prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Iförsta hand skall överlämnande av barnet ske på sådant sätt att den vuxne somhindrar beslutets verkstäUighet tillfäUigt bortföres genom polismyndighetensförsorg så som det tar för barnets kontaktperson, annan för uppdragetlämpad person, föräldraansvarig eller annan förälder utan det föräldraansvaretatt förbereda barnet för flyttningen och verkställa den. I andrahand skall barnet personligen hämtas genom polismyndighets försorg om den vuxnesom motarbetar beslutets fullföljd agerar på säu som är ägnat an ge barnetstörre psykiska men vid hämtning enUgt andra stycket än enligt detta stycke,eller om barnets fysiska eller psykiska hälsa utsätts för större risker i denbefintliga miljön än de psykiska men en polishämtning av barnet personligenåsamkar barnet. 5 § Författningsförslag: SkaU överlämnande av barn ske genom polismyndighetsförsorg i enlighet med 4 §, skall barnets kontaktperson, annan för uppdragetlämplig person, föräldraansvarig eller förälder utan del av sådant ansvar ochbarnpsykiater, ' Bilagan, som innefattar två skrivelser, finns inlagen islutet av detta avsnitt. Prop.1981/82:168 286 barnpsykolog eller liknande fackman medverka för an tatillvara barnets intressen. Om särskilda skäl föreligger får rätten, för attunderlätta barnets överlämnande, föreskriva att barnet tillfäUigt skaUomhändertagas på lämpligt sätt. Överlämnande av barn i andra fall 7 § Författningsförslag: Även om dom eller beslut som avses i 1 § inle föreliggerkan den som har föräldraansvaret, när barnet vistas hos annan, begära rättensförordnande att barnet skall överlämnas till honom / enlighet med 4 och 5 §§,om det är uppenbart förenUgt med barnets bästa. Motsvarande skall gälla vid gemensamt föräldraansvar om enav dem som har föräldraansvaret utan beaktansvärda skäl bortfört ellerkvarhåller barnet och den andre begär överlämnande av barnet. I övrigt skall 2-6 §§ ha motsvarande tillämpning. Gemensamma bestämmelser 9 § Motivering: vill all om del överhuvudtagel är genomförbart skallbarnets mening inhämtas. Hur det skall gå lill varierar stort alltefter barnetsålder, utvecklingsgrad, ålder och den allmänna aktueUa situationen. Barnpsykiatriskoch barnpsykologisk expertis bör i normalfallet sköta sådant förfarande medbarnet. Huvudregel skall vara att barnets mening alltid blirutslagsgivande pä precis samma sätt som enligt BFB 6 kap. 17 och 30 §§.Undanlag skall endast medges för situationer liknande dem vi exemplifierat iden sammanfattande motivering för BFB 6 kap. 14, 17 och 17 a §§. Barnet självvet mest om hur bra eller dåligt del är alt vara barn i just den familj somjust del barnet levt med. Ingen annan kan vela det bättre. 9 § Författningsförslag: I mål om överlä/nnande av barn skaU barnets mening ifrågan inhämtas på ett för barnet lämpligt sätt. Barnets mening skall därvid vara utslagsgivande. 10 § Motivering: Betr. praktiska frågor vid umgängesrältens utövande (6.2.4i betänkandet) och BFB 8 kap. 10 §: När det gäller fara alt ett barn förs ur landet vill BRISföreslå att i barnpass skall obligatoriskt medfölja utresetillstånd för allautlandsresor. Sådant utresetillstånd skall alltid vara bevittnat och utfärdatoch undertecknat av föräldraansvarig som ej medföljer på resan. Rent praktiskt föreslår följande tillvägagångssätt: Ibarnels pass anges den eller de föräldraansvarigas namn, personnummer,passnummer, namnteckning saml foto. 1981/82:168 287 Tillstånd kan ges på separat papper eller genom enkelförtryckt text i Bilaga 3 barnels pass: "Jag medger att detta barnreser med (namn och personnummer) den (datum) från (land) till (land ochberäknad hemresedag). Datering, namnteckning, bevillning," Bevillning av varje tillstånd är nödvändigt för allundvika hotsituationer. För att inle onödigtvis komplicera tillvaron i familjerdär sådana här risker inte är aktuella skall generella tillstånd kunna ges förexempelvis i laget. anser att de praktiska konsekvenserna avtUlståndstvång år minimala jämfört med de fördelar förslaget innebär.Nackdelarna är således alt båda föräldraansvariga måste hämta ut passetpersonligen, jämfört med att den ena nu kan göra del med den andraföräldraansvariges skriftliga tillstånd. Möjligheten all ge generella tillståndkan inte anses som särskilt betungande i de fall där riskerna för ev.kidnappning bedöms som obefintliga. Fördelarna är däremot flera och betydligt tyngre vägande,även om de kommer färre familjer tillgodo. Med detta förfarande undviker mansjälva hotsituationen för barnet, vilket i många fall är en outhärdlig press.Man undviker också en ökande konflikt mellan föräldrarna enbart p.g.a. rädslanför alt en sådan här risk existerar att barnet skall kunna föras ur landet. Manundviker förhoppningsvis också den kalastrof en kidnappning innebär för barnet. Ingen kan med något som helst anspråk på tillförlitligheti förväg uppskatta risken för att någon egenmäktigt skall föra barnet urlandet. Det enda som slår oss till buds är att förhindra möjligheterna av atten sådan situation uppslår. Som del är nu måste vi först vänta tills del välhänt. När det sedan hänt inser vi att vi nästan aldrig har några medel altingripa med för alt rätta till den katastrof som inträffat. förordardärför alt vi i gör allt för all undvika sådana här risker all barnskall fara illa. 10 § Förfatlningsförslag: Föreligger i mål enligt detta kapitel fara att barnet försur landet eller är målet av annan anledning brådskande, kan rätlen förordna altbarnet skall omhändertagas på sätt som rätlen finner lämpligt. Kan beslut enligt första stycket inle avvaktas fårpolismyndighet vidtaga sådan omedelbar åtgärd som kan ske utan skada för barnetoch i enlighet med 4 och 5 §§. Åtgärden skall genast anmälas lill rätten, som utandröjsmål prövar om den skall bestå. 11 § Författningsförslag: Hämtning och annan åtgärd beträffande barnet skall ulföraspå ell för barnet så skonsamt sätt som möjligt och med iakttagande av tillgängUgakunskaper om barns behov därvidlag. Barnet skall alltid erbjudas kristerapi avexpertis i samband med åtgärder enligt detta kapitel. Prop.1981/82:168 288 Tillfällig bostad för barn Bilaga 3 föreslår all nedanstående förfatlningsförslag införesi BFB 8 kap. mellan 12 och 13§§. Vi har därför preliminärt numrerat vårtförslag till 12a§. har uppsökts av barn som befinner sig ien akut krissituation. Det kan gälla misshandel i hemmet, fysisk likaväl sompsykisk, svårigheter i ell fosterhem eller vid en intagning på barnpsykiatriskklinik eller i andra situationer. Gemensamt har i alla dessa fall varit att ingen vuxentagit deras hjälpbehov på allvar. När barnet bett om hjälp har del ignoreratsav den vuxne och har barnet med list eller våld förts tillbakatill just den situation som barnet finner outhärdlig och söker hjälp för attbearbeta eller komma ifrån. I sådana här fall kan barnet bli desperat och söka sigtill 'riskmiljöer' därför att det är del enda som återstår där ingen förväntasvilja lura eller tvinga tillbaks barnet lill det barnet inle klarar avatt utsättas för. För att ge barnet en nödvändig paus i krissituationen villBRIS alt man i sådana fall skall förordna om tillfällig bostad för barnet ochvid behov även om umgängesrätlen i enlighet med barnels önskningar. Dä kan mani lugn och ro bearbeta situationen och hinna finna lämpliga, mer varaktigalösningar som barnet får tillgång till ett vuxet slöd i den akutakrissituationen. Förordnande enligt 12 a § bör kombineras medsamarbetssamtal i enlighet med BFB 6 kap. 29 § och förhoppningsvis leda framtill en fungerande lösning. Vill barnet prata i enrum med en terapeut skalldetta respekteras och begär barnet att vad som därvid yttras inte får förasvidare skall även detta respekteras. Barnet bör delges möjligheten av attföreträdas av en egen terapeut och del bör beslutas i enlighet med barnetsönskemål därvid. 12 a § Förfatlningsförslag: Har överlämnande av barn skett i enlighet med 4 och 5 §§eller befinner sig barnet uppenbart i annan akut krissituation och uttryckerklar motvilja att återvända hem eUer att stanna kvar där det är, kan tillfälligbostad förordnas för barnet. I första hand skall sådan bostad förordnas hos barnetskontaktperson eller annan vuxen som barnet känner och har förtroende för. Vid behov skall tillfälligt förordnande meddelas även omumgängesrätten. Förordnande enligt denna paragraf skall innebära erbjudande omsamarbetssamtal mellan berörda parter och förordnandet skall bestå så längebarnet har behov därav. Sådant förordnande kan ske på begäran av barnet ellerav vuxen som uppmärksammat barnets behov av förordnandet till rätten,socialnämnden eller barnombudsmannen. Utfärdas förordnande i enlighet med denna paragraf avrätten kan det meddelas utan huvudförhandling och går i verkställighet lika medlagakraft ägande dom, men kan återkallas av rätten så snart barnets behov avförordnandet upphörl. Prop.1981/82:168 289 Yttrande över motion 1977/78:1478 av och om verkställigheten av beslut i vårdnadsärende. Föreningen /Barnens Rätt I Samhället vill härmed kommamed följande synpunkter. anser att det enda tillfälle där en polishämlning kanvara motiverad är när barnet har det sä svårt i sin befintliga miljö att enpolishämlning trols allt gör mindre skada på barnet än den redan pågåendefysiska eller psykiska misshandeln. Den nuvarande lagtexten är formulerad på det sättet altlänsrätten kan vägra verkställighet om risk, som ej är ringa, föreligger förskada på barnets kroppsliga eller själsliga hälsa. Polis kan nu i praktikenanlitas för att hämta barnet om del inle finns läkarintyg som gör det troligtatt sådan risk föreligger i polishämtningssiluationen. Inle ens mycket kvalificerade personer på barnavårdensområde, t. ex. läkare eller psykolog, kan i förväg bedöma vilka risker barnetkan utsättas för i en situation som inte ägt rum. Även om risken skulle bedömassom ej vara ringa är detta en felaktig utgångspunkt när del gäller för barn sålivsavgörande frågor som förflyttning mellan olika miljöer. föreslår att redan vid ett tidigt stadium ivårdnadsutredningen skall barnet få tillgång till en erfaren barnpsykolog ochfå utse en egen förtroendeman. Del är viktigt att barnet haft förtroende fördenna senare person redan innan krisen blivit akut. Många barn har i denna vårdnadssituation själva tagitkontakt med och uttryckt sin vilja och sina önskemål. ' erfarenhetervisar att barnen just i vårdnadsutredningsmål upplever situationen så starktatt de tvingas ta ställning med eller mot sin vilja, även om de inte kanformulera eller förmedla känslorna. Alla barn, särskilt de som inle själva kunnat uttryckasina önskemål, behöver en kvalificerad barnterapeutkonlakt i dessakrissituationer. är klart av samma uppfattning som motionärerna, attpolisens befattning med verkställighet av beslut i vårdnadsärenden m. m. börbegränsas till t. ex. vid fall av barnmisshandel där inget dröjsmål kantolereras. Föreningen vill påpeka att barnet endastdelvis är hjälpt genom den föreslagna reformen. De men som barnet kan få ihämtningssituationen beror dels på den oundvikliga förskräckelsen vidpolishämtningen men dels i minst lika hög grad på den förtvivlan somövergreppet på barnels innersta vilja orsakar i de fall då man inle tagithänsyn till barnets egen önskan om vårdnadshavare. anser därför att varjeansökan om hämtning av bam från en vårdare till en annan i sig ska utgöraindikation till att en barnpsykolog inkopplas av länsrätten för att tillvaratabarnets intressen. Vid det beslut om ev. hämtning som sedan fallas skallbarnpsykologens utredning om barnets behov och önskemål vara utslagsgivande. Bilaga tiU ' yttrande över motion 1977/78:1478 av ÅkePolstam och om verkställigheten av beslut i vårdnadsärende. Föreningen anser att poUshämtningar inte skaförekomma i rena vårdnadsfrågor. Särskilt inte när det handlar om barn somsjälva tagit ställning och valt att bo hos t. ex. den förälder som formelltinte är 19 1981/82. 1 saml Nr 168 All barnpsykiatrisk expertis är ense omatt det för barnet är Bilaga 3 ett mycket svårt avgörande att välja en förälder och då isamma val avvisa den Det är ett val som barn inte gör om deinte har myckel starka skäl till det. Men då ska också de vuxna respektera dettasvåra steg barnet Vuxna måsle la barn på allvar och inle ingripa mot derasvilja därvidlag om inle barnels val innebär allvarliga risker fördess fysiska eller psykiska hälsa. Vi vet inom , i likhet med alla andra som arbetar medde barn som upplevt en eller flera polishämtningar, att varje polishämtning ären allvarlig risk för barnels hälsa och att de men som dä uppstår är långvarigtbestående. Den riskbedömning man gör före polishämtningar är enfelaktig och meningslös utgångspunkt. Utgångspunkten i alla tvister där barn ärinblandade är enligt lagen barnels bästa. Del är myckel sällan man kan förenabarnets bästa med en polishämtning. Del handlar egentligen om ett maktmedel,där den svagaste och mest sårbara parten, barnet, aldrig kommer till tals. anser att när del gäller att höra barn om deras viljaså behövs ell nytänkande både inom socialvården och rättsväsendet. De som haransvar all utreda och döma i känsliga vårdnads-, placerings- ochomhändertagandemål måste börja lyssna på och ta hänsyn lill barns egna önskemåli en situation som gäller hela deras livsmiljö och uppväxlvillkor. Många barn kan inte uttrycka vem de vill vara hos. Debarnen behöver hjälp att reda ut sina känslor genom all få prata med någon somär van all lyssna och erfaren i att tolka barn. Som lagen är skriven nu så är det relativt sett kanske ettfåtal barn som verkligen är direkt drabbade. Mångdubbelt fler lever dagligdagsunder det ständiga hotet av en eventuell polishämtning. Så länge en part hotaratt ta lill detta tillåtna tillbygge i föräldrars prestigekamper, så längetvingas också barnen leva i den fullständiga rättslöshet som del innebär attaldrig vela när eller om polisen kommer. Hem, till skolan, var som helst, närsom helst. Barnet kan aldrig känna sig säkert. Det kan vara svårt för vuxna all föreställa sig vad detinnebär att leva med det hotet, men det är tyvärr en realitet för många barn.En verklighet som vi tillåter så länge vi tillåter polishämtningar i renavårdnadstvister. Inom har vi ofta exempel på andra förflyttningar avbarn, som för barnens del innebär samma svåra upplevelser som polishämtningaroch alltså bör förbjudas. Det går lill på så sätt att man flyttar barn från ell hemtill ett annat ulan alt förvarna vare sig barnet eller det hem där barnetvistas. har dokument som visar att man före en sådan förflyttningt. o. m. förnekar att den kommer att äga rum (varpå chocken blir ännu störreför barnet). Själva förflyttningen går lill så att barnet ulan förvarningflyttas direkt från en sjukhusvistelse, från ett barnkalas, från skolan, frånett fosterhem, från annan vårdare e. d. Barnet hinner inte ställa om sigpsykiskt, det hinner inte få med sig varken kläder eller trygghetssymboler. Detkan också vara så alt det ställe barnet förs lill är just den plats på jordenbarnet helst av allt inle vill vistas på. Barnet kan dessutom tro att de vuxna som barnet bott hos,och som kanske är dess känslomässiga föräldrar, i hemlighet gått med på dennaförflyttning och inte vill ha barnet. Del är vanligt att man i dessa fallutfärdar besöksförbud för de tidigare vårdarna "så alt barnet i lugn ochro för växa in i Prop.1981/82:168 291 den nya miljön". Varpå barnets farhågor visar sigbekräftade: de ville inte ha Bilaga 3 mig, de brydde sig inte om migegentligen. Sedan kan man försöka ge det barnet förtroendet tillbaka för vuxna.Och myndigheter. Med hänsyn lill del ovanstående vill att lagen ompolishämtningar åtföljs av föreskrifter om vissa förutsättningar för hur enförflyttning av barn kan få äga rum. I dessa föreskrifter skall stadgas hurlång tid i förväg alla inblandade parter ska få veta detta beslut och hur lång"inskolningslid" med minimum antal besök i varandras miljöer barnetoch den nya vårdaren måste göra. föreslår en inskolningstid ,den nya vårdaren gör många besök i barnels aktuella hemmiljöoch all barnet också bör göra flera besök och övernattningar i den nya miljön.Som besök skall i regel inle räknas kortare lid än en halv dag. Som ny vårdareräknas alla andra än den som barnet bor hos när förflyttningen beslutas. Innan den definitiva förflyttningen sker skallobligatoriskt ingå alt den barnlerapeul, som skall följa barnets reaktionerunder hela inskolningen, avslutar med ett förutsättningslöst samtal där barnetskall ha möjlighet all la ställning till den föreslående flyttningen. Anser sigbarnet behöva del skall inskolningstiden kunna förlängas; vägrar barnetkategoriskt all alls flytta skall beslutet omprövas och barnets beslut ska hastor betydelse i den bedömningen. Vill barnet flytta till den nya miljön innaninskolningstiden är över ska detta kunna medges när man övertygat sig om alldet är barnels verkliga vilja. När det gäller fall av kidnappning (egenmäktighel medbarn) så är del orimligt alt länka sig att något barn orkar med all förstkidnappas och sedan polishämtas. Barnpsykolog tillsammans med en person sombarnet redan känner och har förtroende för, och som inle tillhör de stridandeparterna, bör kopplas in för alt tillvarata barnels intressen. De skall försökahitta andra gångbara lösningar än polisingripande. Fungerar ingen annan lösningän polisingripandet skall barnpsykologen och förtroendemannen aktivt delta iden situationen på ett sätt som mildrar chockupplevelserna för barnet så långtmöjligt är. Slutligen vill att resurser skall finnas så att debarn som måst utsättas för polishämlning undantagslöst skall få bearbeta dettatrauma tillsammans med erfaren barnterapeut. Frågan om överlämnande av barn har i allmänhet ett direktsamband med tvister mellan föräldrar om vårdnad och umgängesrätt. Överlämnandemed hjälp av polis etc, som gjorts offentliga genom alt föräldrar lämnat ut sigoch barnen till allmänhetens bedömning genom tidningarna, har verkat pådrivandenär det gäller önskemål om förändringar av gällande bestämmelser. Men de allraflesta överlämnanden av barn går lungt till. föreslås att ärenden av denna typ överförs till aUmännadomstolarna från länsrätterna, som f. n. handlägger dem. Man vinner attsamtliga ärenden som rör vårdnads- och umgängesräll handläggs av allmändomstol. En nyhet är alt föräldrarna skall kallas till muntlig förberedelseinför rätten, om inte den som har hand om barnet frivilligt kan förmås altöverlämna barnet. Man vill försöka uppnå en samförståndslösning medutgångspunkt från vad som kan anses vara del bästa för barnet. Genom att inkalla föräldrarna till rätten uppnår man ensituation, där Prop.1981/82:168 292 föräldrarna tvingas sitta ner och diskutera fram enlösning. Om man ändå inle Bilaga 3 kommer överens, kan rätten besluta om ettsammanträde inför medlare. Detta bör kunna förhindra hämtningar genommyndigheternas försorg, specieUt som rätten dessutom ges möjlighet att väckafrågan om omprövning av föräldraansvaret, om det ligger i barnets intresse.Vite och överlämnande av barn skall som tidigare kunna användas, men del senareendast när det är fråga om överlämnande till den som har föräldraansvaret ochendast då det är uppenbara risker för barnet i den miljö det vistas. Till skyddför den umgängesberättigade föreslås väsentligt höjda vitesbelopp i faU avvägran att lämna över barnet. W anser att de föreslagna förändringarna kommeratt gagna barnet men också ge föråldrarna en chans att bättre penetrera dehinder som uppstår på grund av olösta konflikter. 6.43 Föreningen och Rätt (FoR) inkom till länsrätterna 245 målangående FB 21. På årsbasis bör antalet vara cirka 450. Dessa mål är allasynnerligen allvarliga, de rymmer ofta mycken tragik och uppslitande, evigtihågkomna upplevelser för de inblandade barnen. Allt måste göras för att lättaderas börda i dessa sammanhang. FoR har alltsedan 1970 ägnat mycken uppmärksamhet ål FB 21och i ett flertal sammanhang lämnat förslag till ändringar i FB 21 samt ifrågor med direkt anknytning härtill, så t. ex. länsrätternas roll. Senast FoRframförde vissa synpunkter var i vårt remissvar på motion 1977/78:1478 av ÅkePolstam och om verkställighet av beslut i vårdnadsärenden. FoRbifogar ett exemplar av detta svar emedan däri behandlade frågor ligger heltinom rubriken för delta avsnitt. Med denna bilaga' förkortas också texten idetta avsnitt saml påvisas kontinuiteten och uthålligheten i FoR:s tidigareframförda åsikter. framförde FoR som sinuppfattning att länsrättens handläggning av mål enl FB21 borde läggas över påden dömande instansen. Det är således med tillfredsställelse FoRkonstaterar att utredningen nu föreslår all tingsrätterna skall övertalänsrätternas handläggning av mål enl FB 21. Länsrättsärenden - antal och verkningar av beslut. Iremissvaret, bilagan, motiverade FoR varför det vore angeläget för Lagutskottetatt söka kartlägga vad som beslutas i länsrätterna enl FB 21 samt verkningarnaav dessa beslut. Utredningen har presenterat statistik avseende målvid landets länsrätter en FB 21, nämligen antal, antal "vägran" avverkställighet, omfattning av vite och hämtning. I anslutning till detta harutredningen i beklagligt ringa utsträckning presterat orsaksanalyser, exempelvisvarför så få viten utdömts och varför så få hämtningar behövt verkställas. I inledningsraderna till detta avsnitt refererar FoRaktuell statistik från , som visar att antalet mål enligt FB 21synes öka. FoR vill också hänvisa till sitt utredningsresultat i anslutningtill bilagan, vilket kan anses så aktuellt och kvalitativt gott all FoR bl. a.när det gäller sitt ställningstagande till "hämtningar" vill stödjasig på materialet. Nedan tar FoR upp några principiella frågor till behandling. I ett tvistemål, där parterna intagit låstapositioner, är de oftast dåligt motiverade för medling och ger med sig förstnär de konfronteras med ' BUagan finns Intagen i slutet av delta avsnitt. Prop.1981/82:168 293 stort obehag eller hot om tvångsmedel. Som sådantuppfattas troligen ofta Bilaga 3 redan en ansökan om verkställighet genomhämtning. Över huvud saknar vi i detta sammanhang en allsidig analys frånutredningen om tvångsmedlens funktion. FoR önskar här hänvisa lill sin i bilagangenomförda diskussion. Hämtning - massmedier. Utredningen har ägnat spaltutrymmeåt åsikter av typen alt hämtning vållat "stor uppståndelse inte minst imassmedier" och "skett under uppseendeväckande former". Vi anserdet felaktigt alt på detta sätt kritisera hämlningsförfarandet utifrån ett par,som vi kontrollerat, rena undantagsfall då ena parlen bjudit in pressen. Hämtning som tvångsmedel. Utredningen vill i principavskaffa hämtning som tvångsmedel. Utredningen skriver bl. a. att hämtning ivarje fall inte bör få komma i fråga "för att få till stånd en av domstolfastställd umgängesrätt". Detta betyder att utredningen vill begränsahämtningsmöjlighelen till sådana undantagssituationer när barnet riskerar attlida skada där del vistas och endast när den som har föräldraansvaret begärbarnets utlämnande. Detta ställningstagande ligger helt i linje medutredningens förbluffande svaga engagemang för problemet"umgängessabotage". Vi har prenelreral detta mer i detalj i avsnitt4.42 (till denna remissammanställning) till vilket vi hänvisar. I dessa frågor har vi ett helt annat synsätt änutredningen. Självfallet bör vi försöka organisera en socialtjänst, som blirkapabel all bidra lill en minskning av det antal krissituationer, som lederfram till FB 21 -mål men vi får å andra sidan inle avhända oss det ytterstatvångsmedlet vare sig i vårdnads- eller umgängestvister- diskriminering avumgängesberättigade får inte förekomma för barnels skull. Beslutsproceduren Utredningen föreslår: , steg 1 (§2) FrivilliBl överlämnande I , ., alt. förordnande av medlare I steg 2 (§ 3) Förberedelse/förlikning steg 3 (§ 4) Särskild medling steg 4 (§ 5) Beslut Utredningen föreslår ett mjukt tillvägagångssätt medupprepade tillfällen lill medling och förhkning. Beklagligtvis innebär dettaatt proceduren kommer att bli tidsmässigt utdragen - karakteristiskt nog hartidsfristen tagits bort.