prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Vid hemförsäljning finns även moment som försvårar elleromöjliggör ett rationellt och övertänkt köp. Konsumenten har ofta intemöjligheter att överväga behovet av produkten. Dessutom finns vidhemförsäljning inga realistiska möjligheter att jämföra olika produkter, fabrikatoch priser. Det finns alltså från skilda utgångspunkter skäl attytterligare stärka konsumenternas ställning vid hemförsäljning. 1981/82:40 61 1.5 (): Bilaga 3 Erfarenheten frän nämndens kansli visar att det kvarstårvissa problem vid hemförsäljning. En stor del av de frågor som kommer till nämnden rör dockinte tillämpning av hemförsäljningslagen utan fastmer om lagstiftningenomfattar en generell rätt för konsumenten att frånträda ett redan ingångetavtal oavsett på vilket sätt detta har kommit till stånd. Hemförsäljningslagen gäller "vid yrkesmässigförsäljning av lös egendom - på annan plats än köparens fasta försäljningsstället. ex. hemma hos köparen". Säljmetoden har gamla anor i . "Västgötaknallen" var känd och respekterad i stora delar av landet.Under senare tid har samhället funnit anledning att på olika sätt ingripa mothemförsäljningen till skydd för konsumenten. Den vanligaste invändningen mothemförsäljningen är att konsumenten genom överrumpling av försäljaren intehandlar rationellt och därför binder sig för varor som han inte vill ha. Genom flera samverkande lagstiftningsåtgärder bl. a. medstöd i marknadsföringslagen, avtalsvillkorslagen och den hemförsäljningslagsom infördes har många icke seriösa företag försvunnit från marknaden. Hemförsäljningskommitténbekräftar också att de flesta företag som bedriver hemförsäljning lojalt fillämparhemförsäljningslagen. Anmälningarna till /KO är förhållandevisfå. Ändå finns det anledning att komma till rätta med de nackdelar förkonsumenten som säljmetoden otvivelaktigt kan medföra. Kommittén föreslår därför en del förslag tillförbättringar av konsumentskyddet. Hemförsäljningslagen skall gälla även kontantköpoch vid telefonförsäljning. Kommittén föreslår även ändrade regler vad gällersäljarens informationsplikt och ångerfristens beräkning. Försäljningsombudenfår samma ställning som butiksbitäden har osv. Dessa förslag synesframarbetade av en enig kommitté. De intressenter som kommittén har förhandlatmed accepterar i stort dessa reformer. biträder kommitténsförslag i dessa delar. 1.7 (socialförvaltningen): En av säljarens fördelar vid hemförsäljning är att han harett markant övertag redan från början över konsumenten. Försäljarna utbildas ofta på olika utbildningsinstitut därde får lära sig de rätta argumenten som skall tillämpas vid försäljningen. Närförsäljaren besöker en konsument är säljaren väl förberedd för situationen.Konsumenten däremot tas ofta med överraskning och hamnar i ett underläge. När försäljaren har kommit in i bostaden kan det varasvårt för konsumenten att avbryta säljargumenteringen. Vid butiksförsäljninghar konsumenten det lättare att dra sig ur samtalet med försäljaren genom attgå sin väg. Dessutom har konsumenten vid köp av varor i en butik i allmänhethaft längre betänketid än vid hemförsäljningsköp. För många människor är risken att verka ovänlig etttillräckligt skäl för att 1981/82:40 62 avstå från att avbryta försäljaren. Rädslan för att varaovänlig kan t. o. m. Bilaga 3 vara en avgörande faktor för ett beslut attköpa varan. Konsumenten försätts ofta vid hemförsäljning i ensituation där denne är i ett starkt psykologiskt underläge beroende på ovannämnda faktorer. Särskilt får pensionärer och invandrare anses vara några av degrupper som är speciellt utsatta. De förstår kanske inte vad försäljarna talarom angående t. ex. garanfier, utfästelser, avbetalningar och ångerrätt utanövertalas i många fall att köpa och behålla en vara som de varken vill ha ellerhar råd till. vill även påvisa det förhållandet atthemförsäljning ofta bedrivs utan förevisning av broschyrer och annan trycktreklam. Försäljaren säljer ofta sin vara genom en direkt demonstration där hanutlovar vissa egenskaper hos varan. Detta försäljningssätt medför svårigheteratt på ett senare stadium fastställa vad som har sagts om t. ex.produktegenskaper. Dessutom kan socialförvaltningen liksom kommittén konstateraatt hemförsäljning är en ovanligt dyr säljform. Hemförsäljningen har dock inte enbart negativa sidor. I defall konsumenten har medgivit ett besök av en försäljare tordehemförsäljningen ha ett behov att fylla t. ex. där konsumenten vill ha demonstrafionav en vara i hemmiljö eller stora reseavstånd e. d. utgör ett hinder förkonsumenten att besöka ett försäljningsställe. Sammanfattningsvis konstateras att socialförvaltningentillstyrker det av hemförsäljningskommittén utarbetade lagförslaget angående nyhemförsäljningslag. Hemförsäljning i en kommun av Malmös storlek kan medhänsyn taget till ett rikt utbud av varor och tjänster av den etableradehandeln inte anses ha så stor omfattning. De företag som sysslar med hemfösäljningföljer i stort den lagstiftning som gäller. Därmed skulle kunnaframhållas att ytterligare reglering är onödig. De enstaka tvister som uppstårvisar dock att det oftast är de resurssvaga grupperna som drabbas.Överrumplingseffekten kombinerad med säljarens övertalningsförmåga är oftastörre än köparens motståndskraft. Även om den befintliga ångerveckan hjälperkonsumenten att normalisera detta förhållande, är den inte tillräcklig för attuppnå något jämviktsförhållande. Anledning finns därför att ytterligareåtgärder vidtages för att.stärka konsumenternas ställning. Sammanfattningsvis menar kommunstyrelsen attkonsumentskyddet vid hemförsäljning bör stärkas. Det är dock inte helt säkertatt detta bäst kan ske i form av ytterligare reglering. Information tillkonsumenterna om den befintliga lagstiftningen skulle i många fall kunna varatillräcklig. Misslyckade hemförsäljningsköp beror på bristandekunskap att använda ångerhandlingarna. En informationskampanj om detta skullevara ett betydligt lindrigare ingrepp än ytterligare regleringar. Speciellt somom dessa skulle få den effekt som de berörda parterna signalerar. 1981/82:40 63 1.9 kommun: Bilaga 3 Den svenska marknadens strukturomvandling från mindrebutiksenheter till centralt belägna storbutiker har inneburit att den enskildekonsumentens ställning har påverkats i en negativ riktning. Åtaganden ochpåföljande kostnader som har åvilat handeln har förts över påkonsumenterna. Konsumenterna har därefter delvis förändrat sina inköpsvanor pågrund av de förändringar som har genomförts och man kan därmed påstå attstrukturomvandlingen har förändrat konsumentbeteendet. Direktförsäljningsföretagen uppmärksammade konsumenternasbehov av personkontakt med handeln och insåg därmed sina möjligheter till ökadeandelar av marknaden'. Utvecklingen av "direkt vid dörren"försäljning har därmed ökat i en icke önskvärd takt. Det mest negativa i hemförsäljningen är konsumenternasunderläge i förhållande fill säljaren. Försäljaren har ett psykologiskt övertaggenom den utbildning av säljmetoder dom har genomgått.Konsumenterna har svårtatt värja sig mot argument från säljaren och detta förhållande kan knappastsägas bli bättre vid aviseringspliktens införande. De "resurssvaga"konsumenterna kommer även i fortsättningen att utsättas för säljarens övertalningsförmågaoch därmed påverkas till köp som inte är planerade. Hemförsäljningsverksamheten som distributionsmetod fylleri och för sig en viktig funktion i glesbygden men den bör då bedrivas på ettsådant sätt så att den bofasta handeln inte störs i sin verksamhet. Denkonkurrens som glesbygdsbutikerna utsätts för vid hemförsäljning kan leda försämrad service pä dagligvaruområdet. I våra argument mot en icke önskvärd säljmetod har vi inteenbart tänkt på den försäljning som sker av hushållskapitalvaror utan även dendel av försäljning som omfattar färskvaror, böcker, tavlor, mattor etc. Man kanäven i detta sammanhang ta upp en del andra frågor som i betänkandet ärobesvarade. Frågor som härrör till den aviseringsplikt som författningsförslagetinnehåller. På vem ligger bevisbördan när konsumenten påstår att avisering intehar skett? Hur skall avisering ske när säljaren inte har vetskap om detslutliga priset på de varor som erbjuds? Det finns allt för många frågeteckenför att ett tillstyrkande av lagförslaget skall ges. I slutbetänkandet kapitel 4.3 "försvaret förhemförsäljning" har man tagit fram ett flertal argument för en fortsattverksamhet av hemförsäljning. Vi finner inte dessa vara helt realistiska. Manhar här helt bortsett ifrån den kommunala konsumentrådgivningens kontakter medkonsumenterna. Den allt mer utbyggda närkontakten med konsumenterna gör attkonsumenterna kan få en saklig information om alla produkter på marknadenvilket i sin tur kan leda till ett köp som sammanfaller med konsumentensresurser och behov. Förslaget i sin helhet bygger inte på den verklighet sområder på hemförsäljningens område. Bortsett från den mera seriösadirektförsäljningen som finns på marknaden florerar det mindre nogräknadeförsäljare ute i våra glesbygdsområden. Dessa försäljare för till stora delarsådana varor som betingar ett slutligt pris av . Dessutom har det vidett flertal fillfällen förekommit varor som den reguljära handeln inte villbefatta sig med. De kontakter konsumenterna har tagit med den kommunala konsumentverksamheteni denna fråga har gällt det uppträdande som dessa försäljare har haft vilkethar uppfattats som hotfullt för konsumenten och tvingat in dom fill köp sominte har varit motiverade. 1981/82:40 64 I slutbetänkandet har man inte tagit med de problem som viovan har Bilaga 3 redovisat och som vi finner vara högst angelägna atttillföras det slutliga ställningstagandet. Vi finner det vara högst märkligt att man ifrån myndigheternas sida inte skall utöva någon somhelst kontroll av vilka produkter som salubjuds på hemförsäljningens område. Om den nya lagen om hemförsäljning vinner gehör kommer viinte att kunna beredas tillfälle att få någon som helst vetskap om vilkaprodukter som erbjuds, vilket pris varan betingar, om avisering har skettenligt fastställda normer eller vem säljaren företräder. Vi vill därför föreslå att lagen om hemförsäljning läggs under lagen om tillfällighandel, samt att ångerveckan tillförs lagen om tillfällig handel. uppdrag är att göra enförutsättningslös prövning av behovet och lämpligheten av statligt stöd tillutgivningen av ett stort svenskt uppslagsverk (dir. 1977:109, 1978 årskommittéberättelse del II U12). Vi är i slutskedet av vårt arbete. Vår bedömning är attdet finns ett mycket starkt utbildnings- och kulturpolitiskt motiverat behov avett stort uppslagsverk. Medan tidigare svenska verk av denna typ kundeframställas på kommersiella grunder torde numera inga svenska förlag varaberedda att ta den stora ekonomiska risk som utgivningen av ett sådant verkskulle innebära, utan att erhålla någon form av statligt stöd. Vi har i våra överväganden kommit fram till atthemförsäljning behövs för försäljningen av ett stort uppslagsverk. Ett viktigtskäl härför är att denna försäljningsform bättre än andra ger möjlighet tillpresentation och demonstration av produkten. Ett stort uppslagsverk är eninnehållsrik och i dubbel mening mångsidig produkt med fleraanvändningsmöjligheter. Många konsumenter kan därför ha behov av att få ensådan demonstration och presentation av utformning, innehåll ochanvändningssätt innan de köper verket. Det finns vidare skäl som talar för att möjligheten attbedriva hemförsäljning är en nödvändig - låt vara inte tillräcklig - förutsättningför att ett nytt stort uppslagsverk över huvud taget skall kunna ges ut iSverige. Detta sammanhänger med att ett stort uppslagsverk iviktiga avseenden skiljer sig från andra typer av böcker. På grund av höga produkfionskost-naderoch lång utgivningstid måste det för att projektet skall gå ihop säljas tillett pris och i en upplagestorlek som ligger långt över vad som gäller för andratyper av böcker. Ett grundläggande villkor är därför att verket kan hållastillgängligt på marknaden . Kravet på långsiktig försäljning torde innebära attmarknadsföringen av ett stort uppslagsverk måste bygga på någon form avdirektförsäljning. Det är osannolikt att bokhandeln eller andra återförsäljareunder skall kunna marknadsföra en speciell produkt som ett stortuppslagsverk som till såväl pris som karaktär skiljer sig från det övrigasortimentet. Frän förlagshåll hävdas att hemförsäljning är den endaförsäljningsform som kan garantera den nödvändiga långsiktiga försäljningen. Erfarenheterfrån andra länder ger stöd för denna bedömning. Hemförsäljning ärinternationellt sett den dominerande försäljningsformen för stora uppslagsverk. 1981/82:40 65 Sålunda säljs stora uppslagsverk som ges ut i medSverige jämförbara Bilaga 3 länder och språkområden som , ochHolland huvudsakligen genom hemförsäljning. I har hemförsäljningen avböcker minskat , men den är fortfarande betydelsefull för vissatyper av stora verk. Det dyraste aktuella svenska säljstill genom hemförsäljning. Möjligheten att marknadsföra uppslagsverk genom bokklubbeller postorder finns, och tillämpas även för vissa medelstora verk. När detgäller ett stort uppslagsverk är det dock med hänsyn till projektets ekonomiskaomfattning osannlikt att en utgivare vågar basera marknadsföringen på någon avdessa kanaler sorn är så lite prövade i sammanhanget. Vår uppfattning är således att hemförsäljning skall kunnabedrivas även i fortsättningen, självfallet med erforderligt skydd förkonsumenterna. Vi vet genom marknadsundersökningar att kunderna iallmänhet har liten kunskap om möjligheter att genom tillläggsutrustningarge dem en bättre telefonstandard till relativt låg kostnad. Vi vet således attca av hushållen endast har en telefonapparat som i flertalet fall finns ihallen. Detta innebär att telefonsamtalen ofta blir störda, dvs. att telefonmiljönär mindre god. Våra teletekniker, som vid exempelvis felanmälan besökerkunderna, observerar ofta de problem som finns hos våra kunder och kaninformera om lämpliga förändringar i telefonanläggningen. Teleteknikerna harmöjlighet att för enskilda kunder fungera som konsult i telefonfrågor. För attutbilda våra teletekniker och informera våra kunder har ett sårskilt namnskapats för denna aktivitet, nämligen TeleDirekt. TeleDirekt tillämpas således främst gentemot hushåll, dvs.den kundgrupp som i sitt telefonerande i regel endast behöver etttelefonabonnemang med enklare kompletteringsutrustningar. Det stora flertaletav dessa utrustningar tillhandahålles på abonnemangsbasis, dvs. utrustningarna fillhörteleverket som också underhåller dessa, lagar ev. fel eller byter till nyutrustning av motsvarande typ. För kunderna innebär leverans genom TeleDirekt att de försådana utrustningar som vid besökstillfället beställs av teleteknikerna slipperen extra besöksavgift (fr. o. m. ) 90:- per besök), som eljest skulleutgå vid "normal" beställning av anläggningsarbete. Teletekniker som är anställda för anläggnings- ochunderhållsarbeten får en kortare utbildning för att kunna ge den service som TeleDirektinnebär. Vid denna utbildning betonas vikten av att ge kunderna tips om denutrustning de kan bedömas behöva. Berörda tekniker får ingen personligkompensation (provision) för produkter som distribueras på detta sätt. innebär TeleDirekt bl. a. minskat behov av resor för anläggningsarbete. Omfattningen av försäljningen genom TeleDirekt varierar.Det är i första hand i glesbygderna TeleDirekt har sin betydelse, där i vissafall av antalet nybeställningar av extra apparater sker på detta vis. Från sida finnes med ett undantag intet atterinra mot lagförslaget. För vår del skulle dock en överenskommelse med KV t.ex. 5 1981/82. Prop.1981/82:40 66 enligt "öppetköplinjen" vara att föredra viddistribution av tillsatsutrust- Bdaga 3 ningar. 1.12 i (LO): Utredningen konstaterar att hemförsäljningslagen somträdde i kraft har haft stora fördelar för konsumenterna. Hemförsäljningslagenhar ä ena sidan medfört en sanering, som inneburit att de värstamissförhållandena har upphört. Å andra sidan kvarstår väsentliga problem, somhar att göra med säljformen som sådan. Dessa problem har väsentligen sin grundi den speciella psykologiska situation som konsumenten försätts i när hanoförberedd uppsöks av en försäljare i sitt hem. Konsumenten har ofta intemöjlighet att överväga behovet av produkten eller jämföra pris och kvalitet. Hemförsäljningslageni dess nuvarande utformning ger inte ett tillräckligt skydd för konsumenterna.LO anser i likhet med utredningen att hemförsäljningslagen haft vissa positivaeffekter för konsumenterna och att det är angeläget att lösa de problem somfinns kvar. LO anser att förslagen avseende hemförsäljningslagen,frånsett förslaget om en aviseringsskyldighet, är välmotiverade. 1.13 (): TCO delar uppfattningen att nuvarande konsumentskydd intefungerar fillfredsställande vad avser hemförsäljning. TCO vill ocksåunderstryka vikten av att konsumentupplysning om gällande konsumentlagstiftningges till konsumenterna. TCO anser att skillnad måste göras mellan den seriöstarbetande hemförsäljningshandeln och övrig hemförsäljning. TCO vill också pekapå de konsekvenser för sysselsättning och trygghet i anställningen som uppstårom också den seriösa hemförsåljningen drabbas av aviseringstvång. Under framför allt 70-talet har ett omfattandelagstiftningsarbete pågått på det konsumentpolitiska området för att stärkakonsumentens ställning i förhållande till näringsidkarens. Orsaken är bl. a.att statsmakterna upplevt att konsumenten haft svårt hävda sina intressen motde skiftande marknadsföringsmetoder som vårt moderna samhälle erbjuder. Detstora utbudet av varor och tjänster har också ökat behovet av information ochupplysning till konsumenterna för att underiätta deras val. Förarbetena tillflera av de konsumentpolitiska lagarna har dock varit summariska. Konsumentintressenahar ofta företrätts av s. k. ställföreträdande konsumenter (S. VikströmKonsumentpolitik vid korsväg, s. 1). Från näringslivets sida har man i principställt sig bakom statsmakternas strävanden att öka konsumentskyddet, även omuppfattningen hur detta vällovliga syfte skall uppnås ibland varit delad. Som ett led i reformsträvandena inom konsumentpolitikenträdde den nuvarande hemförsäljningslagen i kraft. Även frånnäringslivshåll fann man det välmotiverat med en särskild lagstiftning för attförstärka konsumentskyddet mot avarter inom hemförsäljningen. Prop.1981/82:40 67 funktion som en värdefull marknadsförings- och distribufionsformifrågasat- Bilaga 3 tes inte av lagstiftaren. Tvärtom påpekades i förarbetenatill lagen att hemförsäljning "kan utgöra ett värdefullt komplement tillbutikshandeln för vissa konsumenter både i tätorterna och på landsbygden" (prop.1971:86 s. 63). Sedan lagen varit i kraft under ca redovisade KO sinaerfarenheter. KO kunde konstatera att kunskapen om lagen var tämligen god hossåväl allmänhet som näringsliv och att lagen lojalt tillämpades av de flestaföretag som bedrev hemförsäljning. Emellerfid fanns fortfarande näringsidkaresom på olika sätt kringgick lagen varför KO ansåg det påkallat att lagen blevföremål för översyn. KO föreslog t. ex. att näringsidkare som mer systematisktåsidosatte lagens föreskrifter skulle vid vite förbjudas att i fortsättningenbedriva hemförsäljning. Mot bakgrund av KO:s skrivelse tillsattes hemförsäljningskommittén1973. Kommitténs arbete har utmynnat i ett förslag till helt ny hemförsäljningslag. Kommittén grundar inte sitt förslag till ny lag päförekomsten av ett stort antal anmälningar eller allvarliga överträdelser av hemförsäljningslageneller marknadsföringslagen. Tvärtom har kommittén i likhet med KO kunnatkonstatera att hemförsäljningslagen lojalt tillämpas av de flesta företag sombedriver hemförsäljning. Kommittén anger som skäl till sitt förslag till heltomarbetad hemförsäljningslag att hemförsäljning i dess olika former sedan långtid tillbaka skulle vara en ifrågasatt säljmetod. Som grund för detta påståendehänvisar kommittén till undersökningar från publik- ochprogram-forskningsavdelning vilka utförts dels före hemförsäljningslagensikraftträdande (), dels kort därefter (). uppfattning visar dessa utredningar att det hos de tillfrågade fannsen övervägande negativ attityd fill hemförsäljning. Kommittén genomförde sedani samarbete med och konsumentredaktion en tredjeundersökning . Denna undersökning visade ingen atfitydförändring.Därutöver har en undersökning för räkning utförts avInformationspsykolog för att visa konsumenternas upplevelse avhemförsäljning. av kommitténs arbete har dock någrasystematiska undersökningar inte gjorts. Kommittén har dessutom haft olikakontakter med konsumentföreträdare. Det är i första hand resultatet av de nu nämndaundersökningarna som övertygat kommittén om nödvändigheten av ytterligareåtgärder för att stärka konsumentens ställning vid hemförsäljning. De atfitydundersökningar som genomförts av Radiooch är på grund av sin utformning omöjliga att dra några egentligaslutsatser av. Denna uppfattning delas också av som iinledningen till sin djupintervjuundersökning konstaterar att tidigare tillgängligaundersökningar "kan anses som otillfredsställande eftersom de lämnardelvis motstridande resultat och p. g. a. sin utformning gör det omöjligt attnärmare bedöma hur hemförsäljningen har fungerat för olika typer av konsumenter". Det finns också anledning till stor försiktighet vidvärderingen av Informafion Psykolog AB:s undersökning. Den för undersökningenansvarige betonar själv att den använda undersökningsmeto- 1981/82:40 68 den är en kvalitativ metod, inte en kvantitativ, och attmetodens svaga sida är Bilaga 3 att man inte kan få en säkeruppfattning om frekvensen eller kvantiteten av olika resonemang, inställningar m.m. Enligt vad organisationerna erfarit bör denna typ av undersökningar-"informella intervjuer" med ett mindre antal intervjuade - användaspä ett annat sätt än vad kommittén gjort. De är exempelvis lämpliga somförstudier till mer ingående undersökningar. "Informella intervjuer"med 30 "intervjuenheter" utvalda "så att intervjuaren gjort ensubjektiv bedömning av huruvida en kontaktad person kan antas vara typisk förvanliga - icke avvikande - befolkningskategorier i den svenska populationen"bör inte utgöra grund för tvingande lagstiftning. Intervjuundersökningen ger inte något underlag som gör detmöjligt att bedöma om inköp som görs genom hemförsäljning generellt sett kananses vara sämre, mindre tillfredsställande för konsumenten ån köp som gjorts ibutiker och andra konventionella inköpsställen. Organisationerna finner detdock inte utan intresse att även om flera intervjuade uttalat en negativ allmänattityd till hemförsäljning så har man egentligen inte själva gjort någranegativa erfarenheter. Motståndet har heller inte varit generellt utan man haranfört många positiva sidor hos hemförsäljning. Ett aviseringstvång bedöms avde intervjuade som så krångligt att det helt och hållet skulle omintetgörahemförsäljningen och i praktiken verka som ett förbud. Man anser också att ettsådant förfarande endast skulle öka den redan nu stora mängden av reklamlapparman får genom brevlådan. Risken att man skulle slänga bort aviseringslapparnautan att titta på dem bedömdes som stor. Det är anmärkningsvärt att utredningen i huvudsak utanannat underlag än de ovan relaterade attityd- och intervjuundersökningarnakommit fram till att hemförsäljning är en säljmetod som ifrågasätts avkonsumenterna. Av den s. k. djupintervjuundersökningen framgår visserligen attde intervjuade på direkt fråga om sin inställning till hemförsäljning uppgavsig vara negativa. Vid en genomläsning av undersökningen får man emellertidintrycket att de intervjuade anser att en samhällsmedveten medborgare bör ha ennegativ attityd till hemförsäljning. Denna atfityd kan vara betingad bl. a. avden opinionsbildning som bedrivit. Hemförsäljning som distributionsform har lång tradition iSverige. Säljformen utnyttjas av såväl stora rikstäckande koncerner somenskilda företagare med begränsat verksamhetsområde.