prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Lagen som har ändrats omfattar 349 paragrafer och innehåller dels allmänna bestämmelser om bl.a. rätten att driva försäkringsrörelse, dels associationsrättsliga bestämmelseri skilda avsnitt för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag och dels gemensamma bestämmelser om bl.a. fonder, grunder för försäkringsverksamheten och offentlig tillsyn. Dennatillsyn utövas av försäkringsinspektionen,den centrala myndighet som för hela rikethandhar tillsynen över försäkringsbolagen. För att driva försäkringsrörelse fordras tillstånd. Sådant tillstånd, koncession, meddelas formellt av regeringen menefter en reell granskning som väsentligensker i försäkringsinspektionen. När tillståndet meddelas stadsfästs bolagsordning och, om bolaget avser att meddela livförsäkring ellers.k. lång sjuk- och olycksfallsförsäkring,dessutom "grunder" för sådan försäkring. Grunderna skall innehålla bestämmelserom ett antal i lagen angivna ämnen, bl.a.beräkning av och premiereserv,rätt till återköp och fribrev,försäkringstagarens rätt när försäkringen upphör eller bolaget annars ärfritt från ansvar för försäkringsfall samt återbäring till försäkringstagarna (9 § och 173 § första stycket försäkringsrörelselagen). Vid koncessionsprövningen kontrolleras att bolagsordning och grunder är i överensstämmelse med försäkringsrörelselagen och prövas om den tillämnade rörelsen är "behövlig och även eljest ägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet" (behovsprincipen).Koncession meddelas inte för försäkringsrörelse i allmänhet utan är regelmässigt begränsad till viss eller vissa särskilda försäkringsgrenar. 34 1981/82. 1981/82:180 Bilagedel 530 Den löpande tillsynen av försäkringsbolagensverksamhet anknyter till regler i försäkringsrörelselagen(280-294 §§), respektive bolags bolagsordningoch eventuellt förefintliga grunder. Den utövas som tidigare nämnts äv försäkringsinspektionen, till vilkenbolagen är skyldiga att fortlöpande inge vissa uppgifter. Inspektionen kan också infordra särskildaupplysningar från bolagen samt företa inspektioner hos dessa. Traditionellt avser denoffentligrättsliga regle ringen främst att säkerställa rörelsenssoliditet. Soliditetsprincipen innebäratt försäkringsbolagens kapitalstyrka börvara sådan att de alltid kan fullgöra sina förpliktelsermot försäkringstagarna. I försäkringsrörelselagenkommer kravet på soliditet till uttryck bl.a. genomspeciella regler om fondbildning och placering av tillgångar. Utöver kravet på soliditet skall tillsynen också säkerställa att försäkringsverksamheten bedrivs under iakttagande avprincipen om skälighet. Härmed avses att försäkring skall erbjudas till ett rätt avvägtpris. Skälighetsprincipen uttrycks i fråga om livförsäkringar påså sätt att de försäkringstekniska grunderna skall trygga bolagets förmåga attbereda försäkring till en med hänsyn till försäkringens artskälig kostnad. I fråga om skadeförsäkring anges att premiesättningen skall vara skäligt avvägd med hänsyn till den risk som försäkringen är avsedd att täcka,nödiga omkostnader för försäkringen samt omständigheternai övrigt. Innebörden häravär bl.a. att överskott i en försäkringsgren inte systematiskt får användas för subventionering av en annan inte bärkraftig gren. Inte heller får eventuella hopsamlade vinstfonder användas föratt i dumpningssyfte tillfälligt pressaned premierna inom en viss försäkringsgren. Skälighetsprincipenanses vidare kunna läggas till grund för försäkringsinspektionens uppsikt över att bolagens organisation är lämplig från försäkringstagarnas synpunkt. Efter uttalande av lagrådet i anslutning till prop. 1961:171 med förslag till lag angående ändring i lagen om försäkringsrörelse (se närmarehärom i avsnitt 5.1) anses principennumera även kunna åberopas som stödför att försäkringsinspek- 1981/82:180 Bilagedel 531 tionen har befogenhet att inskrida mot försäkringsbolagbeträffande utformningen av försäkringsvillkoroch behandlingen av försäkringsfall. För verksamhet som bedrivs i utlandetoch för sjö- eller transportförsäkring gällerinte skälighetsprincipen. I samband med att konsumentförsäkringslagen trätt i kraft har försäkringsrörelselagen ändratsså att skälighetsprincipen uttryckligen skrivs in i lagen i fråga om ävenandra avtalsvillkor än . Detta har skett genomatt i 282 § införts ett 3 mom. vari stadgas att "Styrelsen och verkställande direktörenför försäkringsbolag skall beträffande verksamhet som bedrivs här i riket övervakaatt även andra försäkringsvillkorän premien är skäliga med hänsyn till det skydd försäkringen är avsedd att ge och omständigheterna i övrigt.Styrelsen och verkställande direktören skall lämnaförsäkringsinspektionen alla upplysningar som inspektionen behöver för attgranska att tillämpade villkor är skäliga".I fråga om sjö- och transportförsäkring skall ovanstående endast gälla om försäkringentecknas av en konsument huvudsakligen förenskilt ändamål. Om försäkringsinspektionen skulle upptäckamissförhållanden i något bolags verksamhet kan detta föranleda erinran eller i allvarligare fall föreläggande för bolaget eller dess styrelse att inom viss tidvidta de åtgärder som prövas påkallade (288 § försäkringsrörelselagen). Följsinte föreläggande skall inspektionen anmäladetta till regeringen, som kan förklarakoncessionen förverkad. I praktiken är ett formlöstpåpekande från inspektionen under hand vanligen tillräckligt föratt eventuella missförhållanden skall rättas till. De associationsrättsligabestämmelserna och redovisningsreglernai försäkringsrörelselagen har varit föremål för översyn av försäkringsrörelseutredningen (E 1977:05), som i januari 1981framlagt delbetänkandet (Ds E 1980:6) Ny lag om försäkringsrörelse. 1981/82:180 Bilagedel 532 Försäkringsbolagens anskaffninqsöverenskommelser(AD) Enligt 302 § försäkringsrörelselagen åliggerdet styrelsen och verkställande direktören i ett försäkringsbolag att övervakaatt anskaffning av ansökningar om försäkring hosbolaget sker på sätt som överensstämmer med god försäkrings-sed. Därianges också att regeringen äger meddela närmarebestämmelser angående anskaffningsverksamheten och får därvid också förordna attfrågor rörande densamma skall på sätt och i den omfattning som i nämnda bestämmelseanges handläggas av en av regeringen utsedd nämnd. Någrasådana närmare bestämmelserhar inte utfärdats. Inte heller finns det någon sådan nämnd som omnämnsi paragrafen, I stället har försäkringsbolagenträffat s,k, anskaffningsöverenskommelser till uppfyllande av intentionernabakom föreskrifterna i försäkringsrörelselagen. Dessa överenskommelser synes ha accepterats som ett tillfredsställande substitut för särskilda av statsmakten utfärdade föreskrifter.Bolagen har också ett särskilt organ förövervakningen av anskaffningsverksamheten,nämligen . Tvistefrågorrörande överenskommelsernas tillämpning eller tolkning prövas av . De överenskommelser som är i tillämpningär överenskommelsen rörande anskaffningsverksamheten inom direkt liv- samt sjuk- ocholycksfallsförsäkring ävensom annan direktförsäkring och överenskommelsen rörande anskaffningsverksamhet inom direkt sjö-och transportförsäkring. Överenskommelsernahar i stor utsträckning likalydande innehåll. Anskaffningsöverenskommelsernaställer vissa kvalifikationskrav på ombuden. Ett viktigt sådant är att ettombud skall kunna på ett värdigt och lämpligtsätt utöva verksamheten. Som allmäntombud får endast anlitas fysisk person.Vissa undantag finns dock, så kan t.ex.ett kreditinstitut som står under bankinspektionens tillsynvara allmänt om- Prop.1981/82:180 Bilagedel 533 Uarje ombud skall erhålla utbildning som svarar mot den uppgift som anförtrotts honom. Ett ombud skall fylla skäliga krav påverksamhet annars återkallas hans uppdrag. Ombudsersättning fårinte lämnas till annan än den som har registreits som ombud för bolaget. Anskaffningsöverenskommelserna innehåller vidare en katalog på olika förfarandensom kan leda till varning eller återkallelseav uppdraget som ombud. Alla ombud registreras. En viktig punkt i registreringsbestämmelserna äratt ett allmänt ombud som är registrerat förett visst bolag inte får registreras för ett annat bolag utan det förstnämndabolagets medgivande. Anskaffningsöverenskommelsernainnehåller också särskilda förpliktelser förbolagen, exempelvis att bolag inte fårlämna försäkringstagare rabatt eller annan förmån sombolaget inte lämnar andra försäkringstagarei motsvarande fall. Bolag får inteheller som villkor för lån uppställa att försäkringtecknas eller bibehålls i bolaget. Det finns också detaljerade regler för inbetalning av premie. tillsatte förvaltningsnämndenen utredning för översyn av anskaffningsöverenskommelserna.Motivet har varit behovet att anpassa överenskommelsernasregler till ny eller förändrad lagstiftning och över huvudtaget nya principer för marknadsföringen . Utredningen har framlagtett preliminärt förslag som har remitterats till bolagen . En ny överenskommelseberäknas träda i kraft . Förslaget upptar åtskilliga av de bestämmelser som finns i nuvarande anskaffningsöverenskommelser, men innehåller ocksåett flertal nya regler. 3.1.2 Lagen (1950:272) om rätt för utländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelse häri riket Ett femtontal utländskaförsäkringsbolag bedriver f.n. direkt skadeförsäkringsrörelse i . Inget utländskt bolag äger Prop.1981/82:180 Bilagedel 534 rätt att i landet meddela livförsäkring. Dentotala premievolymen för de utländska bolagens direkta skadeförsäkringsrörelse i uppgick till ca 222 milj.kr. Enligt 1950 årslag får utländskt försäkringsbolag här i landet bedriva försäkringsrörelse genom generalagent och i övrigt under villkor som stadgas i lagen. För generalagent gällervissa i lagen angivna behörighetsvillkor. Generalagentenskall godkännas av regeringen. Tillsynen över de utländska försäkringsbolagens rörelsehär i landet anknyter tillgeneralagentens verksamhet och utövasav försäkringsinspektionen. Enligt lagens 5 § är svensk lag tillämplig påalla av sådan verksamhet härflytande rättsförhållanden. För rörelsens bedrivande erfordras tillstånd(koncession) som meddelas av regeringen. Utöverde formella kraven för beviljande av koncession uppställs i lagen ocksåkrav på att rörelsen är behövlig och även eljest ägnad att främjaen sund utveckling av försäkringsväsendet. Beträffande de utländska försäkringsbolagens verksamhet gäller i övrigtregler som nära ansluter eller överensstämmermed de i försäkringsrörelselagen. Soliditetsprincipen är inskriven lag, men kraven på fondavsättningar äravsevärt lägre än för de svenska försäkringsbolagen. Försäkringsrörelselagens principer om skälighet och försäk-ringstagarinflytande återfinns inte i lagen. Lagen äger intetillämpning på återförsäkringsrörelse. 3.1.3 Lagen (1972:262) om understödsföreningar Den nu gällande lagenom understödsföreningar trädde i kraft . I lagendefinieras en understödsförening som en förening för inbördes bistånd som har till ändamål 1981/82:180 Bilagedel 535 att, utan affärsmässigt drivande av försäkringsrörelse, meddela annan personförsäkring än arbetslöshetsförsäkring. Föreningen skall vara på sådant sätt sluten att den huvudsakligen är avsedd föranställda i visst eller vissa företag, personer tillhörande viss yrkesgrupp eller medlemmar i sammanslutning med sådan intressegemenskap att en samverkan även för personförsäkring är naturlig. I lagen anges att som understödsförening också anses föreningsom inte är på angivet sätt sluten (s.k. öppen förening),men som är registrerad som understödsföreningenligt den äldre lagen. De öppna föreningarsom fanns vid den nya lagens ikraftträdandefår alltså fortsättasin verksamhet. Kriteriet att en understödsförening skall vara tillkommen för inbördes bistånd anses innebäraskyldighet för medlemmarna att erlägga de avgifter som behövs förverksamhetens drivande. Understödsföreningarna stårsedan 1958 under tillsyn av försäkringsinspektionen. Uid sidan av sin uppgift att utöva kontroll överunderstödsföreningarna är försäkringsinspektionen enligt en särskild kungörelse(1972:291) skyldig att på särskild begäran i skälig utsträckninglämna förening de råd och upplysningar som förening behöverför att kunna driva verksamheten på ett lämpligt sätt. Lagen om understödsföreningar har till främsta syfte att ge regler som tillgodoser medlemmarnas intressen som försäkringstagare,I detta syfte har efter mönster från lagen om försäkringsrörelsevid sidan av kravet på soliditet (soliditetsprincipen)införts krav på att medlemsavgifterna skall vara skäliga i förhållande till de förmåner av olika slag som föreningen tillhandahåller sina medlemmar och övrigaförmånsberättigade (skälighetsprincipen). I enlighet med skälighetskravet har i lagen intagits särskilda regler om medlems rätt till fribrev och återköp. 1981/82:180Bilagedel 536 Efter mönster från försäkringsrörelselagenhar vidare införts den bestämmelsen att det förregistrering av ny förening krävs - förutomatt föreningen är sluten - att den avsedda verksamheten är behövlig och även i övrigtägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet (behovsprincipen). Genom 1972 årslagstiftning fick understödsföreningarna vidgade möjligheteratt placera de medel som avsatts förförsäkringsverksamheten (försäkringsfonden). Högstatillåtna kapitalförsäkringsbelopphöjdes från tidigare 4 000 till . Beloppsgränsen har senare höjtstill . genom lagändring gällande fr.o.m. , Understödsföreningarnas verksamhet regleras förutom av bestämmelsernai understödsföreningslagen av bestämmelser i föreningens stadgar. Stadgarna, som skall innehålla försäkringsvillkor, föreningsrättsliga bestämmelsersamt avgifternas belopp eller grunder förderas beräkning, skall vara godkända och registrerade av försäkringsinspektionen. En understödsförening kan meddela pensionsförsäkring (ålderspension, efterlevandepension ellerinvalidpension), sjukförsäkring (sjukhjälp inkl. tandvårdsersättning,ersättning för glasögonm.m. eller moderskapshjälp) eller kapitalförsäkring(huvudsakligen vid dödsfall som begravningshjälp). Kapitalförsäkring fårdock inte utan medgivande av försäkringsinspektionen avse högre belopp än15 . Allt efter arten av verksamhet indelas understödsföreningarna ipensionskassor, sjukkassor, begravningskassor samt sjuk-och begravningskassor. 3.1.4 Lagen (1927:77) om försäkringsavtal Försäkringsavtalslagen (FAL) från1927 var den första lag som tillhandahöll allmännaföreskrifter om försäkringsavtal.Den bygger i mycket på de rättsgrundsatser som kommit till uttryck sjölagsreglerom sjöförsäkring och i 1981/82:180 Bilagedel 537 de av försäkringsbolagen tillämpade försäkringsvillkoren. Lagen tillkom i nordiskt lagsamarbete. I väsentliga delar stämmerden överens med motsvarande lagar iDanmark, och . Dispositionen av försäkringsavtalslagen betingas av skillnaden mellan å ena sidan personförsäkring (liv-, olycksfalls-och sjukförsäkring) och å andra sidan skadeförsäkring, dvs. all annan försäkring. Den första avdelningen av lagen (1-33 §§) innehållerbestämmelser som skall äga tillämpningpå alla slag av försäkringsavtal.Den andra avdelningen är ägnad åt skadeförsäkring. Idenna har till én början upptagits regler gemensamma förall skadeförsäkring (35-58 §§). Därefter följer speciella bestämmelser om vissa huvudformer av skadeförsäkring, nämligen sjöförsäkring (59-76§§), annan transportförsäkring (77och 78 §§), brandförsäkring (79-88§§), kreatursförsäkring (89och 90 §§) samt ansvarighetsförsäkring (91-96§§). I den tredje avdelningenbehandlas livförsäkring - gemensamma bestämmelser för sådan försäkring(97-101 §§), kapitalförsäkring(102-117 §§) och livförsäkring (118 §) - och i den fjärdeslutligen övriga typer av personförsäkring, dvs.olycksfalls- och sjukförsäkring (119-124 §§). Försäkringsavtalslagen gäller för alla slag av försäkring utom återförsäkring ochvissa uppräknade typer av socialförsäkring (1 §). Trafikförsäkring ärföremål för särskild reglering i trafikskadelagen, I den mån annat inte följerav vad som är särskilt föreskrivet om sådan försäkring gällerdock försäkringsavtalslagen även för trafikförsäkring, I ganska stor utsträcking,och ofta beträffande regler som anses viktiga för försäkringstagarens skydd, är försäkringsavtalslagen en tvingande lag. När lagen är tvingande anges detta särskilt förvarje regel. Där detta inte förekommer äralltså lagen dispositiv, dvs, den gäller bara i den måninte annat anges i försäkringsvillkoren, Lagen uppställerinte några bestämmelser om vad försäkringen skall täcka Prop.1981/82:180 Bilagedel 538 eller för vilkarisker försäkringen skall erbjuda skydd. Pådetta område är således avtalsfriheten fullständig. Ett undantag utgör dock trafikförsäkring, som regleras i trafikskadelagen. Allmänna principer om avtals ingående gälleräven för tecknande av försäkring. Framgår det inte av avtalet från vilken tid försäkringen skall gällainträder enligt 11 § försäkringsbolagets ansvarighet vid den tid antagandesvar på bolagets eller försäkringstagarensanbud avsänds. Ofta är inte bara försäkringstagarenskyddad mot förlust på grund av att sådanhändelse som täcks av försäkringen -försäkringsfall - har inträffat. En hemförsäkring täcker t.ex. regelmässigt ocksåskador på egendom som tillhör hemmavarande barn eller försäkringstagarensmake. Personer vilkas intressen pådetta sätt är försäkrade utan att de självasamtidigt är försäkringstagare benämns försäkringshavare (2 §).I försäkringsvillkor betecknas försäkringshavaren ofta som den försäkrade. Försäkringstekniken bygger på att denrisk som försäkringsbolaget åtar sig skall kunna kalkyleras. Försäkringsbolagetär i stor utsträckning hänvisattill uppgifter från försäkringstagaren själv och det ärav stor betydelse att försäkringstagaren lämnar korrekta uppgifter. Försäkringsavtalslagen behandlar fråganom upplysningsplikt i 4-10 §§. Reglerna är i huvudsak tvingande. Föreligger upplysningsplikt och åsidosätter försäkringstagarendenna svikligen eller under sådana omständigheter att det skulle strida mot tro och hederatt åberopa försäkringen bliri enlighet med sedvanliga avtalsrättsligaprinciper försäkringen ogiltig (4 §), Har däremot de osanna uppgifterna lämnats i god tro fårde ingen betydelse för försäkringsbolagets ansvarighet beträffande ett inträffatförsäkringsfall. Brister försäkringstagaren i sin upplysningsplikt utan att hahandlat mot tro och heder - men å andra sidanutan att Prop.1981/82:180 Bilagedel 539 ha varit i god tro - kan försäkringsbolaget antingen bli heltfritt från ansvar om bolaget med kännedom om de rättaförhållandena över huvud inte skulle ha lämnat försäkring eller åläggas ett begränsatansvar, jämkat i förhållande tillvad som mot bakgrund av den erlagda premien skulle ha gällt om bolaget från början fått korrekta upplysningar (prorataregeln). I stället förjämkning enligt prorataregeln tillämpas vid sjöförsäkring ellerannan transportförsäkring den s.k. kausalitetsregeln, som innebär att i den måndet oriktigt uppgivna förhållandet var utan betydelse förförsäkringsfallets inträffande ellerskadans omfattning ansvarar bolaget, annars inte alls. Man kan säga att försäkringstagarenhar en fortlöpande upplysningsplikt även genom försäkrings-avtalslagens regler om fareökning. Dessa har störst praktisk betydelse vid skadeförsäkring och lagen har särskilda regler om detta i 45-50 §§.Skall fareökning beaktas gäller ungefärsamma regler som när försäkringstagare av oaktsamhet åsidosatt sin upplysningsplikt. Vid livförsäkring gällerandra och för försäkringstagaren förmånligareregler (99 §). Så är delvis även fallet vid olycksfalls- och sjukförsäkring (121 §). Om annat inte överenskommitsskall betalningen av första premie ske utan uppskov ochbetalningen av delpremie eller förnyelsepremiepå den nya premieperiodens första dag (12 §).Vid dröjsmål med betalningen äger försäkringsgivarensäga upp avtalet (13 §). Försäkringsvillkoren låterregelmässigt påföljden av dröjsmål medpremieinbetalningen vara att försäkringsbolagets ansvarighet suspenderas. För att inte försäkringstagaren alltför snabbt skall berövas sittskydd ställer dock försäkringsavtalslageni 14 § upp vissa tvingande skyddsregler.Beträffande första premie gällersålunda att ett av försäkringsbolagetgjort förbehåll varigenom inträdet av försäkringsbolagetsansvarighet gjorts beroende av premies betalning eller fcrsäkringsbrevs utläm- Prop.1981/82:180 Bilagedel 540 nande inte fåråberopas med mindre dröjsmål medpremiens erläggande ägt rum. Vid dröjsmål med betalningen av förnyelsepremie får inte försäkringsbolagetåberopa att dess ansvarighet enligtvillkoren suspenderats förrän påminnelse i form av premieavi utsänts och därefter förflutit. För livförsäkring är påföljderna vid dröjsmål annorlunda och till en del reglerade i de grundersom skall finnas för sådan försäkring. Det är vanligt att försäkringsbolageti försäkringsvillkoren inför föreskrifter om vad försäkringstagaren skall iaktta för att förebyggaeller begränsa skador. Bryter försäkringstagarenmot sådan säkerhetsföreskrift gäller enligt en tvingande regel (51 §) att försäkringsbolaget endast ansvarar om och i den mån försäkringstagaren kan visa att skadan skulle ha inträffat även om föreskriften efterlevts, alltså ett slags kausalitetsregel. Ersättning utgårom försäkringstagaren kan visa att någonoaktsamhet inte kan läggas den till last som haft atttillse föreskriftens efterlevnad. Försäkringsavtalslagen innehåller också regler om vad som skall gälla om försäkringsfall framkallats uppsåtligen eller genom vårdslöshet (18-20 §§). Huvudregeln äratt försäkringsbolaget inte är skyldigtutge ersättning till den som uppsåtligen eller genom vårdslöshet som kan betecknas som grovorsakat den uppkomna skadan. Åsidosätter försäkringshavare uppsåtligeneller genom grov vårdslöshet sin räddningsplikt, dvs. underlåter han att efter förmåga ta de mått och steg som fordras för att avvärjaeller begränsa skada, och detta är till skada förbolaget kan vid skadeförsäkring försäkringsersättningen minskas eller helt utebli(52 §). Enligt 25 § har försäkringsbolagetvid skadeförsäkring rätt att överta försäkringstagarens skadeståndsanspråk och utöva Prop.1981/82:180 Bilagedel 541 regressrätt mot denskadeståndsskyldige vid uppsåt eller grov vårdslöshet påskadevållarens sida eller om denne"enligt lag är skyldig att utgiva skadestånd i vad han ärtill skadan vållande eller icke". Reglernaom regressrätt är inte tvingande. I de allmänna bestämmelserna om skadeförsäkring ges bl.a. regler om försäkringsvärdet (36-39 §§).Genom dessa bestäms storleken av den ersättning som skall utgå om försäkringsfall inträffar. Har av någonanledning de försäkringsbelopp som överenskommits med försäkringsbolagetbestämts till lägre belopp änförsäkringsvärdet, föreligger underförsäkring. Det vanliga är i sådant fall att reduktion av försäkringsersättningen sker i motsvarande mån som försäkringsbeloppet understiger det verkliga värdet (40 §).Regeln är dispositiv. Som försäkringsavtalslagen är upplagdbehandlar reglerna huvudsakligen försäkringsbolagets rättigheteroch de skyldigheter som åvilar försäkringstagaren,medan motsvarande skyldigheter förförsäkringsbolaget endast berörsi ringa mån. En regel som tar upp försäkringsbolagetsskyldighet är bestämmelsen om närförsäkringsersättning förfaller till betalning (24 §). Om inte annat anges i villkoren skall försäkringsersättning betalas ut efter det meddelande om försäkringsfallet kommit bolaget tillhanda. För fordran på grund av försäkring föreskrivsen särskild preskriptionstid som är kortare änden för fordringar i allmänhet (29 §). Försäkringsavtalslagen innehåller också regler om försäkring av tredje mans intresse. Enligt lagtextenskall en försäkring på gods anses gälla till förmån inte bara förny ägare och för panthavare utan även för den spm genom att vara innehavareav annan rättighet till godset har intresseav att själva värdet av godset inte minskas eller 1981/82:180 Bilagedel 542 Sådant intresse kan under vissa särskilda förhållanden tillkomma även en nyttjanderättshavare.