prop · G503186 · 1981-12-31 00:00:00 — Två remissinstanser tar upp frågan om sekretess ibostadsförmedlingsärenden. Enligt har sekretesslagen i vissafall erhållit Prop.1981/82:186 214 effekter som ursprungligen inte torde ha varit avsedda.Som exempel nämns att vissa handlingar i ärende om förtur i bostadskö hos desocialvårdande myndigheterna omfattas av sekretess enligt 7 kap, 4 § men såsnart dessa handlingar överlämnas till det kommunala förmedlingsorganet förtilldelning av lägenhet saknas möjlighet att sekretessbelägga materialet, somdärför blir tillgängligt för allmänheten. Enligt förbundet bör handlingar iärenden av detta slag kunna sekretessbeläggas även i andra kommunala nämndersom har att handlägga ett sådant ärende. Stadskansliet i framhåller attbostadsförmedlingsorganen i förtursfallen regelmässigt får uppgifter omkänsliga personliga förhållanden eftersom det är sådana uppgifter som kangrunda rätt till förtur. Dessa erhålls ofta från de sociala myndigheterna,kriminalvården eller läkare. Eftersom sekretess som huvudregel ej längre följermed en uppgift gäller att uppgiften för att vara sekretessbelagd måste vara sekretesskyddadhos den myndighet dit den inkommer. För bostadsförmedlingsverksamheten är dettaej fallet. Sekretesslagen innehåller inte någon regel som är att hänföra tilldenna verksamhet. Med hänsyn till arten av de personliga uppgifter som finnshos bostadsförmedlingsorganet och då dessa uppgifter ofta varit sekretessbelagdahos de myndigheter varifrån de kommit måste det nuvarande rättsläget ansesdjupt otillfredsställande. En författningsändring av innebörd att uppgifter omden enskildes personUga förhåUanden blir sekretessbelagda inombostadsförmedlingsverksamheten är därför angelägen. Det bör i detta sammanhangnoteras att motsvarande uppgifter är sekretessbelagda vid ansökan ompensionärsbostad. Något skäl för att uppgifterna skall behandlas olika för attde avser ansökan om sådan bostad synes inte finnas. Huruvida enförfattningsbestämmelse skall följa huvudregeln och inplaceras som en ny punkti 7 kap. alternativt i 9 kap. eller skall regleras i 13 kap. om överföring avsekretess i vissa fall är en fråga som får bedömas vid författningsändring. Kammarrätten i tar upp besvärsreglerna.12 kap. 15§ TF stadgas, att om någon vägras att få ta del av handling äger han föra talanmot beslutet. I överensstämmelse härmed sägs i 15 kap. 7 och 8 §§ SekrL att motbeslut, varigenom myndighet avslagit begäran om att få ta del av handling, fårtalan föras genom besvär. - Det är emellertid vanligt att den som vill få ut enuppgift från en myndighet inte begär att få ta del av någon handling utanendast av uppgiften. Det gäller framför allt då uppgiften är införd idataregister eller annat register. Ofta görs framställningen skriftligen ellerper telefon. -1 flera fall har regeringsrätten godtagit, att även den somendast begärt viss uppgift har besvärsrätt (se t. ex. regeringsrättens domarden i mål nr 626-1981 och i mål nr 2280-1981).I mål nr 2258-1981 fann regeringsrätten emellertid genom beslut den 29september 1981, att besvärsrätt inte förelåg i en sådan situation.-Kammarrätten ifrågasätter om inte en översyn bör ske av besvärsreglerna isekretesslagen. Vid en sådan skulle övervägas om besvär skall få anföras motbeslut, varigenom myndighet vägrat att lämna ut uppgift ur allmän handling Prop.1981/82:186 215 och som grund härför åberopat att sekretess gäller föruppgiften (jfr 15 kap. 4 och 5 §§ SekrL). redovisas här en del övriga synpunkter. tar upp följande frågor. Enligt11 § tillsynslagen får på ansökan av patienten förordna att en journal som förvaras inom hälso- och sjukvården helt eller delvis skall förstöras. En förutsättning för detta är bl. a. att godtagbaraskäl anförs för ansökan. Med hänsyn till att patienten är tvungen att i sin ansökan röja uppgifter om personliga förhållanden anser styrelsen att han därigenom skall garanteras ett visst skydd. Det kanifrågasättas om uppgifterna i aktuella ansökningshandlingar m. fl. åtnjutersekretesskydd med stöd av gällande bestämmelser i . haremellertid tolkat 7 kap. 1 § på så sätt att den är tillämpUg på ifrågavarandeuppgifter. Om detta inte är fallet anser styrelsen att ett tillägg bör göras ilagen för att möjliggöra detta. Enligt7 kap. 6 § SekrL gäller sekretess inom hälso- och sjukvården samt inom för anmälan eller annan utsaga av enskild om någons hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden om det kan antas att fara uppkommer för att den som har gjort anmälan eller avgivit utsagor eller någon honom närstående utsätts för våld eller annat allvarligt men om uppgiften röjs. Socialstyrelsenanser att skyddet för anmälare inte enbart skall begränsas till enskild personutan även omfatta en befattningshavare som på myndighetens vägnar gör anmälan m,m, och där fara för allvarUgt men på motsvarande sätt kan föreligga. Somexempel härpå kan styrelsen nämna en distriktsläkare som gör en anmälan tillsocialnämnden enligt 71 § SoL eller skriver ett vårdintyg enligt lagen omberedande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Styrelsen hemställer följaktiigenatt bestämmelsen ändras i enlighet härmed. I detta sammanhang erinrar även om enskrivelse från allmänna i om att sekretesskyddetenligt 7 kap. 3 och 6 §§ SekrL även skall gälla hos kassan. Efter remiss frånjustitiedepartementet har styrelsen tillstyrkt förslaget. Förslaget haremellertid inte berörts i promemorian. Socialstyrelsensråd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor avger på begäran av myndighet yttranden i oUka ärenden. Som exempel kan nämnas i ärenden angående verkställda rättspsykiatriska undersökningar, fortsatt vårdbehov hos på sjukhus efter domstols beslut intagna personer, omyndighets- och myndighetsförklaringar samt ärenden rörande körkort och skjutvapeninnehav. För att rådet skall kunna avge yttranden i dessa ärendenerfordras och infordras som regel förekommande sjukjournaler. Någon skyldighetför ett sjukhus att översända dessa journaler föreligger inte. Inte heller rördet sig här om tillsyn från sida. Med hänsyn till att ettutlämnande av 1981/82:186 216 journalernai många fall kan vara till men för patienten t. ex. om detta i slutskedet kanleda till indragning av körkort eller vapenlicens, kan ett sjukhus vägra attutlämna erforderliga journaler. Detta skulle i många fall hindra rådet från attavge ett yttrande eller i vart fall allvarligt försvåra dess verksamhet.Styrelsen hemställer därför att dess instruktion eller sekretesslagen ändraspå så sätt att styrelsens råd kan få tillgång till erforderligtutredningsmaterial, och då i första hand sjukjournaler. Enligt 7 kap. 2 § 4 gäller inte sekretessen enligt1 § för anmälan och beslut i ärende om ansvar eller behörighet för personalinom hälso- och sjukvården. tolkar dessa bestämmelser sålundaatt härmed anses anmälan tiU och beslut av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd.När det däremot gäller anmälan m.m. till styrelsen enligt 10 § tredje stycket (LexMaria) sjukvårdskungörelsen, vilka som regel innehåller flera personligaförhållanden om patienten, anser styrelsen att dessa åtnjuter sekretesskyddenligt 7 kap. 1 § SekrL. I annat fall får styrelsen överväga att ge utriktlinjer för hur dessa anmälningar bör utformas. Styrelsen finner det därförlämpligt med ett uttalande av i denna fråga förundvikande av tolkningssvårigheter. I samband med vissa ändringar i sekretesslagen böräven uttrycket "lagstiftningen om viss psykiatrisk vård" ändras i 7kap. 2 § 2 och 19 § 2 tUl lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissafall. Enligt 14 kap. 5 § SekrL hindrar inte sekretessenenligt huvudregeln att sökande, klagande eller annan part i mål eller ärendehos domstol eller annan myndighet tar del av handling eller annat material imålet eller ärendet. Enligt 24 § jämförd med 18 § lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa fall får make till en patient, barn, föräldrar, syskonm. besvära sig över överläkares och utskrivningsnämnds beslut om t. ex.vägrad utskrivning. Närnämnda personkategorier inte är sökande eller part kan de förvägras att ta delav uppgifter rörande patienten med stöd av 7 kap. 1 § sekretesslagen. Det ärdärför olyckligt att de kan kringgå bestämmelserna genom att de kan begärautskrivning av patienten och därmed bli part. Detta blir även fallet utan attde själva samrått med patienten och till och med när denne inte önskaröverklaga ett beslut av utskrivningsnämnden att inte skriva ut honom. Föratt råda bot på dessa missförhållanden anser att dessa personerinte skall ha bättre rätt än om de varit ombud till patienten. Socialstyrelsenhemställer följaktligen att sekretesslagen ändras i enlighet härmed. Enligt 5 § befogenhet att besluta om stöd och hjälp åt en enskild, även om rätt till bistånd enligt 6 § SoL inte föreligger. Besvär - kommunalbesvär - över dessa beslut får emellertid föras av envar i kommunen och denne blir därigenom part i ärendet. Härigenom får han enhgt huvudregeln rätt att ta del av uppgifterna i ärendet. Prop.1981/82:186 217 anser att även i dylika fall, liksom i punkten ovan, kanen utomstående i egenskap av part få insyn och tillgång till uppgifter omenskilds personliga förhållanden i ett ärende, vilket kan vara till men för densom ärendet gäller. Styrelsen anser att detta missförhållande skall förhindras, Enligt 1 kap. 6 § SekrL gäller förbud att röja ellerutnyttja sekretessbelagd uppgift för myndighet där uppgiften är sekretessbelagdsamt för person som på grund av anställning eller uppdrag hos myndigheten, pågrund av tjänsteplikt eller annan liknande grund för det allmännas räkningdeltar eller har deltagit i myndighetens verksamhet och därvid har fåttkännedom om uppgiften, I förarbetena synes man inte ha behandlat frågan ompraktikanter skall anses inrymmas i nämnda bestämmelse. Denna fråga har stor betydelseinom hälso- och sjukvården samt inom där flera praktikanter bl,a, som ett led i sin utbildning deltar i verksamheten. I flera kommentarer tillsekretesslagen har frågan om praktikanter faller in under bestämmelsen bedömtsolika. anser för sin del att detta är fallet i den mån deverkligen deltar i verksamheten. Om detta inte är fallet anser styrelsen attett tillägg bör göras i lagen för att möjliggöra detta. Motsvarande förhållandebör även gälla för t. ex. anlitad personal från kontoristföreningen och ABAB-vakter. i och socialförvaltningeni tar upp socialtjänstlagens bestämmelser om register av typservicekort m. fl. Personakter måste förvaras där handläggarna finns. I mångafall behöver även personal på gruppcentraler och förskolor ha tillgång tillinformation om den enskilde, utöver namn, adress, personnummer, beslut osv.Personal på en gruppcentral bör veta om en person som har social hemtjänstexempelvis har ett handikapp som gör att två vårdbiträden måste gå ditsamtidigt, om det behövs hjälp med insulin och dylikt. En vikarie har intemöjlighet att känna till dessa uppgifter. Vidare måste personal på daghem hatillgång till uppgifterom allergi hos barnen, vem som får eller inte får hämtaett barn och dylikt. Det borde vara tillåtet att ta in den typen av uppgiftersom oundgängligen behövs för att fullgöra arbetet i ett register som förvarasunder betryggande former (jfr 59 § SoL), Stadskansliet i pekar på förhållandet mellanstatistiska centralbyrån (SCB) och kommunerna. För kommuns delgäller att det finns en särskild organisation underställd kommunstyrelsen ,, som har till uppgift bl. a. att framställastatistik rörande den kommunala verksamheten och förhållandena inom kommunen.Enligt 9 kap. 4 § SekrL är huvudregeln absolut sekretess, alltså sekretess utanskaderekvisit i det fall uppgifterna rör enskilds personliga och ekonomiskaförhållanden och kan hänföras till den enskilde. Utrednings- och statistikkontoretframställer statistik bl. a, på en så detaljerad nivå att i många fall enskildapersoner eller bolag kan identifieras. Uppgifterna "råmaterialet",som ligger till grund för statistiken, har tidigare ofta erhållits av SCB, Då Prop.1981/82:186 218 emellertid uppgifterna är av sådan karaktär att 9 kap, 4 §SekrL är att tillämpa har SCB , med hänvisning till sistnämnda bestämmelse,börjat att ifrågasätta om man kan utlämna materialet till kommunerna. Det tordekunna förutsättas att det knappast lär ha varit lagstiftarens avsikt att påovannämnda sätt försvåra för kommunernas statistikorgan att såsom tidigare fåerforderligt material. Ytterligare påpekas den skillnad i sekretess som finns mellanstatlig och verksamhet enligt 8 kap, 6 och 7 §§ SekrL såvitt avserplaneringsverksamhet med avseende på näringslivet. För statlig verksamhetgäller sekretess men ej för sådan. Inom kommunerna förekommer enomfattande planeringsverksamhet avseende en mängd olika områden inomnäringslivet, exempelvis industrilokalisering och sysselsättningsbe-främjandeåtgärder. Det är allmänt sett av mycket stor vikt att kommunerna vid sinplanering har så god grund som möjligt för sina ställningstaganden. Därvid ärframställd statistik av avsevärd betydelse. Detta gäller även i de fallstatistiken innehåller sådana uppgifter att den är sekretessbelagd enligt 9kap. 4 § SekrL. Kommunernas planeringsverksamhet med avseende på näringslivetskulle markant underlättas om samma sekretesskydd där skulle gälla som för de statiigamyndigheterna. Därigenom skulle kommunens statistikorgan få ökade möjligheteratt genom tillämpning av den s. k. generalklausulen i 14 kap. 3 § SekrLtillhandahålla planeringsorganen för sin verksamhet erforderligt material.Något skäl att behålla här nämnd skillnad mellan stat och kommun synes intefinnas. Beträffande uppgifter från en sjukvårdsinrättning till enannan vårdsektor resp, till skolan, finner sjukvårdsstyrelsen i att detär beklagligt att viktiga informationer endast finns att tillgå i förarbetenatill lagstiftningen. Det skulle vara värdefullt att dessa göres tillgängliga isamband med lagtexten då man inte kan förutsätta att befattningshavare som haratt göra bedömningar av denna art har tillgång till resp. kunskap omförarbetena. tar upp följande spörsmål. Den 1 juli1980 trädde lagen (1980:12) om förtroendenämnder inom hälso- och sjukvården ikraft. Enligt denna lag, som är tidsbegränsad och gäller till utgången av juni1985, skall i varje landstingskommun och kommun utanför landstingskommun finnasen eller flera förtroendenämnder med uppgift att främja kontakterna mellanpatienterna och hälso- och sjukvårdspersonalen samt att åt patienternaförmedla den hjälp som förhållandena påkallar. Det framgår redan av benämningenpå dessa nämnder att de i det stora flertalet fall har att handlägga ärenden avmycket ömtålig och grannlaga karaktär, både i vad avser de patienter som vändersig till nämnderna och i fråga om hälso- och sjukvårdspersonalen. Vad som f. n.gäller om offentlighetsprincipen och sekretesskyddet synes emellertid innebäraicke obetydliga begränsningar av möjligheten att sekretessbelägga ärenden hosförtroendenämnderna. Om dessa skall ha tillfredsställande förutsättningar attfullgöra sin tänkta funktion behöver de sekretessregler som skall varatillämpliga hos förtroen- Prop.1981/82:186 219 I anslutning därtill bör ocksåbestämmelsen i 7 kap. 2 § 4 - att eljest gällande hälso- och sjukvårdssekretessinte avser anmälan och beslut i ärende om ansvar eller behörighet för personalinom hälso- och sjukvården - ses över i förtydligande syfte, bl. a. i vad avsersekretessen hos sjukvårdshuvudmannen när ett ärende remitteras till denne frånsocialstyrelsen eller hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. understryker vikten av attutbildning sker om sekretesslagstiftningen. framhåller värdet i den klargöranderättsliga argumentering som förts i promemorian även på de punkter därändringar ej föreslagits. Behovet av information kring tillämpningsproblem är idessa sammanhang mycket stort. Enligt förbundets uppfattning är det bättre attmöta tillämpningsproblem med fördjupad information än med enkla - menmateriellt otillfredsställande - lagregler. Det är därför angeläget attföreslagna ändringar - om förslaget antas - och andra delar av promemorian gesspridning exempelvis i den typ av promemoria kring samarbetet sjukvård/polissom tidigare utarbetats. En särskild fråga är enligt Föreningen den om sekretess hos de 25 kronofogdemyndigheterna som ärtillsynsmyndighet (TSM) i konkurs. TSM har bl. a. att tillse att utredning omev. brott i konkursgäldenärs verksamhet verkställs liksom att verka förutredning om återvinningsgrundande transaktioner. Även i övrigt, t. ex. i frågaom försäljning under konkurs av maskiner, patent och rättigheter, kanhandlingar av känslig natur inkomma till TSM. Konkursborgenärernas m. fl. behovav information bör inte få leda till att allmänheten får tillgång till dessauppgifter. Hos TSM bör råda samma sekretess som hos kronofogdemyndigheterna. tar upp följande frågor. Eftersom det vid tillämpning av SekrL skall ansessom men att någon blir intagen för sluten psykiatrisk vård (prop. 1979/80: 2 del A s. 83), är det risk för att tjänsteman som i sin tjänsteutövning blir medveten om att en person är i oundgängligt behov av sådan vård anser sig hindrad att lämna sådana uppgifter som leder tiU att vården kommer till stånd. Tjänsteman på det sociala fältet konfronteras t. ex. med en djupt deprimerad person som uppenbarligen står i begrepp att begå självmord. Om det då inte kan sägas vara en uppgift för den myndighet där tjänstemannen är anställd att agera i fallet, kan tjänstemannen inte med stöd av 1 kap. 5 § SekrL vända sig till vederbörlig myndighet och tala om vad han erfarit. Därför behövs ett undantag från sekretessen mellan myndigheter så att intresseawägning enligt 14 kap, 3 § första stycket SekrL kan göras i detta fall, 2, Enligt 7 kap, 2 § p, 1 SekrL är beslut ipsykiatriska nämnden, utskrivningsnämnderna och beslutsnämnderna offentliga. Till skillnad från vad som anges under p, 2 är offentligheten inte inskränkt till beslut som avser Prop.1981/82:186 220 en frihetsberövande åtgärd. De angivna nämnderna fattaremellertid ibland också andra beslut än sådana som rör frihetsberövandeåtgärder. Det kan vara fråga om beslut om avvisande av allmänna klagomål övervården, som det inte ankommer på dessa nämnder att pröva, I andra fall kan detvara fråga om tillsynsärenden som patienten felaktigt ingivit till nämnden ochsom nämnden beslutat överlämna till rätt myndighet. Något avgörande skäl föratt inte upprätthålla sekretessen i sådana fall finns inte. Med hänsyn tillpatientens integritet är det tvärtom angeläget att sekretessen bevaras. En sammanskrivningav bestämmelserna i 7 kap, 2 § 1 och 2 p, bör därför övervägas, Tillskillnad mot tidigare lagstiftning följer inte längre sekretessen en viss handling, t. ex. en sjukjournal, när denna överlämnas till myndighet utanför sjukvården. I stället gäller sekretessen hos den myndighet som för tillfället har hand om handlingen. Detta har vållat problem. För psykiatriska nämndens område gäller detta särskilt i följande fall. I flertalet ärenden hos utskrivningsnämnderna, beslutsnämnderna och psykiatriska nämnden kan patienten erhålla rättshjälp genom offentligt biträde. För att besluta i sådana ärenden är det ofta nödvändigt att ha tillgång till patientens journal. Överklagas därvid nämndens beslut till infordrar besvärsnämnden regelmässigt de handlingar som legat till grund för beslutet, dvs. i förekommande fall också patientens journal. Hos besvärs nämnden och - i de fall blir inkopplat - gäller inte sekretessbestämmelserna i 7 kap. SekrL utan en mindre omfattande sekretess (jfr 9 kap. 10 § och prop. 197?/80:2, del A, s. 319-320, 325). Härav följer att besvärsnämnden och t. ex. inte kan neka patienten att där ta del av uppgifter i sin journal även i de fall han inte skulle hafått göra detta på sjukhuset enligt bestämmelserna i 7 kap, 3 eller 6 §. Problemet kan lösas antingen genom att 9 kap, 10 § ändras eller att den ursprungliga journalsekretessen genom bestämmelse i 13 kap, tillåts följa journalen även när den finns hos myndigheter utanför hälso- och sjukvården, 4, Genomsekretesslagen infördes nya bestämmelser om offentligt anställ das möjligheter att lämna sekretessbelagda uppgifter till pressen, den s, k, meddelarfriheten. För personalen inom hälso- och sjukvården gällde före sekretesslagens ikraftträdande inte någon meddelarfrihel - jfr 1 § lagen (1977:1035) om ansvar på tryckfrihetsförordningens område för brott mot tystnadsplikt (efter ändringen 1980:258), Av 16 kap, SekrL framgår att meddelarfrihel föreligger bl, a, i fråga om uppgift som avser verkställigheten av beslut om omhändertagande eller beslut om vård utan samtycke. Bestämmelsens innebörd är oklar. Ett beslut om LSPV-vårdfattas oberoende av samtycke. Vården kan således meddelas även när patientensjälv samtycker till den (jfr prop, 1966:53 s, 154-155), De beslut som fattasrörande de olika detaljerna i LSPV-vården sker ofta i samförstånd medpatienten. Det kan ifrågasättas om meddclarfrihet skall föreligga i sådanafall. Prop.1981/82:186 221 Meddelarfriheten avser verkställigheten av beslutet. Vadsom avses med "verkställigheten" är inte närmare angivet. Dentolkningen förekommer att verkställighet avser de åtgärder som vidtas närpatienten tas in för vård. I andra fall har hävdats att härmed avses alla debehandlingsåtgärder som vidtas patienten vårdas. Meddclarfrihetskulle således gälla även uppgifter om vilken medicin en viss patient får ochom den ordineras tvångsvis, om patienten meddelats besöksförbud, den diagnospatienten fått etc. Skulle den senare tolkningen vara riktig innebär denväsentliga inskränkningar i det integritetsskydd som bör tillkomma en LSPV-patient. Den slutiiga utformningen av det nu aktuella avsnittet av16 kap, skedde efter det att lagrådet avgivit sitt yttrande över lagförslaget,I lagrådsremissen var de fall som omfattas av tystnadsplikt enligt 7 kap, 1-6 §§helt undantagna från meddelarfriheten. De motivuttalanden som gjordes vid denslutliga utformningen av 16 kap, ger inte tillräcklig ledning för tolkningen.Det är angeläget att oklarheten undanröjs. Prop.1981/82:186 222 Enligt 7 kap. 3 § nya sekretesslagen gäller inom hälso-och sjukvården sekretess för uppgift om hälsotillstånd även i förhållande tillden vård- eller behandlingsbehövande själv "om det med hänsyn tilländamålet med vården eller behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften intelämnas till honom". En liknande möjlighet för att inte lämnaut t. ex. uppgifter ur ett läkarutlåtande till den uppgifterna rörde fanns iden gamla sekretesslagen (1937:249) 14 § andra stycket. Det var i mycket fåfall som kassan ansåg sig nödsakad att tillämpa denna bestämmelse men i just deärenden de åberopades var den av särskilt stor vikt. I nya sekretesslagen finns däremot ingen möjlighet atthindra den enskilde från att ta del av samtiiga hos försäkringskassanbefintliga uppgifter om honom själv. Förhållandet att det i detta avseende enligt nyasekretesslagen gäller olika bestämmelser för uppgifter om enskilds hälsotillståndi ett och samma läkarutlåtande beroende på om det förvaras inom sjukvårdeneller hos är djupt otillfredsställande. Det är väsentligt för läkare och sjukvårdsmyndigheter attveta att kassan inte behöver lämna ut uppgifter om enskild vilka inomsjukvården bedömts vara så känsliga att de inte skulle lämnas ut där. 1 annatfall finns uppenbar risk för att de läkarutlåtanden kassan infordrar för attkunna bedöma vederbörandes rätt till socialförsäkringsförmån måste utformas påett sådant sätt att de utgör"ofullständigt underlag för ett riktigt beslutfrån kassans sida. Den genomförda förändringen av sekretesskyddet förhandling hos får också den tvivelaktiga konsekvensen att ett läkarutiå-tande,som skrivits och sänts till kassan under de förutsättningar som gällde förejanuari 1981, nu måste lämnas ut om det förvaras hos kassan.