prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Detkrävs inte att fyndigheten skall kunna kommersiellt utnyttjas då ansökan omutmål (bearbetningskoncession) görs, endast att möjUgheter bedöms föreliggatill ett framtida ekonomiskt utnyttjande av fyndigheten. Detta sammanhängermed gruvföretagens behov av malmreserver för att möjliggöra långsiktigplanering, metallprisernas fluktuation och det varierande kostnadsläget.Ibland kan förändringarna bli så väsentliga att ett utmål ej blir föremål förbrytning under dess begränsade livslängd. Från den tidpunkt när ettundersökningsintresse visats genom en inmutning till dess brytning igångsatteskan det dröja . Detär först när konkreta planer finns på gruvbrytning som en definitiv avvägningmellan brytningsintresset och motstående miljö- och övriga samhällsintressenkan ske. Detta kan leda till att en kommun tvingas säga nej eftersommarkplaneringen redan då låsts i annan riktning eller annan Prop.1981/82:99 43 Ett gruvföretag kan rimligen inte satsa på kostsamma undersökningar ominte rimliga garantier kan ges för att en bearbetningsrätt kan utnyttjas. Likasjälvklart är att en kommun inte bör ta ställning innan undersökningsarbetet ärklart. Bl.a. därför att det är mycket fä inmutningar som leder till utmål. Industriverketmenar i alunskifferutredningen (SIND PM 1978:2-3) att det är nödvändigt att finnaen formel som för framtiden tillgodoser behovet av en väl fungerandemineralförsörjning inom ramen för berättigade miljökrav och andra anspråk påmarkanvändningen. Verkets förslag innebär i stPrt sett att kpmmunerna får enviktigare roll och att försörjningen i väsentliga avseenden inordnas isamhällsplaneringen. Föränderlighetensbetydelse när man diskuterar prospektering och markreservationer bör enligt minmening betonas. Marknadens behov växlar. Vad som är malm kan i morgonvara en ointressant minerali-sering och omvänt. Genom bl.a. substitution ochteknikutveckling men framför allt ändrade marknadsförhållanden ändras bildenkontinuerligt. Detta gör att man inte definitivt kan avfärda områden somointressanta från mineralsynpunkt. I samband med att malmletningsteknikenförbättras och möjliggör upptäckt av djupare belägna och i samband medatt intresset förskjuts mellan olika malmtyper kan behövas tillgång tilltidigare genomletade och som ofyndiga bedömda områden. Detbör också betonas att någon definitiv avvägning inte heller sker mellanmineralutvinning och motstående intressen när koncession beviljas enligt lagen(1974:890) om vissa mineralfyndigheter. Den prövning av mptstående intressensom sker enligt denna lag är av endast översiktligt slag. Även i de faU somprövas enligt den lagen behövs med visst undantag för torvfyndighetermalmreserver för den långsiktiga planeringen. Det är således på ett myckettidigt stadium som bearbetningskoncession söks. Prövningen är, som jag nämnde,relativt summarisk och annan lagstiftning om användande av mark och vatten ärliksom efter utmålsläggning enligt gruvlagen fullt tillämplig även på denkoncessionerade verksamheten. Iproposition 1980/81:183 lämnades förslag tiU former för det fortsaUa arbetetmed fysisk riksplanering. Förslagen innebär att arbetet så långt möjligtinordnas i den fortlöpande planerings- och beslutsprocessen, främst ianslutning till kommunernas markanvändningsplanering. Den fysiskariksplaneringen skall även i fortsättningen bedrivas i samarbete mellan statenoch kommunerna men utan krav på den typ av omfattande samtidiga redovisningarfrån alla kommuner som har förekommit under de s.k. program- ochplaneringsskedena. (CU 1980/81:39, rskr 1980/81:377) framförde inte någraerinringar mot dessa förslag. nämnda propositionen anför föredraganden att mineralfrägorna bör ägnas ökaduppmärksamhet i det fortsatta arbetet med den fysiska riksplaneringen. Somunderlag såväl för den fysiska planeringen på olika nivåer som förregionalpolitisk och industripolitisk planering är det av vikt Prop.1981/82:99 44 attområden med mineraU-esurser kartläggs samt att olika bevarande- ochexploateringsintressen som riktas mot dessa redovisas. Liksom beträffandeandra resurser kan riktUnjer behövas för markanvändningen så att eventuellframtida exploatering av mineralresurser, som är av nationellt intresse, inteonödigtvis försvåras på grund av ändringar i markanvändningen. Föredragandenanför vidare att remissyttrandena över (SOU1979:54, 55) Hushållning med mark och vatten 2, har bekräftat attkunskapsunderlaget inte är tillräckligt för att mineralfrågorna skall kunnabehandlas på ett tUlfredsställande sätt i den fysiska planeringen på olikanivåer. Föredraganden anmälde därför att han i annat sammanhang ämnade geplanverket i uppdrag att i samråd med övriga berörda myndigheter utreda fråganom behandlingen av mineralresurser i den fysiska planeringen. Regeringen har ibeslut uppdragit åt planverket att i samråd med berördaämbetsverk, bl. a. SGU, samt länsstyrelserna utreda formerna för den fysiskariksplaneringens kunskapsförsörjning. Fråganom samordning mellan gruv- och planlagstiftningen övervägs i arbetet med en nyplan- och byggnadslagstiftning. En ny sådan lagstiftning kan träda i krafttidigast . Inom bereds f. n. ett lagförslag sominnebär att riktlinjerna för hushållningen med mark och vatten lagregleras.Arbetet med detta bedrivs med den inriktningen att ett regeringsförslag skaUlämnas . Isamband med att jag tar upp vissa lagstiftningsfrågor kommer jag attförorda och redogöra för vissa ändringar i syfte att komma till rätta med någraav de problem jag nu redogjort för. De ytterligare åtgärder som kan behövas börenligt min mening övervägas i samband med att regeringen tar ställning tilllagförslagen till dels de nämnda riktUnjerna för hushållningen med mark ochvatten dels förslaget till ny bygglag. I denna fråga har jag samrått med chefenför . Somjag inledningsvis nämnde har uttalat sig för vissa överväganden inommineralområdet, bl.a. i avseende på vissa informationsfrå-gpr. Frågpr ömförbättrad infprmation i gruvlagsärenden har tagits upp av vissa länsstyrelseroch verk m.fl. i deras yttranden över den fysiska riksplaneringensplaneringsskede. Dagenssamhällsutveckling med en ingripande planering och hårdare prioritering avsamhällets olika resurser ställer allt större krav på samråd och informationinom plika pmråden. Detta gäller inte minst mineralsektorn, både vad avsermineralhanteringens krav på markutnyttjande, som jag redogjorde för, menockså hanteringens effekter på miljön och de förväntningar som å andra sidan,inte minst från regionalpolitiska synpunkt, i olika sammanhang ställs på gruv-och mineralindustrin. Isamband med att jag tar upp vissa organisations-, anslags- ochlagstiftningsfrågor kommer jag att närmare behandla infprmationsfrågorna Prop.1981/82:99 45 pchäven redpvisa särskilda åtgärder för en förbättrad informationsverksamhet inommineralområdet. Jagtar nu upp vissa frågor som särskilt gäller torv, alunskiffer samt sand ochgrus. Torvtillhör de energiråvaror som av i dess beslut om riktUnjer förenergipolitiken (prop. 1980/81:90, NU 1980/81:60, rskr 1980/81:381) givits enstörre roll i vår framtida energiförsörjning. Intresset för utvinning av torvär f. n. mycket stort. En utvecklingsverksamhet med inriktning på maskiner m.m. för torvutvinning pågår f. n. i flera företag inom landet. Motbakgrund av angelägenheten att minska användningen av importerade bränslen böroUka möjligheter att stimulera utvinning och användandet av inhemska bränslentas till vara. Det är därför viktigt att samhället på olika sätt stöder sådanverksamhet. Destatliga insatserna på torvområdet har fokuserats kring problemoch frågor i anslutning till introduktionen av torv i vår energiförsörjning. Irapporten (Ds I 1980:3) för energisektorn gjordeoljeersättningsdelegationens torvgrupp en lägesredovisning, hinderanalys ochframförde förslag till åtgärder, bl. a. påskyndad inventering och snabbarehandläggning i samband med prövningsförfaranden vid torvtäkt. SGU har sedandess genomfört ett inventeringsprogram på uppdrag av nämnden förenergiproduktionsforskning (NE). NE har även publicerat enresultatrappprt (NE 1981:5) - Resultat, utvecklingsläge och förutsättningar.Rapporten redovisar den forsknings- och utvecklingsverksamhet som NE har stöttoch initierat på torvområdet. Vissalänsstyrelser har på regeringens uppdrag utrett de regionala effekterna av enökad användning av skogsenergi och torv som bränsle. Riksdagenhar vid behandlingen av regeringens proposition (prop. 1980/ 81:90, NU1980/81:60, rskr 1980/81:381) om riktlinjer för energipolitiken gett regeringentill känna att en parlamentarisk kommitté bör tillsättas med uppgiften attutreda åtgärder för att säkra kärnkraftens avveckling och ett fortsatt minskatoljeberoende. Regeringen beslöt att tillkalla en sådankommitté (Dir. 1981:62). Till dess uppgifter hör bl.a. att belysa hur desvenska torvtillgångarna långsiktigt kan komma att utnyttjas. Torvutvinningkan dock komma i konflikt med andra markanvändningsintressen. Dessa tordefrämst utgöras av naturvårds- och friluftslivsintressen och i de nordligastelänen även av rennäringen. Allmäntkan sägas att ännu aUtför Ute erfarenhet föreligger av dessa och andra intressekollisionerför att några definitiva slutsatser skaU kunna dras beträffande effekter påmark och vatten som en ökad tprvtäkt kan ge upphpv till. Tprvutvinningen har iSverige återupptagits och erfarenheter av moderntorvutvinning saknas i stort. 1981/82:99 46 Förhållandetmellan rennäringen och torvutvinningsintresset berörs i departementspromemorian(Ds 11981:17) Enklare regler om torvutvinning för energiändamål vilken harfogats till protokollet i detta ärende som bilaga 1. Torvbrytningens inverkanpå renskötseln berörs pckså något i departementspromemorian (Ds U 1981:10)Skogsrenskötsel. I den sistnämnda rapporten över skogsrenskötselnsnäringssituation - vilken utarbetats på uppdrag av permanentaarbetsgrupp för samefrågor - redogörs för de problem och svårigheter som möteroch har mött denna näring. De tidigare mer omfattande vattenkraftsutbyggnademai innebar intrång och svårigheter för renskötseln. De nu mest aktueUastörningarna - förutom inbördes konkurrens och intrång mellan samebyarna -våUas främst av skogsbruket, turism och fritidsanläggningar samttätortstillväxt. TUldetta kpmmer en ökad tprvtäkt, vars omfattning det -med hänsyn tillde problem och svårigheter som är förknippade med introduktionen av torv i vårtenergiförsörjningssystem - ännu är för tidigt att med säkerhet ange. Eftersamråd med cheferna för utbildnings-, jordbruks- och bostadsdepartementen villjag anföra följande. Rennäringenkan komma att påverkas till följd av ökad torvbrytning. Vid bedömning av deskador och det intrång som skall ersättas enligt gällande lagstiftning gällergivetvis att rennäringen är likstäUd andra intressen. I samband med aU jagsenare tar upp lagstiftningsfrågor kommer jag att ytterligare beröra dessafrågor. Jag vill dock här något beröra förhållandet mellan torvutvinning ochvissa motstående intressen. Koncessioneradverksamhet enligt minerallagen är underkastad annan lagstiftning om användningav mark och vatten. Tillståndsprövning enligt t. ex. miljöskyddslagen(1969:387), naturvårdslagen eller vattenlagen (1918:523) kan således krävas. Vissamyrområden som kan komma i fråga för torvtäkt är genom sin naturtyp ochbelägenhet viktiga som trivselland, betesmarker, samlingsplatser ellerflyttningsleder för rennäringen. Andra områden som skulle kunna fylla sammafunktion är genom sin fuktighet oanvändbara för något av dessasyften. Då frågan om efterbehandlingsar-beten efter avslutad takt - om sådanmedgivits i ett sådant område -behandlas bör dessa förhållanden kunna beaktasgenom att åtgärder vad gäUer dränering, rekultivering, markberedning m. m.föreskrivs i det täkt-tillstånd som krävs enligt naturvårdslagen (1964:822).Härigenom kan områdena efter avslutad takt eventuellt åter kunna fylla defunktioner som är angelägna från rennäringens synpunkt. Enligtrennäringslagen (1971:437) gäller aU mark där renskötsel får bedrivas hela åretinte får användas på sätt som medför avsevärd olägenhet för renskötseln.Undantaget är dock mark som används i enlighet med fastställd stadsplan ellerbyggnadsplan eller för företag vars tillåtlighet 1981/82:99 47 skallprövas i särskild ordning. En sådan prövning är t. ex. den prövning enligtminerallagen som sker vid ansökan om bearbetningskoncession för torv. Förbudetenligt rennäringslagen mot ändrad markanvändning gäller dock intevinterbetesmarkerna utan rennäringens intressen i dessa områden är jämställdaövriga markanvändningsintressen. Det är därför viktigt atttorvbrytningsföretagets inverkan på bl.a. renskötseln beaktas vid denlämplighetsprövning som sker i varje koncessionsärende inom hela renskötselområdetoch att yttrande inhämtas från lantbruksnämnd och vederbörande sameby för attsäkerställa ett allsidigt beaktande av rennäringsintresset. I detta sammanhangkan det finnas skäl att erinra om de riktUnjer för insatser för samerna somriksdagen antagit (prop. 1976/77:80, KrU 1976/77:43, rskr 1976/77:289). Jagkommer i det följande i samband med att jag behandlar lagstiftningsfrågor attförorda en bestämmelse om att i särskilda fall kan besluta attför bearbetning av torv skall koncession krävas enligt minerallagen. DeUaförutsätts ske endast då speciella förhållanden föreligger, såsom inverkan påför renskötseln känsliga områden. Alunskiffer år enbergartsbeteckning för mörka lerskiffrar. Skiffern är huvudsakligen uppbyggd avkvarts samt kalium-, aluminium- och magnesiumrika sUikatmineral, bl.a.lermineral. Alunskiffern innehåller ett stort antal metaller såsom uran,aluminium, vanadin, mplybden, kpppar, nickel, zink, kpbpU, lantanider m.fl.Förutpm innehållet av metaller och har alunskiffer pckså ett betydandebränslevärde. Alunskiffernfinns i , , , , , Pch ifjällranden. beslöt våren1978 att ett treårigt fprskningsprogram, gällande budgetåren 1978/79-1980/81,skulle inledas i , med inriktning på processutveckling för utvinning avalunskifferns innehåll (prop. 1977/ 78: 124, NU 1977/78:69, rskr 1977/78:342).Programmet finansieras med statliga, delvis villkorliga, lån. Det totalalånebehovet beräknades till 128 milj. kr. En redogörelse för den tidigareverksamheten i samt forskningsprogrammets huvudsakliga innehåll harlämnats i nämnda proposition. Verksamheten bedrivs huvudsakligen av . Idetta sammanhang vill jag även nämna betydelsen av utvecklingsarbetet påalunskifferområdet för vår försörjningsberedskap vad gäller kvävegödselmedel.Avkastningen inom jordbruket är starkt beroende av tillförseln avkvävegödselmedel, vars produktion i fredstid direkt eller indirekt utgår ifrånimporterade råvaror, främst eldningsolja. Utvecklingsarbetet på skifferområdetökar möjligheterna att i kristid etablera ammoniaktill-verkning - ammoniak ärden helt dominerande mellanprodukten i kväve-gödseltillverkningen baserad påinhemska råvaror. Iskrivelse anmälde sina beslut med anledning avpropositionen om riktlinjer för energipolitiken (prop. 1980/81:90, NU1980/81:60, rskr 1980/81:381). har därvid uttalat att inom ramen Prop.1981/82:99 48 förde anvisade lånemedlen bör vad gäller den inom bedrivna ter-miskaprocessutvecklingen utföras även det s. k. i samt ocksåsäkras fortsatta forsknings- och utvecklingsinsatser i med inriktningfrämst på metanolutvinning /82-1983/84. Regeringenbeslöt att de medel som återstår av det tidigare nämnda lånetfår disponeras av spm lån för fprtsatt verksamhet budgetåren1981/82-1983/84 enligt eU prpgram spm re-dpvisat tiU regeringen. Denparlamentariska kpmmitté som jag har nämnt och som har tillsatts meduppgiften att utreda åtgärder för att säkra kärnkraftens avveckling och ettfortsatt minskat oljeberoende skall utreda även vissa frågor om alunskiffer.Till kommitténs uppgifter hör bl. a. att belysa hur de svenskaskiffertillgångarna långsiktigt kan komma att utnyttjas. Kommittén skaU som ettförsta steg utvärdera de resultat som framkommit genom det forsknings- ochutvecklingsprogram som bedrivs i . Det är därvid, enligt minuppfattning, naturligt att industriverkets utredning om alunskiffer (SIND PM1978:2-3) utgör en del av utredningens underlag. Kommitténhar påbörjat sitt arbete. Jag finner därför inte anledning att i dettasammanhang ytterligare behandla denna fråga utom vad avser viss rättsligreglering. I samband med att jag tar upp vissa andra lagstiftningsfrågorkommer jag också att lämna förslag på detta område. Möjligheternaatt utvinna sand och grus begränsas på flera sätt. De bästa och störstagrusförekomsterna på land finns i åsar och liknande avlagring-ar. Grundvattnet,som täcker av tätorternas vattenbehov, utvinns till helt övervägandedel ur sådana avlagringar. Grusåsarnas bevarande är av stor betydelse förnaturmiljön. Av denna anledningregleras utvinningen av bl.a. sand och grus, huvudsakligen frånnaturvårdssynpunkt. Genom naturvårdslagen (1964:822) har införtstillståndstvång för takt av grus för annat ändamål än markinnehavarenshusbehov. TiU skydd för grundvatten finnsbestämmelser i vattenlagen (1918:523). Även i annan lagsfiftning, som t. ex. lagen(1942:350) om fornminnen samt byggnadslagen (1947:385), finns bestämmelser somhar betydelse för exploatering av grustillgångarna. Genom SGU:s reguljärakartering, huvudsakligen jordartskarteringen, bekostar staten den grundläggandeinventeringen av landets tillgångar. Ökadgruskonsumfion och skärpta miljökrav kan komma att leda till knapphetpå grustillgångar belägna nära konsumtionscentra. Detta kan medföra en högreprisnivå, vilken i sin tur leder till att förbrukarna söker sig till alternativaförsörjningskällor. som framställs genom krossning av berg används redansom ersättning för naturgrus. Krossmaterial kan emellertid inte ersättanaturgrus inom alla användningsområden. Prop.1981/82:99 49 bakgrundhärav har en viss utvinning av grusförekomster till havs påbörjats. Endast ettpar procent av grusbehovet täcks dock f. n. på detta sätt. Det finns storagrustillgångar på kontinentalsockeln vilka, med en utvinning som tarvederbörlig hänsyn till negativa effekter i vatenmiljön, t. ex. skador på lek-och yngelplatser för fisk, kan erbjuda alternativ till uttag på land. Ensuccessiv övergång fill takt i havsområden kan därför vara en tänkbar möjlighetatt förbättra försörjningen med naturgrus. En utvidgad utvinning av förekomsteri sjöar kan också tänkas. Detankommer på statens industriverk, med vissa färre undantag, att lämna fillståndenligt lagen (1966:314) om kontinentalsockeln till sand- och grustäkt påkontinentalsockeln. Verket skall även meddela vUlkor för sådana tillstånd samtutöva tillsyn av föreskrifter meddelade enligt lagen och kungörelsen (1966:315)angående tillämpningen av lagen. Om upplåtelse från staten till sand- ochgrustäkt inom allmänt vattenområde i , , och iJämtland beslutar . Regeringenuppdrog åt statens industriverk att utreda vissa frågor rörandeutvinningen av sand och grus särskilt från havsområden. haravlämnat sin slutrapport (SIND 1980:1) och sand på land och i hav. Verkethar tidigare lämnat bl. a. delrapporterna (SIND PM 1976:10) Försöksverksamhetangående lämplig metodik vid översiktlig inventering av sand- ochgrusförekomster samt (SIND PM 1978:1) Delutredning angående grustillgångarnaoch grusförsörjningssituationen i länen och de största tätortsregionerna.Verket har gjort en allmän översikt av landets grusförsörjning med avseende påtillgångarnas art och geografiska fördelning. Även konsumtionens utveckUng ochmöjligheterna att utnyttja alternativa material tUl naturgas har studerats,Uksom förutsättningarna för en ökad utvinning av sand och grus frånhavsområden. Utredningen har begränsats till användningen av sand och grus somöverbyggnadsmaterial vid olika anläggningsarbeten och som baUastmaterial i betong,betongelement och asfaltmassor. Kvalitetssand (industrisand) som råvara förolika industriella processer inom bl.a. keramisk, mekanisk och metallurgiskindustri behandlas av MPU i betänkandet (SOU 1977:75) Industrimineral. (Ensammanfattning av industriverkets slutrapport samt en förteckning överremissinstanser och en sammanställning av remissyttrandena har fogats tillprotokoUet i detta ärende som bilaga 5 resp. 6. tar i sitt betänkande (SOU 1979:14) Naturvård ochtäktverksamhet upp frågor av betydelse för utvinning av sand och grus,huvudsakligen från miljösynpunkt. Kommittén föreslår att naturvårdslagenskärps i fråga om bl.a. prövning av tillstånd till takt så att hushållningenmed täkttillgångarna kan beaktas på ett bättre sätt. Vidare lämnar kommitténförslag till program för regionala täktinventeringar som syftar tUl attförbättra planerings- och beslutsunderlaget i frågor som rör täktverksamhet. Prop.1981/82:99 50 Dentotala produktionen av grus, sand och bergkrossmaterial kan mycket grovtberäknas till ca 135 milj. ton . Av denna tas i anspråk till vägaroch gator, till mark-, grund- och planeringsarbeten, till betong samt10 % tUl övriga ändamål. Totala värdet av denna produktion (inkl. transporter)kan beräknas överstiga . , sand och grus kan klassificerassom industrimineral. Denframtida utvecklingen av landets grusförsörjning är främst beroende avutvecklingen inom byggnads- och anläggningsverksamheten samt transportsektorn.Mot bakgrund av prognoser för utvecklingen inom ovan nämnda områden var detindustriverkets bedömning i sin slutrapport att den årligatotala grusproduktionen fram tUl 1985 i stort sett skulle bli oförändrad. utblickar mot tydde på en oförändrad produktion. Det var ocksåverkets bedömning, att utvecklingen inom framför aUt miljö- respektivetransportsektorn kommer att innebära en förskjutning mot ökad användning avalternativa material, främst bergkrossprodukter. Även utnyttjandet avrestprodukter och grov morän samt högre förädlingsgrad, återvinning avschaktmassor och användning av grusbesparande byggnadsmetoder kommer enligtverket att leda till begränsningar i förbrukningen av naturgrus. Dennaförskjutning kan enligt industriverket, främst i , ,, , och , komma att ske genom utvinning avgrusmaterial från havet. En sådan enligt industriverket i och för sig önskvärdutveckling förutsätter dels att en planmässig resurs-kartering av de lösaavlagringarna genomförs inom näraliggande havsområden tiU dessatätortsregipner, dels att denna ger resultat i fprm av från behpvssynpunktlämpliga grusfyndigheter. För de användningspmråden för vilka det i vissutsträckning finns kända fyndigheter, huvudsakligen sandförekomster, kan en påsikt ökad utvinning från havet förväntas. Förutomförslag om systematiska resurskarteringar av sand- och grusförekomster lämnarindustriverket även förslag om viss statistikutformning, tillståndsvillkor,täktavgifter, grusförsörjningsplanering m. m. Av SGU:sanslagsframställning för /83 framgår att omsättningen av SGU:suppdragsverksamhet /81 vad gäller grusinventeringar på landuppgick till mindre än 0,5 milj. kr. Uppdragsgivare var främst kommuner. SGUredovisar vidare att statens naturvårdsverks forskningsnämnd har finansieratutvecklingen av ett system för ett datprbaserat grusarkiv vid SGU. Systemetberäknas kunna tas i reguljär drift /83. SGU har också under enföljd av år bedrivit en anslagsfmansierad maringeologisk verksamhet, som ärinriktad på att kartlägga förekomster av sand och grus på havsbottnen. Delegationenför samordning av havsresursverksamheten (DSH) har i yttrande över SGU:sframställning framhållit att det ökade behovet av planering av kust- ochhavsområdenas utnyttjande innebär också ett ökat behov av kunskaper om oUkamarina resurser, för att kunna åstadkomma Prop.1981/82:99 51 rimligaavvägningar mellan olika intressen. Härvid utgör enligt delegationen en allmänkunskap om den geologiska utvecklingen av berg- och jordarter samt om olikatyper av bottnar i kust- och havsområdena en viktig förutsättning. a. på behovet av maringeologisk kartering.