prop · G503186 · 1981-12-31 00:00:00 — Av 14 kap. 1 § SekrL följer att uppgiftsskyldighetenbryter sekretessen. Punkten innebär till en början att personalen inom hälso-och sjukvården skall lämna uppgift till poUs och åklagare om huruvida någonvistas på ett sjukhus, då uppgiften begärs för ett särskilt fall. I fråga om deallmänna övervägandena hänvisas till avsnitt 2.2.2. Punkten förutsätter inle alt den efterfrågade är känd tillnamnet. Det skall emellertid vara en viss person som efterfrågas. Med uttrycket"för särskilt fall" menas all uppgiften begärs t. ex. med anledningav en inledd förundersökning eller som ett led i spaningarna efter en förrymdmentalpatient. Regeln är självfaUet också tillämpUg i polisens hjälpandeverksamhet. Del är dock inte meningen att polisen med slöd av regeln skall hagenerell fillgång fill sjukhusens patientregister. Uppgiftsskyldighetavser den omständigheten huruvida en enskild vistas på ett sjukhus. Åvenpersoner som söker sig lill ett sjukhus för öppen vård får anses vistas på ettsjukhus så länge de finns där. Uppgiftsskyldighelen omfattar alltså bl. a.personer som har begett sig tiU sjukhus för tillfällig vård efter exempelvisett knivslagsmål eUer en trafikolycka. Den omständigheten att en s. k. adressuppgift kan lämnasul medför inte utan vidare alt patienten också får utsättas för förhör ellerdelges en handhng etc; hans hälsofillstånd kan hindra detta. Sådana frågor fårbedömas enligt andra regler. Punkten innebär vidare alt personalen inom hälso- ochsjukvården skall lämna uppgift till en domstol, kronofogdemyndighet ellerfolkbokförings- 5 1981/82. 1 saml Nr 186 1981/82:186 66 myndighetom att någon vistas på ett sjukhus, I fråga om de närmare övervägandena i dennadel hänvisas fill avsnitt 2,2,4. Detär givet alt en uppgift om huruvida någon vistas på ell sjukhus skall lämnasäven fill en slämningsman som har anlitats av någon av de myndigheter som angesi punkten. Punkteninnebär att personalen inom hälso- och sjukvården skall lämna uppgifter sombehövs till den som skall ulföra en rättsmedicinsk undersökning. Regeln syftari första hand fill att göra det möjligt för rätlsläkarstafionerna att fåfillgång till äldre journaler, som kan behövas vid en rättsmedicinsk undersökning.Någon begränsning i uppgiftsskyldigheten föreligger inte. Det har förutsattsatt uppgifter som lämnas till rältsläkarstationerna regelmässigt används påett sådant sätt alt den som uppgifterna rör inte åsamkas ölägenheter i onödan.Sekretess gäller normalt för uppgifterna hos rältsläkarstationerna. Beträffandede närmare övervägandena hänvisas lill avsnitt 2.2.5. Punkteninnebär att personalen inom hälso- och sjukvården skall lämna uppgifter lillsocialstyrelsens råd för vissa rättsliga sociala och medicinska frågor, omuppgifterna behövs för att rådet skall kunna fullgöra sin verksamhet. I frågaom de närmare övervägandena hänvisas till avsnitt 2.3.12. Dethar förutsatts att uppgifter som lämnas fill rådet används på ett sådant såttalt den som uppgifterna rör inle åsamkas olägenheter i onödan. Sekretess gällernormall för uppgifterna hos rådet. 4.4Förslaget till lag om ändring i utlänningslagen (1980:376) Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.2.6. Paragrafeninnebär att en socialnämnd på begäran av slatens invandrarverk eller enpolismyndighet skall lämna uppgifter rörande en utlännings personligaförhållanden, om uppgifterna behövs i ett ärende om uppehållsfillstånd. Del äraUtså en föreskrift som skall fillämpas även om sekretess gäller för deuppgifter som efterfrågas (14 kap. 1 § SekrL). Bestämmelsen har behandlats i avsnitt 2.2.6. Paragrafen innebär alt ensocialnämnd på begäran av en polismyndighet Prop.1981/82:186 67 skalllämna uppgift om en ufiännings adress, om uppgiften behövs för verkställighetav ett beslut om avvisning eller utvisning. Den sekretess som kan gälla föradressen bryts till följd av den föreskrivna uppgiftsskyldighelen (jfr 14 kap.1 § SekrL). Paragrafen är endast tillämplig om det är fråga om att avvisa eUerutvisa en utlänning. Den kan alltså inle tillämpas under ett fidigare skede iell ärende om uppehållstillstånd. Då kan ev. 16 a § i stället bh fillämplig. 4.5Förslaget till lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620) Iförsta stycket har införts en hänvisning fill den nya bestämmelsen i 14 kap. 2§ SekrL om alt personal inom bl. a. har rätt att fiU poUs ochåklagare lämna uppgifter som angår misstankar om särskUt aUvarliga brott. Andrastycket innebär till en början alt personalen inom är skyldigatt lämna uppgift tUl polis och åklagare om huruvida någon vistas på envårdinrättning, då uppgiften begärs för ell särskilt fall, se avsnitt 2.2.2 iden allmänna mofiveringen. Uppgiftsskyldighetenavser den omständigheten huruvida en enskild vistas i ett hem för vård ellerboende. Härmed avses alla de olika typer av inrättningar som faller under dettabegrepp. Regeln gäller även om vården ges i ett hem vars huvudman formellt inteär en myndighet. Uppgiftsskyldighelen gäller inte bara för personalen påvårdinrättningen, utan även för annan personal inom , exempelvisför ledamöterna i en socialnämnd. Paragrafenfömtsätter inte att den efterfrågade är känd lill namnet. Del skall emellertidvara en viss person soiti efterfrågas. Med uttrycket "för särskiltfall" menas att uppgiften begärs t. ex. med anledning av en inleddförundersökning. Det är alltså inle meningen alt polisen med slöd av regelnskall ha generell tillgång till uppgifter om vilka som finns på en vissvårdinrättning. Denomständigheten att en uppgift om all någon finns på en vårdinrättning kanlämnas ul medför inle utan vidare alt en intagen också får utsättas för förhöreller delges en handhng osv. ; hans hälsotillstånd kan hindra detta. Sådanafrågor får bedömas enligt andra regler. Andrastycket innebär vidare all personalen inom skall lämna uppgifttill en domstol, kronofogdemyndighet eller folkbokförings-myndighet om huruvidanågon vistas på en vårdinrättning. I fråga om de närmare övervägandena i dennadel hänvisas fill avsnitt 2.2.4. Delär givet att en uppgift om humvida någon vistas på en inslitufion skall lämnasäven fill en slämningsman som har anlitats av någon av de myndigheter som angesi paragrafen. 1981/82:186 68 Lagrådetarbetar f. n. på fyra avdelningar, dvs. del högsta fillåtna antalet. Trotsdetta är lagrådels program under liden t. o. m. utomordentligtansträngt. Alla de lagförslag som föreligger och som är av det slaget alllagrådet enhgt 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen bör höras över dem kaninte granskas i sådan tid att förslagen kan föreläggas inom den i 3kap. 3 § riksdagsordningen angivna liden. Av den nämnda bestämmelsen iregeringsformen följer emellertid alt lagrådets granskning kan underlåtas, omdel skulle fördröja lagstiftningsfrågans behandling så att avsevärt men skulleuppkomma. De lagförslag som jaglägger fram i detta ärende avser endast i ringa utsträckning sådan lag somnämns i 8 kap. 18 § andra stycket regeringsformen. Det är egentligen endast deföreslagna ändringarna i 7 kap. 7 § och 9 kap. 4 och 8 §§ SekrL som är av sådankaraktär. Av dessa ändringar bör särskilt de i 9 kap. 8 § SekrL genomföras såsnart som möjligt. Mot den nu angivnabakgmnden bör en remiss fill lagrådet kunna underlåtas i förevarande ärende. Jaghemställer att regeringen föreslår all anta förslagen fill 1. lag om ändring i sekretesslagen (1980:100), 2. lag om ändring i lagen (1950:382) om svensktmedborgarskap, 3. lag om ändring i lagen (1980:11) om tillsyn överhälso- och sjukvårdspersonalen m. 4. lag om ändring i utlänningslagen (1980:376), 5. lag om ändring i socialtjänstlagen (1980:620). Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att anta de förslag som föredraganden har lagtfram. 1981/82:186 69 Vissa frågor om sekretesslagens tillämpning inom hälso-och sjukvården och m. m. 1981/82:186 70 När den nyasekretesslagen antogs stod det klart för lagstiftaren att det omfattande lagverketsannolikt skulle komma att föranleda en del tillämpningssvårigheteri inledningsskedet. konstitutionsutskott anförde t.ex.att det här är fråga om en mycket komplicerad lagstiftning, varskonsekvenser knappast kan i alla delar överblickas förrän den varit i tillämpning någon tid. Underden tid lagen har varit i kraft har den kritiserats i vissa avseenden, bl.a. itidningsartiklar och nyhetsreportage. Detta förhållande får dockinte undanskymma det faktum att de erfarenheter som har vunnits avlagen i huvudsak torde vara positiva. Avde iakttagelser som kunnat göras inom framgår attkritiken inte sällan riktats mot resultatet av vad somuppenbarligen måste ha varit en felaktig lagtillämpning.En ökad uppmärksamhet kring sekretessfrågorna isaraband med lagens ikraftträdande kan också ha fått till följd att myndigheterna blivit mera försiktiga i sitt uppgiftslämnande.Denna åtstramning kan ha varit mer eller mindre märkbarberoende på hur den äldre regleringen har tillämpats; på sina håll harkunskaperna om denna varit bristfälliga. Mentillämpningen av sekretesslagen har också lett till resultat som kandiskuteras. Vad som främst har kommit i blickpunkten är lagenseffekter på uppgiftsutbytet mellan å enasidan hälso- och sjukvården och och å andrasidan polisen. Ett närmare studium av frågan visar att åtskilligaav de problem som har uppstått torde ha förelegat redan i den äldre regleringen. Problemenhar emellertid uppmärksanmiats och accentuerats genom den nya lagen,och de kräver en lösning. Prop.1981/82:186 71 Idenna promemoria, som har utarbetats inom enhet förlagstiftningsärenden angående stats- och förvaltningsrätt,diskuteras frågan om sekretessen på hälso- ochsjukvårdsområdet och socialtjänst-området i förhållandetill andra myndigheter, främst polisen. Promemorian Innehåller förslagtill ändringar som medger ett något större uppgiftslämnande än f.n. Oavsetthur regleringen på området utformas innefattar den en besvärlig avvägningmellan viktiga samhällsintressen sora står raot varandra. De förslag sompresenteras i promemorian tål att noggrant övervägas.Andra lösningar är raöjllga. Det är nu angeläget att det blir debatt kring de frågor somtas upp 1 promemorian. Stockholmi september 198I. 1981/82:186 72 Den1 trädde en ny sekretesslag (1980:100, omtryckt1980:880) i kraft. Den nya sekretesslagen ersätter dels 1937 årssekretesslag, dels alla de utspridda reglerna ora tystnadsplikt föroffentliga funktionärer som fanns i lagar, förordningaroch andra författningar. Lagens tillämpningsområde haruttryckts så att lagen Innehåller bestämmelserom tystnadsplikt 1 det allmännas verksamhet och ora förbud attlärana ut allraänna handlingar. I sistnämnda hänseendeinnefattar bestämmelserna också en begränsning 1 rätten enligt tryckfrihetsförordningenatt ta del av allmänna handlingar. Med den nya sekretesslagen har ettlagstiftningsarbete sora sträcker sig genom två årtiondenavslutats. Lagens förarbeten är omfattande. Deerfarenheter som raan har av den nya sekretesslagen torde i huvudsakvara positiva. I en del fall påstås emellertid lagen ha hindrat ett önskvärtuppgiftslämnande mellan olika myndigheter. Således harhävdats att lagen hindrar att uppgifter i önskvärdomfattning lämnas från myndigheter på hälso- ochsjukvårdsområdet särat socialtjänstområdet (härmed avses även det nuvarande socialvårdsområdet) tillandra myndigheter. Att uppgifter inte har lämnats torde i några av depåtalade fallen bero på felaktig tillämpning av lagen. Andra fall kan kanske sägas visaatt lagstiftningen inte har blivit helt tillfredsställande. Idenna promemoria diskuteras frågan om sekretessen på hälso- ochsjukvårdsområdet och socialtjänstområdet i förhållandetill andra myndigheter. Promemorian innehåller förslag till vissa ändringar av begränsadomfattning. 1981/82:186 73 2.1 Hälso- och sjukvårdsområdet Allmännahandlingar rörande hälso- och sjukvård var tidigare hemliga såvitt gälldeenskildas personliga förhållanden, men de kunde lämnas utom trygghet kunde anses vara för handen att utlämnandet inte skulle kommaatt missbrukas till skada eller förklenande för de enskilda eller deras nära anhöriga (14 § 1937 årssekretesslag). Vissa beslut på sjukvårdsområdet var dock offentliga. De inom den allraänna hälso- ochsjukvården centrala tystnadspliktsbestämmelserna fanns i 6 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. De som omfattades av bestämmelsernahade en 1 princip ovillkorlig tystnadsplikt angående vad som hade raeddelats1 förtroende i verksamheten. I övrigt gällde en skyldighet att Inte obehörigenuppenbara vad som hade erfarits om enskildas hälsotillstånd ellerpersonliga förhållanden i övrigt. 1937årssekretesslag tog med ett undantag inte direkt sikte på förhållandetmellan myndigheter. Emellertid ansågs att sekretessreglerna skulle beaktas också när enannan myndighet begärde att få ta del av en handling. En viss frihet att efter enintresseavvägning lärana ut en hemlig handling förelåg dock. Äldre bestämmelserora tystnadsplikt förbjöd däremot 1 princip inte bara att uppgifter röjdes förenskilda utan också att de lämnades ut till andra myndigheter eller deraspersonal. Ett visst mått av "behörigt" uppgiftslämnandevar dock tillåtet. Eftersomdet är tystnadspliktsregleringen sora i första hand är avintresse i förevarande saramanhang, kommer 1981/82:186 74 endastden regleringen att belysas 1 detta avsnitt. Före år 1975fanns föreskrifter om tystnadsplikt för yrkesutövare inom hälso- och sjukvården i såväl lagar som andra författningar samt i vissacirkulär m.m. från . De föreskrifterom tystnadsplikt som fanns i särskilda författningar inora hälso- och sjukvården hadeen skiftande orafattning. I regel skyddades enskildas personliga förhållandengenom en bestämmelse om att vederbörande befattningshavare inte"obehörigen" eller "i oträngt mål"fick yppa vad han i sin verksamhet kunde ha fått veta om dessa. I läkarinstruktionernasamt i reglementena för sjuksköterskor och barnmorskor föreskrevsdärjämte en särskild tystnadsplikt angåendeuppgifter som hade mottagits i förtroende. Man kan säga att dessa tidigareregler om tystnadsplikt arbetades samman 1 3 § lagen (1975:100) med vissabestämraelser för personal inora hälso- och sjukvård ra.fl.Vid paragrafens tillkomst diskuterades däremot inte frågan ora i vilken utsträckning sompersonalen på hälso- och sjukvårdsområdet skulle ha tystnadsplikt. De gränser somhade dragits upp i äldre regler skulle alltjämt gälla(prop. 1975:8 s. 70 ff). Lagen(1975:100) med vissa bestämmelser för personal inom hälso- och sjukvård m.fl.upphävdes med verkan fr.o.m. . Den ersattes då av lagen(1980:11) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. Några' närmare överväganden omtystnadspliktens omfattning gjordes inte i det sammanhanget utan bestämmelsen i1975 års lag fördes helt enkelt över till 6 § i dennya tillsynslagen (prop. 1978/79:220 s. 45). Hurlångt tystnadsplikten för hälso- och sjukvårdspersonalen före år 198Isträckte sig är svårt att säkert uttala sig om. Till en början vardet alltså av avgörande betydelse ora upplysningarna kunde anses hameddelats i förtroende eller ej. För upplysningar sora hade läranats 1 Prop.1981/82:186 75 förtroendegällde en ovillkorlig tystnadsplikt. Hade läkaren däremot själv inhäratatfakta om en sjukdom eller dess uppkomst, gällde en mindre omfattande tystnadsplikt, sorainnebar att dessa fakta inte fick uppenbaras "obehörigen".Antagligen fick ett förtroendeförhållande anses föreligga, även om detta inte hade varit särskilt påtagligt.Till förtroendeförhållandet fick nog hänföras intebara vad läkaren av patienten 1 förtroendehade meddelats utan även sådana iakttagelser av läkaren somstod i samband med ett förtroligt meddelande (Welamson, Läkarsekre-tessen,s. 29 ff och 85) Vadsom menades med "obehörigen" var inte heller så klart.Användningen av ordet "obehörigen" tyder på att det fanns en behörigpersonkrets. Uttryck som "obehörigen" och liknande torde t.ex. ha inneburitatt den som var skyldig att röja uppgifter vid vittnesförhör strafffrittkunde lämna uppgifterna även under en förundersökning (prop. 1979/80:2 Del A s. 398). Normalt fickvid tolkningen av dessa uttryck hänsyn tas dels till vem som fick del av uppgifterna,dels till syftet raed och sättet för yppandet (Jfr JO 1971 s. 371). Förytterligare belysning av tystnadspliktens omfattning kan hänvisastill JO 1971 s. 381 och JO 1973 s. 302. Här kan också hänvisas till följande'uttalande av JO i JO 1972 s. 302. Beträffandekroppsligt sjuka torde patientens intresse av att hemlighålla atthan vistas eller har vistats på sjukhus ej vara så starkt, att ett utlämnandeav adressuppgift till delgivningsmyndigheterna bör vägras.Undantagssituationer kan dock tänkas. Lämpligen synes den personal, som handhar patientregister,erhålla Instruktion om hur den bör förhålla sig vid begäran om adressuppgifter ochom att i tveksamma fall rådfråga sjukhusläkaren. Prop.1981/82:186 76 Regleringenav handlingssekretessen på socialvårdsområdet byggde, liksom på hälso- ochsjukvårdsområdet, på presumtionen att uppgifter om enskildaspersonliga förhållanden var hemliga. Förelågtrygghet att utlämnande inte skulle missbrukas till skada eller förklenandeför de enskilda, kunde dock handlingar raed sådanauppgifter läranas ut (14 § sekretesslag). I fråga omvissa beslut gällde dock normalt offentlighet. Bestämmelsernaom tystnadsplikt skyddade enskildas personliga förhållandeninom hela den sociala vårdsektorn. I de sociala vårdlagarna- 64 § lagen (1954:579) om nykterhetsvård, 64 § lagen (1956:2) om socialhjälp och 91§barnavårdslagen (1960:97) - fanns bestämmelser om att den som var eller hade varit verksaminom resp. vårdområde inte obehörigen fick yppa vad han därvid hadeerfarit om enskildas personliga förhållanden. När det gäller tolkningenav obehörighetsrekvisitet kan i huvudsak hänvisas till vad som harsagts i föregående avsnitt. Vad sora var att anse som ett obehörigtuppgiftslämnande på socialvårdsområdet belyses också i boken "Socialsekretess. Handlingssekretess, tystnadsplikt", ochSverne, s. 146-156 (s. 155 och 156 rör frågan ora en ledaraot av en nämnd elleren socialvårdstjänsteman kan göra polisanmälan om att en klient kan misstänkas för brott).Här kan också hänvisas till JO 1972 s. 302, där frågan omsocialvårdens möjligheter att lärana ut namn- ochadressuppgifter på dera som var föremål för vård togsupp (yttrandet refereras även i "Social sekretess" s. 157 ff ochkommenteras kort på s. l64). Ett kortare utdrag av yttrandet följer här. Bestämmelsernaom tystnadsplikt har tillkommit för att skydda den personliga Integriteten och för att desora är 1 behov av vård skall raed förtroende kunna Prop.1981/82:186 77 vända sigtill dem som handhar vården. Att de vårdbehövande känner trygghet för att uppgifter om deras förhållandenej utlämnas till andra än dem som ombesörjer vården är avutomordentligt stor betydelse för att en framgångsrik vård skall kunna åstadkommas och för att desom är i behov av vård ej skall undandraga sig densamma. Detärgivet att ett utlämnande från vårdorganens sida av adressuppgifter på dem somanlitar vården till polis och kronofogdar skulle vara ägnat atthos vårdtagarna motverka förtroendet för vårdorganen. A andra sidan kan vid bedömningenav om delgivningsmyndigheterna akall anses obehöriga att få del avuppgifter från vårdorganen ej bortses från angelägenhetenav att polis och kronofogdar kan utföra de delgivningsuppdrag som lämnas demsamt att myndigheterna så långt sig göra låter bör vara varandra behjälpliga. En avvägning måste således skemellan intresset av att hindra utomstående från att få kännedom om att en person är föremål för vård ochatt tillgodose behovet av ett effektivt delgivningssystem. Vid denna avvägning får väl, då det gälleralkoholsjuka, narkomaner och psykiskt sjuka, de skäl som föranlettinförandet av tystnadsplikten som regel anses väga tyngstoch utlämnande av uppgifter om huruvida vederbörande är föremål för vård vägras.Under sådana förhållanden torde ej heller någraadressuppgifter beträffande den eftersökte kunna utlämnas, enär vårdinrättningeni sådant fall genom utlämnandet avslöjar att den eftersökte är ellervarit föremål för vård. Avvägningen av de olika intressena kan emellertidutfalla annorlunda, om det framstår såsom angeläget att uppgift utlämnas, exempelvis om fråga är ora någon somefterforskas för allvarligt brott. I sådant fallkan utlämnandet av begärd uppgift inte anses ske till obehörig. 1981/82:186 78 3 HUVUDDRAGEN I GÄLLANDE RÄTT Sekretesseni det allmännas hälso- och sjukvårdsverksamhet regleras 1 första handi 7 kap. 1' § sekretesslagen (1980:100, omtryckt 1980:880,SekrL). Paragrafen har följande lydelse. Sekretessgäller, om inte annat följer av 2 §, inom hälso- och sjukvården för uppgift om enskilds hälsotillstånd ellerandra personliga förhållanden, om det inte står klartatt uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller någon honomnärstående lider men. Detsamma gäller 1annan medicinsk verksamhet, såsom rättsmedicinsk och rättspsykiatrlsk undersökning,fastställande av könstillhörighet, abort, sterilisering, kastrering och åtgärder motsmittsamma sjukdomar, samt i verksamhet som avser omsorger om vissa psykisktutvecklingsstörda. Sekretessenligt första stycket gäller också i sådan verksamhet hos myndighet som innefattar omprövning avbeslut i eller särskild tillsyn över allmän ellerenskild hälso- och sjukvård. Ifråga ora uppgift i allmän handling gäller sekretessen i högst . Utanför tillärapningsorarådet för 7 kap.1 § SekrL faller verksamhet vid sjukhus och andra liknande inrättningarsom drivs av enskilda, liksom privat drivna läkarmottagningar, tandläkarmottagningar,laboratorier m.m. Här gäller i stället föreskrifterna i lagen (1980:11, ändradsenast 1980:989) om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m.fl. De väsentligastebestämmelserna om tystnadsplikt finns i 6 §, som har följandelydelse. 1981/82:186 79 Densom tillhör eller har tillhört hälso- ochsjukvårdspersonalen får inte obehörigen röja vad han i sin verksamhet har erfarit om enenskilds hälsotillstånd eller andra personliga förhållanden.Som obehörigt röjande anses inte att någon fullgör uppgiftsskyldighetsom följer av lag eller förordning. Tystnadspliktgäller 1 förhållande till den vård-eller behandlingsbehövande själv 1 fråga omuppgift om hans hälsotillstånd, om det med hänsyn till ändamålet med vårdeneller behandlingen är av synnerlig vikt att uppgiften inte lämnas tillhonom. Idet allraännas verksamhet tillämpas i stället bestämmelsernai sekretesslagen (1980:100). Bestämmelsernaom sekretess på område finns främst i 7 kap. 4 § SekrL. Här kanerinras om att hänvisningen i 7 kap. 4 § tredjestycket till lagstiftningen om socialtjänst m.m. avser den verksamhetpå det sociala området som bedrivs enligt.den nuvarandelagstiftningen (se p. 3 övergångsbestämmelserna till SekrL). Paragrafen har följandelydelse. Sekretessgäller inom för uppgift om enskilds personliga förhållanden,ora det inte står klart att uppgiften kan röjas utanatt den enskilde eller någon honom närstående lider men. Sekretessen gäller dockinte beslut om omhändertagande eller beslut om vård utansamtycke. Inomkoraraunal farailjerådgivning gäller sekretess för uppgift som enskild har lämnat 1 förtroendeeller som har inhämtats i saraband raed rådgivningen. Medsocialtjänst förstås verksamhet enligt lagstiftningen om socialtjänst ochden särskilda lagstift- 1981/82:186 80 ningenom vård av unga utan samtycke samt verksamhet som i annat fall enligt laghandhas av socialnämnd. Till socialtjänst räknas ocksåverksamhet hos annan myndighet sora Innefattar omprövning avsocialnämnds beslut eller särskild tillsyn över nämndensverksara-het samt verksamhet hos invandrarbyrå. Ifråga ora uppgift i allmän handling gäller sekretessen 1 högst . Sekretessenpå hälso- och sjukvårdsområdet och socialtjänstområdet avgränsas medett s.k. omvänt skaderekvisit. Detta innebär att en uppgiftinte får lämnas ut, om det inte står klartatt uppgiften kan röjas utan att den enskilde eller hans närståendelider men. Presumtionen är alltså för sekretess.