prop · G503157 · 1981-12-31 00:00:00 — Härmed sammanhängande problem bör därför studeras meringående och behovet av eventuella förändringar bedömas i anslutning till denutvärdering av statsbidragssystemet för som pågår i annatsammanhang. Länsskolnämndeni menar att ett uppgivande av principen om minst tre parallelleri tätbebyggda områden skulle kunna leda till 1981/82:157 64 Tillfälliga elevtoppar skulle också kunna leda till skolanläggningarsom i ett längre perspektiv visar sig felplacerade. Kravet på lärare mederforderlig kompetens kan visa sig svårt att tillgodose, åtminstone så längeutbildningen sker enligt gällande system. Det blir också svårt att konstrueraårskursvisa arbetsenheter av tillräcklig storlek. Vidare bör de ekonomiskafaktorerna beaktas. Nämnden kan heller inte finna att systemet med filialskolor(t. ex. en sexparallellig skola uppdelad på två stationer med fyra parallellerpå den ena stationen och två paralleller på den andra) bör införas som enreguljär anordning. Dess konsekvenser är svåröverblickbara. Ostridigt tordelikväl vara att de kommunala kostnaderna ökas. Transporterna av såväl läraresom elever mellan huvudskolan och filialskolan kan bli omfattande. En sådanutveckling rimmar dåligt med statsmakternas krav på att spara energi och kravetpå att minska kostnaderna. SÖdelar inte utredningens uppfattning att ett enkelt eller tvåparallelligthögstadium a priori erbjuder en bättre undervisningsmiljö än ett minst treparallelligthögstadium och av detta skäl skulle vara eftersträvansvärt. Med dessautgångspunkter fillstyrker dock SÖ i princip utredningens förslag. PANG-projektetsmodell bör sålunda nu kunna prövas i tätare bebyggda områden. Inom ramen fördenna ökade frihet skall skolstyrelserna självfallet följa fastlagda mål ochriktlinjer för skolans verksamhet samt själva ta de ekonomiska konsekvensernaav sin skolorganisation. En likvärdig utbildningsstandard är därvid detviktigaste målet för skolans verksamhet. SÖ förutsätter således att eneventuellt förändrad planeringssituation följs upp av de kommunala ochstatliga skolmyndigheterna för att hindra effekter som påminner om ett nytt parallellskolesystem.SÖ kommer således att följa vilka olika effekter på undervisningen som uppkommeri ett enkelt högstadium i den försöksverksamhet med filialskolesystemet sombedrivs bl. a. i kommun. Därvid är standardfrågan av särskiltintresse. SÖ avser också att i fortsättningen analysera effekterna av olika skolstorlekari skilda avseenden. Isamband med frågan om resurser för filialhögstadier vill länsskolnämnden iSkaraborgs lån anföra att man som grund för basresurstilldelningen också skullekunna tänka sig andra geografiska områden än det upptagningsområde somskolenheten markerar. Enkompensation för eventuellt minskade basresurser vid en förändring avberäkningsunderlaget skulle kunna genomföras genom uppräkning av framräknadebasresurser med hjälp av en statistiskt fastställd koefficient. Flerainstanser tar upp frågor som hör samman med statsbidragssystemet förgrundskolan. Sålunda menar RRV att en ändrad statsbidragsmodell, enligt vilkenbidraget skulle utgå per elev, skulle stå neutral fill skolstorleken ochförändra förutsättningarna för en kostnadsbedömning av Prop, 1981/82:157 65 förslagen.Några instanser, bl. a. statskontoret menar att en ytterligare förenkling avdet nuvarande statsbidragssystemet för bör eftersträvas, bl. a. ettsystem där basresurserna grundas på ett större elevunderlag än den enskildaskolenheten, t. ex. rektorsområde eller kommun. Enligt statskontoretsuppfattning bör ett sådant, än mer schabloni-serat bidragssystem, vara möjligtatt förena med garanfier för en godtagbar standard även vid skolenheter inomgrundskola i glesbygd. Skolstyrelsen i motsätter sig däremot ettsådant system. i vill fill skapa ett enhefiigtdelningstal för basresursberäkningen i . Entillämpning av hemavdelningsprincipen såväl på högstadiet som på låg- ochmellanstadierna anses enligt promemorian skapa möjligheter att utveckla en mergenerell skolbyggnadstyp. De variationer i lokalbehov som under olika skedennormalt uppträder i ett bostadsområde kan då mötas med åtgärder som ej berör depermanenta skolbyggnaderna. Detta skulle medföra att behovet av tillbyggnaderkommer att minska och skulle samfidigt underlätta en begränsning av skolstorlekenoch en flexiblare skolplanering. Ungefärhälften av remissinstanserna berör frågan om hemavdelningar. Majoriteten avdessa tillstyrker en tillämpning av hemavdelningsprincipen. SÖanser att hemavdelningar/hemrum speciellt i de större skolorna ökat möjligheternaatt skapa en känsla av "den lilla skolan". SÖ anser vidare atthemavdelningar bör kunna skapas inom de ekonomiska ramar som finns - i vartfall skall inte några störte kostnadskrävande investeringar behöva göras. Länsskolnämndeni lån och skolstyrelsen i kommun framhåller att det är särskiltviktigt att kunna tillämpa hemavdelningsprincipen i årskurs 7 för attunderlätta övergången från mellan- till högstadiet. iVästernorrlands län har en positiv grundinställning men framhåller att hemavdelningsprincipenofta är svår att genomföra i befintligt skolbestånd. i Jönköpingslän anser det särskilt angeläget att det vid nybyggnation byggs en mer generelltyp av skolbyggnad och att just tillämpningen av hemavdelningsprincipen skullegöra det möjligt. påpekar att allteftersom elevantaletsjunker i en skola kan principen om hemrum genomföras allt lättare. Kommunenmenar dock att viktiga principer som det fria tillvalet, alternativkurser imatematik och engelska samt en numera utbyggd invandrarundervisning gör att hemrumsavdelningarnasinnersta mening till stora delar ändå förfelas. Idénmed en hemavdelning är starkt kopplad fill begreppet arbetsenhet. Utredningenom skolans inre arbete () föreslog att eleverna i skulleorganiseras i arbetsenheter, vilka i sin tur uppdelades i klasser. framhöllatt man bör eftersträva att ge varje arbetsenhet en lokalmäs- 1981/82:157 66 sig förankring i skolbyggnaden genom att förlägga en såstor del som möjligt av arbetsenhetens verksamhet till en bestämd lokalgrupp, s.k. hemavdelning. i varnar i sitt remissvar föreventuella tendenser till att arbetsenheterna inte blir någonting annat än enadministrativ indelning. En förklaring till detta kan man söka, framhållernämnden, i det förhållandet att arbetsenheten måste som fundament ha lärare somarbetar i lag. Häri ligger en svårighet. Lärarna har ingen skyldighet attarbeta i lag. Den enskilda lärarens frihet att själv välja arbetssätt har allaskolreformer hittintills lämnat oinskränkt. Den har i stället ofta klart markeratsi reformernas förarbeten. Nämnden ifrågasätter därför om någon påtagligförnyelse kan väntas med mindre än en omläggning av lärarutbildningen. Hemavdelningsprincipensvärde får ses mot denna bakgrund. presenterade en arbetsgrupp vid SÖ:sskolbyggnadsbyrå en idéskiss till en annorlunda högstadieskola, kallad SAMLA-skolan.Hemavdelningen byggs här upp kring en kärna av gemensamma lokaler för laborativaoch estetiskt-praktiska arbetsmoment. Varje arbetsenhet/hemavdelning blir istor utsträckning självförsörjande när det gäller undervisningslokaler. Idepartementspromemorian föreslås att SÖ bör få i uppdrag att vidga sina studierav SAMLA-skolan till att omfatta högstadier av olika storlek. Statskontoret, länsskolnämnderna i ochVästernorrlands lån, skolstyrelserna i och kommuner, RHS ochSECO tillstyrker förslaget om vidgade studier från SÖ när det gäller . i anser att SAMLA-skolan ärett exempel på hur hemavdelningar kan byggas kring en kärna av gemensammalokaler men enligt nämndens mening är det möjligt att finna ännu enklare ochmer okonventionella lösningar. år av den åsikten att SAMLA-skolankräver mer lokaler och därför skulle bli dyrbar att genomföra. Skolstyrelsen iKarlstads kommun gör den bedömningen att detta är en fråga av praktisk-pedagogisknatur som bäst löses av personalen vid resp. högstadieskola. Därför finner deett ytterligare engagemang från SÖ:s sida som mindre angeläget. Ökad spridning av gymnasieskolutbildnlngen Remissinstanserna är med få undantag posifiva till enytterligare decentralisering av gymnasieskolan enligt i princip de rikfiinjersom lagts fram i departementspromemorian. En rad välkomna effekter av enspridning anges som möjliga. Prop.1981/82:157 67 i lån pekar på möjligheterna att med en ökadgeografisk spridning av utbildningen nå de mindre studiemotiverade. Även Storumanskommun räknar med en ökad gymnasiebenägenhet. Regionalainstanser, bl, a. i län och länsskolnämnderna iÖstergötlands och , ser i en decentralisering en möjlighet tillregionalpolitiska vinster. i pekar på skolansbetydelse för en bygd med bl. a. en förstärkning av den sociala servicen ochmed skolan som centralpunkt för fritidsverksamhet och kultur. Isammanhanget uppmärksammas behovet av samordning och samverkan inom regionernaav en rad remissinstanser, förutom av flera länsskolnämnder av , Storumansoch kommuner. i län vill här också se ettsamarbete mellan olika utbildningsanordnare, dvs. gymnasieskolan, komvux och AMU. TCOpåpekar det angelägna i att öka möjligheterna till studie- och yrkesförberedandeutbildning på gymnasieskolnivå i glesbygd. Remissinstanser,som är tveksamma eller direkt negativa till en spridning avgymnasieutbildningen enligt promemorians principer, anför i huvudsak tre skäl.Den nedåtgående utvecklingen av elevantalen i allmänhet och risken för minskatelevunderlag på g-orterna i synnerhet påtalas av länsskolnämnden i länoch av och kommuner. Minskade valmöjligheter föreleverna i små gymnasieskolor gör lånsskolnämnden i och Lyckselekommun tveksamma till en spridning av gymnasieutbildningen. Ett tredje skältill tveksamhet eller ett avvisande av förslagen är för vissa remissinstanseratt de vill avvakta beredningen av gymnasieutredningens förslag. Ökadspridning av den yrkesinriktade utbildningen Avde remissinstanser som är allmänt positiva till en spridning uttalar sig enklar majoritet för en satsning på den yrkesinriktade utbildningen. Bland dessamärks lånsskolnämnden i lån, som särskilt uppmärksammarmöjligheten att sprida verkstadsteknisk utbildning, lånsskolnämnden iKronobergs län och kommun. Imedvetande om de stora kostnaderna för etablering av yrkesinriktad utbildningser en rad remissinstanser en utväg i företagsförlagd utbildning, så t. ex. länsskolnämndernai och samt RHS. i serhärvid som en viktig förutsättning att den företagsförlagda utbildningen får enkontinuerlig fillsyn så att utbildningens kvalitet kan garanteras. SÖ erinrar isammanhanget om sitt tidigare till regeringen ingivna förslag attlärlingsutbildning och yrkesintroduktion skall få ökad geografisk spridninggenom att kunna anordnas även i kommuner utan gymnasieskola men med komvux. SÖanser vidare att en spridning av yrkesinriktad utbildning bör kunna Prop.1981/82:157 68 sketemporärt till följd av att utbildningsbehovet tillfälligt ökar på en g-ort, omdet därvid blir brist på lokaler på g-orten. SÖ anser att ett sådant tillfälligtökat utbildningsbehov, som inte kan fillgodoses på g-orten, bör varahuvudvillkoret för en temporär utläggning av en utbildning på icke g-ort. Vidareskall enligt SÖ utbildningen administrativt och pedagogiskt ingå i g-ortensskolenhet, varvid t. ex. undervisningen i allmänna ämnen förläggs fill g-ortsskolan. kommun understrykerkraftigt att redan gjorda investeringar i lokaler och utrustning på icke g-ortenmåste utnyttjas till fullo, innan en filialutläggning blir aktuell. Länsskolnämndeni och uppmärksammar på liknande sätt riskenför att kommuner med sviktande elevunderlag kan rycka undan planeringsförutsättningarnaför varandra, om inte bestämda principer sätts upp för en decentralisering.Såväl dessa som flera länsskolnämnder och länsstyrelser ser här en viktiguppgift för den regionala administrationen. Inom ramen för denna vill länsskolnämndeni få.möjlighet att medge övergång från specialkurs till linjepå icke g-ort för vissa orter och inom tilldelat antal elevplatser i länet. (Sådan övergång medges på försök av SÖ.) En Hkartad syn har länsskolnämndeni , som menar att lokaliseringen av gymnasieskolenheter inte börvara låst till ett en gång för alla fixerat antal orter, fastställt utifrånläget , utan bör relateras till de behov som nuföreligger i samhället. Ökadspridning av den teoretiska utbildningen Länsskolnämndeni tillstyrker upprättandet av vad som i promemorian kallassekundära g-orter med både teoretisk och prakfisk utbildning. En spärr måstedock finnas för att hindra överetablering av teoretisk utbildning. Även länsskolnämndeni län kan tänka sig en spridning av både yrkesinriktad och teoretiskutbildning. Nämnden hänvisar därvid till huvudtanken iyrkesutbildningsreformen, dvs. ett sammanförande av teoretiska ochyrkesinriktade utbildningar. Nämnden har dock svårt att se hur ensådan nyetablering skall kunna ske med tanke på det minskande elevunderlagetunder . En likartad åsikt redovisas av länsskolnämnden iKronobergs län, som också anför att flera av de teoretiska utbildningsvägarnaär överdimensionerade. Den minskning av gymnasieskolans organisation som måsteske med minskande elevunderlag bör enligt länsskolnämnden i länhuvudsakligen gälla de teoretiska studievägarna. Ennyetablering av både yrkesinriktad och teoretisk utbildning enligt SSG-B-modellenpå icke g-ort kan enligt SÖ övervägas mot bakgrund av den just redovisadeutvärderingen av SSG-B. I fråga om denna har särskilt uppmärksammat denlägre andelen studieavbrott i SSG-B. Prop.1981/82:157 69 Idepartementspromemorian föreslås att den grundläggande planerings-principen förgymnasieskolan inte längre skall vara att flertalet linjer utan en allsidiguppsättning linjer skall anordnas på alla g-orter. /SRser i en decentralisering av både yrkesinriktad och teorefisk utbildning enviktig väg till pedagogisk och social integration. RHS ser en allsidiguppsättning linjer som en självklarhet för varje g-ort. iNorrbottens lån och tillstyrker promemorians förslag. Lyckselekommun medger att en viss spridning av gymnasieutbildningen behöver ske, menvarnar för risken att en spridning leder fill att ungdomar i en visskommun bara kan bli bilmekaniker eller målare, medan de i en annan kommun barakan bli t. ex. kontorister. Valfriheten får enligt denna kommun inte bygga påätt eleverna enbart väljer utbildningsväg efter önskemålet att få bo hemma. SÖhar inget emot en princip om en allsidig uppsättning av linjer som grund förgymnasieplaneringen men understryker att en sådan inte i sak ändrarförutsättningarna för den framtida planeringen. SÖ utgår i detta sammanhangockså från att tillfälliga avsteg från gällande planeringsprinciperhuvudsakligen kommer att behöva ske , då ungdomskullarnafortfarande är stora. När behovet av en tillfällig filialutläggning upphör,förutsätter SÖ att det i första hand blir organisationen utanför g-ort somavvecklas. Isitt yttrande över detta förslag utgår SÖ vidare ifrån att det enligt det nyaplaneringssystemet för gymnasieskolan blir länsskolnämnderna som fattar beslutom lokalisering och utrustningsbidrag i fråga om enskild studieväg, som liggerpå g-ort och som inte är lågfrekvent. Sänktpoängtal för yrkesinriktade studievägar vid vissa allmänna skolenheter Idepartementspromomorian föreslås nya riktlinjer för SÖ:s prövning av sänktpoängtal för de praktiska studievägarna vid en allmän skolenhet i kommun medflera gymnasieskolenheter. Fleraremissinstanser anser att det s.k. 18-poängskravet bör kunna modifieras. a. att själva sammanförandet av elever från olika studievägar tillsamma skolenhet i sig icke är någon garanti för en integration av det slag someftersträvas. Länsskolnämndeni tillstyrker förslaget i den mån en förändring av riktlinjernaför SÖ:s prövning av kriterierna på allriiän skolenhet verkhgen leder till enökad social elevintegration. En förutsättning är att en förändring inte medförökade kostnader. Ökadeskolledarkostnader anförs av SÖ som en konsekvens av en generell ändring avdagens riktlinjer för myndighetens prövning av dessa frågor. SÖ har inget emotförslaget men erinrar om den dispensrätt myndighe- 1981/82:157 70 tenredan i dag har att medge ett lägre poängtal för de yrkesinriktade studievägarnavid en allmän skolenhet. Även SÖ erinrar om att formella förändringar av dettaslag givetvis inte innebär några garantier för en reell integrafion. SÖ påtalarsamfidigt risken med att i filialutbildningar få en skev könsfördelning ochbrister i den sociala miljön. Länsskolnämndernai och lån finner att frågan om skolanläggningarnas storlektilldelats en alltför dominerande roll i diskussionen om integration. Ändringarav de grundläggande planeringsprinciperna för gymnasieskolan bör enligt RRVinte göras före beredningen av gymnasieutredningens förslag. Länsskolnämndeni län pekar här på ett delproblem, som uppstått till följd av denpågående avvecklingen av tvåårig ekonomisk och teknisk linje. En kommun somavvecklat båda dessa linjer och har mer än en allmän gymnasieskolenhet tvingassplittra sina klasser på social linje på de olika skolenheterna för att dessaskall fortsätta att uppfylla kraven på allmän skolenhet. (U 1976:10) avlämnade sitt principbetänkande (SOU 1981:96) Enreformerad gymnasieskola. Ettantal remissinstanser, av vilka flera i princip är positiva till promemoriansförslag om ett större lokalt skolinflytande m.m., anser att ett ställningstagandetill förslagen bör anstå fill beredningen av gymnasieutredningens betänkande.Denna hållning till alla eller delar av promemorians förslag om gymnasieskolanintar bl. a. RRV och statskontoret, länsskolnämnderna i , ,och , och kommuner samt TCO.Så anför t. ex. länsskolnämnden i län vikten av att en samordnadanalys görs av nu lagda förslag från olika utredningar. Därigenom skulle enligtnämnden kostsamma delreformer kunna undvikas. i lån pekari sammanhanget på behovet av en bättre samverkan mellan de olika utbildningsformersom svarar för utbildningen av ungdom och vuxna, dvs. gymnasieskolan, komvuxoch AMS. Lånsskolnämndeni lån anser att promemorians förslag kommer att medföra såvälstatliga som kommunala merkostnader, varvid framför allt de kommunalakostnaderna kommer att bli väsentliga. Sammasyn har samt , och Växjökommuner. T. ex. befarar att kommunerna inte kommer attkunna använda sig av den större frihet som föreslås, som derasexpansionsutrymme kraftigt begränsas genom andra beslut. Utan en koppling tillförändrade och förbättrade statsbi- Prop.1981/82:157 71 dragblir enligt kommunen den flexiblare skolplaneringen endast en skenbar och inteen reell möjlighet. SÖ,slutligen, förutsätter i sitt remissyttrande att kommunerna kommer attkompenseras med statliga bidrag i den mån nya planeringsprinciper utformas såatt de innebär kommunala merutgifter. Prop.1981/82:157 72 Gymnasieskolans linjer - namn och namnförkortningar Teknisk linje (fyraårig) NT-linjerna samordnade (försök) Bygg- och anläggningsteknisk linje Drift- och underhållsteknisk linje Social servicelinje (försöksverksamhet) 1981/82:157 73 Innehållsförteckning 1 Inledning......................................................... ... 2 2 Utgångspunkter .............................................. ... 3 3.1 Allmänt....................................................... 9 3.2 Skolstoriek................................................... 13 3.3 Bibehållande och nyetableringav små skolor ...... 15 4 Gymnasieskolan................................................. 21 4.1.1.......................................................... Lokaliseringoch spridning 21 4.2 Allmänna överväganden ommodifieringar av hittillsvarande planeringsprinciper 25 4.3 Förslag om yrkesinriktad fihalutbildningpå icke g-ort m.m. .. 30 4.4 Överväganden om förläggning av teorefiskutbildning till icke g-ort 35 5 Lokaler och utrustning ...................................... .. 36 6 Vissa lärarfrågor igymnasieskolan ...................... 40 7 Genomförande ................................................ .. 41 8 Hemställan .................................................... .. 41 9 Beslut .......................................................... .. 42