prop · G50396 · 1981-12-31 00:00:00 — Utredningen uttalar dock att ett beslut omförlängning bör avse själva fordringen som sådan och gälla alla som vidtidpunkten för beslutet om förlängning svarade för betalning av fordringen. Ienlighet härmed borde lagtexten ha följande ".... preskriptionstiden i fråga om den fordran beslutet avser. . . .". Paragrafen innehåller bestämmelser om rättsverkningarna avförlängningsbeslut när flera är betalningsansvariga för samma fordran. Motförslaget har kraftiga invändningar riktats. HovrättenförNedre anför följande. För civila fordringar gäller i normalfallet attsåväl fordran som borgensansvar eller solidariskt ansvar uppkommer samtidigtmedan detta ej alls behöver vara fallet inom skatte-, tull- och avgiftsområdet.Detta torde därför kunna motivera en regel om fullt ansvar för solidarisktansvariga under en för envar självständig preskriptionstid. Om man enligthuvudregeln emellertid skall ha självständiga preskriptionsperioder förefallerdet dock något oegentligt att, för det fall en av de ansvariga ådrager sig ettförlängningsbeslut, detta också enligt 10 S får till följd attpreskriptionstiden för övriga ansvariga skulle kunna bli förlängd. Ettförlängningsbeslut mot någon som genom myndighetsbeslut är solidariskt ansvarigför fordringen bör därför enligt hovrättens mening ej beröra övriga ansvarigaspreskriptionstider. Enligtkammarrättens i mening är de av utredningen anförda skälen intetillräckliga för att låta beslut beträffande en gäldenär få så långtgåenderättsverkningar, som det här är fråga om, mot andra eventuellabetalningsansvariga. 1981/82:96 104 Kritiska till förslaget att förlängningsbeslut skall gällaäven solidariskt betalningsansvariga är även LRF samt SAF, och . De tre sistnämndaremissinstanserna anser att bestämmelserna i den föreslagna 10 § bör utgå ochersättas med en föreskrift att endast den som föranlettpreskriptionsförlängning skall drabbas av densamma. Detta anses också lämpligtav rent praktiska skäl; i annat fall skulle de solidariskt ansvariga behöva indrasi handläggningen av förlängningsärendet. Den föreslagna regleringen medför enligt /?.SVjämfört med14 S iförslaget att betalningsansvaret kan bli beroende av när förlangningsbeslutetfattas. Utredningens avsikt är att förlängningsbeslut skall kunna meddelastidsmässigt när som helst . Detta innebär att om enarbetsgivare med stöd av 75 § första stycket UBL åläggs betalningsansvar åretefter det att arbetstagaren påförts skatten kan preskriptionstiden förarbetstagarens betalningsansvar bli beroende av när förlängningsbeslut fattas.Om arbetsgivaren uppfyller rekvisiten för förlängning och förlängningsbeslutetfattas inom den preskriptionstid som löper för arbetstagaren omfattas enligt 10*!även arbetstagaren av förlangningsbeslutet. Om förlängningsbeslutet fattasunder av arbetstagarens preskriptionstid berörs enligt 14 Sarbetstagaren inte av förlängningsbeslutet. Såsom utredningen forinuleratlagtextförslaget koiuiuer 10 S att också bli tillämplig i de fallförlängningsbeslut fattas med stöd av 8 S. RSV framhåller emellertid att de nu påpekade effekternahar mindre praktisk betydelse för de betalningsansvariga med hänsyn fill attden allmänna tioåriga preskriptionstiden gäller beträffande eventuella regresskravsolidarerna emellan. Det anförda torde dock få betydelse förförlängningsprocessen, eftersom besvär enligt 33 § andra stycket förvaltningsprocesslagen(1971:291) får anföras av den som beslutet angår. Sålunda kan även sådanaförlängningsbeslut som med stöd av 8 § i förslaget fattas i största samförståndmed gäldenären p.g.a. innehållet i 10 § bli föremål för en invecklad process. 1 svfte att \ iniia större klarhet föreslår./A.' attuttrycket "förlängningstiden" byts ut mot uttrvcket "denförlängda preskriptionstiden". Även skattetill-läggsiiiredniiigeitföreslår vissa oml'ornuilering;ir s;uiit att paragrafen skall kompletteras medett andra stycke, där del utsågs att beslut om förlängning av preskriptionstidinte galler mot borgensman som har gjort förbehåll för borgens giltighet vidsådant beslut. 1 paragrafen föreskrivs att beslut om ITiriangning giillcrgen;ist. Vidare sägs att föisäljning av inmätt egendom cllci- liknande åtgärd intefår äga rum innan beslutet har vunnit laga krall, Nägra reniissinsianscr. skatietill-läggsiiircdningcn.lokalavdelningen för av föreningen 1981/82:96 105 ges kronofogdar och kronofogdemyndigheten i Malmöifrågasätter om inte en uppmjukning av försäljningsförbudet bör ske. Den nämndalokalavdelningen och kronofogdemyndigheten i anser att det av paragrafenklart bör framgå att försäljningsförbudet inte omfattar egendom som utmättsföre preskriptionstidens utgång. Avsikten medparagrafen torde ha varit att beslut varigenom preskriptionstiden förlängsskall gälla även om det inte vunnit laga kraft. 1 praktiken har bestämmelsenbetydelse endast för kronofogdemyndighets beslut och bör uttryckligen begränsastill att avse sådant beslut. Med hänsyn härtill bör bestämmelsen flyttas ochplaceras efter 15 S i lagförslaget. Visst undantag bör göras i andra meningen(jfr förslaget fill utsökningsbalk). 2.5 Innebörden av preskription m. m. Förslaget innebär i första punkten inte någon ändring igällande rätt. En fordran som omfattas av lagförslaget anses utsläckt så snartden har preskriberats. Därefter får fordringen inte användas för kvittning motgenfordran som gäldenären kan ha mot det allmänna, Erlägger gäldenärenbetalning för preskriberad fordran, skall återbetalning ske till honom om haninte kände till att fordringen var preskriberad och trots detta ändå villbetala. För att bättre beskriva det rättsläge som avses medpreskription bör det enligt skattetilläggsulredningens mening i paragrafenanges att preskription av fordran enligt denna lag innebär att fordringsrättenej längre föreligger. /?5V anser också att det direkt av lagtexten bör framgåatt fordringen är att anse som utsläckt. Lagtexten bör också förtydligas genomatt orden "eller företagsinteckning" fogas efter ordet"panträtt" samt kompletteras så att preskription som inträffar efterdet att utmätning skett inte påverkar utmätningens giltighet. Även kronofogdemyndigheten i föreslår attparagrafen lörtvdli-gas med ett tillägg beträffande företagsinteckning.Kronofogdemyndigheten i föreslår att ordet "panträtt" bytsut mot "förmånsrätt" i svfte att klargöra att utmätning som skettföre preskriptionsd;igen får fullföljas. i påpekaratt har pant enligt lagen (197iS:(S(S2) om säkerhet vid skattefordringar emottagitsoch bedöms pantens värde täcka fordringen, kan tydligen beslut om förliingningunderlåtas, även om \illkoicii i övrigt fiHcliggcr, 1981/82:96 106 1 paragrafen föreskrivs att preskription av huvudfordranäven omfattar fordran pä ränta och annan tilläggsförpliktelse samt fordran pågrund av borgen. Av betänkandet framgår indirekt enligt skattetillägsutredningenatt borgensåtagande att betala fordran, även om denna har preskriberats enligtUBL:s bestämmelser, grundar betalningsskyldighet för borgensmannen. Med hänsyntill detta bör enligt skattetilläggsutredningens uppfattning paragrafen försesmed följande tillägg "om ej annat framgår av borgensåtagandetsinnehåll". Även RSV framför liknande uppfattning. 2.6 Behörighet att fatta beslut m. m. I första stycket föreskrivs att beslut om förlängning av preskriptionsfidskall fattas av den kronofogdemyndighet, som skall verkställa indrivning avfordringen. Ett parremissinstanser anser att formuleringen är oklar och att osäkerhet kan råda ompå vilken kronofogdemyndighet det ankommer att fatta beslut. För att undvikatolkningssvårigheter anser kronofogdemyndigheterna i och Lindesbergatt det klart bör anges att behörighetsregeln syftar på den kronofogdemyndighetsom har målet för indrivning då fråga om förlängninguppkommer, dvs. inte nödvändigtvis den kronofogdemyndighet där fordranuppdebiterats. Förslag till omformulering förs fram av RKsomföreslår en lydelse enligt följande " kronofogdemyndighet som verkställer indrivning av fordringen "och av skattetilläggsutred ningen som föreslår att orden "som skall verkställa indrivning avfordringen" byts ut mot "som har att driva in fordringen". Kronofogdemyndigheterna i och tar uppfrågan om beslutsbehörighet i fråga om preskriptionsförlängning i mål enligt 64S UBL. s. k. handräckningsmål. Handräckningsmålen återredovisas efter verkställighetsförsöktill sökanden och kronofogdemyndigheten har vanligen inte målen för indrivningnär preskriptionstiden närmar sig. Enligt andra stycket paragrafen får beslut om förlängningfattas utan kommunikation enligt 15 S förvaltningslagen. JK anser att enbestämmelse av detta slag naturligtvis är nödvändig. För att regeln inte skallmissbrukas bör emellertid i lagtexten anges att regeln får användas bara ivissa fall. Tidsfaktorn kan t. ex. vara ett skäl men om förlängningsfrågan tasupp är detta inte fallet. Även tar upp fråganom kommunikation. Sanniianfattningsvis anser samfundet att uppfattningen, attkommunikation om möjligt skall sökas med gäldenären. på lämpligt sätt bör kommatill uttryck i lagtexten. 1981/82:96 107 2.7 Besvär m. m. Hovrätten för Nedre ifrågasätter de i 18 §föreslagna reglerna om talerätt för kronofogdemyndighet. För det fallkronofogdemyndighet ges beslutanderätt synes det ej lämpligt att myndighetenockså utför det allmännas talan vid besvär över myndighetens beslut. Statensrätt bör, i likhet med vad som i stort sett i övrigt gäller inom området förskatter, tullar och avgifter, lämpligen bevakas av RSV. Detta bör för övrigtgälla även för det fall kronofogdemyndighet ej erhåller den i utredningenföreslagna beslutanderätten, dock att ärendet i länsrätt naturligtvis börupptagas till prövning efter ansökan från vederbörande kronofogdemyndighet. Beträffande förslaget att kronofogdemyndighet skall föradet allmännas talan enligt paragrafen, påpekar /?5Katt om bestämmelsen behålls,skall det allmännas talan föras av RSV (se 2 kap, 30 § andra stycket iförslaget till utsökningsbalk), Av utredningens förslag följer bl, a. att arbetsgivarensansvarighet inte får fastställas sedan arbetstagarens ansvarighet för skattenupphört, men har fordran fastställts, får denna indrivas.Förslaget innebär enligt /?5Vtill skillnad mot f. n.. att arbetsgivarensregresskrav mot arbetstagaren enligt 76 S UBL på grund av indrivning hosarbetsgivaren kan uppkomma även efter det att arbetstagarens ansvar för skattenhar upphört. Arbetstagaren blir i dessa fall således inte fri från skuldentrots att statens fordran pä arbetstagaren har preskriberats. Förslaget lederendast till att arbetstagaren får arbetsgivaren som borgenär i stället förstaten. Lokala skattemyndigheten i ifrågasätter varfördet i den kvarstående lydelsen av 71 § UBL skall stå "efterutgången av det uppbördsår, då sådan osv." och föreslår att ändring skertill kalenderår. Enligt bestämmelserna i 21 S tullagen (1973:670) gälleratt till betalning förfallen tull och annan införselavgift skall indrivas avutmätningsman pa framställning av tullmyndighet samt att 60 S 1-3 mom. UBLdärvid äger motsvarande tillämpning. Med hänsyn till utformningen av 1 S iförslaget till lag om preskription av skattefordringar ifrågasätter generahullstyrelsenom inte nuvarande lydelse av nämnda paragraf i tullagen bör ändras. 1981/82:96 108 Bilaga 3 De remitterade förslagen Lag om preskription av skattefordringar m.m. Härigenom föreskrivs följande. I § Denna lag gäller i fråga om preskription av fordringarsom tillkommer det allmänna och som drivs in enligt bestämmelserna iuppbördslagen (1953: 272) eller tullagen (1973: 670). Den fillämpas dock intepå fordringar enligt studiestödslagen (1973: 349). 2 § En fordran preskriberas efter utgångenav det kalenderår då den förföll till betalning. Har fordringen fastställts till sitt belopp sedan den förfallit till betalning, räknas dock preskriptionstiden i fråga om den del av fordringen som inte varit indrivningsbar från utgången av det kalenderår då fastställelsen ägde rum. Preskriptionstid vid anstånd m. m. 3 § Medges den som svarar förbetalning av en fordran helt eller delvis anstånd med betalningen, preskriberasfordringen i motsvarande mån tidigast efter utgången av det kalenderår,då anståndet upphörde att gälla. 4 § Förordnas god man enligtackordslagen (1970: 847) innan fordringen har preskriberats, preskriberas dentidigast efter utgången av det kalenderår, då förordnandet meddeladeseller, om ackord kommer till stånd, efter utgången av det kalenderår dåackordet skall vara fullgjort. Förstastycket gäller dock inte om god man förordnas under tid då preskriptionstidenär förlängd endast på grund av att ansökan har ingivits enligt 12 § ellerenligt ett icke lagakraftägande beslut om förlängning. 5 § Får den som svarar för betalning av enfordran helt eller delvis uppskov med betalningen enligt kronofogdemyndighetens skriftliga medgivande, preskriberas fordringen såvitt gäller honom tidigast vid utgången av det kalenderår, dä betalningen skall vara fullgjord enligt medgivandet. 1981/82:96 109 ringen preskriberas härigenom dock inte senare än fem ärefter utgången av det kalenderår, då preskription annars skulle inträda enligt2 §. Preskriptionstid vid beslut om preskriptionsförlängning 6 § Preskriptionstiden får påkronofogdemyndighetens ansökan förlängas av länsrätten mot den som svarar för betalning av en fordran, om han 1. har överlåtit,undanskaffat eller upplåtit särskild rätt till egendom och det kan antas atthan gjort detta för att försvåra det allmännas möjligheter att fä betalt förfordringen, 2. har saknat känthemvist och det inte har kunnat klarläggas var han uppehållit sig, 3. inte har kunnatanträffas på känt hemvist inom riket och det inte har kunnat klarläggas var hanuppehållit sig samt det kan antas att han hållit sig undan eller 4. har stadigvarandevistats utomlands. En förlängning enligt första stycket 2-4 far beslutasendast om de förhållanden som anges där förelegat sedan fordringen överlämnatsför indrivning och särskilda skäl inte talar mot en förlängning. Bestämmelserna om förlängning i fall som avses i förstastycket 2-4 är tillämpliga på en juridisk person, om sådana förhållanden somanges där har förelegat i fråga om företrädare för den juridiska personen. 7 § Vid tillämpning av 6 S skallpreskriptionstiden förlängas till utgången av femte kalenderåret efter det däpreskription annars skulle inträda enligt 2§. 8 8 Har ansökan om förlängning avpreskriptionstiden ingivits inom den tid och i den ordning som föreskrivs i 12 S.preskriberas fordringen tidigast, när lagakraftägande beslut på grund avansökningen föreligger. 9 8 Preskription innebär att åtgärder för att fåbetalt för en fordran inte får vidtas. Har fordringen innan preskription inträtt helt eller delvissäkerställts genom sådan åtgärd, får dock denna fullföljas efter preskriptionstidens utgång. Under tid då preskriptionstiden är förlängd endast pågrund av att ansökan har ingivits enligt 12 S eller enligt ett icke lagakraftägandebeslut om förlängning, får åtgärd för att få betalt för fordringen inte vidtasutöver vad som krävs för att säkerställa den. Lös egendom som hastigt fallerivärde eller kräver alltför kostsam vård får dock säljas. 1981/82:96 110 Har ansökan om förlängning av preskriptionstidenåterkallats eller lämnats utan bifall enligt beslut, som har vunnit laga kraft,skall åtgärd som avses i andra stycket såvitt möjligt återgå. 10 § Preskription av en huvudfordranomfattar även fordran på ränta och annan tilläggsförpliktelse samt fordran pågrund av borgen. 11 § Preskription inskränker inte detallmännas rätt att ta ut sin fordran ur egendom i vilken det allmänna harpanträtt till säkerhet för fordringen. Behöriga myndigheter m. m. 12 § Ansökan om förlängning av preskriptionstidenligt 6 § görs av den kronofogdemyndighet som skall vidta åtgärder för att få betalt för fordringen. Mål om sådan förlängning prövas av länsrätten i det län. där sökande myndighet har sin verksamhet. Ansökningen skall ha kommit in till länsrätten föreutgången av preskriptionstid som gäller enligt 2-5 §§. 13 8 Det allmännas talan i mål om förlängning avpreskriptionstid enligt 6 § förs i kammarrätt och regeringsrätten av . Denna lag träder i kraft , Lagen tillämpas även på fordringar som har förfallit tillbetalning före ikraftträdandet och som inte har preskriberats dessförinnanenligt äldre bestämmelser. Fordringar som avses i andra stycket preskriberas ej föreden , om inte preskription skulle ha inträtt ävenenligt äldre bestämmelser. Lag om ändring i uppbördslagen (1953:272) Härigenom föreskrivs i fräga om uppbördslagen (1953:272)' dels att 71 och 77 a §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels attrubriken närmast före 70 8 skall lyda "Efterkrav m.m. Åtgärder för uttagande av skatt må icke vidtagas mot skatt skyldig senare än efter utgång en av det uppbördsår, under vilket skatten skolat erläggas enligt verk ställd debitering eller, i fråga om preliminär skatt som avses i 27 § 2 mom. vid 2), fastställts till betal ning. Utanhinder av vad i första stycket sägs må kammarrätts eller regeringsrättensbeslut i mål, där anstånd med betalning av skatt medgivits i anledning avbesvär, verkställas inom av från utgången av det uppbördsår, dåbeslutet meddelades. 2 mo m . Har arbetsgivare verk ställt skatteavdrag för preliminär skatt men icke inbetalat det innehåll na beloppet, må lokal skattemyndig het icke fastställa ansvarighet för arbetsgivaren senare än efter utgången av det uppbördsår då sådan kvarstående skatt skulle ha erlagts, som svarar mot preliminär skatt för det inkomstår då skatteavdraget verk ställdes. Avser skatteavdraget kvar stående skatt, må fastställelsen icke ske senare än efter utgången av det uppbördsår, under vilket skatten skolat erläggas enligt verkställd debi tering. 1 mom.Har arbetsgivare gjort avdrag för preliminär skatt eller kvarstående skatt meninte betalat in det innehållna beloppet, får den lokala skattemyndigheten inteålägga arbetsgivaren betalningsskyldighet på grund härav, i fråga ompreliminär skatt senare, än eller, ifråga om kvarstående skatt, senareän efter utgången av det kalenderår, då avdraget gjordes. 2 m o m . Har arbetsgivare underlåtit att göra avdrag förpreliminär skatt eller kvarstående skatt, får den lokala skattemyndigheten, ominte annat följer av andra stycket, inte ålägga arbetsgivaren betalningsskyldighetpå grund härav, i fråga om preliminär skatt, senare än eller, i fråga omkvarstående skatt, senare än efter utgången av det kalenderår, dåavdraget skulle ha gjorts. ' Lagen omtryckt 1972:75, Senaste lydelse av lagens rubrik1974:771 Åtgärder för indrivning av skatt, som arbetsgivareinnehållit genom skatteavdrag, må icke vidtagas senare ån efter utgångenav det uppbördsår då beslut otn fastställelse enligt första stycket meddelades. Har arbetsgivare underlåtit att verkställa skatteavdrag,må hans ansvarighet för skatten icke fastställas och ej heller åtgärder föruttagande av skatten vidtagas mot honom sedan arbetstagarens ansvarighet förskatten upphört enligt 1 mom. Utan hinder av vad ovan föreskrivits må kammarrätts ellerregeringsrättens beslut varigenom arbetsgivare ålagts ansvarighet förarbetstagares skatt verkställas inom av från utgången av detuppbördsår då beslutet meddelades. 3 m o m . Har enligt ackordslagen (1970:847) god man förordnalsföre utgången av tid som angives i 1 eller 2 mom., må utan hinder av vad som inämnda moment sägs åtgärder för uttagande av skatt vidtagas frånutgången av det uppbördsår då förordnandet skett eller, om ackord kommer tillstånd, från utgången av det uppbördsår då ackordet skolat vara fullgjort. Har den som företräder arbetsgivare, som är juridiskperson, verkställt skatteavdrag men uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala det innehållna beloppet och ordning som i 77 §sägs. Har skattskyldig beviljats anstånd med betalning av skatti avvaktan på kammarrätts eller regeringsrättens beslut med anledning avbesvär, får i fall som avses i första stycket betalningsskyldighet åläggasarbetsgivaren inom a\ ytterligare högst , räknat från utgången avdet kalenderår, då domstolens beslut meddelades. Har någon, i egenskap av företrädare för arbetsgivare somär juridisk person, verkställt skatteavdrag men uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala det innehållna beloppet och ordning som i 77 8 han jämte arbetsgivaren betalningsskyldig förskattebeloppet jämte restavgift. Betalningsskyldigheten må jämkas ellereftergivas när särskilda skäl föreligga. Talan om åläggande av betalningsskyldighet enligt förstastycket föres vid allmän domstol. Yrkande om åläggande av betalningsskyldighet som sagtsmå icke framställas och ej heller åtgärder för indrivning vidtagas sedanarbetsgivarens ansvarighet för skattebeloppet bortfallit på grund avbestämmelserna i 71 §. Utan hinder härav må dom, varigenom sådan betalningsskyldighetålagts, verkställas inom av från utgången av det uppbördsår dådomen vunnit laga kraft. Hos den som blivit ålagd betalningsskyldighet måindrivning ske i samma ordning som gäller för restförd skatt. Den som erlagt skattebelopp eller restavgift på grund avbetalningsskyldighet enligt första stycket äger söka beloppet åter avarbetsgivaren. - Därvid gälla i tillämpliga delar bestämmelserna i 76 § omuttagande av skatt som arbetsgivare betalat för arbetstagare. sägs, är han tillsammans med arbetsgivarenbetalningsskyldig för skattebeloppet och den restavgift som belöper på detta.Betalningsskyldigheten/år jämkas eller e/iterge5 om rfe/ föreligger särskildaskäl. Talan omatt ålägga betalningsskyldighet enligt första stycket skall föras vid allmändomstol. Talan får inte väckas sedan arbetsgivarens betalningsskyldighet förskattebeloppet har bortfallit enligt lagen (1981:000) om preskription avskattefordringar m.m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet fårindrivning ske i samma ordning som gäller för restförd skatt. Den som har fullgjort betalningsskyldighet för skattebeloppeller restavgift enligt första stycket får söka beloppet åter av arbetsgivaren.Därvid tillämpas bestämmelserna i 76 §. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga om fordringarsom enligt dessa bestämmelser har preskriberats före ikraftträdandet. 8 1981/82. Lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt Härigenomföreskrivs att 48 och 48 a S§ lagen (1968:430) om mervärdeskatt' skall hanedan angivna lydelse. Betalasicke skatt i behörig tid och ordning indrives skatt och restavgift. Bestämmelserna i uppbördslagen (1953:272) om indrivning, avkortningoch avskrivning samt efterkrav och preskription gäller i tillämpliga delar ifråga om mervärdeskatt. Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får äga rumvid indrivning av mervärdeskatt och restavgift på skatten. Betalasinte skatt i behörig tid och ordning skall skatten och den restavgift, sotnbelöper på denna, drivas in. Bestämmelsernai uppbördslagen (1953:272) om indrivning, avkortning och avskrivning samt efterkravgäller i tillämpliga delar i fråga om mervärdeskatt. Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalkenfår äga rum vid indrivning av mervärdeskatt och restavgift på skatten. Har någon, i egenskap av företrädare för skattskyldig som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåtit att betala in skatt i rätt tid och ordning, är han tillsammans med den skattskyldige betalningsskyldig för skattebeloppet och restavgift enligt 47 8. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om det förehgger särskilda skäl. Talan om att ålägga betalningsskyldighet skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas sedan den skattskyldiges betalningsskyldighet för skattebeloppet har bortfallit enligt lagen (1981:000) om preskription av skattefordringar m.m. Har den som företräder skattskyldig, som är juridiskperson, uppsåtligen eller av grov oaktsamhet underlåtit att inbetala skatt irätt tid och ordning, är han jämte den skattskyldige betalningsskyldig förskattebeloppet och restavgift enligt 47 §. Betalningsskyldigheten får jämkaseller eftergivas när särskilda skäl föreligger. Talan om åläggande av betalningsskyldighet/örei vidallmän domstol.