prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Lagrådet förordar med hänsyn till det anförda atlandra stycket - med dessutom några redaktionella ändringar - får följandelydelse; "Har i stämningsmål eller enligthandräckningslagen (1981:847) eller enligt 21 kap. 3 § denna lagbeslutat om borttagande eller ändring av en vattenanläggning och görs enansökan som avses i första stycket, får i ansökningsmålelbestämma atl beslutet inte får verkställas innan målet har blivit slutligtavgjort eller förordnar annat. Sökanden skall ställa säkerhetför kostnader och skador." Till vissa övergångsfrågor återkommer lagrådet vidbehandlingen av förslaget till promulgationslag. I mofiveringen till paragrafen hardepartementschefen gjort ett uttalande om verkan av beslutet i ansökningsmålelmed avseende på verkställbarhe-ten av det tidigare beslutet om borttagande av anläggningen.Lagrådet har ingen invändning mot detta uttalande. I paragrafen ges föreskrifter om hur berörda partereller andra intressenter skall få kännedom om att förrättningen överklagatsoch därigenom sättas i tillfälle att tillvarata sin rätt eller vederbörligenbevaka elt visst intresse. I språkligt hänseende torde del vara oegentligt attsåsom skett i den föreslagna paragrafen tala om en kungörelse i fall då någotkungörande inte sker utan en som kungörelse i och för sig tjänlig text i formav elt skriftligt meddelande delges bestämda adressater. I paragrafen användsvidare ordet som liktydigt med en utskrift av en kungörelse. Paragrafenslydelse bör jämkas i enlighet med det nu anmärkta. Vidare har i första stycket första meningen av denföreslagna texten intagits en föreskrift alt kungörelsen skall införas i deneller de ortstidningar som nämnts i 58 §, dvs. den eller de tidningar somutsetts för annonsering av kallelser och andra meddelanden lill parterna.Uppenbarligen är dock avsikten här endast att göra lagen (1977:654) omkungörande i mål och ärenden hos myndighet m. m. tillämplig. Detta syfte nåsgenom en föreskrift att kungörelsen skall införas i ortstidning. Lagrådetföreslår följande lydelse av paragrafen: "Kungörelsen skall införas iortsfidning. Om företaget är av mindre omfattning och berör endast en visseller vissa sakägare, får kungörelsen ersättas av ett meddelande till vaijesakägare med samma innehåll som kungörelsen skulle ha haft. En utskrift av kungörelsen eller meddelandet skallfillställas den eller de aktförvarare som har förordnats. Prop.1981/82:130 337 Om besvär som har anförts av en enskild sakägare berörallmänna Lagrådets intressen, skall utskrifter av kungörelsen eller meddelandetsändas till de yttrande myndigheter som anges i 23 §. Dessutom skall ett exemplarav besvärshandlingarna sändas till kammarkollegiet och, om det allmännafiskeinlresset berörs, till . Om talan förs mot en ägare av enfastighet eller en innehavare av en särskild rätfighet till en fasfighet ochfastigheten inte har angivits i någon kungörelse under förtättningen, skallbesvären och en utskrift av kungörelsen eller meddelandet om dessa delgesägaren eller rättighelshavaren." Denna paragraf har utformats efterförebild av 16 kap. 8§ fastighetsbildningslagen. När det i andra stycket avdessa paragrafer talas om "själva saken" avses därmed de materiellafrågor som förrättningen rör, dvs. här närmast fillstånds- och villkorsfrågor.Terminologin överensstämmer alltså med (se t. ex. 50 kap. 21§ sista stycket RB). Del betyder att andra stycket i förevarande paragrafsyftar på rätlegångsfrågor och andra bifrågor av liknande art. Sådana frågorkan uppkomma i samband med ett mål som rör en överklagad sakfråga men kan ocksåha överklagats särskilt (jfr beträffande tvistemål i allmänhet m.fl.kommentar till RB s. 767). Det i första stycket angivnastadgandet i 12 kap. 38 § avser vissa bifrågor av den art som nämnts. Av detfömt sagda framgår emellertid att dessa frågor omfattas också av andra stycket.Bestämmelsen i första styckets andra mening om överklagande enligt 12 kap. 38 §bör därför utgå. Den omständigheten att medverkan av teknisk ledamot härigenominte blir obligatorisk torde sakna praktisk betydelse med hänsyn fillstadgandet i 13 kap. 4 § andra stycket. De två första meningarna i förstastycket kan, efter den nu berörda ändringen, lämpligen föras samman pä följandesätt; "får ----- sådan förhandling eller om domstolen finner detuppenbart att talan är ogmndad." Enligt 17 kap. 1 § RB sker rättensavgörande av saken genom dom och annat avgörande genom beslut. "Saken" har samma innebörd som det i andra sammanhang förekommandeuttrycket "själva saken" (t. ex. i 50 kap. 21 § sista stycket RB). Pågmnd av hänvisningen i 13 kap. 2§ i förslcet blir reglerna i 17 kap. 1 § RBtillämpliga också i vattenmål, om annal inte sägs. Detta får anses gälla allatyper av vattenmål, alltså även förrättningsmålen. Förevarande paragraf ärdärför strängt taget onödig. Ätt ett särskilt stadgande tagits in i 16 kap. 10§ fastighetsbildningslagen, som tydligen tjänat som förebild för detremitterade förslaget, beror på att man där velat avvika från RB:s terminologivad gäller avgöranden i saken. 22 1981/82. 1981/82:130 338 Denomständigheten att förtätlningsmål anhängiggörs genom besvär, Lagrådets oavsettom överklagandet avser sakfrågor eller bifrågor, kan möjligen vara yttrande ettskäl att här för tydlighetens skull reglera terminlogin beträffande vattendomstolensavgöranden, trots all den sammanfaller med . Men i så fallmåsle regleringen göras fullständig så att den omfattar också andra avgörandenän domar. Lagrådet föreslår följande lydelse; "avgörandeav saken sker genom dom. Annat avgörande av domstolen träffas genombeslut." Av 17 kap. 1 § tredje meningen RB framgår när ettbeslut av är slutligt eller har karaktär av beslut underrättegången. Denna skillnad är av betydelse vid fillämpningen av de även förförrätlningsmål i princip gällande fullföljdsreglerna i 49 kap. RB. I första stycket av paragrafen upplages enbestämmelse om att , när den finner att ett överklagattillståndsbeslut skall ändras, får vidtaga ändring även i sådan del av beslutetsom inte har överklagats. Bestämmelsen, som saknar motsvarighet i VL, har 16kap. 11 § andra stycket faslighetsbildningslagen som förebild. Enligt lagrådets mening kan del ifrågasättas ombehov av att i vattenlagen upptaga en bestämmelse av detta slag föreligger.Såsom anföres i remissen är, om någon klagar på själva delaktigheten iföretaget, delaktigheten för samtliga deltagare uppe till prövning. Likasåfår, i del av vattenlagsulredningen anförda exemplet angående faktiskaförändringar rörande företagels utförande, de följdändringar som kan föranledasav ett bifall fill besvären anses omfattade av den fullföljda talan. Någotsärskilt lagstöd för att skall få göra ändringar av del slagsom nu angivits är, lika litet som , inte erforderligt. Deexempel som i remissen anförs på situationer, då den föreslagna bestämmelsenskulle kunna fillämpas, synes inte övertygande visa angelägenheten av atlavsteg medges från nu tillämpad princip att prövning ärbegränsad lill den del av beslutet som överklagats. Vad särskilt gällerexemplet i fråga om andelstal när avdelningsindelning skett synes det kunnaleda fill onödiga komplikationer om ändring, fill fördel för några sakägare ochlill nackdel för andra, skall kunna göras beträffande andelstalen i enavdelning som i och för sig inte berörs av den förda besvärstalan. Hänsyn måsterimhgen tagas lill överenskommelser mellan sakägarna som träffals under förrättningenGfr 12 kap. 32 § i förslaget; 5 kap. 3§ tredje stycket i lagrådets förslag)eller senare när sakägarna haft att överväga om talan skall föras mot beslutet.Det bör också observeras att, om skulle överväga att, medtillämpning av den föreslagna bestämmelsen, vidtaga ändring i sådan del avbeslutet som inte överklagats, sakägare och andra som kan beröras av ändringenmåste undertättas. De tillkännagivanden som sker enligt föreskrifterna i 58 och59 §§ i förslaget avser den förda Prop, 1981/82:130 339 besvärstalanoch kan inte vara tillräckliga såsom underrättelse om att Lagrådets ändringkan komma atl göras i delar som ej omfattas av besvären. Lagrådet vill med hänsyn till vad som anförtsföreslå alt första stycket i paragrafen får utgå. Vid specialmotiveringen till förevarande paragrafgör departementschefen vissa uttalanden angående sökandens möjligheter attåterkalla sin ansökan om förtättning. Lagrådet får fill vad där sägs anföraföljande. I 12 kap. 25 § i förslaget upplages bestämmelser om återkallelse avansökan. Stadgandets Qärde stycke (tredje stycket enligt lagrådets förslag)medger att återkallelse under vissa fömlsättningar får ske hos vattendomstolen.Detta stadgande torde få anses uttömmande ange när ansökan får återkallassedan tillståndsbeslut meddelats. Någon tillämpning av bestämmelserna i 13kap. 5 § RB vid kommer inte i fråga i detta fall (jfr 13 kap. 2§ i förslaget). Under förarbetena lill de i 10 kap. 48 § VL upptagnabestämmelserna om återkallelse uttalades, att de då införda bestämmelsernatorde bli analogt fillämpliga, i del fall ändrade ett utlåtandelill nackdel för sökanden, och att återkallande sålunda i sådant fall kunde skegenom fullföljd av talan till vattenöverdomstolen (NJA II 1942 s. 146). Enmotsvarande analog fillämpning torde kunna komma i fråga av de nu föreslagnabestämmelserna. Någon möjlighet för sökanden att eljest återkalla ansökningensedan tillståndsbeslut meddelats föreligger däremot inte. När det gäller återkallelse av en vidvattendomstolen förd besvärstalan torde om återkallelse avfullföljd talan (50 kap. 25 § första stycket och 52 kap. 12 §) få fillämpas. Vid kan enligt 33 § iansökningsmäl, 54 § i slämningsmål och 64 § i förrättningsmål verkställasundersökning på platsen av en eller flera domstolsledamöter på domstolensuppdrag. Parterna skall underrättas om tiden för undersökningen och protokollskall föras vid denna. Förevarande paragrafs första stycke syftar till attfillhandahålla vattenöverdomstolen samma möjlighet att kompletterautredningen. Något skäl att, såsom skett i den föreslagna lydelsen avparagrafen, i vissa hänseenden ha en avvikande ordning för vattenöverdomstolenhar inte redovisats och kan heller inte anses föreligga. Lagrådet förordardärför atl samma ordning får gälla i vattenöverdomstolen som i den lägreinstansen. I enlighet härmed föreslår lagrådet följande lydelse av paragrafensförsta stycke: "Om det är lämpligt, får vattenöverdomstolen uppra åt eneller flera ledamöter av domstolen atl verkställa undersökning på platsen.Parterna skall på lämpligt sätt underrättas om tiden för undersökningen. Viddenna skall protpkpll föras." Prop,1981/82:130 340 7]§ Lagrådets Bland de bestämmelser som skall gälla angående rättegångeni vatten- - ''"' överdomstolen upptages inte 42 § i förevarande kapitel.Ett överlämnande till regeringen av frågan om elt företags tillåtlighet tordeemellertid kunna bli aktuellt även i vattenöverdomstolen. Förvattenöverdomstolens handläggning torde bestämmelserna i 42 § böra ägamotsvarande tillämpning; paragrafen bör därför medtagas i uppräkningen iförevarande stadgande. En begränsning av tillämpligheten förehgger emellertiddäri, att i fall som avses i 11 kap. 3 och 5 §§ i förslaget besked omregeringens förbehåll skall ha lämnats innan dom ellerförrättningsmannens beslut meddelats. Den avfattning som i förslagetgivits paragrafens första stycke kan föranleda den felaktiga tolkningen atträttegångsbalkens begränsningar av rätten att fullfölja talan till högstadomstolen inte skulle gälla i vattenmål. Med hänsyn härtill förordar lagrådetatt första stycket får lydelsen: "Vattenöverdomstolens domar och beslutfår, om inte annat än föreskrivet, överklagas hos högsta domstolen." Till sådana anläggningar för enflottled som åsyftas med denna paragraf räknas inte endast anläggningar iflotdeden, dvs. anläggningar som påverkar vattenförhållandena, utan ocksåvissa anläggningar på land såsom väg, förvaringsplatser för förråd och annanmateriel samt byggnader för flott-ningsarbelarnas härbärgerande underflottningstiden enligt exemplifieringen i 6 kap. 4§ VL. Sådant övertagande aven avlyst flottleds anläggningar som enligt förevarande paragrafs Qärde styckekan komma i fråga för fastighetsägare, om hans fastighet skulle skadas av attanläggningen bortskaffas, eller för staten, en kommun eller ett valtenförbundlill skydd för allmänna intressen, torde knappast bli aktuellt i fråga om andraflotdedsan-läggningar än sådana som finns i själva flottleden och därmed kanpåverka vattenförhållandena. Det är också svårt att se det ändamålsenliga i attvattendomstolen skall pröva frågor om övertagande av en avlyst flotdedsanläggningar på land. Möjligheten för att förordna omövertagande bör i enlighet med det anförda begränsas till anläggningar iflotlleden. Detta kan lämpligen ske genom atl relafivsatsen i fjärde stycketsförsta mening får lydelsen "vars fasfighet skulle skadas av att enanläggning i flottledens bortskaffas". Med förevarande paragraf åsyftasatt varaktigt knyta övertagandet enligt 2 § av underhållsskyldighet och enligt3 § av äganderätten till en förutva- 1981/82:130 341 randeflottledsanläggning till den fastighet, i vars intresse övertagandet Lagrådets skett,dvs. att tillskapa en servitutsliknande förpliktelse för denna fastig- yttrande het.Vidare ges här regler om anteckning av förhållandet i fastighetsboken, varmedsäkras att underhållsskyldigheten alltid kan bli känd för den som har intresseav saken. När det gäller övertagande för användning avanläggningen för ett vattenföretag kommer med den föreslagna lydelsenshänvisning till 3 § Qärde stycket en skillnad alt uppstå i rättsverkningarna avövertagandet mellan fastighetsägande och inte fastighetsägande företagare.Sålunda kommer fastighetsägande företagare atl drabbas av belastningen medsakrättslig verkan medan icke fasfighetsägande företagare undgår denna effekt;här blir underhållsskyldigheten enbart elt åliggande för företagaren såsomägare till den övertagna anläggningen, något som i och för sig torde varatillräckligt. Skillnaden synes inte motiverad. Enligt lagrådets mening bör mankunna undvara den servitutsliknande konstmktionen vid övertagande avflottledsanläggningar för användning för vatlenföretag. När det gällerövertagande i skadeförebyggande syfte kommer paragrafen, om lagrådets förslagtill ändring av 3§ Qärde stycket första meningen godtas, att få aktualitetendast såvitt rör anläggningar i flottled medan övertagna anläggningar på landfaller utanför den sakrättsliga konstmktionen. Denna effekt synes önskvärd. Vad beträffar föreskrifterna om anteckning ifaslighetsboken torde skyldighet att underrättainskrivningsmyndigheten böra regleras i verkställighetsföreskrifter. Lagrådetföreslår att 4 § får lydelsen: "Om en fastighet, vars ägare övertagitunderhållsskyldighet enligt 2§ första stycket eller en anläggning enligt 3 §fjärde stycket första meningen, övergår tiU ny ägare svarar denne för deskyldigheter som följer av övertagandet. Övertagandetskall antecknas i fastighetsboken." I motiveringen till denna paragraf har anförts atlden blir tillämplig också när vattenbortledandet minskas stadigvarande.Tydligen åsyftas här ett uttalande i förarbetena till motsvarande regel i 2kap. 59 § andra stycket VL. Där anfördes nämligen (SOU 1937; 35 s. 88) attstadgandet torde bli analogt tillämpligt när det vid en vattentäkt tillgodogörsväsentligt mindre vattenmängd än fömt. Enligt lagrådets mening är det altföredra att denna fillämpning kan ufiäsas direkt av lagtexten. Enklast kandetta åstadkommas genom att orden "helt eller delvis" skjuts inmellan "grundvatten" och "tas ur bmk". Som lagrådet utveckat under 9 kap. 11 § bör iförevarande paragraf införas en ersättningsregel som har giltighet oavsett omanläggningen tas ur bmk efter prövning av eller utan sådanprövning. 1981/82:130 342 gandetbör utformas som en skälighetsregel i likhet med den ersättningsre- Lagrådets gel som har föreslagitsför utrivningsfallen (9 kap. 11 § första stycket första yttrande meningen).Lagrådet föreslår att som ett andra stycke upptas en bestämmelse med följandelydelse: "Medför en åtgärd som avses i första stycket skada på annansegendom genom bestående ändring i vattenförhållandena skall skälig ersättninghärför utgå." Denna paragraf innehåller de grundläggande reglernaom den materiella rättskraften hos tillslåndsdomar som meddelas efter ansökan.Den närmaste förebilden i VL är 2 kap. 22 § första stycket. Stadgandet i VLinnebär att en lagakraftvunnen tillståndsdom i elt ansökningsmål är "gällandemot envar" i fråga om rätt att verkställa och för framtiden bibehålla denvattenbyggnad som tillståndet avser jämte de anläggningar som har sambanddärmed samt rätt att tillgodogöra vatten, dock med vissa i VL angivnabegränsningar i rättskraften. Stadgandet i 2 kap. 22 § första stycket VL har hafti huvudsak oförändrad lydelse sedan VL:s tillkomst. Det infördes i lagennärmast för att undanröja varje tvekan rörande omfattningen av tillståndsdomarsrättsverkan eller preklusiva verkan, vilka beteckningar används alternativt iförarbetena. Även gällande rätt före VL ansågs innebära, fastän det inte uttryckligenutsädes i någon bestämmelse, att medgivande av domstol till byggnadsåtgärder ivatten hade preklusiv verkan; det företag som uppfördes i enlighet medbeslutet betraktades som lagligen tillkommet och beslutet kunde angripas endastgenom s.k. nullitetsbesvär, som var en form av extraordinärt rättsmedel. Det i 2 kap. 22 § första stycket VL begagnadeuttrycket att tillståndsbeslutet är "gällande mot envar" har främstden betydelsen att alla som kunnat uppträda som sakägare i målet blir bundna avbeslutet. Detta gäller även om någon inte blivit i vederbörlig ordning kalladoch inte heller fört talan i målet. Han är, sedan avgörandet vunnit laga kraft,hänvisad att anlita extraordinärt rättsmedel om han vill försöka få avgörandetändrat. Beslutets preklusiva verkan torde också gälla allmänna intressen. Trots att ordalagen antyder en i princip obegränsadrättsverkan har den vikfiga inskränkningen ansetts ligga outtalad i stadgandet,att denna verkan endast gäller beträffande frågor som ankommer påvattendomstolens prövning. Ett tillstånd enligt VL befriar alltså inte frånprövningsskyl-dighel som kan föreligga enligt annan lagstiftning, om inte deltaklart framgår. Med del remitterade förslaget åsyftas inte någonändring av de principer som sålunda gäller enligt VL. Att tillståndet enliglvad som sägs i 15 kap. 1 § "gäller mot var och en" sedantillståndsdomen vunnit laga kraft betyder alltså alt - bortsett frånmöjligheterna att föra talan i anledning av Prop.1981/82:130 343 ofömtseddaskador eller alt påkalla omprövning enligt därom gällande Lagrådets regler - beslutet intekan i ordinär väg rivas upp på talan av någon enskild yttrande intressent.Inte heller med avseende på allmänna intressen kan tillståndet på ordinär vägrubbas i andra fall än som angetts i lagen. Liksom enligt VL sätts emellertidinte tillämpningen av annan lagstiftning som berör företaget och somvattendomstolen inte har att tillämpa ur spel. Mot innehållet i del föreslagna stadgandet harlagrådet ingen principiell erinran. Genom vissa omredigeringar och tillägg kanemellertid stadgandet göras tydligare och mera tillgängligt. Sålunda bör denovan berörda begränsningen all stadgandet bara gäller med avseende på frågorsom det ankommer på vattendomstol att pröva komma fill uttryck i lagtexten.Vilka dessa frågor är framgår, vad gäller tillståndsprövningen, av 3 kap. ilagen. Lagrådet har tidigare uttalat kritik mot all vissa av reglerna i 3 kap.är så allmänt hållna. Denna kritik understryks av vad nu sagts omtillåtlig-helsreglernas betydelse för omfattningen av tillståndsdomarsrättsverkan. Ju klarare avgränsade tillåtlighetsreglerna görs desto lättare ärdet att avgöra hur långt denna rättsverkan sträcker sig. Vad nu sagts gäller kanskesärskilt stadgandet i 3 kap. 4 § (3 § i lagrådets förslag). Där talas omallmänna intressen utan någon precisering. Av olika motivuttalanden framgåremellertid det i och för sig självklara att det endast är allmänna intressen avspecifikt vattenrättslig art som avses. Det finns en utbildadpraxis i vatlenrättskipningen beträffande vilka intressen av allmän art som äratl bedöma i vattenmål. Denna praxis kan ge ledning också vid tillämpningen avden nya lagen. torde visserligen gränsfall kunna uppkomma men närdet kan finnas tvekan humvida en viss fråga är av sådan art att den bör prövasav vattendomstol torde problemet få lösas i rättstillämpningen. I det alldelesövervägande antalet fall torde det inte vara svårt att avgöra om en frågaankommer på prövning eller inte. De i motiveringen tillförevarande paragraf anförda exemplen på fall då tillståndsprövning elleringripanden i särskild ordning inte hindras av en tillslåndsdom i vattenmålföranleder ingen gensaga. I anledning av uttalandet om byggnadslovsprövningenbör dock erinras om vad lagrådet vid 3 kap. anfört rörande prövningen av envattenanläggnings överensstämmelse med detaljplan och medgivandet av mindreavvikelse från plan. I de delarna har uttryckligen tillagtsprövningsbefogenhet, vilket måste antas ha betydelse för rättskraften hosvattendomstolens avgörande. Avsikten med andra stycket i paragrafen är främstatt ange de begränsningar i ett fillstånd som kan ske i efterhand. Eftersomförsta stycket bara talar om tillståndet har andra stycket också den funktionenatt ange att även de med tillståndet förenade villkoren i princip står fast ochbara kan ändras i de fall som särskilt anges. Detta gäller inte bara villkorsom är upptagna i tillslåndsdomen utan också villkor som slutligen fastställsefter det tillståndet har lämnats, framför allt yillkor som bestäms efter enprövo- 1981/82:130 344 tidenligt 13 kap. 49 §. Stadgandet avser alltså det komplex som själva Lagrådets tillståndetoch samtliga med detta förenade villkor utgör. Det är därför yttrande förvirrandeatt i stadgandet särskilt nämna tillslåndsdomen. I paragrafen bör tas upp en bestämmelse som angeratt etl tillstånd att utföra en anläggning vilket i och för sig ärvatlenföretag enligt definitionerna i 1 kap. 3 § innefattar rätt attbibehålla anläggningen. Även om detta skulle kunna sägas ligga i sakens natursynes en sådan regel behövlig med hänsyn till vissa andra bestämmelser iförslaget, t. ex. förverkanderegeln i 15 kap. 5 §. Härmed nås ocksåöverensstämmelse med 2 kap. 22 § första stycket VL. Bestämmelsen bör placerasföre regeln om begränsningar i tillstånds rättsverkan sä att det blir klartatt begränsningarna också kan avse rätten att bibehålla en anläggning. Lagrådetföreslår atl paragrafen får följande avfattning: "Om en dom som har meddelats i etlansökningsmål enligt 13 kap. 13 § första stycket avser tillstånd till ettvattenföretag eller fill någon annan åtgärd enligt denna lag och domen har vunnitlaga kraft, gäller lillståndet mot alla, såvitt avser frågor som enligt dennalag är att bedöma i sådant mål. Avser tillståndet utförandet av en anläggninginnefattar det rätt atl bibehålla anläggningen. Med stöd av 2 kap. 9 § ellerbestämmelser i detta kapitel kan dock elt tillstånd begränsas eller förenas medändrade eller nya villkor eller förklaras förverkat. Med tillstånd avses i detta kapitel ävengodkännande av arbeten enligl 4 kap. 4 § och lagligförklaring enligt 4 kap. Hellnertillägger beträffande 1 § följande; "I fråga om utformningen av reglerna omrättskraften hos lagakraftvunna tillståndsdomar har jag ingen skiljaktigmening. Med den ordning som jag förordat i fråga om tillåtlighetsreglernasräckvidd med avseende på vattenföretags förenlighet med fastställd generalplan,stadsplan eller byggnadsplan aktualiseras emellertid aldrig frågan huruvidabyggnadsnämnden vid byggnadslovsprövningen av vattenföretag eller del däravskall vara bunden av det förprövande organets tolkning av fastställd plan ellergodtagande av avvikelse från sådan. I stället faller frågan omvattenföretagets planöverensstämmelse och förenlighet i övrigt medbyggnadslagen utanför den vattenrättsliga tillåtlighetsbedömningen och förbliren fråga under exklusiva kompetens.