prop · G503111 · 1981-12-31 00:00:00 — - finansiering genom försäljningav visningsrälligheter (ex. videografer, betal-TV eller export) - uppdrag fill enskildaproducenter, folkrörelser och producenlkooperativ att göra program förundervisningsändamål, kulturdokumenlalion och samhällsinformation samt - slöd tiU oberoende kvalitelsprodukfionoch fill nordiskt samarbete på videogramområdel. 6 Film och TV i barnens värld Påvårt uppdrag har avdelningsdirektören , , gjorten omfattande sammanställning av forskningsresultat rörande hur barn påverkasav film och TV. Rapporten har publicerats under titeln i barnens värid(SOU 1981:16). I slutbelänkandels sjätte kapitel ges en starkt koncentreradresumé av rapporten. Sammanfattningsvis konstateras att man inte generellt kansäga att TV- eller videoteknik är bra eller dålig. De är både bra och dåligaberoende på hur de används. Det finns en omfattande forskning som bl. a. berör TV-konsumfion,programinnehåll och TV-effekler. Barni tittar relafivt mycket på TV, men betydligt mindre än bara i ländermed ett störte TV-utbud. Både barn och vuxna påverkas av programinnehållet iTV. Hur ett barn påverkas av att titta på TV beror på - hur ofta barnet tittar på TV - hur mycket barnet tittar på TV vilkaprogram barnet tittar på baraetsålder och mentala utvecklingsnivå barnetsrelation tiU familj och kamrater. TV-fittandetpå underhållningsprogram med l.ex. inslag av upprepad posifiv uppskattning avvåld leder tUl - påverkan av våra attityder såatt våld accpteras, vilket kan leda till: - asocialt och kanske brottsligtbeteende. LedamotenMargareta Ingelstam har avgett särskUt yttrande över detta kapitel. 1981/82:111 124 7 Invandrarna och videogrammen Ivåra direktiv hänvisas till den betydelse som videogrammen kan ha för svenskarutomlands. Video kan också spela en liknande roU för personer från andra ländersom vistas i . De påverkas av och deltar i ett kommunikationsflöde somgår i fem olika riktningar, nämligen - från majoritetssamhället lill invandraraa - från invandrarna fillmajoritetssamhället - mellan invandrarna i det nyalandet - från urspungslandet tillinvandrarna i det nya landet - och från utvandrarna lillursprungslandet. Undersökningarav invandraraas situation i det svenska mediesamhället tyder på att det finnshinder för kommunikationsflödet i alla dessa riktningar. Enligt våruppfattning kan videotekniken vara ett medel bland andra för alt förbättrakommunikationen i åtminstone tre av dessa riktningar: från majorilelssamhällel liUinvandrarna, mellan invandrarna i och från urspungslandet tiUinvandrarna. Videokan användas av svenska myndigheter och organisationer för att informerainvandrare och för att påverka deras attityder lill det svenska samhället.Erfarenheter från ger slöd för den uppfattningen. Det finnsemellertid också svårigheter med att använda ljud och bild på detta sätt. Hurman tolkar bilder beror nämligen bl. a. i hög grad på vilken kuUurell bakgrandman har. a. av detta skäl viktigt att arbetet på att producera programför invandrare sker i samerkan med invandrarnas egna organsiationer. Delförekommer en icke obetydlig kultureU egenverksamhet bland invandrare iSverige, l.ex. genom dans-, musik- och lealergrapper. Om framträdanden avsådana grapper spelades in på videogram skulle de bli tillgängliga för fler ändem som kan besöka de ursprungliga föreställningarna. Det kan dessutominnebära en sfimulans för den kulturverksmhet som bedrivs inom de olika invandrargmppernai . Slutligenkan TV-program och filmer, överförda till videogram, användas som ett medelför att hjälpa invandrare att hålla kontakten med den sociala och kulturellautvecklingen i sina ursprangsländer. Del finns redan exempel på attvideotekniken tagits i bmk för detta syfte. Vidgenomförandet av våra förslag om distribution av videogram via bibliotek och ommedieverkstäder är det viktigt alt invandrarnas behov tillgodoses. Vi utgårfrån att invandrarnas behov av produktion och disiribufion av videogram iSverige i första hand skall tillgodoses genom de generella åtgärder viföreslår. Det kan dock behövas ytterligare insatser, t. ex. för att säkerställatillgång till videogram av god kvalitet på invandrarspräk. När man tar stäUningtill behovet av sådana särskilda åtgärder bör man emellertid utgå från enhelhetssyn på invandrarnas situation i det svenska samhället. Det har dock intelegat inom ramen för vårt utrednings- 1981/82:111 125 uppdragatt skaffa oss en sådan överblick. Vi föreslår därför att den ijuni 1980tillsatta invandrarpoliliska kommittén får i uppdrag att överväga behovet avsamhällsinsatser för all utnyttja videotekniken för alt bättre tillgodoseinvandrarnas utbildnings-, informafions- och kulturbehov. Ljud-och bildmedierna kan i många fall bättre än språket konkretisera komplexaförhållanden, samband och processer i verkligheten. De kan fokusera, förenklaoch förtydliga verkligheten. De kan också överbrygga avstånd i fid och rum.Reportage, intervjuer och dokumenlärer ger närhet och kontakt med verklighetenutanför klassrummet eller studiecirkeln. Genom gestaltning kan ljud- ochbildprogram förmedla händelser och psykologiska skeenden och bidra tillförståelse för förhållanden, som normaU inte är tillgängliga på annat sätt. Videoteknikenkan därför fylla vikfiga funktioner på utbildningsområdet. Den ärlätthanterlig och kan användas av både lärare och elever, såväl enskilt som i gmpp.Videogram är lättare att hantera än film, väger mindre och förslits inte likasnabbt. används videotekniken främst för uppspelning av i förväginspelade program. I viss mån kan man säga att videogrammen håller på attöverta den funktion som filmen har fyllt påutbildningsområdet. svarar dock filmen för en betydligt störreandel av skolans AV-verksamhet. Videoteknikenöppnar emellertid också nya möjligheter för både lärare och elever att göraegna inspelningar. En nackdel är att inspelningsulmst-ningen fortfarande ärtung, men torde betydligt lättare apparatur bli tillgänglig på densvenska marknaden. Videogrammenkan användas inom olika ämnesområden och i oUka typer av pedagogik, bl. a. iundervisningsformer som har lill syfte att ge eleverna ökat ansvar ochinflytande. Ofta är det lämpligt all kombinera videogrammen med t.ex. ljudbandoch texthäften, s.k. multimediemale-rial. Del kan bmkas för att förmedlakunskaper, träna färdigheter och kanske framför alll för att påverka ochförändra attityder. Korta, öppna, oavslutande program, som innehåller olöstakonflikter, obesvarade frågor och tiUspetsningar kan tjäna som utgångspunkt fördiskussion och gmppar-bete kring värderingsfrågor. Videogrammenkan också underlätta individuella studier, l.ex. för elever med särskildabehov. En aUtför verbaU inriktad metodik kan missgynna svaga elever. För demkan bildmedierna vara värdefulla moliva-tionsskapare. Genom alt elevgrapper kanarbeta självständigt med multi-medimaterial, kan lärarna frigöras för särskiltuppmuntran och hjälp åt elever som behöver sådan. TUlkomslenav nya sätt att spela in, lagra, distribuera och visa bilder 1981/82:111 126 kommersannolikt att ytteriigare förslärka bildens roU i vårtsamhälle som förmedlare av såväl upplevelser som information. Därmed blir delnödvändigt all människor får fillfälle all lära sig förslå och använda bUdensspråk. Studiet av bUdmedierna måste få en central roU i dagens och morgondagensundervisning - från förskolan till vuxenutbildningen. Detla har tidigare framhålUlsbl. a. av den andra TRU-kommitlén och barnstugeutredningen. I den nyaläroplanen för grandskolan (Lgr 80) markeras bildstudiernas betydelse genom altämnel Teckning ändrats lill Bild. 1980/81:127 om folkbildning m. m.framhöll utbUdningsminis-tera vikten av att människor fillägnar sig ettpersonligt och medvetet sätt alt lyssna på radio och se på TV. () har ett speciellt ansvar för all öka kunskaperna ommedierna, deras användning och effekter. har UR centraltproducerat läromedel i mediekunskap. Dessutom pågår nu en utbyggnad av denregionala verksamheten, i vilken en av de viktigaste uppgifterna ärmedieutbildning. Lärare och elever, sludiecirkelledare och deltagare m. fl. gesmöjlighet tiU metodisk och leknisk utbildning, både i att använda färdigaprogram och i att producera program själva. Del är angeläget att UR fårmöjlighet att fortsätta utveckla denna verksamhet. Hösten1981 börjar UR en försöksverksamhel i med distribution av programför utbildningsområdet via bibliotek i samarbete med AV-centralen. Ett tiotalkassettspelare skall finnas på skolor, studiehem, biblioteksfilialer etc.Avsikten är också att stimulera fill diskussion, grappar-bete eller andra aktiviteteri anslutning fill programmen. Denna försöksverksamhet bör kunna geerfarenheter och underlag för framtida överväganden och beslut i riktning moten demokratisering av produktion inom medieområdet. TRU-kommitlénvarnade för risken att videoindustrin blir dominerad avkortsiktiga kommersiella intressen. "De viUkor som gäller för samhälletsinsatser för en frigörelse från kommersialismen inom kulturområdet bör ävengälla information och utbildning", skrev kommittén, som också framhöll att"samhället bör la aktivt ansvar för den nya teknologins användning bl. a.på utbUdningsområdel". Den svenska demokrafin kräver en bred och starkpress och en omfattande nationell produktion av TV-program för kultur ochinformation. Minst Uka viktig är en nalioneU produktion av videogram förutbildningsområdet, som relateras till ulbild-ningspolitiska mål och anpassas tiUrekommenderade arbetsformer och arbetssätt. URhar det samlade ansvaret för produktion av ljud- och bildprogram framför alltför etersändning. Detta ansvar kan tänkas bli vidgat till att, i högre grad ännu, även gälla produktion direkt för videogram. Detinnehåll som bildämnet fått i Lgr 80 ger utgångspunkt för en bildundervisningsom sfimulerar tiU krifiskt filtande. Lärarnas och frifids-pedagogeraasteoretiska kunskaper och metodiska färdigheter blir emeller- 1981/82:111 127 tidav avgörande betydelse för om de intentioner, som angetts för skolans ochfritidshemmens verksamhet, skaU kunna förverkligas. Bildkunskap behöver därförges en mera framträdande plats i lärarnas grandutbildning. Vi föreslår därföratt UHÄ får i uppdrag att göra en översyn av bildkunskapens StäUning i deolika läraratbildningarna samt framlägga förslag om en förändring av grandutbildningså att den bättre svarar mot de behov, som vi här ovan påtalat. Detär vidare angeläget att fortbildning i bildkunskap ges hög prioritet vidgenomförandet av Lgr 80. Dämtöver bör de möjligheter till kompletterandeutbildning av lärare som erbjuds av bl.a. dramatiska insfitutet, de medielinjersom fmns vid vissa folkhögskolor och högskolans kurser i informationstekniktillvaratas. Lärare som önskar genomgå utbildning på medieområdet bör beviljas tjänsteledighelmed B-avdrag även för studier vid dramafiska institutet och folkhögskolorna. Enligtvad vi har erfarit diskuterar man i gymnasieutredningen inrättande av specieUagymnasielinjer med bild- och dramautbildning. Vi stöder dessa tankar. Det äremellertid nödvändigt att alla elever på gymnasienivån får undervisning i bådebildframställning och bildkunskap. Härvid måste inte bara bildens estetiskautan också dess sociala dimensioner beaktas. ILgr 80 ges begreppet läromedel en vidare definition än den traditionella:"Läromedel är sådant som lärare och elever kommer överens om alt användaför att nå uppställda mål." Det innebär att också TV-program som inteproduceras i utbildningssyfte kan användas som läromedel. F. n. får AV-centralemainte spela in andra TV-program än utbildningsradions friköpta. Lärare får spelain allmänna TV-program för användning i sin egen undervisning. AUU-sakkunnigahar utarbetat ett förslag till avtal meUan dem som har upphovsrätt tillprogrammen och kommunförbunden, som innebär att generellt tUlstånd ges attspela in svenska TV-program för undervisning som avses i skotförordningen. Detär vår förhoppning, att de förhandlingar som pågår leder lill attsvenskproducerade TV-program får användas i ungdomsskolan, vuxenutbildningenoch folkbildningen. Internationelltfinns ett mycket stort antal program tillgängliga som videogram. En i USAutgiven förteckning upptar inte mindre än 34000 titlar på 21 språk. Den siffranökar snabbt. Drygt hälften av titlarna hänför sig tUl områdena utbUdning samtmedicin och vetenskap. Underhållningsfilmer, inkl. sexfilmer, är närmare 4000 fillantalet och svarar för av 1981/82:111 128 utbudet.Teater-, balett- och andra "kultur"-program uppgår till 2200 ochbara- och ungdomsprogrammen tiU 1750 (7 resp. ). Videogrammarknadenbestår av två huvuddelar. Den ena - som brukar kallas institutionsmarkanden omfattar program för användning i myndigheter, institufioner, företag, organisafioneroch utbildningsväsen. Den andra vanligen kallad konsumentmarknaden -innefattar program för enskUt brak, huvudsakligen av underhållningskaraktär.Det är konsumentmarknaden som behandlas här. Denstörsta videogrammarknaden finns i . I är den brittiskamarknaden störst. Antalet där fillgängliga titlar ökade från 810 i maj 1980till 2041 . Spelfilmerna svarade för av utbudet, pornografinför sportprogrammen för , populärmusik och lätt underhållning för ochbarn- och familjeprogrammen för . I kännetecknaskonsumentmarknaden av att några större företag och ett tjugotal mindre fungerarsom grossister. En del av företagen är enbart programuppköpare, andra enbartdistributörer. En tredje kategori är såväl programuppköpare som distributörer.Hit hör de största företagen. Detaljistledet består av återförsäljare och uthyrarei olika delar av landet. De program som distribueras är huvudsakligen sådanasom importerats från utlandet. Själva kopieringen sker dock oftast i . Endasien mindre del av de program som distribueras är av svenskt ursprang. Det rörsig här så gott som uteslutande om film som överförts tiU videokassett. Idetaljistledet sker distribufionen främst genom radiofackhandeln. Antalet specialbufikerför uthyrning och försäljning av videogram är relativt litet, men det finnsnumera sådana också utanför storstadsområdena. Nya distributionsnät är underuppbyggnad. har börjat distribuera videogram lillbensinstationer, och Pressbyrån planerar att tiUhandahållaelt hundratal titlar i 300 kiosker och butiker. Ijuni 1981 var drygt 800 fifiar tUlgängliga på konsumentmarknaden i . (Denna stffra inkluderar ej rent pornografiskt material.) Uthyrning av programkasselterär betydligt vanligare än försäljning. 9.2Sveriges Radio och videogramdistributionen Dethar i många olika sammanhang framförts önskemål om att svenska TV-program skallgöras tillgängliga som videogram. Frågan behandlas också under åren 1975-1978av en särskild utredning inom . Ijanuari 1981 beslöt styrelsen för SVT att ge verkstäUande direktören i uppdragatt skapa fömtsätlningar för en försöksverksamhet med videogram. Avsikten varatt göra försök med visning av ca 200 videogram ur förelagetsprogrambank på videolek i Slockhoim och . Dessutom planerades försäljningoch uthyrning av ca 50 fifiar. Förhandhngar med upphovsmännen inleddes i börjanav året, men ajournerades ijuni utan att parteraa kunnat enas. Därmed kan den ursprangligafidsplanen inle hållas. Prop.1981/82:111 129 Enligtvår uppfattning behövs det en kombination av direkta samhällsinsatser och eltansvar från distributörernas sida för att ett brett utbud av videogram av godkvalitet skall bli tillgängligt för allmänheten. Vikliga programresurser inomlandet är bl a. SVT, UR, Svenska filminsfitulet saml producenter ochdistributörer av smalfilm. Detär enligt vår uppfattning av flera skäl önskvärt all televisionsprogram från SVToch UR i slor utsträckning kan distribueras som videogram. Dels ökar därigenomprogrammens tillgänglighet. Vidare skulle det medföra all videogrammarknaden filtförselt utbud av god kvalitet med såväl underhållnings- som faktaprogram. Slutligenskulle del innebära att andelen svenska program ökar på en marknad som nudomineras av amerikanska produktioner. Önskemålet att distribuera svenska TV-programsom videogram aktualiserar också en rad frågor. Enav dem rör urvalet av program. Enligl vår uppfattning bör det ställas krav påkvalitet och mångsidighet när del gäller de program som skall distribueras somvideogram. Huvudregeln bör vara alt endasi program spm sänts i svensk TV skallingå i ulbudel, men i vissa fall bör det vara möjligt att erbjuda program i videogramformockså innan de sänds i TV. Prpgram som radionämnden funnit strida molradiolagen eller programbolagens avtal med staten bör endast efter särskildprövning distribueras som videogram fill allmänheten. För att ulbudel också irealiteten skall bli tillgängligt för allmänheten bör videogram från SVT och URfinnas på biblioteken. Dessa bör också få rätt att ur etern vid sändningslillfällelbanda och på visa TV-program, för vilka rättighelsfrågorna ärlösta, Ocksådet utbud av program från SVT som erbjuds allmänheten genom kommersiellakanaler bör präglas av mångfald. Del bör därför inte vara möjligt för delaljisteraaall enbart rekvirera enstaka titlar från SVT. Företaget bör sålunda tUlhandahällaprogrammen lill butikerna i paket, omfattande både populära program och sådanasom riktar sig lill smalare tittar-grupper. Dethar anförts farhågor för att om SVT i egen regi bedriver kommersielldistribution av videogram, så kommer företagel att låta sin programsätl-ning iden etersända verksamheten påverkas av hänsynen till vilka program som bästkan säljas på videogrammarknaden. Del finns olika uppfattningar om hursannolikt det är, men man kan inte utesluta att risken finns - aUra helst i ettskede då SVT:s ekonomiska ramar bUr trängre. Det gäller då att hitta en sådanorganisationsform all risken för alt videogramdistributionen påverkarinnehållet i etersändningar blir så liten som möjligt. av videogramverksamhet finns minst tre möjligheter, nämligen 9 I98II82. 1981/82:111 130 attprogrambolagen själva svarar för den, attett nytt företag för videogramdistribution byggs upp inom SR-kon-ceraen och attett nytt företag med folkrörelsoanknytning upprättas utanför . VUkendera avdessa modeller man väljer, är del dock en öppen fråga om ensärskild dislributionsorganisafion skall byggas upp eller om annat företag påmedieområdet skall anlitas härför. Vi är inte beredda all la ställning tillvilken av de antydda distributionsmodellerna som bör väljas. Oavsettföretagsform bör biblioteken genom Bibliotekstjänst kunna köpa videogramdirekt från resp. programföretag. Detär angeläget att också skapa kanaler genom vilka videogram från svenskafilminstitutet och från producenter och distributörer av smatfilm kan nå uttill allmänheten. Distribution via bibliotek (se 9.4) är en sådan möjlighet.Det är emellertid också värdefullt om dessa program, som ofta är av god kvaUtet,finns tiUgängliga på den kommersiella marknaden. Detla skulle exempelvis kunnaske genom all smalfilmsdislribulörerna bildar elt gemensamt serviceorgangentemot hemvideodislributörerna och allmänheten. Förelagen skulle självakunna svara för uppbyggnaden av detta företag, men någon form av garantier fördel ekonomiska risktagandel måste ges. Vi har dock avstått från att i detaljutforma förslag om ett sådant distributionsföretag. Detfinns behov av distributionskanaler vid sidan av de kommersiella. Efterfrågankan påverkas i positiv riktning genom samhällsåtgärder. Såväl i våra direktivsom i departementspromemorian Den svenska filmpoliliken antyds att bibliotekenkan spela en roll i videogramdistributionen. föreslog vi entvåårig försöksverksamhel med videogramdistribution från bibliotek. Förslagetfick positivt gensvar från flertalet remissinstanser. Folkbibliotekssyslemeterbjuder ell finmaskigt distributionsnät som täcker hela landet. Om bibliotekenålar sig att förmedla videogram till allmänheten kan detla bidra lill allstärka deras ställning i framlidens mediesamhälle. Folkbiblioteken har isamverkan med AV-centralerna stora fömtsätlningar för alt nå såväl den bredaallmänheten som institufioner och . Verksamheten börutformas i samklang med av samhället antagna mål för kultur- ochutbildningspolitik. Förcentrala samordningsfunktioner av bibliotekens videogramverksamhet bör del avSveriges allmänna biblioteksförening och (Blj) kunna svara. Det gäller bl.a. inköp, bedömning ochkatalogisering av program, information, inköp av maskiner och kassetter,samordning av kopiering saml fysisk hantering, såsom lagerhållning och ulskick.Så långt som möjligt bör videogram 1981/82:111 131 hanlerasefter samma rufiner som böcker. Om de centrala funktionerna läggs hos Blj kandet finnas skäl att pröva om ell särskill dotterföretag bör bildas. Bibliotekenbör i videogramform kunna tiUhandahålla såväl nya som äldre program från SVToch UR, svensk film som producerats med sam-häUsstöd bl. a. genom Svenska filminsfitulet,produktion från folkrörelser, kommersieU svensk produktion, dramatik frånstatliga och kommunala teaterscener, informations- och utbildningsprogram frånstatliga myndigheter samt utländska filmer och TV-program. När det gäller delutländska utbudet bör program från invandrarnas hemländer prioriteras. I övrigibör program från många olika länder importeras för alt motverka ensidigheten idet nu importerade utbudet. Ansvaretför sammansättningen av det programutbud som finns tillgängligt lokall bör liggahos biblioteken efter samma mönster som gäller för bokurvalet. Ett förstaurval måste dock av praktiska skäl göras av Blj. som vill skaffaett program som inle ingår i del centrala ulbudel kan dock beställa det hos Bljeller köpa del på den kommersiella marknaden. Viföreslår tre oUka system för visning av de videogram som tillhandahålls påbiblioteken, nämligen visningpå bibUolek (i filtarhörnor med monitorer och på slorbildskärm), utlåningför uppspelning utanför lokaler, dels till enskilda låntagare(hemlån), dels till institutioner och organisationer samt kabeldistribulionfrån bibliotek tUl bostadsområden och insfitutioner genom all biblioteketansluts fill en eller flera redan existerande cenlralantennanläggningar inärsamhället. Visningi lokaler bör bli aktuell i första hand. Om avtal kan träffas med rätlighetshavarna,om standardiseringsfrågan med liden kan lösas och så önskar börockså hemlån bli möjliga. Man kan dock diskutera om inte denna utlåning, tillskillnad mot boklånen, skall finansieras med avgtfter. Både för program som ärtillgängliga för hemlån och för sådana som inte är det skulle något slags årligbiblioteksersätining kunna utgå till rätlighetshavarna. Utgångspunkten förförslaget om kabeldistribulion är all allmänheten ur del lokala bibliotekelsvideolek skall kunna beställa program för visning över kabel. Denna verksamhettorde få betraktas som randradiosändning. Vissa frågor behöver därför reglerasi lag. I betänkandet finns som bilaga två lagförslag. Enligt vår mening kanfrågan om kabeldistribution av ljud- och bildprogram inle längre skjutas påframtiden. Den snabba tekniska utvecklingen torde komma att göra lokalkabeldistribution praktiskt och ekonomiskt möjlig även i . avbostadsbeståndet är anknutet till centralantennsyslem, som i sin tur lättkan anslutas tUl sändning av videosignaler. Iarbetet med att klarlägga vilket programutbud som kan bli tillgängligl fördistribution från bibliotek har vi funnit att utnyttjandet av program från Prop.1981/82:111 132 desvenska rundradioföretagen aktualiserar särskilda problem. Dessa har visat sigvara mycket komplicerade, och de har ännu inle kunnat lösas. Detta har hämmatsamhällets möjligheter tiU kulturpolifiska insatser på videogramområdet. 9.5 Behovav kompletterande utbildning för bibliotekarier Ombiblioteksdislribulionen av videogram kommer fill slånd, är del angeläget attde anställda får tillgång lill kompletterande utbildning på Ijud-ochbildmediernas område. Man bör därför föratsältningslösl pröva möjligheternaalt inom den nuvarande tvååriga bibliotekarieutbildningen finna utrymme förkurser på det audiovisueUa området. Man bör därutöver pröva möjligheterna lillpåbyggnadskurser för bibliotekarier och fortbildningskurser för allakategorier biblioleksanslällda.