prop · G503143 · 1981-12-31 00:00:00 — Andra behöver hjälp enbart från sjukvårdens sida, återandra enbart med sin sociala situafion och med arbetsvårdande insatser.Missbrukels karaktär och bakgrund kan skilja sig mellan kvinnor och män. Dettamåste beaktas i de behandlingsprogram som utvecklas. Gruppen narkotikamissbrukare är en mer homogen grupp närdet gäller behovet av vårdinsatser. För att en narkotikamissbrukare skall kunnaförändra sin situafion krävs i de flesta fall omfattande behandlings- ochrehabiliteringsinsatser. Dessa resurser måste organiseras som en sammanhållenvårdkedja omfattande uppsökande verksamhel, öppen och sluten vård samteftervård. Jag har i början av mitt anförande redogjort för de vård-och rehabiliteringsresurser som utvecklats för vården av alkohol- ochnarkotikamissbrukare. Resurserna är omfattande. För att få ett effektivareutnyttjande av samhällets samlade vårdresurser krävs omfattandesamordningsinsatser. Huvudmannaskapsreformen som träder i kraft den 1 januari1983 kommer att få en avgörande betydelse för en sådan samordning. 4 1981/82. 1981/82:143 50 vårdresursplanering som huvudmännen genomfört i varje länhar förutsättningarna skapats för en samlad vårdinsats inom missbrukarvården.Vidare bör resultaten av de samverkansprojekt som efter SAMO:s förslag nugenomförs, tillsammans med andra försöksverksamheter kring samverkan mellanvårdenheter som och olika huvudmän genomför, kunna ligga tillgrund för hur etl praktiskt samarbete skall kunna komma till stånd i framfiden. 2.4.2 Utveckling av vård enligt LVM Den 1 januari 1982lräddelagenom vård av missbrukare ivissa fall, LVM, i kraft. Vård enligt LVM skall enligt huvudregeln ges på ettkommunalt eller landstingskommunalt hem för vård eller boende enligt 11 § LVM. Enliglövergångsreglerna till LVM får vård enligt lagen ges på de allmännavårdanstalterna för alkoholmissbrukare under , dvs. fram tillde kommunala huvudmännens övertagande . LVM:s ikraftträdandeinnebär atl de institulioner som är inriktade på vården av vuxnanarkotikamissbrukare nu också i vissa fall skall kunna vårda missbrukare utanderas samtycke. SAMO föreslår att särskilda medel anvisas till projekt förutveckling av vård enligt den nya lagstiftningen. Under innevarande budgetår genomför socialstyrelsenutbildning vid statens vårdanstalt Runnagården för att förbereda personalen förvård av narkotikamissbrukare med stöd av LVM. Utbildningen sker i form avhandledning av samtlig personal tvä dagar . Dessutom kommer delar avpersonalen att auskultera vid olika behandlingshem för narkotikamissbrukare.Liknande utbildningsinsatser planeras även för personalen vid Venngarnsvårdavdelning Hornö. Jag delar SAMO:s uppfattning att vård enligt LVM ställernya krav på vissa vårdenheter inom missbrukarvården. Bl.a. krävs utbildnings-och utvecklingsinsatser för atl så långt det är möjligt åstadkomma så godaförutsättningar som möjligt för den nya lagens tillämpning. Jag föreslår därföratt särskilda medel anvisas för utvecklingsprojekt som kan genomföras vidberörda behandlingsenheter. Projektverksamheten bör syfta lill att personalenvid enheterna genom utbildningsinsatser eller praktisk försöksverksamhet fårbättre kunskap bl.a.om motivationsskapande arbete. För ändamålet beräknas 1,8 milj. kr. Medlen bör ställas lillsocialstyrelsens förfogande under nästkommande budgetår under ett särskiltreservationsanslag. Huvudmännen kan härvid söka bidrag för utvecklingsprojekt,som bör genomföras möjligt efter . Prop.1981/82:143 51 Tidiga insatser mot alkohol- och narkofikamissbruket är enav de mer centrala frågorna för att kunna reducera de skador som alkoholen ochnarkotikan vållar. Ju tidigare hjälpen kan ges till de människor som är på vägin i missbruk desto större är förutsättningarna för ett bra resultat. Detta gäller också de direkta vårdinsatserna såväl inom hälso-och sjukvården som inom . Huvudmännen måsle därför inriktametodutvecklingsarbetet på att både tidigt upptäcka personer med problem medalkohol och andra beroendeframkallande medel och utforma vården så att hjälpkan ges i tidiga skeden. och huvudmännen bedriver redan nu ettomfattande utvecklingsarbete i detta avseende. Öppenvården inom den sociala sektorn spelar en viktig rollför att tidigt kunna ge stöd. Personalen vid olika enheter, inte minstpersonalen vid alkoholpolikliniker, ungdomsmottagningar och vårdcentraler förnarkotikamissbrukare har en central funktion i detta arbele. har bedrivit försöksverksamhet med sexnytillkomna alkoholpolikliniker. Öppenvårdsverksamheten vid vårdcentralerna förnarkotikamissbrukare har varit modell för dessa enheters verksamhet. De sexalkoholpoliklinikerna har också erhållit statsbidrag enligt de regler somgäller för vårdcentraler för narkotikamissbrukare. Försöksverksamheten utvärderas av socialstyrelsen.Utvärderingen som presenteras bör ligga till grund för en utvecklingav den öppna missbrukarvården så att den bättre kan nå människor på väg in imissbruk. SAMO föreslår vidare alt länsvisa konferenser genomförsför att berörda personalgrupper inom öppenvården skall få möjlighet att ta delav och diskutera aktuella erfarenheter av tidig hjälp. Jag har i åretsbudgetproposition i avsnittet Alkoholpolitik och missbrukarvård under anslagetJ 7 Utbildning och samverkan inom missbrukarvården beräknat medelsbehpvet till1,1 milj. kr. Av dessa medel bör . användas för nämnda konferenser. För att vården skall ge bestående resultat måsle enmissbrukare efter genomgången behandling få meningsfull sysselsättning ochhjälp till ett fungerande socialt liv. F.d. missbrukare som lämnat enbehandlingsenhet kräver i de flesta fall olika former av stödinsatser. SAMOkonstaterar i sin slutrapport alt eftervården har stora brister eller saknashelt. Behovet av en långsam utslussning från vårdenheterna där klientensuccessivt får ta allt större ansvar för sin situation tillgodoses sällan. 1981/82:143 52 ställer främst krav på en väl fungerande samordning avflera organ och deras insatser. Den öppna missbrukarvården har i princip haft ansvaret föratt även slutfasen av vården fullföljs. Öppenvården utgör vårdbasen ibehandlingskedjan. har uppmärksammateftervårdens roll och har därför gett bidrag till några försöksprojekt medeftervård. påbörjades en genomgång av olika modeller föreftervård som försöksvis eller i reguljära former prövats i anslutning tillinstitutionsvård för missbrukare. Erfarenheterna från några av modellerna harprövats och kommer att redovisas av i en särskildrapport. Som jag tidigare anfört har en särskild arbetsgrupp under arbetsvårdsdelegationenpå presenterat en rapport - Problem på vägen frånmissbruk till jobb. I rapporten föreslås olika åtgärder för att förbättramissbrukarnas arbetsmarknadssituation. Chefen för arbetsmarknadsdepartementetkommer senare denna dag att behandla arbetsgruppens rapport och lägga framförslag på pmrådet. SAMO anser all ökad uppmärksamhet måste riktas moteftervårdande insatser. hitfillsvarande arbete med denna frågabör ge vägledning för det fortsatta arbetet. Jag delar SAMO:s uppfattning atldet finns behov av ett utvecklingsarbete för att effektivisera eftervården. Jag har i årets budgetproposition i avsnittetAlkoholpolitik och missbrukarvård under anslaget J 6 Bidrtig fill alkoholpohkhnikeroch vårdcentraler m.m. beräknat etl engångsanslag på 1 milj. kr. Medlen bör fördelas till olika försöksverksamheter som utgår från denproblembeskrivning som återfinns i SAMO:s slutrapport. Den ovan angivnarapporten från bör också beaktas vid utformningen avprojekten. Enskilda initiativ och frivilliga organisationer har enviktig funktion inom missbrukarvården. Ett utvecklat samarbete sker också medsamhällets vårdorgan. Organisationerna kompletterar samhällets åtgärder iokonventionella former och bidrar till att engagera enskilda människor iarbete för missbrukarna. Ett antal föreningar har bildats med arbetet specielltinriktat på alkohol- och narkotikamissbrukare. Andra har sitt arbete inriktatpå hela missbruksproblemafiken. Hos vissa organisationer ingår arbetet förmissbrukare i en mera omfattande allmän verksamhet. Organisationernas insatserär ett värdefullt komplement fill samhällets åtgärder, inte minsl undereftervårdstiden, när behovet av medmänskliga relationer utanför missbru-karkretsenär särskilt stor. Från femte huvudtitelns anslag J 8 Bidrag tillorganisationer m.m. utgår bidrag till bl.a. sammanslutningar för stöd och hjälpåt alkohol- och läkemedelsmissbrukare m.m., till kommuner saml lillorganisationer som ägnar sig åt rehabilitering av alkohol- ellernarkotikamissbrukare. Bidragen kan utgå för såväl pågående verksamhel somförsök med nya vård- och behandlingsformer. 1981/82:143 53 De frivilliga organisationerna får etl omfattande statligtstöd för sina insatser inom missbrukarvården. I årets budgetproposition (prop.1981/ 82:100 bil. 8, p. J 8) har jag beräknat sammanlagt . 2.4.5 Familjevård för missbrukare förslag syftar fill att förstärkafamiljevården genom att särskilda familjevårdsenheler inrättas för att stödjafamiljehemmen. En familjevårdsenhet skall enligt utredningens förslag bestå aven grupp familjehem (5-15 familjer). För att familjerna skall kunna träffasregelbundet bör de bo relativt nära varandra och helst inom samma län. Pågemensamma träffar skall de kunna utbyta erfarenheter och diskutera gemensammaproblem. Utredningen föreslår alt varje familjevårdsenhet- varjegrupp av familjer - skall ha minst en handledare, en familjevårdskonsulenl.Varje familjevårdsenhet bör ha en styrelse. I styrelsen skall representanterför värdfamiljerna, frivilliga organisationer och de myndigheter som anlitarfamiljehemmen ingå. Styrelsen som bl.a. skall svara för verksamhetens allmännainriktning skulle genom sin sammansättning också garantera en förankring isamhällslivet. För att stimulera bildandet av familjevårdsenheterföreslår utredningen att-de skall vara berättigade till statsbidrag. Bidragskall kunna utgå av enheternas kostnader. En avförutsättningarna för att bidrag skall kunna utgå, bör enligt utredningen varaatt minst en familjevårdskonsulent är stationerad i samma region somfamiljehemmen och att en styrelse inrättas för varje enhet. Nästan alla remissinstanser är i princip positiva tillhuvuddragen i utredningens förslag att inrätta familjevårdsenheter. Samtidigthar emellertid många remissinstanser invändningar mot vissa delar i förslaget.Del föreligger t. ex. en viss tveksamhet inför utredningens förslag att varjefamiljevårdsenhet bör ha en styrelse. menar atl en styrelseriskerar att ta relativt stora administrativa resurser i anspråk. Det kan ocksåinverka hämmande på det enskilda engagemanget. Enligt kriminalvårdsstyrelsenär del inte meningsfullt att alltid knyta en särskild styrelse tillverksamheten. Flera remissinstanser har också påpekat att erfarenhelerna avfamiljevård i den form utredningen föreslår är begränsade. Förslaget om statsbidragets utformning och finansieringkritiseras av en rad remissinstanser. "att ietl läge där kommunernas ekonomi redan är hårt ansträngd och där staten i andrasammanhang utfärdar direktiv om starka begränsningar av den kommunalavolymutvecklingen har kommunerna inle möjlighet alt finansiera denkvalitetsförbättring som föreslås i utredningen". En del remissinstanser,bl. a. , pekar på att utredningens förslag kan medföra en icke 1981/82:143 54 önskvärd likriktning inom familjevården. Statsbidraget börenligt utformas så att del inte utesluter stöd även för andraformer av familjevård. En sammanställning av remissyttrandena överfamiljevårdsutredningens betänkande bör fogas som underbilaga 1:6 till dettaprotokoll. Enligt 22 § socialtjänstlagen skall socialnämnden sörjaför att den som behöver vårdas eller bo i ett annat hem än det egna kan lasemot i bl.a. familjehem. Med familjehem avses enligt 35 §socialtjänstförordningen ett enskilt hem som tar emot, förutom barn, även vuxnaför vård och omvårdnad. I förarbetena till socialtjänstlagen (prop. 1979/80:1)framhölls alt vård i familjehem förutsågs kunna bli en alltmer betydelsefullresurs inom vården av främst de vuxna missbrukarna. Den verksamhet somfamiljevårds-utredningen har rekommenderat, överensstämmer väl medsocialtjänstlagstiftningens intentipner. Erfarenheternaav familjevård för vuxna missbrukare har varit positiva. Vårdformenger en möjlighet för missbrukaren att komma in i ett normalt vardagsliv. En avgrundtankarna i familjevården är att värdfamiljen fungerar som ett föredöme förgästen. Värdfamiljens liv fungerar som ett exempel för gästen på elt annat ochbättre liv än det han tidigare levt. Familjevården kan därigenom gemissbrukaren något som andra vårdformer har svårt alt ge. Familjevård gersamhället en möjlighet alt lösa vård- och behandlingsuppgifter genom att tatillvara enskilda människors intresse och engagemang. Familjens engagemang ärdock inte alltid tillräckligt för alt hjälpa missbrukaren. Samhället måste också ta sitt ansvar genom all biståvärdfamiljen. Stödet till familjehemmet måste ges i sådana former och på sådanavillkor att både familjens självständighet och dess engagemang bevaras. Liksom ulredningenanser jag att familjevård inte bör bli en form av yrkesmässig vård. Familjevårdbör inte helt ersätta annal yrkesarbete. Jag anser i likhet med utredningen och remissinstansernaalt det är angeläget att familjehemmen nu får ett utbyggt stöd för sinverksamhet, i enlighet med de allmänna principer som utredningsförslaget utgårfrån. Jag är dock inte nu beredd att förorda någon i detalj utformad generelllösning för hur familjevården för missbrukare skall organiseras.Familjevårdsutredningens modell bör dock tas tillvara och vidareutvecklas. Jag har i det föregående föreslagit att medel anvisas förutvecklingsprojekt avseende LVM-vård under etl särskilt reservationsanslag. Jagförordar att ytterligare 5,2 milj. kr. avsätts under detta anslag förutvecklingsarbete med start kringprojekt med vård i familjehem (familjevård) för vuxna alkohol- ochnarkotikamissbrukare. Dessa medel bör i huvudsak användas till familjevård förvuxna narkotikamissbrukare. Även projekt med både alkohol- ochnarkotikamissbrukare bör dock kunna erhålla anslag. Projektanslag bör kunna utgå till såväl befintliga somnystartade familjevårdsprojekt. Vid prövning av frågan om utvecklingsbidragbör särskild Prop.1981/82:143 55 hänsyn tas till förslag om konsulentförstärkt familjevård.Detsamma gäller projekt som inrymmer möjligheter till ökad kontakt mellanfamiljehemmen. Detföreslagna utvecklingsanslaget ökar budgetmässigt utgifterna för budgetåret1982/83. De faktiska utbetalningarna kommer emellertid att ske successivt underkalenderåren 1983 och 1984. För att ge ekonomiskt utrymme åtutvecklingsbidraget förordar jag att det hitfillsvarande statsbidraget om 50kronor per vårddag upphör fr.o.m. . Det för detta ändamål ibudgetförslaget för /83 upptagna anslaget på 2,6 milj. kr.erfordras dock för att täcka kostnaderna för med hänsyn fillatt bidraget utbetalas kalenderårsvis i efterskott. Det nuvarande statsbidragetför familjevård för narkotikamissbrukare som inrättades har haftbegränsad betydelse när det gäller att kvalitativt utveckla familjevården.Flera remissinstanser har ansett att ett slopande av bidraget fill förmån fördet av utredningen föreslagna statsbidraget skulle medföra en kostnadsökningför kommunerna. För egen del vill jag anföra följande. En stor del av de merlångvariga placeringarna i familjevård sker genom anknytning fill någolfamiljevårdsprojekt. Endast sju kommuner har fått bidrag förfamiljevård med mer än . Övriga kommuner har endasl fått smärrebidrag. Om statsbidragen förändras har de kommuner, som bedriver en omfattandefamiljevård för vuxna missbrukare, goda möjligheter att få del avutvecklingsbidraget. Mindre kommuner som vill använda familjevård kan genomsamarbete med något familjevårdsprojekt indirekt få del av bidraget. Dekostnadsökningar för enskilda kommuner, som kan uppkomma genpm den föreslagnaförändringen av statsbidragen blir därför för de flesta kommuner små. En höjd ambifionsnivå,genom längre vårdtider och bättre planering av vårdinsatsen kan visserligen påkort sikt medföra höjda kostnader för kommunerna. En förbättrad vård bör åandra sidan medföra att behovet av institutionsvård samt andra och kanskedyrare insatser från kommunen minskar. Projektanslaget bör administreras av socialstyrelsen.Styrelsen bör också fortlöpande följa och dokumentera de erfarenheter som kantillvaratas i projekten. Jag vill - i likhet med utredningen - betona viklen avforskning rörande familjevården. Jag återkommer till detta i det följande. Familjevårdsutredningentar även upp försäkrings- och ansvarsfrågor. Jag delar utredningens uppfattningatt det är viktigt att ge familjehemmen etl skydd för ekonomiska skador som dekan råka ut för genom sitt vårdåtagande. Gästen kan t.ex. - av vårdslösheteller med uppsåt - orsaka skada på värdfamiljens egendom, hos grannar ellerandra personer som värdfamiljen har kontakt med. Jag anser - i likhet medutredningen - all en förutsättning för att familjevården skall kunnavidareutvecklas är att ansvarsfrågorna får en tillfredsställande lösning.Principiellt delar jag utredningens uppfattning att huvudmannen för vården börta de ekonomiska Prop.1981/82:143 56 risker som familjehemmet inte kan skydda sig emot genomförsäkringar vilka normalt sett ingår i ett hushåll, l.ex. har vidare pekat på att det finnsvissa frågor av arbetsrättslig art för familjevården där rättslägel inte ärklarlagt. Utredningen har mot den bakgrunden föreslagit regeringen attöverväga en översyn av bl.a. familjevårdarnas arbetsrättsliga ställning. Fleraremissinstanser, bl.a. arbelarskyddsstyrelsen, tillstyrker förslaget. Eftersamråd med chefen för vill jag framhålla följande.De frågor som avses i betänkandet rör i allt väsentligt arbelstagarbegreppet.Detta begrepp är inle närmare definierat i nu gällande lagstiftning, utan dethar överlåtits åt rättstillämpningen att med stöd av motivuttalanden (jfr. 1975/76:105; bil. 1, s. 324 och SOU 1975:1 s. 691 ff) bestämma begreppetsnärmare innebörd och därav bl.a. dra gränsen mot uppdragstagarbegreppet. Fråganom fosterföräldrars rätt till semesterersättning är för övrigt föremål förprövning i arbetsdomstolen. Mot denna bakgrund finner jag ingen anledning altföreslå några särskilda åtgärder i denna fråga. Regeringen kommer emellertidatt följa utvecklingen på området. anser att en fördjupad diskussionom familjevårdens möjligheter och begränsningar vid vård av missbrukare ärönskvärd. För att stimulera en sådan diskussion bör regionala eller lokalakontaktkonferenser anordnas av , menar utredningen. familjevårdsutredningen arbetade bildades påenskilt initiativ en samarbetskommitlé för familjevård. Denna består avrepresentanter för befintliga familjevårdsenheter och organisationer medintresse för familjevård. Samarbelskommitlén avser bl.a. att arbeta för bildandetav nya enheter. Kommittén kommer vidare att stödja de familjevårdsenheter somär organiserade i förenings- eller stiftelseform, och i övrigt bevakafamiljehemmens intressen i olika frågor. föreslår alt samarbetskommitténför familjevård får ekonomiskt stöd lill sin verksamhet. anser vidare att samarbetskommitténför familjevård är lämpad för att i samarbete med bl. a. socialstyrelsenorganisera sammankomster mellan företrädare för olika familjevårdsprojekt.Sådana sammankomster har ägt rum under . Erfarenheterna är positiva och bör utgöraunderlag för utbildning av familjevårdskonsulenter. Utredningen föreslår atlsocialstyrelsen får disponera medel för överläggningar mellan familjevårdsprojektsamt för utbildning av konsulenterna. Jag instämmer i ulredningens uppfattning alt familjevårdenpå olika sätt bör stimuleras och stödjas samt att en fördjupad diskussion omfamiljevårdens möjligheter och begränsningar är önskvärd. böri detta syfte anordna olika typer av sammankomster för familjehemmen och andraberörda. Familjevårdskonsuleniernas behov bör särskilt beaktas i delta 1981/82:143 57 Verksamheten bör kunna finansieras inomsocialstyrelsens befintliga anslag för kurs- och konferensverksamhet inomnykterhets- och narkomanvården. Min uppfattning är också att samarbetskommittén förfamiljevård kan utgöra en värdefull tillgång i arbetet med alt utvecklafamiljevården. Ett visst ekonomiskt stöd till kommittén för insatser med dettasyfte bör därför kunna anvisas inom ramen för det föreslagna utvecklingsanslagel. 2.5.1 Alkohol- och narkotikaforskningens 'inriktning I det föregående har en redogörelse lämnats för alkohol-och narkotikaforskningens utveckling samt dess nuvarande organisation,inriktning och finansiering. Av redogörelsen framgår att alkoholforskningen,alltsedan den växte fram , har haft sin tyngdpunkt förlagdtill den medicinska sidan. Den samhällsvetenskapligt betonadealkoholforskningen har utvecklats först det . hardock den medicinska forskningen inom alkoholområdet en stark dominans över densamhällsvetenskapligt inriktade alkoholforskningen. Inrättandet av de treprofessurerna för sociologisk alkoholforskning, vårdforskning och psykologiskalkoholforskning är en klar förstärkning av den samhällsvetenskapligaalkoholforskningen som sannolikt kommer att medföra en bättre balans mellan debåda områdena. Uppbyggnadenav narkofikaforskningen inleddes i blygsam skala under 1960-talel. Den visar ennågot annan bild vad gäller tyngdpunkten än den som varit rådande föralkoholforskningen. Inom narkotikaforskningen har såväl myndigheternas somforskarnas intresse i högre grad varit inriktat på samhällsvetenskapligastudier, bl.a. omfattande undersökningar av förekomst av bruk och missbruk avolika droger samt behandlingsforskning. Behandlingsforskningen utgör ett av de forskningsområdensom har prioriterats särskilt genom förslag i propositionen 1977/78:105 omåtgärder mot narkotikamissbruket. Initiarivgruppen för narkomanvårdsforskninghar som tidigare nämnts lämnat förslag till åtgärder inom delta område. Detplaneringsarbete och de provundersökningar som genomförts inom ramen förinitiativgruppen i en av gruppen tillsatt arbetsgrupp har utmynnat i en planför ett omfattande forskningsprojekt. Syftet med projektet är alt få kunskaper,som är direkt användbara i det praktiska behandlingsarbetet och för denövergripande planeringen av narkomanvården. Det nu aktuella projektet kommeratt omfatta ett stort antal vård- och behandlingsenheter. Den ansökan om forskningsmedel som har lämnats in fördetta projekt bereds f.n. i delegationen för social forskning (DSF).Delegationen har 1981/82:143 58 att behandla ytterligare ca 25projektansökningar inom alkohol-och narkotikaområdet av vilka flera avserbehandlingsforskning. Vidare har aviserat att det finnsbehov av forskning med avseende på missbruksproblemen hos kriminalvårdensklienter. Chefen för kommer alt ta upp dennafråga. Behandlingsforskningen bör enligt min mening på siktomfatta missbruksområdet ur flera olika aspekter. Exempelvis bör problemen atlså tidigt som möjligt kunna ge missbrukare stöd och hjälp uppmärksammas ävenfrån forskningens sida. Olika delar av vårdsystemet, liksom samverkansproblem,måste härvid bli föremål för värdering genom vetenskapliga studier. På dettasätt kan huvudmännen och andra berörda få bättre underlag för beslul om envidareutveckling av vård och behandling. Behovet av metodutveckling har jagnyss nämnt i samband med genomgången av missbrukarvården. Förslagen om atlsocialstyrelsen får disponera medel för att vården av missbrukare enligt LVMskall kunna utvecklas samt för en utveckling av eftervården berör dettametodutvecklingsarbete. Jag vill i detta sammanhang också erinra om familjevårdsulredningensförslag till forskningsinsatser inom familjevårdens område. Även dessa förslagbör uppmärksammas i den framtida behandlingsforskningen. Överförbrukningen av sömnmedel och lugnande medel har somtidigare nämnts uppmärksammats i det nordiska samarbetet inom drogforskningen.De initiativ som har tagits inom för alkohol- ochdrogforskning (NAD) i fråga om psykofarmakaforskningen bör enligt min meningföljas upp på nationell nivå.