenshinder skall lagen bidra till attfrämja den konkurrens som framstår som positiv från allmän synpunkt. Utredningen har i en inledande paragraf i sitt lagförslaguttryckt syftet så, att lagen skall ha till ändamål att förhindra sådanaföljder av konkurrensbegränsning inom näringshvel som är olämpliga från allmänsynpunkt. För egen del finner jag en på detta sätt avfattadändamålsbestämmelse för långtgående. Man bör akta sig för en övertro pålagstiftningens möjligheter att motverka allt som på något sätt kan varaolämpligt för samhäUet. Lagstiftningen utgör ju ett av de många sätt på vilketden ekonomiska politiken kan påverka konkurrensförhållandena i en poshivriktning. Som jag har framhållit tidigare kan dessutom ingripanden genomkonkurrens- Prop.1981/82:165 43 rättsligaåtgärder i vissa fall få övervägande negativa konsekvenser för konsumenterna. Jag anser altändamålsbeslämningen i den nuvarande konkurrenslagstiftningen i princip täckervad som bör vara lagbestämmelsernas ändamål, räckvidd och inriktning. I 1 § KBLsägs att i syfte att främja en ur allmän synpunkt önskvärd konkurrens inomnäringslivet skall, på sätt i lagen stadgas, dels gälla förbud mot vissa arterav konkurrensbegränsning, dels ankomma på MD att genom förhandling sökaundanröja skadlig verkan av konkurrensbegränsning, som bringas under dessbedömning. Enligtmin mening bör man i en ändamålsbestämmelse i den nya konkurrenslagen Uksom f.n. peka på syftet att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens inomnäringslivet. Bestämmelsen bör sedan byggas ut så att däri anges att lagen isådant syfte medger åtgärder mot vissa konkurrensbegränsningar inomnäringslivet. Ifråga om skyddsintressena för lagstiftningen delar jag den av utredningenuttryckta uppfattningen. Enhgt denna är det centrala för lagstiftningen attingripa särskilt av hänsyn tUl konsumenterna - ytterst det totalakonsumentkollektivet, dvs. Motdenna allmänna bakgmnd vill jag framhålla alt en konkurrenslagstiftning måsteha vissa grundläggande egenskaper för att kunna medverka till att ledautvecklingen mot det bästa resursutnyttjandet. Lagenmåste tUl en början bygga på ett visst tidsperspektiv. Vad departementschefenanförde i samband med ändringen i KBL synes mig fortfarande ha stor aktuahtel.Han yttrade då (prop. 1956:148 s. 41) att det är av stor vikt att en åtgärdbedöms inte blott med hänsyn till sina direkta verkningar utan sätts in ividare sammanhang. Härvid måste enligt anförandel håUas i minnet attverksamheten inte syftar till den klassiska nationalekonomiska teorins friakonkurrens utan till den ur samhällets synpunkt mest effektiva konkurrensen.Detta anges vara en konkurrens som driver utvecklingen i den riktning, som pålängre sikt kan förmodas innebära det bästa utnyttjandet av samhälletsresurser. Departementschefen tillade att vissa begränsningar av konkurrensensålunda otvivelaktigt är inte blott godtagbara utan förmånliga och rent avnödvändiga ur samhällets synpunkt. Även utredningen ochflera remissinstanser påtalar att del långsiktiga perspektivet måste ägnassärskild uppmärksamhet vid sidan av de mer omedelbara följderna av enkonkurrensbegränsning. Oekså jag vill på liknande sätt stryka under bl. a.behovet av ett främst långsiktigt tidsperspektiv. Vidaremåste de i lagen angivna bedömningsgmnderna för ingripande på missbmksområdetvara anpassade till att täcka skiftande marknadsförhållanden för att kunnafrämja det förut angivna syftet. Det torde vara ofrånkomligt att sådanabedömningsgmnder ger utrymme för de för lagtill-lämpningen ansvarigasamhällsorganen att inom vissa ramar vidareut- 1981/82:165 44 Det anförda kan sammanfattas så att lagstiftningenmåste hafiexibilUet. Manbör ställa ett tredje krav på en ny konkurrenslag. Mot bakgrund av deerfarenheter vi har på konkurrensområdet är det uppenbart attförhand-hngslösningar i många fall kommer att träffas på fältet. Det måste dåfinnas en inbyggd balans i systemet, så alt samhällets och förelagens åtgärderblir välförenliga med varandra. Kravet på marknadsanpassning kan därmed sägasgälla också samhällsorganen, som måste uppmärksamma för konsumenterna såvälpositiva som negativa konsekvenser av skilda ingripanden med stöd av en nylagstiftning. 1 kravet på en balans ligger också att rättssäkerhetsaspekternahär liksom på andra områden måste prövas myckel noga. Ettfjärde krav gäller effektivitet och därmed snabbhet i systemet. Jag menar alt,i de fall då det finns fog för att gripa in mot olämpliga konkurrensbegränsningar,ingripandena måste kunna ske med tillräcklig snabbhet. Deväsentliga faktorerna vid utformningen av en ny konkurrenslag är således desssyfte att bidra till att främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens,ett främst långsiktigt tidsperspektiv, flexibilitet, balans och effektivitet. Jaggår nu över till den närmare inriktningen av lagstiftningen. Påsätt som jag inledningsvis berörde (2.3.2) bygger nuvarande lag, KBL, på tvåprinciper för samhällsingripanden mot konkurrensbegränsningar,förbudsprincipen och missbruksprincipen. förslag går utpå att man också t en ny konkurrenslag skall använda de två metoderna vid sidanav varandra. Som har framgått av det anförda omfattar utredningsförslaget tvånya straffbelagda förbud, nämligen mot priskarteller ochmarknadsddningskarteller. Dämtöver föreslår utredningen en utvidgning i frågaom de nu straffbelagda förfarandena - bruttopriser och anbudskarteller. Iutredningsförslaget ingår även ett kontrollsystem för prövning avföretagsförvärv samt vidare upplösning av företag (stmkluringrepp). I övrigtbör enligt utredningen fortfarande tillämpas miss-bmksprincipen, förstärkt medvidgade sanktionsmöjligheter. Utredningen anser dock att ingripanden med stödav en missbruksbestämmelse skall kunna ske även på det straffbelagda fältet.Vidare föreslår utredningen att den nuvarande bestämmelsen mot monopolvinsterm. m. skall bibehåUas. Ilikhet med utredningen finner jag att missbruksprincipen måste tillämpas ocksåi den nya konkurrenslagen. Den bedömning jag kommer att redovisa i fråga om bl.a. gränsdragningen på förbudsområdet och beträffande åtgärder motförelagsförvärv som är negativa från samhällssynpunkt innebär att huvudviktenalltjämt läggs på nämnda princip. Del är här lagstiftningen f.n. har de bästafömtsättningarna att bidra till en effektiv 1981/82:165 45 resursanvändning.Jag finner det därför naturligt att till en början behandla vad som i dettalagstiftningssammanhang av tradition kallas missbmksområdet. Här rör det sigsåledes om ingripanden i enskilda fall och inte om generella, straffbelagdaförbud m. m. 3.3Ingripanden i enskilda fall genom förbud eller åläggande mot missbruk(missbruksområdet) 3.3.1Det nuvarande systemet på missbruksområdet gäller alt, om MD finner att en konkurrensbegränsning i andra fall än destraffbelagda medför skadlig verkan, förhandling får äga mm enligt 5 § KBL.Enligt 1 § samma lag ankommer det på domstolen att genom sådan förhandling sökaundanröja den skadliga verkan. På konkurrensområdet har begreppet förhandhngmot skadlig verkan en specieU innebörd. Därmed avses det stadium av prövningeni MD då domstolen avslutar rältegångsskedets sammanträden och övergår tillformell förhandling mot den skadliga verkan som domstolen har slagit fast irältegångsskedet. Givelvis förekommer vid sidan av delta andra former avförhandlingar med företagen, exempelvis mellan NO och dessa. Pådet sätt som departementsförslaget är uppbyggt i fråga om missbmksområdet börtill en början närmare redovisas de centrala begreppen på detta område. 3.3.1.1Det rättsliga begreppet konkurrensbegränsning Begreppetkonkurrensbegränsning definieras inte i KBL. Det har ansetts att en definitionmed nödvändighet skulle bli så vag till sin utformning att den i vart fall inleskulle ge någon nämnvärd vägledning för bedömandet av frågan när enkonkurrensbegränsning skall anses föreligga. Den närmare begreppsbestämningenhar överlämnats till rättstillämpningen. Med stöd av uttalanden i förarbetena(prop. 1956: 148 s. 19 och 37 ff., 2LU 1956:35 s. 18) ges åt termenkonkurrensbegränsning en myckel vid innebörd. Begreppet anses i principomfatta varje förhållande sotn innebär eller har tillföljd att konkurrenseninte är fullkomligt fri och ohämmad. Man kan här tala om en rättsligbegreppsbestämning. Som jag tidigare (3.2) har understmkit finns det inte någonform av etisk bedömning i detta begrepp. Inle heller ligger i deltadefmitionsmässigt något som är negativt från allmän synpunkt. Avgörandeför om en konkurrensbegränsning enligt KBL förehgger eller inle är de faktiskaförhåUanden som råder på marknaden i fråga. Det saknar betydelse huruvida ennäringsidkare har haft för avsikt att begränsa konkurrensen eUer huruvidabegränsningen har uppkommit som en inle avsedd bieffekt av dennes åtgärder m.m. Detta innebär att en åtgärd som har vidtagits för andra ändamål kaninnefatta en konkurrensbegränsning som faller inom ramen för vad som kan prövasenligt KBL. 1981/82:165 46 (2.1) redovisade jag vissa exempel på konkurrensbegränsningar, såsomkarteller, diskriminering m.m. Också dessa omfattas av det rättsligakonkurrensbegränsningsbegreppet. Utöver den där lämnade redogörelsen kan härsom ett förtydligande av lagstiftningens innebörd över-siktiigt nämnas vissaandra förfaranden, som MD eUer dess föregångare (näringsfrihetsrådet, NFR, ochmarknadsrådet, MR) har funnit vara kon-kurrensbegränsade och som redovisas ikonkurrensutredningens betänkande. Ettförbud för en kommissionär alt sälta ned det av kommittenten fastställdapriset, i den formen att prisnedsältningen skulle tas av provisionen, bedömdes(/1973, PKF 1973:2-3) som en konkurrensbegränsning.