prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — hur man läggerut skyddsområden eller vidtar andra åtgärder för att skydda vattnet. Förnärvarande finns viss erfarenhet hos länsstyrelser och några större kommuner.Ingen central organisation finns dock som systematiskt samlar in dessaerfarenheter och kan verka som central rådgivare. Vissa utredningar pågår inomnaturvårdsverket som 1974 fick Kungl. Maj;ts uppdrag alt översiktligtkartlägga landets vattentillgångar. Arbelet omfattar bl. a. ett ännu ejavslutat projekt samt etlPM (SNV PM 842) där vallenuttagen från yt- och gmndvatten översiktligtsammanställts för olika regioner. SGU har på SNV;s uppdrag gjort en översiktligbeskrivning av gmndvatlenfillgångar i som mot bakgmnd av geologiskadata diskuterar vattnets tillgänglighet och i viss mån dess sammansättning.Allmänt kan dock sägas alt arbete varit fögainriktat på konsumtionsvattenförsörjningen. OHA har som centralt dricksvattenlaboratoriumuppgiften att vara expertorgan åt och centralt rådgivandeorgan när det gäller dricksvattenkontrollen enligt hälsovårdsstadgan. Enliglvår uppfattning är det synnerligen angelägel alt dricksvallenfrågorna samordnaspå ett bättre sätt . Nya resurser måste lill för all vi skall kunna gelänsstyrelserna och kommunerna det stöd de behöver i det vikliga arbelet atlvidta åtgärder som garanterar fullgott dricksvatten åt alla. i län:Länsläkarorganisationen anser atl enhediga skyddsregler för såväl ytvatten-som för gmndvattentäkter är en vikfig del i lagförslaget. Behov föreliggerotvivelaktigt av särskilda skyddsbestämmelser för ytvattentäkter även ommiljöskyddslagsfiftning-ens beslämmelser är av betydelse. Av praktiska ochekonomiska skäl måste troligen accepteras att skyddsområden för ytvattentäkterges en begränsad omfattning. I utredningen framförs i detta sammanhang attmöjligheten att genom bestämmelser i lokal hälsovårdsordning tillskapa skyddsområdenför ytvattenfillgångar ej befunnits prakfiskt framkomlig. Länsläkarorganisafionenifrågasätter denna uppfattning och kan bl. a. peka på atl iKronobergs län så sent som fastställt lokala hälsovårdsordningar förtvå kommuner, däri ingår bestämmelser "om skydd mot vallenförorening"gällande speciella ytvattentäkter. Länsläkarorganisafionen bedömer det lämpligt att,som föreslagits, anförtros uppgiften att handlägga frågor omskyddsområden för såväl gmnd- som ytvattentäkler och vill understryka attvattentäkter för glesbebyggelse icke sällan är så viktiga atl även därskyddsområden är Prop,1981/82:130 222 motiverade.Organisationen vill även poängtera vikten av att möjligheter finns att vidskydd av ytvattenlillgång utfärda förbud att använda de omgivande markerna påsådant säll alt näringsämnen, bekämpningsmedel mm rinner ned i vattnet. Vidarebör naturligtvis även uppmärksammas föroreningsriskerna vid t ex båttävlingar,vallenskidåkning, motorfordonstrafik på isbelagda vattenområden och biltvättvid stränderna. En fråga som inte närmare har berörts i förslagetgäller de olje- och kemikalielransporter, som förekommer på ytvattentäkter somt ex . har som bekant stor betydelse för vattenförsörjningenför över 1 miljon människor. har gjort en utredning i frågan mentrots denna kvarstår stor osäkerhet om vad som i form av miljöfarligt godstransporteras på . Behovet av största möjliga skydd mot föroreningar,som kan minska sjöns användbarhet som vattentäkt är nödvändiga. Ytterst storakrav måste ställas på transporter av detta slag på och andra jämförbaravattenområden och länsläkarorganisationen vill poängtera vikten av att ävendenna fråga skall kunna regleras genom lagstiftningen. i Ålvshorgs län:Beträffande frågan om skydd av ytvallentäkterna ansluter siglänsläkarorganisationen lill tidigare framlagda synpunkter från länoch vill ytterligare framhålla all skrivningen "av prakfiska ellerekonomiska skäl kan det emellertid vara svårt all ordna och administrera storaskyddsområden. Ofta kan dock ett godtagbart skydd skapas även om skyddsområdenges en mera begränsad omfattning" inte får innebära att mindre och medelstoravallenområdens skyddsområde begränsas. Huvudregeln måste dock vara att helatillrinningsområdet skall skyddas och endast i undanlagsfall bör denna huvudregelfrångås. i : Motsvarandebestämmelser i gällande vattenlag omfattar endast grundvatten. Förslagetinnebär att bestämmelserna avseende skydd för vattenförsörjningen utsträcksalt gälla även ytvatten. Utvidgningen är angelägen frän vattenvårdssynpunkt.Möjligheterna att i praktiken utfärda tillräckligt omfattande bestämmelser tillskydd för vattentillgångar av betydelse för vattenförsörjningen lorde komma allavgöras av ersättningsreglernas tillämpning (10 kap. 18 8) och tillgängligamedel för ersättning. I det föreslagna 8 kap. 5 8 stad.gas att innanlänsslyrelsen fattar beslul skall ägare och innehavare av särskild rätl tillberörda fastigheter beredas tillfälle att yttra sig. I gällande vattenlag (2kap. 66 8) slår atl "skriftlig undertätielse om förslagets inneh.lH"genom försorg skall "sändas till varje ägare av fastighe;tinom skyddsområdet" saml till kända nytQanderättshavare vilkas rätlberöres. Tveksamhet råder hur länsstyrelsensunderrättelseskyldighet mot sakägare rätteligen skall fullgöras. Ett flertallänsstyrelser till-lämpar ell delgivningsförfarande. anser det varit värdefullt om i denföreslagna lagtexten klart hade utsagts på vad sätt sakägare skall underrättassåvitt nu är fråga. Länsstyrelsenhar i övrigt ingen erinran mot förslaget. i : Ulredningen harföreslagit alt även ytvaltenläkter skall kunna få samma eller likartadeskyddsbestämmelser som gäller för grundvalleritäkter. Förfarandet vidbildandet av skyddsområden för ytvaltentäkt föreslås i princip vara samma somför gmndvattenläkt. Som prövningsmyndighet föreslås . Prop, 1981/82:130 223 Inom har vid någratillfällen varit aktuellt att tillskapa skydd för ytvatten som används somvattentäkt. Att finna praktiska former för detta har visat sig svårt.Länsstyrelsen välkomnar därför atl lagen kompletteras så att skyddsområde ävenkan fastställas för ytvaltentäkt. Frågor om ersättning till den som belastas avmeddelade skyddsbestämmelser föreslås handläggas vid fasfighetsdomstol. Det ärangeläget att ersättning endast kan utgå när pågående markanvändning avsevärtförsvåras eller om mark las i anspråk. De ersättningsregler som i principgäller vid förfogandeinskränkningar enligt förordnanden med stöd av naturvårdslagenoch miljöskyddslagen bör enligl mening vara tillräckliga. - i : Miljöskyddslageninnehåller beslämmelser som generellt förbjuder förorening av ytvatten genomutsläpp av avloppsvatten m. m. utan föregående prövning. Motsvarande generellabestämmelser till skydd för grundvattnet saknas. Särskilda skyddsbestämmelserkan visserligen utfärdas att gälla l.ex. inom skyddsområden för vattentäkt, menövrigt grundvatten kan förorenas tämligen godtyckligt. Generella bestämmelser som ilämplig utsträckning begränsar rätten atl förorena grundvatten bör tas inantingen i miljöskyddslagen eller i vattenlagen, varvid del förefallerlänsstyrelsen lämpligast alt sådana beslämmelser i första hand fogas tillmiljöskyddslagen. i : Ennyhet i svensk vatlenlagstiftning är att ulredningen nu föreslår attskyddsområde även skall kunna inrättas för ytvattentäkt. villi detta sammanhang blott peka på de praktiska svårigheter som kan förväntasuppstå, när det gäller att finna en lämplig avgränsning. I Göteborgskommun (= hälsovårdsförvaltningen): Av stor betydelse för kommuner som ärberoende av ytvattentäkter för sin vattenförsöijning är förslagel altlänsstyrelsen skall äga förordna om skyddsområden, inte bara för grundvattentillgångar, utan även för ytvatten. skall därvid kunnameddela erforderliga bestämmelser för området, både vad gäller inskränkningar iberörda fastighetsägares förfoganderätt som föreskrifter för allmänheten.Utredningen påpekar alt sådant skydd inte är lämpligt för stora vattendrag, tex för , eftersom mycket stora områden i så fall kan bli aktuella,varvid svårbemästrade administrativa och ekonomiska problem kan uppstå. I merabegränsad skala såsom för sjöar som utgör ytvattentäkt (t. ex. iGöteborg) skapar förordnande om skyddsområde enligt hälsovärdsförvalt-ningensmening bättre möjligheter än f. n. att anordna ett fullständigt skydd. i kommun:Ett klart behov föreligger att få en lagstiftning som markerar att grundvattenoch ytvatten från skyddssynpunkt är lika betydelsefulla - icke minst medhänsyn fill att ytvatten ofta användes för vattenförsörjning. En samordnadskyddslagstiftning som möjliggör utfärdande av enhetliga bestämmelser för bådegrund- och ytvattentäkler innebär bl. a. enklare tillämpningsföreskrifter. Beträffande föreskriften omlänsstyrelsens beslutsrätt i frågor som rör valtenskyddsområden villHälsovårdsnämnden understryka lagförslagets krav avseende länsstyrelsensskyldighet att samråda med i berörd kommun. i Skellefteåkommun: Enligt lagförslaget skall fastställande av skyddsområde för både yt-och grundvattentäkt åvila . Del framgår ej om hälsovårdsnämnden -liksom Prop,1981/82:130 224 skallvara tillsynsmyndighet avseende vissa paragrafer i skyddsbestämmelserna. (Finns ej heller inskrivet i nu gällande lagstiftning.) Skall tillsynen delvisåvila hälsovårdsnämnden, synes det angeläget atl i likhet med miljöskyddskungörelsensbestämmelser, meddelande tillställes hälsovårdsnämnden när skyddsområdeplaneras. kommun: I föreliggande förslag till vattenlagföreslås en samordning av skyddsbestämmelserna för yt- och gmndvattentäkter.Tidigare har grundvattentäkter behandlats i vallenlagen, medan ytvattentäkter ihuvudsak skyddats genom beslämmelser i miljöskyddslagen. Kommunen anser detmycket tillfredsställande att de nu behandlas på samma sätt. : Enligt de avvattenlagsulredningen föreslagna reglerna skulle länsstyrelse få befogenhetatt förordna om inrättande av skyddsområden för såväl yt- somgrundvattentillgång liksom att meddela erforderliga bestämmelser för områdena.Länsstyrelsen blir därvid formellt obunden av ersättningsfrågorna. Rätt lillersältning för berörd fastighetsägare inträder om föreskrifterna skulle medföraatt pågående användning av fastighet avsevärt försvåras. Styrelsen har intet att erinra mot de sålundaföreslagna bestämmelserna. Däremot ifrågasätter styrelsen huruvida det intetill ledning för länsstyrelsebesluten skulle kunna utarbetas normalförslagtill bestämmelser för vatlenskyddsområde. Det vore i samband därmed av stortvärde atl få närmare klarlagt i vilken omfattning bestämmelse om inskränkningi rätten att förfoga över faslighet som omfattas av ett förordnande avvattenskyddsområde kan medföra rätt till ersättning för intrånget.Vattenlagsulredningen har anfört, att bakom kravet atl pågående användning avfastighet avsevärt försvåras ligger tanken alt envar måste vara beredd altunderkasta sig visst intrång av hänsyn till allmänna intressen och att eltbagatellartat intrång inte bör grunda ersättningsrätt mot det allmänna. : Samfundet har i principingen erinran mot vad utredningen anför rörande behovet av en allmänaktsamhetsregel omfattande jämväl ytvattentäkter samt rörande möjligheten attfrån fall till fall utfärda mera preciserade skyddsbestämmelser. Även med detav samfundet förordade prövningssyicniet kan frågan om erforderliga skyddsbestämmelseri sin helhet anförtros länsstyrelser-na utan den nuvarande uppdelningen mellanvattendomstol och länsstyrelse. Svenska vatten- och avloppsverk:;föreningen:Föreningen ser positivt på den föreslagna lagens enhefiigt utformade regler förprövning av vattenföretag och på atl slörre hänsyn tagils till det allmännasbehov. Särskilt värdefullt är alt vid anordnande av grund- eller ytvattentäklersåväl tillstånd som skyddsföreskrifter behandlas i samma instans ochoftast på det lokala planet, dvs. Enligl de föreslagna reglerna får- länsstyrelsebefogenhet att förordna om inrättande av skyddsområden för såväl yt- somgrundvattentillgång liksom att meddela erforderliga bestämmelser för områdena.Till ledning för länsstyrelsebesluten torde lämpligen utarbetas normalförslagfill bestämmelser för vatlenskyddsområde. Det är i samband därmed värdefulltalt få närmare klariagt i vilken omfattning bestämmelse om inskränkning i rätlenatt förfoga över faslighet som omfattas av etl förordnande av vatlenskyddsområdekan medföra rätt till ersättning för intrånget. : Enligt 8 5stadgas alt inför prövning av fråga som gäller vatlensk)'ddsområde, skallsamråd ske med kommunen och innan länsslyrelsen fattar beslut skall ägare ochinnehavare av särskild rätt till berörda fasligheter beredas tillfälle yttrasig. Prop.1981/82:130 225 skallsamråd på tidigt stadium med bl. a. berörda lantbmkare äga rum inför bildandeav vattenskyddsområde. hävdar all länsslyrelsen jämsides medden lagstadgade samrådsskyldigheten med kommunen även skall samråda med bl. a.närmast av vatlenskyddsområde berörda lantbmkare. 8 Allmän farled och allmän hamn : Såsom redovisats i betänkandet byggerdetta på en traditionell innebörd av begreppet "allmän farled",nämligen såfillvida all endast sjöfart i kommersiellt syfte beaktas i dettasammanhang. Vid fidigare lagstiftning har detta fallit sig naturligt, mennumera bör begreppet bestämmas med beaktande av den omfattande trafik medfritidsbåtar som uppstått . Del kan alltså med fogifrågasättas om icke inrättande av allmän farled och hamn bör kunna ske äventill förmån för trafiken med fritidsbåtar. Denna trafik åtnjuter endastallemans-rätlsligl skydd lill den del den ej bedrivs inom beslående farleder.Del snabbt stigande innehavet av fritidsbåtar har ökat trafikeni våra farvatten, vilket, särskilt i närheten av störte tätorter, skapatproblem dels genom alltför intensiv trafik i de existerande, utprickadefarlederna, dels genom frånvaron av utprickning i vatten som trafikeras avfrifidsbåtar dels ock genom bristen på hamnplatser för sådana båtar.Naturvårdsverket, som svarar för bevakningen av frilidsbålstrafikensinlressen, har för atl i någon mån komma tillrätta med dessa problem inrättatsärskilda leder för denna trafik. Det lorde också föreligga etl starkt behov avatt med samhälleligt stöd anordna hamnanläggningar för ändamålet. Tillkomstenav sådana leder och hamnar försvåras dock av atl del nu krävs vattenrätt förnödvändiga anläggningar samt av all del inte är möjligt att erhållatvångsrätter till förmån för dem. Några nackdelar torde inte vara förenade medall i dessa avseenden Hkslälla farleder och hamnar för småbåtslrafik med allmän farled och allmän hamn. Med anledninghärav föreslår hovrätten att möjlighet införs alt inrätta allmän farled ochallmän hamn även för annan sjöfart än kommersiell sådan. Hovrätten för Nedre : En kartläggning avbefintliga hamnar och farleder torde vara önskvärd för motstående intressen ochmöjligen också från andra synpunkter men kan ändå inte anses Qäna någotsärskilt betydelsefullt syfte. Mot bakgmnd härav synes den av utredningen föreslagnainventeringsmeloden onödig, i synnerhet som den kan komma att leda lill ett meromfattande arbete än utredningen föreställt sig. Del borde vara tillräckligtmed en regel som låter vid lagens ikraftträdande befintliga allmänna hamnar ochfarleder bestå även för framliden. Andra stycket i övergångsbestämmelserna tillutredningens "Utkast till lag om allmän farled och allmän hamn" (s.67 f) kan därmed utgå. Beträffande lagutkastet och motiven härför i övrigtvill hovrätten påpeka följande: Inrättande och avlysning förelås kunna skeendast med hänsyn fill kommersiella intressen, nämligen allmänna samfärdselnoch fiskerinäringen. Enligt 5 kap. 11 8 VL kan avlysning grundas även på andraomständigheter. Utredningen har inte motiverat den inskränkning i förhållandefill gällande rätt som 3 8 i lagutkastet sålunda innebär. Det kan inteuteslutas att behov allQämt kan finnas av vidgade möjligheter till avlysning. Oavsett resultatet av kommunikationsdepartementetspromemoria DsK 15 1981182. Prop,1981/82:130 226 1975:9(se s. 225 i betänkandet) förekommer emellertid enligt hovrättens mening ickefillräckliga skäl för alt frångå gällande ordning med en enhetlig reglering avfarleds- och hamnfrågoma i vatlenlagstiftningen. I enlighet med sittställningstagande i fråga om VL-förslagets prövningsordning motsätter sighovrätten sålunda ett uppdelat system, som innebär all frågorna om inrättandeo. dyl. av farleder och hamnar prövas fristående från frågor om inverkan påmotstående intressen. Vidare må framhållas att den prövning av administrativkaraktär som det här är fråga om väsentligen lorde utgöra en angelägenhet förregeringen, som har att göra en samlad bedömning. Det är därför knappastrimligt att låta överta denna prövning. : Tingsrätten har ej någol atlerinra mot ulredningens förslag att något absolut skydd för allmän farledmolsvarande nuvarande regel i 2 kap. 11 8 VL inte skall finnas ifortsättningen. I stället skall förslagets allmänna tillåtlighelsregler med bl.a. skydd för allmänna inlressen (3:3 VL-förslaget) gälla och dessa reglerskall tillämpas oavsett om farleden är allmän eller inte. Enligl VL-förslagethar en farleds karaktär av att vara allmän eller inte endast betydelse isamband med att byggnadsåtgärder o. dyl. skall utföras för farled eller hamn(vattenrätt krävs ej, viss tvängsrätt finns). Tingsrätten tillstyrker att meddessa utgångspunkter de bestämmelser som i övr-igt erfordras närmast fråntransportpolifiska och transporttekniska synpunkter upptas i en särskild lagoch inte i VL. Mot denna bakgmnd måste det vara meningslöst att idetta sammanhang göra en omfattande utredning för att fastställa var allmänfarled och hamn i fortsättningen skall finnas och i varje fall att lill dennautredning knyta sådan verkan atl egenskapen av allmän för farleden eller hamnenupphör om den inte upptagits i förteckning inom ett är efter lagensikraftträdande. Det måste rimligen bli så enligl den blivande VL alt en farledeller hamn som är allmän åtnjuter etl säkrare skydd enligl 3 kap. 3 8 än fariedeller hamn som inte har karaktären av iillmän. a. kommer altbevaka den rätt som en allmän farled eller hamn har. Många farleder, som äratt anse som allmänna, utnyttjas i stor utsträckning av fritidsbåtar och l.ex.i skärgårdarna av den bofasta befolkningen för dess behov av transporter. förslag kommer huvudsakligen sådana farleder och hamnar som behövsfrån transportpolitiska synpunkter och med hänsyn till fiskerinärigen altbibehålla karaktären av allmänna. Enligl tingsrättens mening måste hänsyn ocksåtas till behovet av allmänna farleder för det numera mycket stora antaletfritidsbåtar liksom för befolkningen på öar ulan fast landförbindelse. Eljestfinns risk alt farleder som behövs för dessa ändamål kan stängas genomvattenföretag till följd av att farledsintresset antingen ej bevakasfillfredsställande vid tillståndsprövningen eller ej anses väga nog tungt omfarleden saknar karaktär av allmän. Det är uppenbarl att en inventering somskall beakta även dessa intressen måste bli betydligt mera omfattande änutredningen tänkt sig. Någon olägenhet av nuvarande ovisshet - som innebär altfrågan om en farled eller hamn är allmän prövas från fall till fall - hartingsrätten ej märkt. Som regel godtas påstående härom i målet. Tingsrätten avstyrker därför den föreslagna metodenför inventering av befintliga farleder och hamnar. Tingsrätten föreslår istället att allmän farled eller hamn även skall finnas inom områdedär så är fallet . Andra stycket i övergångsbestämmelserna ilagutkastet bör följaktligen utgå. Om utredningens förslag godtas bör dock ifarledsnämnden ingå representant för eftersom deltaverk Prop,1981/82:130 227 ochinte har att bevaka intresset av farleder för fritidsbåtarna. Växjötingsrätt: Tingsrätten vill understryka behovel av nya regler ägnade altundanröja den i vissa fall rådande tveksamheten rörande vad som innefattas ibegreppen allmän farled och allmän hamn. En grundläggande genomgång av allafarleder och hamnar behövs för att fä ordning på dessa frågor. Därvid bör såsomutredningen anför största hänsyn lagas fill att den allmänna samfärdselnsintressen tillgodoses som fiskerinäringen beaktas. Utredningens förslag om överflyttning tillsjöfartsverket av frågorna om inrättande och avlysning av allmän farled ochhamn godtas. Likaså förordas all bestämmelserna om inrättande och bestånd avfarleder och hamnar upptas i en fristående lag. De rent vattenrättsligatillståndsfrågorna rörande erforderligt byggande i vatten bör som hittillsprövas av judiciell myndighet liksom eventuell skadereglering. Denav utredningen föreslagna metoden är icke invändningsfri. Väl kan godtas atlsjöfartsverket och dess farledsnämnd bestämmer med hänsyn till allmännasamfärdseln och fiskerinäringen, var allmän farled och hamn börfinnas, samt fattar beslul härom i fall då dessa redan enl 5 kap VL ansesallmänna eller beslutar om inrättande av allmän farled och hamn, då dessa ejredan anses allmänna. I den mån allmän farled och hamn klart har denna statusjämlikt 5 kap. VL men icke ingår i sjöfartsverkels förteckning bör denemellertid avlysas genom särskilt beslut och icke automatiskt efter enövergångstid förlora denna sin egenskap. Endast i de fall då tveksamhet råderom farieds eller hamns status bör det av utredningen föreslagna systemet kommai fråga. I samband med inventeringen måste fillses att ävenfarleder som behövs för fritidsbåtar och för skärgårdsbefolkningens transporterförklaras vara allmänna. I farledsnämnden bör därför ingå representant förmyndighet, som har atl bevaka dessa intressen. Sjöfartsverket:Utredningen har erinrat om att i promemoria (DsK1975:9) om planeringen av de svenska hamnarna förordats att sjöfartsverketskall få i uppdrag att upprätta en "långsiktig, fördjupad ochövergripande planering av landets hamnväsende" saml alt svara förtillståndsprövningen av större hamnprojekt från bl. a. trafiksynpunkt och medhänsyn till hamnslmkturen i stort, varvid återverkningarna på andratrafikinvesteringar skall beaktas liksom hamnens regionalpolitiskakonsekvenser. Av detta förslag har ulredningen funnit böra följa, om förslagelvinner bifall, att de i vattenlagen behandlade frågorna om allmän farledsbestånd saml om inrättande m. m. av sådan farled och allmän hamn bör handläggasav i stället för som av vattenrättslig tillståndsmyndighel.Denna utredningens slutsats av förslagen i departementspromemorian förefalleremellertid åtminstone delvis felriklad. Fråga om en farled eller en hamnframdeles skall vara allmän eller inte måste hållas klart i sär från fråga omfarieden (eller närmare bestämt viss farledsanordning) eller hamnen skall fåkomma till stånd eller utvidgas. Den förra frågan gäller främst huruvidafarledens eller hamnens innehavare skall få de rättigheter och förmåner iavsende på vallenrättskrav, särskilda tvångsrätter m. m. enligt vattenlagensom följer med allmänförklaring och då de skyldigheter gentemotallmänheten som kan komma alt föreskrivas. Fråga om hamnens eller fariedensinrättande eller utbyggnad, dvs. om byggandet i , är däremot envaltenföretags-fråga vars behandlande regleras i vattenlagen. Självfallet ärdel inte bara de Prop, 1981/82:130 228 allmännahamnarna och farlederna som bör beaktas i planeringssammanhang. Även en enskildhamn kan bidraga till total eller regional överkapacitet och föranleda krav påtrafikanordningar som bättre kunde utnytQas annorstädes. Om förslagen i departementspromemorian realiserasoch därmed ges en central ställning i vad avser planering förhamn- och farledsanordningar, bör följden härav bli att verket kopplas in påhamn- och farledsfrågor redan på förprövningssiadiet. Under nämndaförutsättningar bör i vattenlagen anges som obligatoriskremissinstans i förprövningsärenden avseende byggande i vatten för hamn- ellerfarledsändamål. delar utredningens uppfattning attnuvarande farledsbegrepp är föråldrat. Såsom utredningen påpekat kan inte utanavsevärda svårigheter fastställas vilka farleder som är allmänna i vattenlagensmening. Men även om så kunnat ske, skulle detta knappast fylla något praktisktändamål enär förhållandena åtminstone i vissa fall radikalt förändrats sedanfarlederna tillkom.