prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — allmäntvatten pch utanför territprialgränsen bör kpntinuerligt tillställas statistiskacentralbyrån (Se avsnitt 4.4.6.) Delegationenför samordning av havsresursverksamheten, länsstyrelserna i ,och samt tillstyrker samtliga förslagbeträffande tillståndsgivning, CementaAB anser att från industrins synpunkt torde önskemålen i första hand gåut på att man försöker få en rimligare omfattning av den administrativaprövningen av frågorna. Tillståndsbedömningen borde kunna förenklas motbakgrunden av alt hela frågan - med undantag för vissa lokalt begränsadeområden - till omfattningen är obetydlig och närmast margineU. IVAsaknar ett förslag från utredningen att även ämbetsverken skall underkastassamma regler som statliga och enskilda företag, mot bakgrund av de motstridigaintressen som utredningen klargör. Länsstyrelseni anser att den lagstiftning som reglerar läkt inom vattenområdenär svåröverskådlig. Det bör vara möjligt att t. ex. i likhet med naturvårdskommUténsförslag, låta naturvårdslagens regler om täktverksamhet även omfatta läktåtminstone inom enskilt vatten och inom allmänt vatten i de fyra storainsjöarna. Länsstyrelseni föreslår att del i samband med tillståndsgivningen,utöver översiktliga djupmätningar, också ges möjUghet att krävamarinbiologiska konsekvensundersökningar. Stockholmsuniversitet yrkar på att frågan om uppfordringsanordningarnas miljöpåverkandeeffekter skall granskas noga i samband med att ansökningar om tillstånd tillläkt prövas. ,, generaltullstyrelsen, länsstyrelserna i , län samt vill framhålla viklen av en fungerande fillsynsverksamhet.T. ex. skriver i läti att kontrollen av att täklgenomförs på anvisad plats bör skärpas. bör i detta avseendeges ökade befogenheter. anser att kontrollundersökningar av miljöstörandeeffekter skall utföras under och efter täkl. i länpekar på de stora svårigheter som tillsyn av marin täktverksamhet tordeinnebära och anser att dessa frågor bör särskiU utredas innan sådanverksamhet startar. Utredningenföreslår au den i kungörelsen till kontinentalsockellagen införda"provisoriska" bestämmelsen enligt följande permanentas: Om täklsom avses med ansökningen är av större omfattning eller kan medföra betydande skiideverkningareller annars om begär det, skall industriverket medeget yttrande hänskjuta ärendet tilJ regeringen. 1981/82:99 252 Förslagettillstyrks bl.a. av , , fiskeriintendenten i mellerstadistriktet, länsstyrelserna i och , kommun samtAhlsell . Ingenremissinstans är negativ till förslaget, men länsstyrelserna i ochKristianstads län anser att förutom vissa andra myndigheter, bl.a.fiskeristyrelsen, och berörd länsstyrelse, skall kunnakräva att ett täktärende hänskjutes till regeringen. DSHunderstryker vikten av att ansökan enligt kontinentalsockellagen omfattar enredovisning av ett arbetsprogram för verksamheten, dvs. en arbetsplan enligtden modell utredningen föreslagit. Härvid bör prövningen enligt kontinentalsockellagenutanför territorialhavsgränsen i princip motsvara den natur- ochmiljövårdsprövning som sker enligt vattenlagen innanför territorialhavsgränsen.Enligt delegationens mening är det viktigt att förslag till innehåll i ochanvisningar till arbetsprogram, ingående i ansökan enligt kontinentalsockellagen,tas fram i samverkan mellan SIND, vattenöverdomstolen, ochandra berörda myndigheter. I defall täktansökan kommer att prövas av tre olika myndigheter -innebörden av vattenlagsutredningens förslag - vill £)5//framhålla vikten avatt själva ansökningsförfarandet samordnas och förenklas i största möjligautsträckning. IVAkommenterar också att enligt vattenutredningens förslag till ny vattenlag,ansökan om täktverksamhet i havet kommer att behöva prövas av tre myndigheter.Akademien anser detta förfarande olämpligt och hade gärna sett att utredningenföreslagit att ansökan om täktverksamhet prövas av en myndighet. Vattenöverdomstolendelar i stort sett utredningens uppfattning att erfarenheterna av nuvarande prövningsförfarandeär goda, även om det i och för sig är otillfredsställande med fleratillståndsmyndigheter vid läkt i allmänt vattenområde. Möjligheterna till ökadsamordning av förfarandet bör emellertid ytterligare övervägas. Prövning enliglvattenlagen kan svårligen undvaras, oaktat den i liUståndsfrågan kan sägasvara sekundär. Länsstyrelseni menar att utredningens förslag att tillståndsprövningen även ifortsättningen skall åvila central myndighet i och för sig strider mot principenom ökad decentralisering. Med hänsyn till de framlagda skälen härför anserlänsstyrelsen emellertid att en central prövning i förevarande fall får ansesvara den lämpligaste, varför man inte vill motsätta sig detta. Länsstyrelsenförutsätter emellertid att länsstyrelserna regelmässigt bereds tillfäUe attavge yttrande i dessa ärenden och att de erhåller kopia av besluten. Länsstyrelseni ifrågasätter lämpligheten av och det ändamålsenliga i attbeslutanderätten skall åvila statens industriverk. Med hänsyn tillresurshushållningsaspekten bör en bedömning av täktverksam- 1981/82:99 253 het ske utifrån de samlade tillgångarna av sand och gruspå land och i hav. Det är uppenbart att länsstyrelserna med sina regionalaansvarsområden är mera lämpade att bedöma dessa frågor än statens industriverk.Länsstyrelsen anser att det även utifrån samhällets allmänna bedömningar om endecentraliserad beslutsnivå synes riktigt att blir tillslåndsgivandemyndighet. Kammarkollegiet skriver att i 5 § 2 st.tillämpningskungörelsen till kontinentalsockellagen utsägs, att tillståndskall innehåUa de föreskrifter som behövs för att i skälig omfattning tUlgodoseandra intressen såsom sjöfarten, fisket och naturvården. Enligt kammarkollegietanser industriverket nu att detta är olämpligt, eftersom industriverket avnaturliga skäl inte har eller förutsätts ha kompetens att bedöma skäligheten iyrkanden från annan central myndighet. Det är i stället frågor som bör ankommapå . Med den av industriverket redovisade inställningen frågarsig kammarkollegiet om industriverket fortfsättningsvis bör anförtroshandläggningen av dessa ärenden. Enligt kammarkollegiet ter det sig litetegendomligt om först industriverket meddelar täktupplåtelse och sedan en annancentral myndighet, kammarkollegiet, bestrider tillstånd enligt vattenlagen. och anser att föreslagnabeslutsprocesser är tillfredsställande. 4.4.2 Utvidgning av tillståndsplikten Utredningen föreslår att en bestämmelse införs så attförutom sand-, grus- och stentäkt även läkt av övriga jordarter och av lösablock kommer att omfattas av tillståndsplikt. Förslaget tillstyrks bl.a. av , statensnaturvårdsverk, i , och samtAhlseU . i , kommun och föreslår att underhållsmuddringar och farledsförbättringar heU undantasfrån bestämmelsen om tillståndsplikt. påpekar att inverkan på den miljönsker vid all marin läkt. Det är därför otillfredsställande att vissamaterialslag är undantagna från tillståndsplikt. Bestämmelsen bör enligtverkets mening omfatta alla materialslag. kommun protesterar på det bestämdaste emot dettaförslag. En konsekvens av förslaget för kommunens del är att en underhållsmuddringi faried på allmänt vatten skulle kräva takttiUstånd, elt förhållande somenligt kommunens uppfattning är helt oacceptabeU. Skall dessutom en påaffärsmässiga grunder bestämd täktavgift utgå så blir det än värre. Luleåkommun föreslår att hamn- och farledsförbättrande åtgärder (oavsett vil- 1981/82:99 254 ketmaterial det är fråga om) helt skall undantas från bestämmelsen omtillståndsplikt, liksom att täktavgift inte skaU uttas i sådana fall. Länsstyrelseni anser att vad kommun har anfört om täktavgift och denmarina täktverksamheten bör beaktas och vidarebear-betas. Svenska hamnförbundethar i stort sett samma åsikter som kommun vad gäller underhållsmuddringaroch farledsförbättringar. Täktavgiftenbör även i fortsättningen i huvudsak bestämmas efter affärsmässiga grunder. - Avgiftenbör dock kunna utnyttjas som instrument för att stimulera användningen av havsmaterial när det från samhällsekonomiska ut gångspunkter kan vara motiverat. Endaståtta remissinstanser har yttrat sig om dessa förslag. Länsstyrelseni har ingenting att erinra mot förslaget att täktavgiften ihuvudsak bör bestämmas efter affärsmässiga grunder. anseratt avgiften bör sättas så högt att statsverket åtminstone får täckning församtliga kostnader. kommun vUl inte att täktavgift skall uttas vid hamn-och farledsförbättrande åtgärder. För läkt-utvinning i övrigt anser kommunenatt avgiften bör bestämmas efter användningsområde, dvs. om det är fråga ommaterial som skall användas till utfyllnad av markområden eller om materialetskall gå till industriell användning. I det första faUet börsamhällsekonomiska skäl väga tungt vid avgiftsbedömningen. Lånsstyrelseni instämmer i stort'med kommun och Svenska hamnförbundethar också framfört samma åsikter. EnligtUmeå kommuns mening är en genomförd resurskatering ett villkor för att manskall använda den eljest affärsmässigt bestämda täktavgiften som ettinstrument för att stimulera användningen av havsmaterial. Fiskeristyrelsenframför den uppfattningen att det av täktavgiften bör avsättas ett visstbelopp, som kan disponeras för kompensationsverksamhet beträffande denaktuella takten. Fiskeriintendenteni mellersta distriktet anser att frågan om finansiering av forskning samtutredningens förslag om avgift vid täktverksamhet som skall bestämmas efteraffärsmässiga grunder bör behandlas av en särskild arbetsgrupp, där olikaintressen får möjlighet att uttala sin mening. Riksrevisionsverketanser att det är väsentligt att avgiften sätts så högt att statsverketåtminstone får täckning för samtliga kostnader. Till dessa kostnader bör bl. a.räknas kostnaderna för de undersökningar som utredningen föreslår att flskeristyrelsenoch skall utföra i samband med grusutvinningen. RRV villi sammanhanget erinra om att 1981/82:99 255 statensnaturvårdsverk har regeringens uppdrag att utforma ett förslag tillavgiftssystem för att finansiera samhällets kostnader för bl. a. tillsyn enligtmiljöskyddslagen. Enligt RRV:s mening torde de principer som regeringenbeslutar om kunna vara en utgångspunkt även när det gäller beräkningen avstatens kostnader för grusutvinning. Fiskeristyrelsenanför att styrelsen tidigare i samband med remissbehandling av läktansökningarframfört det kravet, att man via en täktavgift skulle kunna finansierafiskefrämjande åtgärder. avvisar detta ställningstagande underhänvisning till, att det ankommer på att reglera dessa frågori samband med att ett företag prövas enligt vattenlagens bestämmelser.Vattenlagen gäller dock endast ut till territorialgränsen, varför företagutanför denna ej kan prövas. Ett exempel på en tänkbar täkl, som ärett mycket värdefuUt reproduktionsområde, är i Östersjön.Fiskeristyrelsen anser det vara rimligt att man med hjälp av inkomsterna täckerde kostnader som uppstår till följd av ett ingrepp eller som avser att motverkaeffekterna av ett ingrepp. I detta fall kan man se en klar parallell med deersättningar som utdöms i samband med vattenkraftutbyggnad och andra vattenmål.Fiskeristyrelsen vidhåller således uppfattningen att del av täktavgiftenavsattes visst belopp, som kan disponeras för kompensationsverksamhetbeträffande den aktuella takten. 4.4.4 Djupmätningarefter takt Utredningens förslag: - I takttiUstånd bör som regelföreskrivas att översikfiiga djupmätningar skall utföras efter avslutad läkt. - Dessa djupmätningar skall ombesörjasoch bekostas av innehavaren av täkUillståndet. Allasom yttrat sig om förslaget, utom , tillstyrker dettadvs. , , i samt IVA. Fiskeristyrelsenanser att medel för dessa arbetens utförande bör deponeras av bolaget undertaktens gång. 4.4.5 Vissrestriktivitet vid tillståndsgivning Utredningens förslag: - Iavvaktan på resultaten från resurskarteringen av det svenska konti- nentalsockelområdet bör från hushåUningssynpunkt viss restriktivitet tillämpas vid tillståndsgivning i de fall då täktmaterialet avses exporte ras. Dettaförslag har endast kommenterats av Kungl. och , som båda vill att tillståndsgivningen skall varamycket restriktiv, vilket innebär en skärpning jämfört med utedningens förslag. 1981/82:99 256 Vetenskapsakademienanser att det finns all anledning att skärpa formuleringen i utredningen att"viss restriktivitet" skall gälla tiUståndsivning för läkt av sandoch grus i exportsyfte. Stor restriktivitet i tillståndsgivning till täktverksamhetmåste tillämpas tUl dess man känner ev. förekomsters omfattning och de effektertakten kan ha pä den aktuella platsen. Enligt börformuleringen i förslaget därför vara "mycket stor restriktivitet". understryker att tUlståndsgivningen bör vara mycketrestriktiv i avvaktan på den av utredningen föreslagna karteringen och iavvaktan på undersökningar om naturpåverkan. TiUstånd till uUändska exploatörerbör inte ges och tillståndsgivningen till större exploateringar bör i förstahand ges till det föreslagna halvstatliga bolaget. Utredningenföreslår att de uppgifter som insamlas om gjorda uttag vid täktverksamhet ihavet, på allmänt vatten och utanför territorialgränsen, samt på enskilt vattenoch inom allmänt vattenområde i , , och iJämtland kontinuerligt tillställs SCB som delunderlag för den i utredningentidigare förslagna statistiska redovisningen av produktionen av sand och grus. SCBframhåller att genom att.utforma en samordningsrutin mellan SIND och SCB vadbeträffar de av SIND inhämtade uppgifterna över täktverksamheten i insjöar ochhavet skulle något särskilt uppgiftslämnande till statistiken ej bli erfoderligtför berörda företag. Länsstyrelseni biträder förslaget om att de uppgifter som insamlas omgjorda uttag vid marin täktverksamhet kontinuerligt tillstäUs statistiskacentralbyrån. Även biträder förslaget. Länsstyrelseni anser att redovisningen bör göras till länsstyrelserna. (Seäven avsnitt 2.1 Grusförbrukning.) 1981/82:99 257 Utdrag ur (Ds I 1981:2) Rapport från Delegationen förmellansvensk gruvindustri Delegationenför mellansvensk gruvindustri har arbetat och under denna tidutgjort ett forum för samråd och diskussion mellan berörda parter i enskildafrågor. Delegationens utredningsarbete har huvudsakligen varit inriktat motfrågor som har med gruvornas fortlevnadsmöjligheter att göra. I skrivelse tillregeringen har delegationen redogjort för och prioriterat mellanprojekt av prospekterings- och undersökningskaraktär i anledning avsituationen inom Stollbergsfältet. Delegationen har även varit remissinstansför industridepartementet . Delegationenkan konstatera att gruvindustrin i totalt sett har godamöjligheter att leva vidare även om en relativt kraftig strukturförändring harägt rum och ännu pågår. Den tar sig uttryck i en minskad järnmalmsproduktionoch en ökad produktion av sulfidmalmer. Även för legeringsmetaller, ädelmetalleroch industrimineral föreligger möjligheter till ökad produktion i framtidengenom att nya fyndigheter kan förväntas vid fortsatt intensiv prospektering iMellansverige. Troligen kommer dock det totala antalet anställda i mellansvenskgruvindustri att minska något . Demellansvenska järnmalmsgruvorna måste ha avsättningsmöjligheter inom landetsamt tUl en viss del på export för att verksamheten skall kunna bli ekonomisktbärkraftig. Den enda kvarvarande kunden av betydelse i ärOxelösunds järnverk, sedan en omstruktering inom stålindustrin har resulterati nedläggning av övriga masugnar tiU förmån för i huvudsak skrotbaseradståltillverkning. Behovet av skrot väntas dock öka i en sådan omfattning attdelegationen befarar en framtida skrotbrist i . Behovet av järnråvaratill är ca 1,2 Mton , vilket kan jämföras med en produktionskapacitetpå 2,4 Mton järnmalmsprodukter enbart i . Exportmöjligheternaför järnmalmsprodukter bUr i framliden begränsade till europamarknaden och då särskilltiU länderna runt . Det kommer huvudsakligen att röra sig om speciellaproduktkvaliteter. Stora svårigheter väntas för att få exporten lönsam, dåpriserna väntas förbli låga bl. a. på grundav dels ett överutbud på järnmalmsprodukter, dels lägre tillverkningskostnader.Utvecklingen på avnämarsidan har härvidlag en avgörande betydelse. Om Europasstålindustri fortsätter att stagnera minskar möjligheterna ytterligare för demellansvenska järnmalmsgruvorna att exportera. Enligt en prognos för Europasstålindustri, upprättad inom , kommer dock sannolikt en svag ökning om ca0,att råda. 1981/82:99 258 Föratt de mellansvenska järnmalmsgruvorna skaU kunna konkurrera med andra gruvor iSverige och på exportmarknaden är det viktigt att produktionen anpassas tillefterfrågan. Effektiviteten måste höjas för att åstadkomma lägreproduktionskostnader per ton malmprodukt. Sulfidmalmsgruvornai kan med rådande goda metallpriser visa upp en god lönsamhet.De goda priserna väntas fortsätta åtminstone under första hälften av1980-talet, om än inte på nuvarande höga nivå för aUa metaller av betydelse.Fluktuationer i pris kan väntas även framledes, men prisnivån väntas i medeUalbli tillfredsställande. Situatipnenför den enda gruvan i som producerar legeringsmetaller, nämligenYxsjöbergsgruvan, ser tillfredsställande ut. Malmreserverna är visserligenbegränsade, men fortsatt intensiv prospektering förväntas kunna tillföra nyareserver. Situationenpå arbetsmarknaden inom gruvindustrin ger ett blandat intryck. Inomjärnmalmsgruvorna minskar antalet sysselsatta människor, medan det i sulfidmalmsgruvornafinns ett ökat behov av arbetskraft. Delegationenanser att det är viktigt att prospektering bedrivs i ökad utsträckning iMellansverige. Prpspekteringen är en förutsättning för aU existerande gruvor skaUkunna tillföras ökade malmreserver, samt även för att nya gruvanläggningarskall kunna etableras. DelegatipnenviU i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på betydelsen av att ett regipnaltbprrkärnsarkiv för inrättas i . Mednuvarande minskande utrymme för järnmalmsgruvorna och med de treenda kvarvarande gruvorna (, och ) inom sammaföretag föreligger inget behov av arronderingar. På sulfidmalmssidan finns docken viss ägosplittring och förhandlingar har inletts mellan berörda företag föratt försöka åstadkomma lämpliga arronderingar. Det är av vikt att dessaförhandlingar leder till konkreta resultat. Försökenatt finna avsättning externt för produkter ur malda restprodukter, anrikningssand,har ofta fallit på att inte tillräckligt god kvalitet kan uppnås eller att maninte kan konkurrera ekonomiskt med redan etablerade produkter. Detpotentiella nya användningsområde som närmast synes kunna utvecklas förrestprodukter från gruvor är användning som bas föranläggningsjord. Genomfortsatt forskning torde det finnas vissa möjligheter att utveckla nyaprodukter som kan medföra att gruvornas restprodukter kan utnyttjaspå ett bättre sätt än som sker. Detär enligt delegationens uppfattning angeläget att mineralprocesslaboratoriet iStråssa kan behållas och att dess resurser inte splittras. Delegationen stöderförslaget att en stiftelse bildas som huvudman för laboratoriet. 1981/82:99 259 Medde uteblivna expansionsmöjligheterna i finns inget utrymmeatt uppföra vare sig ett parallellsinterband i eller kulsinterverk iGrängesberg. Delegationen finner inte heller skäl till att fortsättaförsöksverksamheten med kallbundna kulor, s.k. GP-kulor, i , utan vUli stället rekommendera fortsatt försöksverksamhet med tillverkning av millimeterstorakulor, s.k. granuler. Den senare produkten kan, om försöken lyckas, vara kapacitetshöjandevid sintring och därmed kan befintliga sinteranläggningar utnyttjas bättre änvad som annars skulle vara möjligt. Om försöken lyckas och om tillverkningenkommer till stånd, kommer därigenom i ändå alt kunnautnyttjas. Förutsättningarnaför uppförande av ett järnsvampverk i (eller ) är ännu intehelt klarlagda. Fyra olika metoder har granskats för eventueU tillämpning. Delegationenkonstaterar att malmen från ger en utmärkt råvara för framställningav järnsvamp. En marknad ser ut att finnas i , men deteknisk-ekonomiska förutsättningarna är ännu inte till fullo utredda.Delegationen rekommenderar att tillsammans med andra stålverk undersökermöjligheterna att uppföra ett avnämarägt järnsvampverk i . Detfinns inget marknadsutrymme för en järnpulveranläggning i ochdelegationen har därför inte närmare analyserat de tekniska förutsättningarnaför uppförandet av en sådan anläggning. 1981/82:99 260 aven konsultrapport utarbetad för konsultexportutredningen vad gällerinternationalisering av verksamheten vid geologiska undersökning [delav (SOU 1980:23 bil. 2) Statligt kunnande till salu] Rapport,daterad , av llmar Roostal, 1 Uppdraget och dess genomförande Projektethar haft två huvudsyften, nämligen att undersöka geologiskaundersöknings (SGU) möjligheter att inom sitt verksamhetsfält (geo-området)bedriva uppdragsverksamhet åt utländska uppdragsgivare i främst ochatt skapa förutsättningar för SGU:s fortsatta agerande inom delta område ge konsultexpprlutredningenunderlag för dess senare överväganden och förslag om den statligakonsultverksamheten i utlandet. Underlagför utredningen har insamlats genom enkäter till de svenskaambassaderna i ett antal (14 av SIDA:s programländer och sju övriga )samt fem industriländer i och förfrågningar hos FN-organ,och sju andra utvecklingsbanker enkät till ett 40-tal anställdainom SGU personliga besök tillsammansmed en representant för SGU hos bi-slåndsmyndigheter och geologiskainstitutioner i . besök av representanter för SGUi ett antal länder och vid FN:s regionala kontor i . har knutits en referensgrupp med representanter för budgetdepartementet,industridepartementet, SIDA, svenska gruv- och konsultförelag samt konsultexportutredningenssekretariat. Referensgrupppen har diskuterat uppläggningen av projektet och ettutkast till denna rapport. 1981/82:99 261 2 Branschens struktur och marknader 2.1 Utförare och mottagare av geo-tjänster De viktigare geo-tjänsterna och de organ som utför resp.mottar dem illustreras sammanfattningsvis och i förenklad form i tabell A Inedan Tabell A 1 Geo-tjänster och deras utförare resp. mottagare Statliga Gruv- Kon- Planerings- Gruv- Anlägg- och regio- före- sult- ochandra före- nings- nala insti- tag företag myndigheter tag byggare tutioner - Regional, multi- Ovan har geo-tjänsterna klassificerats i enlighet med vadsom kan kallas för en produktindelning. Denna indelning är den meständamålsenliga ur marknadsbedömningssynpunkt - det är dessa produkter ellertjänster som efterfrågas. 2.2 Marknadens storlek och geografiska spridning Fakta i detta avsnitt härstammar i huvudsak från R Bossonoch B Varon: "and the Developing Countries", Väridsbanken/1977, delvis även från SGU:s petita och rapporter frånmineralpolitiska utredningen och Sekretariatet för framtidsstudier. Följande tolaluppskattningarhar gjorts på basis av dessa underlag. Uppgifter från länder med centralplaneradeekonomier är inte medtagna nedan, med ett par specifikt angivna undanlag. Inteheller är bränslemine-ralprospekteringen inkluderad i de presenteradesiffrorna. Det åriiga värdet av de på delta sätt definierade globala geo-tjänsternauppgår till några miljarder kr. (och icke till hundratal eller tiotal miljarderkr.). Institutionella och företagsinterna geo-tjänster ingår i denna summa,liksom externt köpta tjänster. 1981/82:99 262 Tabell A 2 Marknaden 1978 storleksordning (milj. Kartering, dokumentation, information 40 (utförs av SGU) Regional prospektering och gruvprospek- 130 (SGU svarar för 6.S av dessa) Under antas väridsefterfrågan påmalmer och industrimineral stiga i samma takt som under femtio- ochsextiotalet, dvs. , för alt därefter fortsätta i en långsammare tillväxl-takt.Malm- och mineraltillgångarna antas räcka, men expansionen kan resultera ihögre prospekteringskostnader med viss uppgång i relativa priser. Som hittillskan kpnjunktur- och strukturfluktuationer förorsaka kraftiga variationer iefterfrågan och prissättning. Framtidsbedömningarna varierar alltefter det lägesom råder i prognosögonblickel. Den pessimism om framtiden som har varitrådande kan plötsligt brytas mot (över) optimism.