prop · G503179 · 1981-12-31 00:00:00 — Denna tid åtgår tiU slutlig tryckning, utsändande avransoneringshandlingar och ansökningshandlingar för särskild filldelning,ansökan om sädan tilldelning, behandling av ansökan samt beslut och utsändningav särskUd filldelning. Om det skulle bli nödvändigt kan tiden mellan beslutetom ransonering och dennas ikraftträdande förkortas fill ,men dä skulle inte ransoneringssystemet hinna verka och aUa konsumenter hinnafå nödig filldelning. För transportrådets egen del krävs viss extra anställdpersnal tiden () före det preliminära beslutet om ransonering. Efterbeslutet om ransonering inrättas den särskilda ransoneringssekfionen tillvilken en del personal inom rådet flyttas över och andra anställs extra. Denextra personalen behövs "". Under förberedelseskedet köpertransportrådet i stor utsträckning tjänster för ritning och tryckning avblanketter, uppbyggande av system m.m. 1981/82:179 65 En ransonering, vilken riktar sig mot producenteroch vUken genomförs med hjälp av användningsrestriktioner beträffande en vara,beräknas inte få några störte igångsättningsproblem, främst därför att denkräver mindre administrafion. Varaktigheten av en ransonering måste anses ytterstoviss; både korta regleringar och tillstånd, som närmar sig permanentning, börtagas med vid en bedömning av en ransonerings arbetsrättsliga konsekvenser.Sedan en ransonering har upphört krävs visst efterarbete bl.a. för sammanställningaroch bearbetning av erfarenheter. Störte delen av den personal som harsysselsatts i ransoneringsarbetet kommer att inte behövasinom krisorganisafionen. Ett avvecklingssystem bör därför finnas förberett. Genomförs det förslag till nyanställningsskyddslag, som har förelagts (prop. 1981/82:71), torde dehär antydda problemen med avseende på extraanställningar i stort sett halösts. I övrigt torde hanteringen av de arbetsrättsliga frågorna i mångastycken få lösas på samma sätt som vid ännu allvarligare kriser. Inte minsttorde vad som i det föregående har sagts om s.k. skymningslägen kunna tjäna somförebild. 1981/82:179 66 Promemorianshuvudsakliga innehåll ...................... 18 1 Inledning........................................................ .. 19 1.1 Tänkbara konflikter ....................................... .. 19 1.2 Behovet av administrativberedskap ............... .. 19 2 Författningarav gmndläggande betydelse ........... 21 2.1 Fömtsättningar i grundlag förberedskapslagstiftning 21 2.2 Förfogandelagen ochtjänstepliktslagen ............ .. 24 3 Olikaberedskapsåtgärder ................................. .. 27 3.1 Allmänt .................................................... .. 27 3.2 Försvarsmakten ......................................... .. 29 3.3 Det ekonomiska försvaret ............................ .. 29 3.4 Byggnads- ochreparationsberedskapen (BRB) . 3.5 Motorteparationstjänsten(MRT) ................... .. 36 3.6 Hälso- och sjukvård .................................... 37 3.7 Sammanfattning .......................................... . 39 4 Beredskapsfrågor inom lagstift ningsområde ................................................... . 39 4.1 AUmänt ................................................... . 39 4.2 KrigsutbroU ............................................... . 41 4.3 Skymningslägen ......................................... . 45 5 Organisatoriska frågor ...................................... . 53 6 Sammanfattning och förslag .............................. 55 7 Fredskriseroch andra konflikter av ekonomisk karaktär 60 7.1 Allmänna utgångspunkter .............................. . 60 7.2 Arbetsrättsliga konsekvenser ........................ 61 7.3 Krisorganens arbetsbefingelser ....................... 62 Prop.1981/82:179 67 Efter remiss har yttranden överdepartementspromemorian avgetts av , överbefälhavaren (),försvarets civilförvaltning, , beredskapsnämnden förpsykologiskt försvar, , (), överstyrelsenför ekonomiskt försvar (ÖEF), (),arbetarskyddsstyrelsen, civilbefälhavaren i Östra civilområdet, länsstyrelseni . , (), ,Kooperationens förhandlingsorganisation. (), SHIO-Familjeföretagen, Landsorganisafionen i (LO), Tjänstemännens centralorganisafion (TCO), Centralorganisafionen /SR,() samt . Remissinstansema anser överlag att promemorian rättbeskriver problemställningarna, när det gäller den administrafiva beredskapenpå arbetsrättens område. De menar också att promemorian är ett viktigt stegframåt i utvecklingen och tillstyrker att arbetet fortsätts. Det råder ävenenighet om att arbetsmarknadens organisationer bör integreras i totalförsvaret.SACO/SR anser dock att om detta sker lagstiftningsvägen så kan det uppfattassom ett misstroende mot arbetsmarknadens parter. AMS anser att förhållandenainom den offentliga sektorn bör observeras tydligare i det fortsatta arbetetän som har skett i promemorian. Liknande synpunkter förs fram av bl.a.televerket och i lån. framhåller attde kommunala myndigheterna är skyldiga att delta i planeringen avtotalförsvaret. Flera av de remissinstanser som företräderarbetsmarknadens parter framhåller att det finns ett gemensamt intresse attlösa problemen inom den administrativa beredskapen på arbetsrättens område. LOanför bl.a. följande. Den moderna arbetsrätten har vuxit fram under1970-talet främst som en effekt av fackliga krav på olika områden. Det har rörtför den enskilde väsentliga frågor angående anställningstrygghet och godarbetsmiljö, men även frågor om medbestämmande och inflytande i vidare mening.De områden som arbetsrätten reglerar är således viktiga såväl i fredstid somunder andra förhållanden. Inte desto mindre måste i en krissituation dearbetsrättsliga reglerna vika för intressen av högre dignitet. Omdetta torde aUmän enighet råda. Meningama går emellertid isär i fråga omtillvägagångssättet för att nå en lämplig beredskap för krig eller krigsfara.Flera myndigheter som företräder totalförsvaret bland dem överbefälhavaren,försvarets civilförvaltning, och AMS eUer arbetsgivarna bland dem SAV ochSAF -anser att man i första hand bör tillgripa lagstiftning och först därefterta upp frågan om viss anpassning genom kollektivavtal. ÖB anför följande. 1981/82:179 68 Det måste ankomma på statsmakten att fastställa de arbetsrättsligagrunderna för krig eller krigsfara. Detta bör ske så snart som möjligt.Lagstiftningen bör vara offentlig för att öppet redovisa ställda krav. Inriktningför en sådan reglering finns i promemorian. Det är mycket otUlfredsställande att denna frågaytterligare försenas genom som föreslås i promemorian i första hand pröva andravägar. Principen inom arbetsrätten har varit att först lagstiftagrundvärden och därefter låta arbetsmarknadens parter anpassa lagen till olikafömtsättningar genom koUektivavtal. Genom att statsmakten anger gmnderna kanarbetsmarknadens parter därefter förhandla om erforderliga anpassningar. Motdenna bakgmnd -om så erfordras kan lagen om skyldighet för näringsidkarem.fl. att biträda vid planering av rikets ekonomiska försvarsberedskap ändras.I andra delar bör det överlåtas åt fillsynsmyndighet att ge erforderUga dispenser.Sådana dispenser bör förberedas i fred. SAF menar att ett förhandlingsarbete mellanarbetsmarknadens parter för att i ett sammanhang som detta vara meningsfulltmäste ske under premissen att vissa målsättningar skall uppfyllas. Statsmakterna bör främst slå fast att näringslivetvid krig och andra kriser skall bibehållas i största möjliga utsträckning. Ettsådant konstaterande är av betydelse för ett effekfivt näringslivs fortbeståndoch därmed för bevarandet av ekonomiska styrka vid ohka kriser. Detmåste också klargöras sådana fömtsättningar såsom att för produktionens upprätthållandei krig (eller motsvarande krissituation) krävs ökade arbetsinsatser på gmnd avbortfallet av arbetskraft. Det är i det sammanhanget av vikt att statsmakternaanger att andra utgångsvärden gäller för sådana förhandlingar än normalt.Sålunda bör beträffande exempelvis arbetsmiljö-och semesterfrågor alltjämtprimärt skyddsaspekten finnas, medan önskemål om högre standard dämtöver intekan beaktas. Kravet på skydd måste också avvägas med hänsyn tiU de behov förlandets försvar och folkförsörjningen som den berörda produktionen avser attfylla samt de risker som andra medborgare inom totalförsvaret utsätts för vidfullgörandet av sina arbetsuppgifter. Statsmakterna måste vidare ange vilka målsom skall uppnås i förhandlingarna meUan parterna och vilka ramar som finns förförhandlingarna. Exempelvis kan det uttalas att ett visst arbetstidsmått börgälla, varefter partema får avgöra frågor om arbetstidens förläggning ochekonomisk ersättning. Enligt 5AVbör anställnings viUkoren under krigeller krigsfara inte regleras genom kollektivavtal utan genom beslut avregeringen efter i förväg lämnat bemyndigande av och efter samråd medarbetsmarknadens parter. ÖB tiUägger att lagstiftningsvägen är den endamöjliga för att reglera hela arbetsmarknaden, dvs. även de arbetsplatser somsaknar kollektivavtal. De remissinstanser som företräderarbetstagarintressen förespråkar ä andra sidan i första hand anpassningar genomkollektivavtal. LO förklarar sig beredd att i förväg diskutera och medverkatill rimliga anpassningar av arbetsrätten till krigsförhållanden. Tekniken börenligt LO vara att så långt 1981/82:179 69 sommöjligt reglera detta avtalsvägen, t.ex. genom förberedda avtal för krislägenoch färdiga s.k. förhandlingsordningar. Farhågorna t.ex. att MBL skuUe motverkaen effekfiv beslutsprocess i ett krisläge är enligt LO kraftigt överdrivna.Liknande synpunkter på frågan om avtalslösningen förs fram av TCO, /SR ochSALF. TCO anför bl. Då det gäller översynen av de regler som ska gällai händelse av krig eller kristUlstånd vill TCO dock understryka vikten av attarbetsmarknadens parter ges erforderlig tid för att utarbeta bästa möjligalösningar. Inte minst i ett kristUlstånd är det av vikt att de regler som skalltUlämpas på arbetsmarknaden är utformade på ett sådant sätt att de kan fungeraså smidigt och frikfionsfritt som möjligt. När det gäller beredskapsplaneringen för s.k.skymningslägen uttalar sig däremot flertalet remissinstanser för den ipromemorian förordade lösningen, nänUigen att anpassningen sker genomkollektivavtal och dispenser från de för fredsfid gällande författningarna. AMSuttalar bl.a. följande. Beträffande den situation som i promemorian kallats"skymningsläge" biträder styrelsen uppfattningen att man inte skallräkna med att några särskilda beredskapsförfattningar utfärdas eller sätts ikraft. Ett behov av att snabbt omstäUa och inrikta viss produktion av betydelseför försvarsberedskapen kommer dock att föreligga. Styrelsen anser emellertidatt för normala förhållanden gällande arbetsrättsliga regler bör kunnatillämpas och att problemen på arbetsmarknaden i första hand bör lösasavtalsvägen och genom att erforderliga dispenser begärs och medges från fallfiU fall. Som beredskapsåtgärd bör behovet av olika slag av dispenserkartläggas och hanteringen av dem förberedas av parterna i samverkan. ÖEF framhåller också betydelsen av att denadministrativa beredskapen inför en s.k. fredskris upprätthålls och anförvidare. En sådan kris kan faktiskt uppkomma närsom helstmed påföljd att ransoneringslagen sätts i tillämpning och någon avberedskapsnämnderna inom ÖEF:s ansvarsområde kan behöva träda i verksamhet.Detta kan innebära krav på berörda myndigheter som endast kan mötas genombetydande övertidsuttag och restriktivitet beträffande ledighet för befinfligpersonal och ökad möjlighet tUl korttidsanställning av ny personal. De problemsom är förenade med sådana situationer måste enligt ÖEF:s mening ges störstaprioritet i det fortsatta arbetet. Även AMS och i anser attfrågan om beredskap för fredskriser bör studeras. AMS anför dämtöver bl.a.följande. Styrelsen bedömer dock att det inomarbetsmarknadsverkets ansvarsområde och på det arbetsrättsliga områdetknappast i förväg behöver vidtas några särskilda ätgärder för att möta en sådansituation. Vad som kan behöva göras för att så långt möjligt upprätthållasysselsättningen torde kunna ske med hjälp av till läget anpassadearbetsmarknadspolitiska åtgärder och inom ramen för arbetsmarknadsverketsnormala verksamhet. Prop.1981/82:179 70 En särskild fråga som har tagits upp av fleraremissinstanser är humvida beredskapsförfattningar och kollektivavtal med siktepå beredskapsplaneringen bör vara offentliga. Det alldeles övervägande antaletremissinstanser som har tagit upp den frågan tUlstyrker största möjligaoffentlighet. AMS anför exempelvis. En öppen offentlig lagstiftning liksom en öppenoffentlig debatt torde på detta liksom på andra områden vara en styrka.Därigenom erhålls också en parallellitet med annan beredskapslagstiftning, somför övrigt på många områden i än högre grad vid en tillämpning innebärförändringar och ingripanden i kollektivets eller enskUda medborgaresförhållanden. För offentlighet talar dessutom att författningarna öppet börkunna åberopas vid planläggningen. I valet mellan fullmaktsförfattningar och s.k.skrivbordsförfattningar framhåller ÖEF att en fördel medskrivbordsförfattningar kan vara att sådana inte behöver utformas alltfördetaljerade och därför lätt kan anpassas till ändrade förhåUanden. Väljer manden vägen bör emellertid enligt ÖEF författningarna ändå i görligaste mån gesoffentlighet för att underlätta beredskapsplaneringen och göra det möjligt förarbetsmarknadens parter att träffa avtal i anslutning till författningarna. -Om anställningsvillkoren vid krig eUer krigsfara anses böra regleras ikoUektivavtal -något som avstyrks av verket måste avtalen enligt SAV finnastillgängliga i förväg vid alla arbetsplatser där dessa skall fillämpas, bl.a.för att det kan ta lång fid att distribuera dem. Även 5AF förordar offenfiighetbl.a. av det skälet. försvar tar uppfrågan omoffent-lighet ur en delvis annan aspekt och anför bl.a. följande. Om omfattande inskränkningar på arbetsrättensområde skall kunna genomföras efter lagstiftning eller överenskommelse mellanarbetsmarknadens parter och kunna vinna förståelse bland befolkningen, är detav avgörande betydelse, att denna blir väl informerad om de förändringar, sominförts, och motiven för dessa. viU därför i detta ärendefrämst fästa uppmärksamheten på nödvändigheten av att den administrativaberedskapen på arbetsrättens område även innefattar en plan för information. Inför det fortsatta arbetet efterlyser SAF beskedom vilka uppgifter organisatoriskt och materiellt som åligger parterna påarbetsmarknaden. TCO anser det lämpligt att parternas planeringsarbete föregåsav diskussioner mellan arbetsmarknadens parter och arbetsmarknadsministern.SACO/SR efterlyser besked i flera frågor, t.ex. om vilka mera exakta uppgiftersom de fackliga organisationerna skall fylla (medlemsinformation, centrala ochlokala förhandlingar eUer andra uppgifter) och hur många personer som skallingå i organisationernas krigsorganisation och därmed lösgöras från annantjänstgöring inom totalförsvaret. Prop.1981/82:179 71 frågorberörs av remissinstanserna, t.ex. säkerhetsskyddet inom det utvidgadetotalförsvaret (), omfattningen av de föreslagnabranschskiljenämnderna (SFO), samverkan med civilbefälhavarna (civilbefälhavareni Östra civUområdet). Prop.1981/82:179 72 Proposifionenshuvudsakliga innehåll ..................... ... 1 Lagförslag ......................................................... ... 2 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde 4 1 Inledning ....................................................... ... 4 2 Allmän motivering ........................................... 5 3 Upprättat lagförslag ........................................ 10 4 Specialmofivering ............................................ 10 5 Hemställan ..................................................... 15 6 Beslut .......................................................... 16 Bilaga1 Departementspromemorian Ds A 1982:3 ...... 17 Bilaga2 Sammanställning av remissyttrandena ....... .. 67