prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Valet mellan de angivna alternativen beror påvilket avseende man fäster vid å ena sidan värdet av att de enskilda sakägarna,miljögrupper etc. har goda möjligheter att få sina synpunkter framförda ochbeaktade redan vid tillållighetsprövningen, å andra sidan önskemålet atttillåtlighetsprövningen också av de medelstora och små vattenföretagen sker iadministrativ ordning med en politiskt ansvarig myndighet - regeringen - somslutinstans. anser sig inte för egen del böra taga slutligställning i frågan men vill på grundval av sina erfarenheter av ML:sprövningssyslcm framföra vissa synpunkter och även skissera hur ett uppdelatsystem för vatlenmålen skulle kunna utformas. Tillåtlighetsreglerna i VL-förslaget innebär atlvatlenföretagen i första hand skall bedömas frän allmänna planeringssynpunkteroch med hänsyn till sina följder för olika allmänna intressen. Prövningen fårdärför mer karaktär av lämplighelsavvägningar än av en judiciell bedömning. Viddenna typ av avgöranden är det särskilt betydelsefullt att laglillämpningenblir konsekvent och enhetlig och inte uppfattas som växlande eller rent avgodtycklig. - Om tillståndsprövningen koncentreras till de sökta förelagenstillåtlighet från allmän synpunkt, kan prövningen i första instans ulföras avett organ med förhållandevis liten personal. Följden därav blir dels atl varjehandläggare får ta befattning med elt relativt stort antal ärenden, dels attdet är möjligt lör de olika handläggarna att hålla sig underrättade ominnehållet i beslut där de inle själva deltagit. Del är därför väsentligtlättare för ett sådant prövningsorgan alt utbilda och vidmakthålla en gemensampraxis i tillåtligheisbedömningen än det är för en myndighet som också har attsyssla med skadereglering. Vattendomstolarnas arbetsuppgifter ligger förnärvarande tidsmässigt till övervägande delen inom skaderegleringsområdel;uppskattningsvis är proportionen mellan 1981/82:130 83 arbeletpä skadereglering och arbetet på tillståndsprövning minst 3:1. Prövningsorgansom också har atl handlägga skaderegleringsfrågor kan därför antagas behövaminst fyra gånger så stor personal som ett organ med enbarttillståndsprövningsuppgifter. Möjligheten för handläggarna i ett sammanhålletprövningssystem att vidmakthålla en gemensam praxis minskas ytterligare av attskaderegleringen nästan med nödvändighet kräver en regional placering avprövningsorganen i första instans. - angivna omständigheter utgör enliglnämndens mening vägande skäl för etl uppdelat prövningssystem, därtillåtlighetsbedömningen överlämnas till en administrativ myndighet som harhela landet som arbetsområde men ändå inte är större än atl kommunikationernamellan de olika handläggarna verkligen fungerar. Inte minst vid den omprövningav äldre vattenföretag som enligt ulredningens förslag skall komma till ståndmåste det vara synnerligen angeläget atl prövningen inom olika delar av landetsker enligt enhetliga grunder. Omman vill få till stånd ett uppdelat prövningssyslcm med klar åtskill nad mellan ett administrativt prövningsled för allmänna frågor och ett judiciellt prövningsled för skadereglering och andra enskilda frågor, måste vissa ändringar genomföras i utredningens VL-förslag. är medveten om atl ettborttagande av sakägarnas nuvarande rätt till ersättning för sina kostnader isamband med tillåtlighetsprövningen kan uppfattas som en betydande försvagningav sakägarnas ställning och skulle begränsa deras möjligheter alt framförasynpunkter pä tillåtligheten av elt sökt vatlenföretag och beträffande dehuvudsakliga tillståndsvillkoren. Det bör dock understrykas alt sakägare ochandra intresserade även med denna prövningsmodell kommer att vara oförhindradealt agera också under tillådighetsprövningen och atl de genom kungörelseförfarandetsätts i fillfälle att bevaka sina intressen både skriftligen och vidprövningsmyndighelens sammanträden. Man bör inte heller underskatta sakägarnasmöjligheter alt genom rättshjälp och/eller samgående i grupper ochorganisationer få fram de ekonomiska resurser som kan erfordras för etteffektivt uppträdande i tillståndsfrågorna. - Huruvida nackdelarna av ettuppdelat prövningsförfarande fullt ut uppväges av de fördelar genom enförbättrad tillståndsprövning som torde kunna vinnas, är svårt att säga,eftersom nackdelarna och fördelarna ligger på helt olika plan.Vatlenlagsutredningens försök atl uppnå fördelarna utan all behöva vidkännasolägenheterna, dvs. förslaget om en uppdelad prövning med bibehållande avsakägarnas nuvarande rättsställning, lider dock enligt koncessionsnämndensmening av så allvarliga brister att det inte kan godtagas. Många remissinstanser är kritiska mot utredningensförslag till ett delat prövningssystem. Dessa är , hovrätten förNedre , samtliga tingsrätter som är vattendomstol, ,statens vägverk, , kammarkollegiet, lantbruksnämnderna i ,och , , geologiska undersökning,i län, , . , , ,, , Näringslivets byggnadsdelegalion. Föreningen och Norrlandsnaturvärn. 1981/82:130 84 Kritiken mot utredningens förslagkan i stora drag sammanfattas i följande elva punkter. Kraven påeffektivitet och snabbhet uppfylls ej. Ökat besvär förparterna m.fl. Kraven päsaklighet och rättssäkerhet kommer inte atl tillgodoses. Samordning VL -ML ej nödvändig. Svårigheter allbeakla alla skadeverkningar vid tillståndsprövningen. Länsgränsernaföljer inte gränserna för avrinningsomräden. Problem medverkställighet av tillståndsbeslut. Svårigheter altbedöma parts kostnader för tillståndsprövningen. skall vara bådetillstånds- och tillsynsmyndighet. Stora personalförstärkningar krävs. De krifiska synpunkterna kan exemplifieras med följandeuttalanden. Det antal instanser som enliglförslagel skulle ha atl pröva villkor för vatlenföretag uppgår till sju,nämligen , koncessionsnämnden, regeringen, förrättningsman förmarkavvattningsföretag, fastighetsdomstol, hovrätt och högsta domstolen. Enrimlig strävan måste vara atl begränsa detta antal. (, , , kammarkollegiet, ) Kraven på effektivitet och snabbhet uppfylls ej 1 miljöskyddsärenden kan, utanstörre olägenhet, tillåtlighets- och ersättningsfrågor behandlas av olikamyndigheter. Detta därför att, till skillnad frän vattenmål, endast elt fåtalmiljöskyddsärenden föranleder ersättningsanspråk. - Enligt det föreslagnasystemet kommer så gott som varje vattenmål av någon betydelse att behandlas avtvå myndigheter. Uppdelningen dem emellan är dessutom icke så klar som imiljöskyddsärenden, ty enligl VL-förslaget har tillståndsmyndighelen möjlighetalt föreskriva endast de villkor som i huvudsak skall gälla beträffandeföretaget och alt därefter överlämna åt fastighetsdomstolen att meddela övrigavillkor. En och samma delfråga kan därför komma att behandlas av tvämyndigheter, vilket ytterligare bidrar till att förfarandet blir långsamt ochdyrbart. (, Vä.xjö tingsrätt, , lantbruksnämnderna iBlekinge och , . , Näringslivets byggnadsdelegation.Svenska flottledsförbundel. Splittringen av de vattenrätlsligafrågorna mellan ett flertal administrativa myndigheter inbördes saml mellandessa myndigheter och domstolar medför en rad svårbemästrade samordningsproblemoch andra praktiska olägenheter. (Hovrätten för Nedre ) Frågor om tillstånd, villkor,skadeförebyggande åtgärder och skadereglering kan inte kopplas samman pä elttillfredsställande sätt. (Hovrättenför Nedre , ,statens vägverk, i län) Kraven pä effektivitet och snabbhetförutsätter alt prövningen samman-hålles i ett förfarande med så fä beslutandemyndigheter som möjligt. Genom ell sådant förfarande kan samma personer följaett mål från ansökan till dom och möjligheter finns till en enhetlig bedömningav det komplex av frågor, som särskilt slörre kraflutbyggnadsmål omfattar.Särskilt Prop, 1981/82:130 85 betydelsefullt är detta med avseende på villkorsprövningen.Härtill kommer också vinslen från arbetsekonomiska synpunkter. (Vänersborgstingsrätt, ) En uppdelning av tillståndsprövningoch skadereglering synes inte vara ändamålsenlig och innebär förmodligen enförsvagad ställning för det enskilda fiskeinlresset, vilket konstaterats ikoncessionsmålen. Genom den föreslagna uppdelningen kommer man inle ifråndubbelarbete och risken för en ökad byråkratisering är stor. Ulredningen har förutsatt att de huvudsakligavillkoren för vattenföretaget skall anges av tillståndsmyndigheten medanövriga villkor kan överlämnas till fastighetsdomstolen. Bland villkorenförekommer vanligen åläggande för sökanden alt utföra skadeförebyggandeåtgärder av olika slag. Det är närmast självklart att prövningen av dessaåtgärder och av ersättningsfrågorna hänger sä intimt samman all den måsteföretas i ett sammanhang av en myndighet. förekommer atl sökandensförslag i dessa hänseenden kan fastställas utan ändringar, vilka dä kommer tillstånd successivt under handläggningens gång inför . Men ävenvillkor av annat slag såsom slörre skadeförebyggande åtgärder, tappningsbestämmelseroch stundom också utförandel av i förelagel ingående byggnadsverk kan ha sådantsamband med skadefrågorna att del vid skaderegleringen visar sig nödvändigtatt ändra sökandens förslag. Det förekommer således ej sällan att det företagsom slutligen blir tillåtet i väsentliga delar ser annorlunda ut än det somsökanden ursprungligen begärt prövning av. Det lorde närmast vara omöjligt fören myndighet som endast handhar tillståndsprövningen alt rätt avgränsa vilkavillkor som kan fastställas utan risk för komplikationer vid efterföljandeskadereglering i fastighetsdomstolen, och delta särskilt somtillståndsmyndighetens ledamöter enligt förslagets modell åtminstone efternågon lid kommer all sakna erfarenhet av skadereglering. beslut är olämpligt, måste frågan då på nytt tas uppdär, för att sedan åter handläggas av fastighetsdomstolen. Det bör ocksåframhållas all vatlenmålen ofta innehåller omfattande tekniska utredningar omt. ex. komplicerade hydrologiska förhållanden som är av betydelse såväl förprövning av förelagets fillåtlighet och därmed sammanhängande villkor som ocksåför värdering av skadorna. I ett större vattendrag med ett system av års- ochkortlidsregleringsmagasin och varierande föreskrifter om tappning m. m. kankonsekvenserna av ett ingrepp vara mycket svåra att överblicka. Det måsleinnebära onödigt dubbelarbete och avsevärda kostnader att två myndigheterskall sätta sig in i dessa frågor för att prövningen av företagel skall kunnagenomföras. Nuvarande ordning medregeringsprövning av de större vattenföretagen innebär att ansökan ges in lillvattendomstolen som med eget yttrande hänskjuter frågan om tillåtligheten tillregeringen. är därmed väl insatt i målet redan föreskaderegleringen. Dubbelarbete i den mening som utredningens förslag innebärföreligger därför ej med nuvarande ordning. Den samlade intresseavvägning, somnu förekommer i flertalet valtenmål, skulle helt omöjliggöras med det nyasystemet lill skada för främst sakägarna. Åtskilliga praktiska olägenheterskulle även uppslå. 1981/82:130 86 Ökat besvär för parterna m.fl. För sakägarna, som ofta själva försin talan, måsle det te sig förvirrande och dyrbart med två samtidiga eller påvarandra följande förfaranden med olika kungörelser, skriftväxlingar ochförhandlingar. (, , ) Ett långdraget förfarande med fleramyndigheter alt vända sig lill återverkar på parternas arbete och därmedförenade kostnader, vilka enligl kostnadsreglerna i sin helhet kommer attdrabba sökanden. Beaktas dessutom atl utredningsförslaget leder lill dubblakungörelsekostnader, kan man inle utesluta en risk för atl den som planerar etlmindre vattenförelag kan komma att avslå från detta enbart avrättegångskoslnadsskäl. Dessutom torde man få räkna med en minskad benägenhethos förelagare alt påkalla prövning där sådan inte är obligatorisk. (Hovrättenför Nedre ) En ytterligare komplikation med detsplittrade tillstånds- och skaderegleringsförfarandet blir svårigheten föralla berörda myndigheter och enskilda att hålla sig underrättade omförefintliga beslut med åtföljande svårighet att få erforderlig helhetssyn. Kraven på saklighet ochrättssäkerhet kommer inte att tillgodoses Med kravet på saklighet avses att prövningen bör ske objektivt. grund för prövningen ligger politiska beslut får ickemedföra atl prövningsmyndigheten i sin bedömning av dessa beslut eller eljestskall vara underkastad direktiv i det särskilda fallet. Delta har betydelsebl. a. för att lika saker bedöms lika, vilket i sin tur är nödvändigt för atlenskilda skall våga sig på de stora investeringar som redan medelstoravattenföretag medför. Kravet på tillgodoseende av rätlssäkerhetssynpunktermedför bl. a. all förfarandet hos prövningsmyndighet måste medge insyn ibeslutsunderlaget. Telefonkontakter och andra formlösa samråd får icke läggasfill grund för lillståndsbeslut. En annan nackdel som vidlåderförslaget och går ut över parterna utgör den fara för rättssäkerheten somligger i alt olika,typer av myndigheter skall försöka svara för en enhetlig ochkonsekvent rättstillämpning. Risken för all länsstyrelserna ej skall kunna gå iland med den uppgiften är uppenbar. De företag av mindre omfattning som enligtförslaget skall tillslåndsprövas av länsstyrelserna kan ofta kräva enkvalificerad bedömning. Vidare kan man inte utesluta alt länsstyrelserna kankomma att överbetona sådana allmänna intressen som de har atl tillvarata iandra funktioner än som fillståndsmyndighet. (Hovrätten för Nedre ,och tingsrätter, , ) Nuvarande prövningsordning ägermånga förQänster jämfört med ett administrafivt syslem, där det föreligger enrisk för att de i samband med vattenföretag väsentliga hydrologiska frågornakan komma att bli ofullständigt behandlade. Erfarenheterna avkoncessionsnämndens övertagande av ärenden rörande utsläpp till vatten tyder påatt de hydrologiska aspekterna i sådana ärenden, som vid prövning ivattendomstol ofta blev föremål för ingående utredningar, vid motsvarandeprövning enligt ML fått en summarisk behandling. Direkt olämpligt är det att göralänsstyrelserna till tillslåndsmyndig-heler. Skadeverkningarna på fisketuppstår ofta på långt avstånd från störningskällan. Om ettlänsslyr<;lsebeslut i ett län l.ex. favoriserar näringslivsintresset i detegna länet på bekostnad av fisket i etl annat län Prop, 1981/82:130 87 kan del visserligen hävdas att avvägningsfrågan kanbringas under högre myndighets prövning besvärsvägen. Den försening ochfördyring detta skulle medföra för samhället och den enskilde kan undvikas vidett sammanhållet prövningsförfarande valtendragsvis. Särskilt betänkligt ärdet att flera av de företagstyper som länsslyrelsen föreslås få besluta omendast skenbart är oförargliga. Fiskeribiologiskt kan många av dem haödeläggande effekter på vandringsfisk till men för lek och uppväxt samt skadaför såväl yrkes- som fritidsfiske inom stora, avlägsna områden. Länsstyrelserna har till uppgiftatt bevaka vissa allmänna intressen vid vatlenförelags tillkomst ochvidmakthållande. Länsslyrelsen kommer härvid alt uppträda som företrädare förvissa allmänna partsintressen, främst bevarandeintressen, som skall vägas motenskilda och i vissa fall andra allmänna intressen. Länsstyrelsenspartsneutralitet kan därvid ifrågasättas. Samordning VL ML ej nödvändig Den enda fördelen med ulredningensförslag skulle vara att samma myndighet och samma domstolar prövade frågorenligt VL och ML. Betydelsen härav bör dock icke överskattas. I de fall då ettföretag skall prövas enligt båda lagarna (l.ex. kärnkraftverk, utfyllnader,bortledning och utsläpp av vatten m. erfordras ändå tillstånd av fleramyndigheter, och en sammanslagning av prövning enligt VL och ML är knappast avstörre betydelse. Ett visst resultat i detta avseende bör för övrigt kunnavinnas genom ändring av nuvarande forumregler. Härigenom skulle även kunnaundanröjas den osäkerhet som föreligger beträffande gränsenmellan prövning enligt den ena och den andra lagen. De frågor som koncessionsnämnden nuhar att pröva gäller uteslutande förelag av immissionskaraktär och frågor omskyddsåtgärder eller begränsningar lill förhindrande av verkningarna av sådanmiljöfarlig verksamhet som förorenande av vattendrag eller av luften och vidareavseende buller, skakningar, ljus eller annal. De vattenföretag som avses bliprövade enligt VL-förslaget företer regelmässigt inte någon likhet med sådanmiljöfarlig verksamhet som skall prövas enligt ML. Det finns inga övertygandesakliga skäl för att åt en och samma myndighet anförtro prövningen av såvältypiskt miljöfarliga företag som vattenföretag. Svårigheter att beakta alla skadeverkningar vidtillståndsprövningen I större vattenmäl borde liksomför närvarande oeftergivligen kunna krävas en från början framlagd utredning,som ger en överblick över företagets skadeverkningar och kan utgöra grundvalför såväl bedömningen av den ekonomiska tillåtligheten och villkorsfrågor somden efterföljande skaderegleringen. Vid en helt åtskild skadereglering skulleeljest om det vill sig illa kunna påvisas skador av sådan omfattning att dettillstadda företaget borde ha förklarats otillåtligt eller i vart fallbegränsats. En jämförelse med ML:s prövningsordning är inte ändamålsenlig idetta sammanhang, eftersom någon utförligare ekonomisk utredning av skador förmotstående intressen ej behövs vid tillståndsprövningen enligt ML. Vad gällermindre vattenmål kommer med den föreslagna ordningen förutsättningar altsaknas för atl på en gång avgöra såväl lillslånds- som ersättningsfrågorna. (Hovrätten för Nedre ) Intresseöverviktsprincipen vidtillståndsgivningen har samband med skadeverkningar, som blir närmare utreddaförst genom del judiciella Prop,1981/82:130 88 Frågor om företagets utformning, i synnerhetdå det gäller skadeförebyggande åtgärder har också ett direkt samband medskaderegleringsfrågorna. Från handläggningssynpunkt vore det önskvärt attdessa frågor kunde samordnas. (Näringslivets byggnadsdelegation) Länsgränserna följer inte gränserna föravrinningsområden För vattenföretag är länenolämpliga administrativa områden i framför allt tvä avseenden. För det förstaär de i många fall så små att handläggande personal kommer att sakna denerfarenhet som behövs för de svåra tekniska bedömningar som ofta förekommer ävenvid mindre företag. För det andra är länsgränserna klart olämpliga somskiljelinjer då de saknar varje anknytning till avrinningsornrådena.Visserligen skall enligt som berör flera län prövas avlänsstyrelsen i det län där företagel i huvudsak skall utföras, men en sådanregel ger ingen tillfredsställande gränsdragning för olika länsstyrelsersbefattning med vattenföretag. Ett förelag kan vara beläget i ett län medandess verkningar drabbar ett annat. (, kammarkollegiet. Som en fördel med vallendomslolssystemet kan framhållasdomsområdenas överensstämmelse med hydrologiska regioner. Samhällets behov aven övergripande vattenplanering, som framhålles i betänkandet, innebär krav päbedömningar omfattande hela avrinningsområden. Sådana bedömningar krävs även isamband med prövningen av många lokala vattenföretag, speciellt sådana sominnebär uttag eller omfördelning av vatten. En uppdelning av ärendena efteradministrativa gränser kan allvarligt försvåra en övergripande hydrologiskbedömning. Det starkaste skälet till attnuvarande syslem är överiägsel det som utredningen föreslär är attvattendomstolarna geografiskt är anknutna lill naturliga gränser som följernederbördsområden och vattendelare och inle av människan konstrueradeadministrativa gränser. Anknytningen till nederbördsområden är vida överlägsenandra gränsdragningar om man ska kunna nå en eftersträvad helhetsbedömning. Attdomstolarna skall ha sådan anknytning även i fortsättningen har för övrigt inteifrågasatts av utredningen när det gäller skadereglering. Några skäl för dennaskillnad i synsätt på tillståndsfrågan och skaderegleringen har inte anförts.Fiskeri-biologiska skäl talar däremot för den nuvarande ordningen. Anspråken på vattentillgångarna i landet blir allt störresåväl i fråga om de "förbrukande" vatlenföretagen (vattenkraft,vatten till industrier och kommuner, bevattning) som i fråga ombevarandeintressena (fiske, friluftsliv, miljö). Även vattnens användbarhetsom recipient för avloppsvatten kommer in i bilden. Utvecklingen kommersäkeriigen atl gå mot större anspråk på vattnet . I de flestavattendrag får därför nästan varje vattenföretag förr eller serrare -återverkningar utefter hela vallendraget. Detta ställer stora krav pätillståndsmyndighelen, dels såvitt gäller kännedomen om vattendragets hydrologioch de verkningar genomförda företag har, dels i fråga om bedömningenav vilka de framtida anspråken kan bli och vilken hänsyn som skall tas därtill.Viktigt för likformigheten och säkerheten i avgörandena är därför atttillståndsprövningen av om möjligt alla vattenföretag inom ett och sammaavrinningsområde görs av samma myndighet. En uppdelning exempelvis efter länsgränserskulle avsevärt försvåra prövningen. Men myndighetens geografiska arbetsområdebör ej heller vara alltför stort eftersom den nödvändiga Prop, 1981/82:130 89 kännedomen om förhållandena inom området då skulle gåförlorad. Atl till en central instans i flytta över prövningen avandra företag än sådana som har stor omfattning och stor inverkan på allmännaintressen kan ej vara en lämplig lösning. Problem med verkställighet av tillståndsbeslut Sökanden kommer ofta att avvaktatillståndsbeslul innan han fullföljer saken genom ansökan lillfastighetsdomstol om skadereglering. Särskilt i dessa fall kommer tiden mellaningivandet av ansökan om tillstånd och den tidpunkt då arbetena kan igångsättasatt bli mycket längre än f n. En särskilt viktig samordningsfrågagäller verkställighetslillstånd. De administrativa myndigheterna ger enligtförslaget fillstånd som inte kan UtnytQas förtän fastighetsdomstolen inlett sinprövning av ersättningsfrågorna. Det är fastighetsdomstolen som prövar, omverkställighelstillstånd kan medges mot provisorisk skadereglering. Också häruppstår från sökandens synpunkt samordningsproblem dä del gällerigångsättningen genom den föreslagna uppdelning på en administrativ och enjudiciell prövning. (Näringslivets byggnadsdelegation) Svårigheter att bedöma parts kostnader förtillståndsprövningen För fastighetsdomstolarna blir deten svår och grannlaga uppgift att bestämma ersättning för sakägarnas kostnadervid de administrativa tillslåndsmyndigheterna. Redan vattendomstolarnasnuvarande skyldighet att bestämma ersättning för sakägares kostnader vidförberedande sammanträde enligt vattenrättskungörelsen (1971:789) kan innebäraen svår avvägning på osäkert underlag. skall vara både tillstånds- ochtillsynsmyndighet Från principiell synpunkt är delolämpligt all tillståndsmyndighelen även skall svara för tillsyn och kontroll.Risk finns då att bestämmelserna i tillståndsbeslutet inte utformastillräckligt noggrant och att i stället kompletterande föreskrifter lämnas dåtillsynen utövas. Den misstanken får inte uppkomma atl länsslyrelsen somkontrollorgan underlåter alt göra erforderliga påpekanden om brister i villkorenför ett vatlenföretag därför att villkoren fastställts av somtillståndsmyndighet. Med hänsyn till allmänhetens intresse av att givnaföreskrifter följs är det av vikt att vattenföretagen kontrolleras, menkontrollen bör inte utövas av tillståndsmyndigheten. Enligt utredningen skulletillståndsprövning i länsstyrelserna motivera personalförstärkning. Sålundauttalas att varje länsstyrelse bör utmstas med i varje fall en person medvatlenbyggnadsteknisk sakkunskap. I de mindre länen torde dockarbetsuppgifterna icke bli sä omfattande att de, även om den offentligatillsynen av valtenförelag utökas, ger arbete åt en heltidsanställdvaltenbyggnadslekniker. (, , kammarkollegiet,lantbruksnämnderna i , och , ) Enligt förslaget skalltillståndsmyndigheterna kunna delegera vattenbyggnadslekniska beslul, såsomfastställandet av regleringsgränser och tappning, till fastighetsdomstolarna.Då dessa domstolar därtill liksom skall vara fullföljdsinstans vidöverklagande av beslul om markav- Prop,1981/82:130 90