prop · G503127 · 1981-12-31 00:00:00 — Förekomstenav kommersiell reklam i programmen skall i sig vara gmnd nog för ingripanden.Enligt detta resonemang bör del vara tillräckligt att ange att kommersiellreklam inte får sändas i närradion. Därmed avses i sak detsamma som i nugällande provisoriska lag, nämligen att sammanslutningarna inte får upplåtaplats för reklam för annans räkning i programmen, dvs. bedrivaannonsverksamhet, och atl de inte får göra reklam för egen kommersiellverksamhet. Dethör också till saken att, när ett reklaminslag har getts plats i en sändningmot vederlag, det egenthgen föreligger ett fall av ofillåten sponsring. Någonhar befingat sig ett visst programinslag och har därför ställt medel till densändande sammanslutningens förfogande. Jag återkommer till detta och liknandefall av sponsring men vill i detta sammanhang först bemöta kommitténs farhågorom att en vid tolkning av begreppet kommersiell reklam kan bli följden av atldet uttryckliga kravet på vederlag slopas. Innebördenav begreppet kommersiell reklam bör inte tolkas olika beroende på om vederlaghar konstaterats eller ej. Vid bestämmandet av vad begreppet innebär bör manknyta an till hur del tolkats i marknadsföringsrättsliga sammanhang näringripanden har ifrågasatts mot tryckt reklam. Det har belysts i förarbetena tillmarknadsföringslagen och senast vid tillkomsten av lagen om namn och bild ireklam (prop. 1978/79:2, LU 6, rskr 46) och vunnit viss stadga i rätlsfillämpningen.Del uttalades i den propositionen att som grund för ingripanden mot trycktskrift vid sidan om tryckfrihetsförordningen (TF) enligt lagstiftningen omreklam har åberopats att det är fråga om åtgärder a\ utpräglat kommersiellnatur som inte avser nyhetsförmedling eller åsiktsbildning av det slag som TFhar att värna om. Enligt lagrådets yttrande i samma lagstiftningsärende innebärdet att åtgärderna skulle vidtas i kommersiell verksamhet och i kommersielltsyfte och ha rent kommersiella förhållanden till föremål. Detta bör också för närtadionsdel innebära att det vidarebefordrade reklamyttrandet skall härtöra från ennäringsidkare och vara ett led i hans marknadsföring. Det skall vidare uppsåtligensyfta till avsättning eller anskaffande av produkter, tjänster eller andranyttigheter, dvs. angå en näringsidkares affärsverksamhet eller i dentillhandahållna nyttigheter. Detsagda innebär inga hinder för en sammanslutning att i servicesyfte informera omkulturella företeelser och evenemang såsom om böcker, filmföreställningar ellerolika andra slags arrangemang bara, som sagt, det inte sker som ett led i egeneller annans näringsverksamhet och i marknadsföringen av där tillhandahållnaprodukter. Vadjag nu har föreslagit innebär, som jag framhållit tidigare, ingen förändring avrättsläget. Jag är medveten om alt en lagstiftning som går ut på att förbjudaen viss typ av reklamyltranden kan medföra vissa gräns- 1981/82:127 21 Sådana föreligger f. ö. oavsett om vederlag är enfömtsättning för lagstiftningens tillämpning eller ej. Väsentligt är dock attden övervakande myndigheten kan fillämpa de sanktioner som står till buds medförsiktighet och utbilda en vägledande praxis. Jag övergår nu tillsponsringsbestämmelsen. Kommittén har i sitt förslag till sådan bestämmelsetagit sikte på sponsring i dess egentliga mening, dvs. sådan bidragsgivning somkan befaras ha kommersiella bevekelse-gmnder eller syften. I enlighet därmedhar kommittén begränsat förbudet till att avse medel eller annan egendom som a"en näringsidkare" har ställts fill sammanslutningens förfogande. Detär också enligt min mening ett självklart förstahandsintresse att hindra enkommersiell styrning av programmen. I likhet med vad bl. a. harframhållit i sitt remissyttrande anser jag emellertid att otillåten sponsringskall anses föreligga också i fall där den inte är direkt kommersiellt befingad.Även sådan finansiering som syftar fill att påverka programverksamheten iexempelvis politisk riktning, bör vara utesluten. Jag förordar därför en meragenerell utformning av bestämmelsen i fråga. Denna min inställning gör dock attbestämmelsens räckvidd i andra hänseenden måste anges så exakt som möjligt. Såvälden gällande som den av kommittén föreslagna lagstiftningen kan annars enligtmin mening föra för långt. Det hänger också samman med att de föreningar somkan komma ifråga i närtadion i många fall är beroende av stöd och bidrag avolika slag och från olika håll för att kunna driva sin verksamhet. Det måstegöras helt klart vilken slags bidragsgivning som är otillåten för en föreningsom sänder i närradion. Detta bör kunna uppnås genom att förbjuda sändning avett visst program eller ett visst programinslag som bekostas med medel ellerannan egendom som ställs till förfogande för en sammanslutning under den fömtsättningenatt sammanslutningen sänder programmet eller inslaget. Det utesluter sålundainte sådan sändningsverksamhet som baseras på medel som har skänkts till sammanslutningeni syfte att göra det möjligt för den att sända vissa slag av program, såsom t.ex. gudstjänster, politiska debatter eller idrottsevenemang. Någraremissinstanser har fört fram den åsikten att redan ett ofillbörligt gynnandeav viss näringsverksamhet borde förbjudas. En sådan anslutning till vad somgäller för de allmänna programföretagen kan emellertid inte åstadkommas utanatt större delen av det regelsystem som gäller för dem görs tillämplig pånärradion. Det vore inte förenligt med den syn på närtadioverksamhet som jaghar redovisat som min utgångspunkt. Jag vill emellertid framhålla attåtskilliga inslag av den art som remissinstanserna syftar på i stället tordekomma att träffas av den föreslagna sponsringsbestämmelsen. I fall avotillåten sponsring är det med all sannolikhet typiskt så, att sponsorn gynnaspå något sätt i programmet. Ett sådant programinnehåll blir alltså åtkomligtför ingripanden enligt sponsringsbestämmelsen. 1981/82:127 22 2.3.4Begränsning av rätten att sända centralt producerade eller samma program överflera sändareprogram Föredragandensförslag: Sammanslutningens sändningar får inte, annat än i begränsadomfattning, innehålla material som inte har framställts för den egnaverksamheten. Kommittéförslaget:Programutbudet skall till övervägande delen bestå av material som harproducerats särskilt för sändningsområdet. Remissinstanserna:Ett tjugotal remissinstanser har yttrat sig i frågan. Förespråkarna för denföreslagna regeln, som är i majoritet, hänvisar till vikten av att upprätthållanärradions idé. De som föreslår att någon regel om programmens lokala karaktärinte skall finnas anser att en sådan skulle innebära en obefogad inskränkningav yttrandefriheten. Föredragandensskäl: Som jag har framhållit är syftet med närradion att skapamöjlighet för ideella folkrörelser och organisafioner att sända lokalaradioprogram. Detta uppnås enligt min uppfattning dels genom att endast lokalasammanslutningar får sändningstillstånd, dels genom att det föreskrivs attprogrammen för vaije sammanslutning till största delen skall bestå av materialsom har framställts för den egna verksamheten. Erfarenheternaav försöksverksamheten visar, som närtadiokommittén redovisar i sittbetänkande, alt det har förekommit tendenser till att utnyttja närradlosändarnadels för att distribuera centralt producerade program, dels för samtidigsändning av samma program över sammankopplade sändare. Ettsådant utnyttjande står enligt min mening i strid med närradions gmndidé ochbör av den anledningen inte vara tillåtet i en reguljär verksamhet. Tankenatt närradion skulle sända lokala program har framstått som självklar alltifrån det att idén om vad som då kallades särskild ljudradio förstpresenterades. Någon kritik mot denna gmndläggande idé har inte hellerförekommit från remissinstansernas sida. Jagvill också framhålla att jag anser det vikfigt att kravet på programmenslokala karaktär inte tillämpas rigoröst. Avsikten är, som jag redan harframhållit, inte att förbjuda varje program som saknar anknytning till sändningsorteneller enstaka program som produceras av t. ex. en riksorganisation medlokalavdelning på sändningsorten. Jag fömtser att det kan finnas situationer dåsådana inslag och program är motiverade. Jag vill nämna några exempel på sådanasituafioner. Införett politiskt val kan det vara naturligt att de politiska partiernas lokalavdelningarvill utnyttja möjligheten att i radion få medverkan både av det egna partietsledande företrädare på riksplanet och av någon riksdagsman från det egnalänet. Del kan också vara önskvärt att kunna utnyttja informationsmaterial somhar producerats av riksorganisationen. 1981/82:127 23 Införfolknykterhetens dag kan det te sig naturligt alt den lokala nykterhetsföreningenvill utnyttja material som av den egna riksorganisationen eller t. ex.nykterhetsrörelsens landsförbund sammanställts inför dagen. Isamband med ett folkrörelsejubileum, en samfundskonferens eller en centralårsstämma inom ett idrottsförbund eller en kan det finnasintresse av att förmedla glimtar från evenemanget genom närtadion. Föreskriftenom programmens lokala karaktär bör enligt min mening inte lägga hinder i vägenför att vid dessa och liknande tillfällen sända inslag i program eller enstakahela program som har producerats centralt utan direkt anknytning tillsändningsområdet. Jagvill också framhålla att olika invandrarorganisationer kan ha behov av attproducera program centralt för sändning över flera närradiosändare. Med hänsyntill dessa organisationers speciella uppgifter anser jag att sådan centralprogramproduktion bör vara tillåten. Inomsamma kommun kan en förening också ha ett särskilt behov att använda sig avflera sändare. I den omfattning etemtrymmet medger bör mer än en sändare fåanvändas inom samma kommun. I sådana fall anser jag att föreningen skall fåsända samma program över flera sändare. Särskilt för närtadions möjligheter iglesbygder och i kommuner med stor yta är detta angeläget. Denföreslagna regeln avser i övrigt att förebygga ett systematiskt och regelbundetutnyttjande av centralt producerade program utan naturlig anknytning till detområde som täcks av närtadiosändningarna. Regeln är inte avsedd att begränsaanvändningen av musik som finns inspelad på fonogram. Föredragandensförslag: Det behövs förtursregler när den tillståndsgi-vande myndigheten skallfördela knapp sändningsfid. Därvid bör hänsyn i vissa fall få tas lillsammanslutningens karaktär. Eljest får lottning tillgripas. Kommittéförslaget:Inga särskilda förtursregler har föreslagits. Tidsfördelningen bör i förstahand ske lokalt genom att de sändande sammanslutningarna kommer överens om etttidsschema, som sedan fastställs centralt. Beslut om tidsfördelning bör kunnaomprövas . Remissinstanserna:Många remissinstanser efterlyser riktlinjer för fördelningen av tider somefterfrågas av flera sammanslutningar. Föredragandensskäl: Antalet tillgängliga timmar för sändning i närradion är begränsat. Vissatider är naturligt nog mera eftersökta än andra. Det kan alltså komma att inträffaatt flera sammanslutningar önskar sända på den normalt endafrekvens som står till buds. Det är inte osannolikt att tillgänglig tid vidrimlig fidpunkt över huvud Prop.1981/82:127 24 tagetinte förslår att möta efterfrågan. För sådana situationer bör det finnas förtursreglerefter vilka den tillståndsgivande myndigheten skall fördela sändningstiden. Jagutgår ifrån att man liksom hitfills i flertalet fall skall kunna fördela sändningstidenmellan de sändande sammanslutningarna genom frivilliga överenskommelser. Detfår dock fömtsättas att det i fortsättningen kan bli vanligare att behövaransonera och omfördela fillgänglig sändningstid och atl ompröva fastlagdatidsscheman än under försöksverksamheten. I de fall då trängselsituafionerkan förutses bör scheman läggas upp så att nya önskemål kan tillgodoses med såsmå ändringar som möjligt. På detta sätt bör prakfiskt taget alla sökande kunnaberedas ungefär likvärdigt utrymme åtminstone sett över . Enligtden gällande provisoriska lagstiftningen får vid fördelningen av tillståndhänsyn tas till det behov av ämnesmässig allsidighet som kan finnas för attsyftet med försöksverksamheten skall uppnås. Hänsyn får alltså tas till väntateller uppgivet programval. Minprincipiella inställning är att det i en reguljär närradioverksamhet intelängre skall vara möjligt att på det sätt som har skett under försöken låtasändningarnas innehåll påverka beslut om sändningstillstånd och tidsfördelning.Det bör emellertid inte utesluta att den tillståndsgivande myndigheten vidtidsfördelningen i vissa fall kan få ta hänsyn till sammanslutningamaskaraktär. Det är allmänt sett angeläget att ohka typer av sammanslutningarblir representerade i närradion. I trängselsituationer bör därför företrädekunna ges åt en sammanslutning om därigenom antalet olikartade sändandesammanslutningar på orten ökas. Ocksåi vissa andra fall bör avsteg kunna göras från principen att inte se tillsammanslutningens programinriktning. Jag tänker då på fall som "Me-tall-41;anskonfliktradio" (kommittébetänkandet s. 90), dvs. fall när någon sammanslutningsintresse av att få sända är självklart och starkt. ex. få ändra i ordinarie tidsscheman i anledning av någon ofömtseddhändelse eller t.ex. inför en folkomröstning. Iundantagsfall bör fördelningen av sändningstid kunna ske genom lottning. Föredragandensförslag: Frågan om pliktleveranser till arkivet för ljud och bild () börinte aktuahseras . Närradionämndenbör ges möjUghel att ta del av sammanslutningarnas programinspelningar. Kommittéförslaget:Förslaget överensstämmer med föredragandens. Remissinstanserna:ALB menar att pliktexemplarslagen i princip skall omfatta även närtadion. början bör dock inte någon automatisk 1981/82:127 25 bör få rätt att bestämma vilka sammanslutningar som skall lämnapliktexemplar. Ingenremissinstans har riktat invändningar mot förslaget att närradio-myndighetenskall ha rätt att fordra in programinspelningar. Föredragandensskäl: Frågan om pliktleveranser av närtadioprogram får övervägas i samband meden översyn av pliktexemplarslagen (1978:487). skall få möjlighet att på ett effektivt sätt fullgöra sin granskningsskyldighelkrävs att sammanslutningarna åläggs att ställa sina programupptagningar tillnämndens disposition. En sådan skyldighet bör tas in i närtadiolagen. Föredragandensförslag: Den fortsatta närradioverksamhelen påkallar inte f. n. någonytterligare lagstiftning om upphovsrättsliga frågor. Kommittéförslaget:Förslaget överensstämmer med föredragandens. Remissinstanserna:Gemensamt för de flesta som har yttrat sig i denna fråga är uppfattningen attytterligare erfarenheter behövs innan ställning tas fill frågor om vilka meragenerella avtal med upphovsmännen som bör komma till stånd och om vilkalagändringar som närradioverksamhelen kan påfordra. Föredragandensskäl: Om upphovsrättsligt skyddade verk och prestationer sänds i närradion börliksom hitfills gälla att varje sammanslutning själv svarar för behövligatillstånd och utbetalning av ersättning fill berörda rättighetshavare. Jagdelar alltså kommitténs uppfattning att det inte finns skäl att införa enmöjlighet för närradiosändande sammanslutningar, eller en förening av dem, attutnyttja en bestämmelse om avtalslicens lik den som finns för de allmännaprogramföretagen. Jag noterar därvid att utvecklingen mot samarbete mellansammanslutningarna i närradioföreningar på sändarorterna och även på riksplanetkan komma att underlätta regleringen av mellanhavandena med upphovsmännen ochderas organisationer. Kommitténhar gett råd i upphovsrättsliga frågor och också deltagit idet arbete som resulterat i det s. k. modellavtalet rörande musik i närtadion. I enreguljär närtadioverksamhet bör dock frågor om avtal och andra praktiska artangemangpå upphovsrättsområdel handhas av sammanslutningarna och upphovsmännen själva. Föredragandensförslag: Närradiosändningarna bör ske på FM-bandet med lågeffektsändare.Räckvidden med god hörbarhet bör vara . bör svara för sändareoch programledningar. 1981/82:127 26 sändareoch programledningar betalas av fillståndshavarna. ordinarieinvesteringsmedel används för utbyggnaden och föreningarna återbetalarkostnaden i form av hyra för sändare och programledningar. Kommittéförslaget:Förslaget överensstämmer med föredragandens, men med särskiltinvesteringsanslag anvisat för sändare och programledningar. Möjlighet försammanslutningarna att ha egna sändare. Remissinstanserna:Dessa frågor har främst kommenterats av och . SverigesRadio påpekar att närradions frekvensutrymme inte får inkräkta på SverigesRadios utrymme eller försvåra planeringen. hävdar att det voreolyckligt med ett splittrat ansvar för sändarna. Vidare anser attdess sändare garanterar en störnings-fri radiomiljö. Föredragandensskäl: Med hänsyn fill närradions mycket lokala karaktär är lågeffektsändare påFM-bandet de mest lämpade för ändamålet. Det är också i detta frekvensutrymmesom den lediga kapaciteten finns. kan ytterligare sändningsutrymmekomma att bli tillgängligt inom frekvensbanden och . Försöksverksamhetenhar visat att har goda möjligheter atl svara för utbyggnaden avsändare och programledningar. fält-organisafion och dessmöjligheter till rationellt utnyttjande av materiel gör verket väl lämpat attsköta denna del av närradioverksamhelen. ordinarieinvesteringsmedel används för utbyggnaden. Kostnaden betalas i sin helhet av desändande föreningarna i form av sändarhyra och hyra för programledningar.Föreningarna ansvarar därvid gemensamt för de totala kostnaderna. Jag har idenna fråga samrått med chefen för . Föredragandensförslag: En nämnd inrättas med uppgift att besluta om tillstånd att sända närtadiooch pröva frågor om indragning av tillstånd, att fastställa tidsscheman försändningar samt att fortlöpande utvärdera verksamheten. Nämnden bör förordnasav regeringen och ha parlamentarisk sammansättning. och de närtadiosändandeföreningarna bör kunna adjungeras fill nämnden. Övergångsvis bör nårradiokommitténadministrera verksamheten . Kommittéförslaget:Förslaget överensstämmer med föredragandens. Remissinstanserna:Remissopinionen är splittrad i denna fråga. Förslaget om en central nämnd fårviss anslutning, men många instanser anser att det är för fidigt att taställning fill dess utformning och uppgifter. Ett stort antal remissinstanseruttalar sig för en alternativ modell som innebär att administrationen avsändningstillstånd och tidsfördelning decentraliseras och uppdras ållänsstyrelserna. 1981/82:127 27 Föredragandensskäl: Som jag har nämnt bör utbyggnaden av närtadioverksamheten skesuccessivt. Ansvaret för administrationen av verksamheten bör anförtros encentral myndighet för att garantera en konsekvent tillämpning av de regler somgäller för tillståndsgivning och tidsfördelning. En decentraliseradorganisation skulle enligt min mening skapa stora samordningsproblem åtminstoneunder utbyggnadsperioden. Verksamheten bör fortlöpande utvärderas, vilket ocksåtalar för en central administration. Nämndensarbetsuppgifter bör vara att ansvara för den fortsatta utbyggnaden och därvidbesluta om tillstånd, att pröva indragning av tillstånd, att fastställatidsscheman samt redovisa erfarenheter och föreslå eventuella kompletteringaroch förändringar av närradions regelsystem. Nämnden bör också, under enuppbyggnadsperiod för närradion, svara för viss information och rådgivning i närtadiofrågor.På sikt bör sådana uppgifter emellertid kunna övertas av en ev.riksorganisation för närradioför-eningarna. Närdet gäller efterhandsgranskningen av närradioprogram skall nämnden svara förkontroll av att reglerna för programverksamheten efterlevs, dvs. reklam- ochsponsringsförbuden och förbudet mot centralproduceral material. Det bör ocksåankomma på nämnden att följa verksamheten i övrigt, i synnerhet när det gällerett eventuellt behov av ytterligare etiska regler. Jagräknar med att nämndens arbete kan börja ca efter ett riksdagsbesluti denna fråga. bör nårradiokommittén få i uppdrag attfortsätta administrationen av verksamheten och möjlighet att lämna tillståndför sändningar på nya orter . En organisationskommittébör tillsättas för att precisera nämndensarbetsuppgifter och arbetsformer saml bedriva det prakfiska förberedelsearbetesom behövs för att den nya nämnden skall kunna påbörja sin verksamhet vid årskiflet1982/83. Nämndenbör utses av regeringen och vara parlamentariskt sammansatt. Representanter förteleverket och de närradiosändande föreningarna bör kunna adjungeras tillnämnden. Till sin hjälp bör nämnden ha ett kansli vars chef bör ha juridiskkompetens. Underförsöksverksamheten har på flertalet försöksorter bildats lokala närtadioföreningar,vilka som samarbetsorgan mellan de sändande sammanslutningarna har tilluppgift att samordna aktiviteterna främst vad gäller information,underhandlingar och avtal med upphovsrättsorganisationerna samt upprättande avförslag till tidsscheman för programverksamheten. Erfarenheterna av dessa närradioföreningarsynes ha varit genomgående positiva. Somjag har anfört bygger närradioverksamhelen på lokala initiativ ochlokala insatser. Det står enligt min uppfattning i god överensstämmelse meddenna närradions speciella karaktär att ansvaret för de 1981/82:127 28 uppgiftersom är gemensamma för de sändande sammanslutningarna på varje ort också handhaslokalt. Av särskilt värde är det att tidsscheman för programverksamheten kanupprättas med utgångspunkt från en god kännedom om de lokala förhållandena. Närradionämndenbör därför pröva möjligheten att anförtro åt de sändande sammanslutningarna påvaije ort att, lämpligen genom lokala närradioföreningar, svara förupprättandet av förslag till fidsscheman för programverksamheten. Jagär medveten om att ett sådant arrangemang som jag nu har föreslagit orsakar delokala sammanslutningarna både arbete och kostnader. Genom att anförtro sådana upgifteråt lokala organ kan emellertid kostnaderna för den centrala myndigheten hållasnere, samfidigt som den önskvärda decentraliseringen av ansvaret förprogramläggningen uppnås. Föredragandensförslag: Närradioverksamhelen bör bekostas av de sändande föreningarna. Dettagäller programverksamheten, inklusive ersättning till upphovsmännen, kostnaderför inredning av studio eller hyra av studio samt sändare och programledningar.Del gäller i princip också närtadiomyndigheten. bördock myndigheten fill en del finansieras med stadiga medel. Vid full utbyggnadav närtadioverksamheten i hela landet skall myndigheten finansieras medavgifter från föreningarna. De sändande föreningarna bör bl. a. betala enavgift för sändningsfillstånd och en årlig avgift relaterad till utnyttjadsändningslid. Kommittéförslaget:Kommittén anser alt kostnaderna för närradions programverksamhet bör bäras avde sändande föreningarna. De centrala administrationskostnaderna bör däremotinte belasta föreningarna. Remissinstanserna:Förslaget att en central myndighet bör finansieras med statliga medel stöds avflertalet remissinstanser som har yttrat sig i frågan. Föredragandensskäl: Närtadion är en ny möjlighet för föreningslivet att nå ut med sina budskap,kommunicera med sina medlemmar och med allmänheten. I den mån föreningar och organisafionervill utnyttja denna möjlighet bör de själva betala kostnaderna. Den centrala närradionämndsom jag har föreslagit kommer dock under utbyggnadsskedet att även ha vissautredande uppgifter utöver administration av den pågående verksamheten.Nämnden bör därför under utbyggnadsskedet till en del finansieras med stadigamedel. Vid fullt utbyggd närradioverksamhet bör nämnden finansieras medavgifter frän föreningarna, med hänsyn till atl dess uppgifter då kommer attvara direkt relaterade till deras verksamhet. Kostnaderna för nämnden och desskansli har jag beräknat till 1,2 milj. kr. För /83 harjag beräknat ett statligt anslag på . med hänsyn till att nämnden tillsäftsandra halvåret. 1981/82:127 29 Föredragandensförslag: Utbyggnaden föreslås ske successivt. Viss förtur ges åtglesbygdsorter. Kommittéförslaget:Successiv utbyggnad från . Remissinstanserna:Frågan har inte kommenterats av remissinstanserna.