prop · G503191 · 1981-12-31 00:00:00 — Även aktiebolagsformen är sällsynt inom lantbruket. Enligtdelegationens uppfattning saknas anledning att ha skilda värderingsregler föraktier beroende på aktieägarnas arbetsinsatser i bolaget. Anledningen härtillär den svårighet att förränta passiva aktieägares kapitalinsatser, som följerav dubbelbeskattningsprincipen. Aktiernas fakfiska värde påverkas självfallethärav. Enligt delegationens uppfattning bör de föreslagna undantagen från skattepliktdärför gälla i full utsträckning vid värderingen av sådant fåmansföretag, somavses i KL 35 § 1 a mom. förutsatt att företagsledare vid direkt ägande hadeuppfyllt de krav som ställs på brakande ägare. Övriga juridiska personer utom s. k. fideikommissbolag Utöver de ovan behandlade finns en rad juridiska personersom kan äga jordbruksfastighet. Delegationen tänker i första hand på olika slagav samfälligheter, av vilka en del dessutom utgör egna skattesubjekt. Delegationenfinner det ogörligt att för dessa juridiska personer ha olika värderingsregler,beroende på om delägande fastigheter är aktivt brukade eller inte. Delegationenföreslår därför, att de förmånligare värderingsreglerna överlag får tillämpasför jord- och skogsbruksmark tillhörig denna ägarkategori. Fideikommissaktiebolag samt jordbruksfastighet, sominnehas med f ide i kom issrät t Särskilda regler bör, som kommittén också föreslagit,gälla för s. k. fideikommissbolag. 1981/82:191 120 Konsekvensenav delegationens i det föregående framförda förslag blir, att fideikommissbolagsinnehav av jordbruksfastighet, som tillförts bolaget i samband med bildandet,utgör skattepliktig tiUgång endast vad gäller bostadsbyggnad med tillhörandetomtmark. Samma blir förhållandet i fråga om jordbruksfastighet, som innehasmed fideikommissräft. Utanatf gå in på frågan om vem som skall ha rätt att förvärva och äga jordbruksfastighetervill vi ifrågasätta om förmögenhetsbeskattningen lämpligen bör användas sommetod för sådan styrning. Uppenbarligen föreligger också betydande risk för i sin ambition att missgynna passiva ägare även kommer att missgynnagrupper av aktiva. Enligt vår mening bör frågor av denna art inle lösas genom olikabehandUngvid beskattningen. Viförordar sålunda att nämnda särregler för värdering av jordbruksfastighet integenomförs. Skatteplikt bör föreUgga endast för bostadsbyggnad med tomt. Beträffandejordbruksfastigheter kan, som vissa reservanter funnit, förslaget innebära enskatteskärpning i förhållande till nuvarande regler, vilket inte förefallerriktigt. Utredningens argumentation i dessa frågor, särskilt i vad avserutarrenderade jordbruksfastigheter och skogsmark, är icke övertygande. funnit torde skatten på arbetande kapital i sin helhet vara avbegränsad betydelse ur slatsfinansiell synvinkel och fördelningspolitiskasynpunkter motiverar inte de gjorda undantagen. Förslaget innebär visserligenatt arrendering inom kärnfamiljen inte skall medföra undantag men härutöverborde även sådant arrende, som inte är betingat av annat än exempelvis brukningstekniskaskäl, falla under huvudregeln. När det gäller skogsfastigheter torde, såsomutredningen funnit, i övervägande antalet fall marken brukas av ägaren eller avhos denne anstäUd personal. Det saknas på den grund skäl att undanta sådanafasligheter från huvudregeln. Beträffandedärefter värdering av tillgångar anför kommittén (sid, 78), i fråga omjordbruksfastigheter, att det är angeläget att kapitalbeskattningen utformas såatt den utgör en stimulans för omsättningen av jordbruksfastigheter. Deförmånliga värderingsreglerna föreslås därför med vissa undantag blitillämpliga endast på den som aktivt brukar sin jordbraksfastighet, I detta avseendevill samfundet instämma med reservanterna och mening atf deförmånliga värderingsreglerna bör gälla även det fall att en aktiv jordbrukareavlider och efterlämnar minderåriga barn, som avser att övertajordbruksdriften men aft jordbruksdriften i avvaktan därpå utarrenderas. Beträffandebostadsbyggnad på jordbruksfastighet föreslås skattefrihet under förutsättningatt byggnaden upplåtits som bostad åt anställda i jordbruket. Samfundet anserdenna villkorade skattefrihet riktig men anser aft lagsfiftningen bör utformasså atf därav klart framgår i vilken omfattning upplåtandet skall ske för attskattefrihet skall föreligga, I kommitténs övervägande (sid. 82) uttalas, attskattefrihet förutsätter att fastigheten till övervägande del är upplåten sombostad åt anstäUd personal, medan i Prop.1981/82:191 121 specialmotiveringen (sid. 97) ulsägs att skattefrihetförutsätter upplåtelse av merän enstaka rum. I lagtexten (3 §2 mom k/) harkravet utformats sålunda: "För bostadsbyggnad med tillhörande tomtmarkföreligger skatteplikt om inte byggnaden upplåtits som bostad för anställdpersonal i jordbruket." För undvikande av rättstvister bör i lagtextenklart anges kraven på upplåtelsens omfattning, exempelvis bostaden i sin helhetrespektive mer än hälften av bostadsytan. Organisationen önskar även avge sina synpunkter påförslaget vad avser förmögenhetsbeskattning av tillgångar ingående i jord- ochskogsbruk och uttalar som sin principiella uppfattning atf föreslagna särreglerför värdering inte bör genomföras. Endast bostadsbyggnad med tillhörande tomtbör vara föremål för skatteplikt. Beträffandejordbruksfastigheter undantas endast åker- och betesmark under egen drift ellersom arrenderas av nära anhörig från skatteplikt. Inskränkningen av detskattefria området kan medföra negativa konsekvenser för arrendemarknaden. Denvalda inskränkningen är under alla omständigheter för snävt vald. Ett flertalsituationer kan tänkas föreligga där ägaren av fastigheten borde komma iåtnjutande av skattefrihet utöver vad som föreslagits. För det fall särregleranses nödvändiga bör det övervägas om inte en mer ändamålsenlig avgränsning avolika kategorier av ägare till jordbruksfastigheter skulle vara attskattefrihet föreligger som huvudregel och att det i stället särskilt angesvilka grupper av ägare som inte omfattas av skattefriheten. Förmögenhetsvärdetbör i vart fall inte i något fall överstiga nu gällande nivå, dvs. 30 procentav åsätt taxeringsvärde. All skogsmark skall enligt förslaget tas upp till 50procent av det taxerade skogsvärdet. Som skäl härför anförs bl. a. att eftersomdet inte går att skilja olika skogsägare åt måste alla behandlas lika. Dessutomskall den skatteskärpning som förslaget i denna del innebär verka som enpådrivande faktor för att uppnå en större omsättning av jordbruksfastigheter.Enligt organisationens uppfattning är det principiellt felaktigt att framtvingaförsäljningar av jordbruksfastigheter genom en skatteskärpning på förmögenhetsskattensområde. Omsättningen av jordbruksfastigheter bör snarare Stimuleras genomskattelättnader vid avyttringen av fastigheterna. Vid allmänna fastighetstaxering harskogsbruksvärdet höjts med i genomsnitt och i många enskilda fallän mer. Den latenta skatteskulden på skogsfasfigheter kan ofta vara betydande.Med hänsyn härtill och då den föreslagna skärpningen av förmögenhetsskatten påskogsmark även drabbar aktiva skogsägare bör förmögenhetsvärdet av skogsmarkreduceras till nu gällande nivå, dvs. av taxerade skogsvärdet. Somalternativregel föreslås att större reduktion av taxeringsvärdet kan erhållasom den skattskyldige förebringar utredning om den latenta skatteskuldensstorlek. har debatten om passivt jordägande,kapitalplacering och spekulation i jordbruksfastigheter varit livlig.Sveriges Jordägareförbund vill emellertid med skärpa framhålla att del saknasbelägg för kommitténs påstående att jordbruksfastigheter i stor utsträckningförvärvas i kapitalplaceringssyfte. Aft man från olika håll och i speciellasyften funnit lämpligt att påstå att så varit fallet är en annan sak. 1981/82:191 122 Uttryck som passivt jordägande, kapitalplacering ochspekulation har använts utan närmare precision. Som exempel har nämnts ägare avutarrenderad jord, ägare som ej bor på fastigheten och ägare som helt ellerdelvis har sin bärgning utanför det egna lantbruket. Inom de utpekade gruppernainrymmes stora delar av lantbrukare och av dem ägd jord och skog.Sålunda är snart närmare hälften av åkerjorden utarrenderad och närmare hälftenav lantbrukarnas inkomster kommer från verksamhet utanför det egna företaget.Vad beträffar den s. k. spekulationen gäller att omsättningen avjordbruksfastigheter på öppna marknaden är mycket liten, blott ca 1procent av den totala arealen. Härav torde tillskottsförvärv av jordbruks-eller skogsmark vara dominerande, enligt uppgift av antalet förvärv.Av återstoden uppges en stor del avse andra ändamål än jord- och skogsbruk,framför allt permanent- eller fritidsbostad, dvs. s. k. bostadsjprdbruk. Några utredningar eller andra bevis som styrker att s. k.passiva ägare i allmänhet sköter sin jord och skog sämre än andra föreliggerej. ansluter sig till den uppfattningen om s. k.passiva och aktiva jordägare som uttalats i tidningen den 22/9 1978 av LRF:sofficielle talesman : "Det går över huvud taget inte attställa aktiva markägare i en grupp och de passiva i en annan och säga att denförra gruppen är önskvärd och den andra inte." EnUgt Jordägareförbunds uppfattning kan det ejheller vara rimligt att låta ett förmodat syfte med ett förvärv -kapitalplacering - få styra utformningen av beskattningsreglerna. Del vorefrämmande för svensk beskattningsrätt. Ur allmän synpunkt finnes vidutformningen av beskattningsreglerna inte anledning att fa hänsyn till annatän de faktiska förhållandena, dvs. ägarnas sätt att bruka och hushålla medföretagets resurser. Det saknas belägg för att ägare som förvärvat sittlantbruk på grund av att de ansett det vara en förnuftig kapitalplaceringskulle sköta sin egendom sämre än andra. Det är ju också naturligt. Den somförvärvat en jordbruksfastighet i tron att det är en god kapitalplacering - ochdet bör man göra med hänsyn till det stora kapital som normalt krävs - måstevara mycket angelägen att sköta sin egendom väl så att förhoppningarna infrias. Det har ibland gjorts gällande att lättnader ikapitalbeskattningen för lantbrukare skulle kunna föranleda vissa s. k. passivaägare, att behålla sina fastigheter trots att de endast till mindre del ärberoende av inkomsterna från lantbruket för sin försörjning. Påståendet är knappastmöjligt att verifiera men vill starkt ifrågasättadess riktighet. Det är snarare ur skattesynpunkt utomordentligt ogynnsamt attvara ensam- eller delägare av en lågt avkastande men ändå högt värderadjordbruksfastighet som man har sitt arbete och sina inkomster i ettannat yrke. Det är fördelaktigare att t. ex. placera kapitalet i börsnoteradeaktier eller en egen villafastighet. Den som vill placera sitt kapital irealvärden kan t. ex. genom att köpa aktier i ett skogsbolag ofta få del i 4-5gånger mera skogsmark och industrier därtill än om han valde att själv direktsom fysisk person äga en skogsfastighet. Dessutom får han en betydligt högreavkastning av det beskattade kapitalel. Normall är det även fördelaktigare urbeskattningssynpunkt att placera kapital i ett familjeföretag utanförlantbruket. I företag utanför lantbruket liksom beträffande börsnoterade aktierär avkastningen normalt högre i förhållande till det beskattade kapitalet. Prop,1981/82:191 123 Beskattning av utarrenderad jord och av skogsmark Mot bakgrunden av ovan angivna faktiska förhållanden villSveriges med skärpa hävda att det saknas godtagbara sakligaskäl för den av kommittén föreslagna straffbeskattningen av utarrenderad åker-ochbetesmark. Ej heller finnes skäl att undanta skogsmarken från de föreslagnalättnaderna i förmögenhetsbeskattningen, anslutersig till de synpunkter som anförts i reservationen av och särskiltyttrande av beträffande beskattningen av utarrenderadjordbruksmark och skogsmarken. Särreglerna för utarrenderad jordbruksmark kommersannolikt att föranleda en flora av mer eller mindre konstlade åtgärder för attkomma i åtnjutande av den mera fördelaktiga beskattningen för icke utarrenderadjord. De står dessutom i strid mot målsättningen för samhällets politik iövrigt beträffande jordbruksarrenden som bl. a. syftar till att inte minskautbudet av arrendejord. De föreslagna särreglerna för utarrenderad jord är såmycket olämpligare som de innebär en för svenska förhållanden ny och främmandediskriminering av en grupp ägare i förhållande till andra inom en viktignäringsgren. Detta är en lösning som med fog avvisats för andra områden avnäringslivet. Den är olämplig även för lantbruket. Skogsmarken är redan förut diskriminerad i skattehänseendegenom skogsvårdsavgiflen pch genom att skogen - såsom ovan framhållits - oftaär belastad med latenta realisationsvinstskatteskulder. kan ej godta de föreslagnasärreglerna för skog och utarrenderad jord. Dessa tillgångsslag bör beskattaspå samma sätt som övrig företagsförmögenhet. De av kommittén föreslagnasärreglerna ligger varken i lantbrukarnas eller övriga medborgares intresse. anser atf skattelättnader börutvidgas till att omfatta alla bostadsbyggnader tillhörande lantbruksföretag,alltså bl. a. arrendatorers bostäder och byggnader uthyrda spm permanentbostadför andra än anställda. Vad beträffar brukarens bostad bör framhållas att detär fråga om en av företagets tillgångar som är lika nödvändig för driften somt. ex. ekonomibyggnader eller åkerjord. Byggnaderna är en så avgörandeförutsättning för driften att gällande fastighetsbildningslagstiftning i deflesta fall ej tillåter att bostaden avstyckas. Lantbrukaren har i praktikeninte valet att bosätta sig i en hyreslägenhet. Vad gäller den - för andra än för de störrelantbruksegendomarna - relativt ovanliga situationen av uthyrning avpermanentbostäder till andra än anställda är det regelmässigt fråga ombyggnader som tillfälligt eller blivit överflödiga inomlantbruket men som på grund av sin belägenhet m. m. ej utan stora olägenheterav olika slag lämpligen kunnat avstyckas och försäljas till utomstående.Förvaltningen av sådana byggnader liksom fritidsbostäder utgör för de störrelantbruksegendomarna en normal och betydelsefull och med den övrigaverksamheten integrerad driftsgren som inte alls har karaktär avkapitalplacering. Lönsamheten är regelmässigt låg. Även med hänsyn tillkulturminnesvården är det mycket angeläget att genom rimlig beskattningunderlätta ett bevarande av den gamla bebyggelsen på landsbygden även om dentillfälligt eller ej användes som bostäder för anställda. Prop.1981/82:191 124 4.3 Behandlingen av lagerfastigheter m. m. Från vissa remissinstanser har kritik framförts motförslaget att latent skatteskuld som åvilar en fastighet skall få beaktas vidvärderingen av lagerfastigheter m. h. t. de tillämpningsproblem som kanuppkomma. 1 andra yttranden har det framförts att ett sådant hänsynstagande ärnödvändigt. Bestämmelsen är oklar. Huvudregeln är att fastighet skalltas av taxeringsvärdet. Det får dock jämkas med hänsyn tillföreliggande "på fastigheten vilande skatteskuld". Den vilandeskatteskulden är bl. a. beroende av vilket pris som kan erhållas vid enframtida försäljning. Fastighetens verkliga värde för ägaren är således detnetto efter realisations-vinstskatt han kan påräkna vid en försäljning. Man fårdet intrycket att fastighetens förmögenhetsvärde skall vara av taxeringsvärdetminskat med skatteskulden på grund av vinst vid försäljning till högre pris än75 % av taxeringsvärdet. En sådan regel synes olpgisk, Skatteskuldsreserveringenssyfte är ju att reducera det värde som motsvarar ett försäljningspris som geren skattekostnad av reservens storlek. Skatteskuldens storlek kan vara beroendeav fastighetsägarens skattesituation, fångets art m, m, varför ett avdrag fören skatteskuldsreservering från av fastighetens taxeringsvärde kan geskilda effekter för olika innehavare. Kammarrätten i anför: Paragrafen reglerar värderingen av de oUkaförmögenhetstillgångarna. Värderingsregler finns både för skattepliktigatillgångar och för sådana inte skattepUktiga tiUgångar som måste värdesältasför att skulderna skall kunna delas upp och hänföras till de olikatillgångarna. Kammarrätten sätter i fråga om regeln i andra stycket ärpraktiskt hanterlig. Det anges att fastighet som utgör omsättningstillgång irörelse enligt huvudregeln skaU värderas tUl av taxeringsvärdet.Hänsyn får emellertid tas till den skatteskuld som vilar på fastigheten. Ipraktiken torde svårigheter möta att tillämpa en sådan regel. Bestämmelsensynes oklar och inga regler visar hur man skall kunna beräkna en skatteskuld somär beroende av en framtida avyttring av fastigheten. Skatteskulden kommer i verkUghetenatt bero av en rad olika faktorer. Enligt kammarrättens mening torde en ännumera schablonmässigt utformad regel behövas. Liknande synpunkter framförs även av iStockholms län, majoriteten i i och . Lantbrukarnas skattedelegation anför: 1 motsats till vad kommittén hävdar är det inte ovanligtatt "jordbruksfastigheter" i privat ägo har en större andel avmarken taxerad som exploateringsmark. Det är inte heller ovanligt att sådanmark utgör anläggningstillgång snarare än omsättningstillgång. Särskilt i vårakustområden förekommer ofta planläggning enbart för ulhyrningsändamål. Prop.1981/82:191 125 sådan planlagd mark kan tomter inte avstyckas och såledesinte heller avyttras. Detta hindrar inte att det planlagda området vid 1981 årsfastighetstaxering taxerats som exploateringsmark, I andra fall åter kan enfastställd byggnadsplan vara belagd med nybyggnadsförbud sedan lång tidtillbaka, kanske i avvaktan på att kommunalt projekt avseende exempelvisvatten- och avloppssystem kommer till utförande. Om ett sådant nybyggnadsförbudnågonsin kommer att upphävas kan vara i hög grad tveksamt. Särskilt utsattakänner sig i dessa fall sådana markägare, som själva inte tagit initiativettill byggnadsplanen. Delegationen kan dela uppfattningen att enhetligavärderingsregler bör gälla i det fall exploateringsmark verkligen är avsedd föromsättning och sådan också är möjlig. Delegationen kan med detta förbehålltillstyrka det framlagda förslaget även i denna del men förutsätter, aftnedsättning skall kunna ske i det fall utredning om denlatenta skatteskuldens storlek så motiverar. Omexploateringsmark på grund av långvariga arrendeavtal eller av annan anledninginte kan omsättas bör värderingen ske efter samma grunder som för täktmark samtuthyrda tomtplatser och fritidsbyggnader. Näringslivets skattedelegation anför: Enligt förslaget pmfattas inte fastighet som utgörlagertillgång av friheten från förmögenhetsbeskattning. För sådan fastighetföreslås i stället en värdering fill av taxeringsvärdet eller till detvärde som framstår som skäligt med hänsyn till förebragd utredning om påfastigheten vilande skatteskuld. Vi motsätter oss inte detta förslag men vi vill framhållavikten av att rätten att utreda den faktiska latenta skatteskulden införs. Denlatenta skatteskulden varierar nämligen i hög grad mellan olikafastighetsbestånd och en värdering till av taxeringsvärdet innebär i vissafall eft helt otillräckligt hänsynstagande till denna skuld, som självfalletbör beaktas fullt ut. SBEF anför: Fastigheter inom inkomstslaget rörelse Enligt förslaget skall fasfigheter som används i rörelse undantasfrån beskattning. Dylika fastigheter (drifffasfigheter) som ägs av ettbyggnadsföretag utgör ofta omsättningstillgångar i byggnadsrörelsen oavsettatt de används i den egna rörelsen. På sidorna 97 och 98 i betänkandet uttalarkommittén att sådana fastigheter genom den nya lagstiftningen om byggrörelsebeskattningensom skall tillämpas första gången vid taxering inte längre blir atthänföra till omsättningstillgångar. Detta torde dock inte gälladriftfastigheter som förvärvats före det beskattningsår som skall taxeras vid1984 års taxering. Sådana fastigheter torde i skattehänseende även framgentanses som omsättningstillgångar. Starka principiella skäl talar emellertid föratt också driftfastigheter som förvärvats före den ovan nämnda tidpunkten bör undantasfrån förmögenhetsbeskattning. En särskild bestämmelse synes krävas för att detovan nämnda syftet skall kunna uppfyllas. Enligt förslaget skall skattefriheten även omfatta fastighetersom inte ingår i rörelsen men som skulle ha gjort det om fastigheten ochrörelsen varit i en ägares hand, exempelvis fastighet som används i ettkoncernbolags rörelse. Prop.1981/82:191 126 SBEF delar helt denna uppfattning. Kommitténs förslagöverensstämmer emellertid inte med de berörda reglerna i p 3 avanvisningarna till 27 § enligt lydelsen i SFS 1981:295 om när driftfastighelerinte skall anses utgöra omsättningstillgångar i rörelse. Dessa bestämmelsersynes nämligen inte innebära att en driftfastighet, som exempelvis ägs av ett byggrörelsedrivandemoderbolag och som hyrs ut till ett dotterbolag för användning i detta bolagsrörelse, skattemässigt blir att hänföra till anläggningstillgång. Situationerkan alltså tänkas då en driftfastighet som enligt förslaget skall omfattas avskattefriheten anses utgöra omsättningstillgång enligt . Ävendetta förhållande bör enligt SBEF:s uppfattning beaktas i sammanhanget. Fastigheter som utgör omsättningstillgång i rörelse Enligt förslaget skall omsättningsfastigheter tas upp av taxeringsvärdet eller till det värde som framstår som skäligt medhänsyn till s. k. latent skatteskuld. Enligt SBEF:s uppfattning är detotillfredsställande att enligt gällande regler förmögenhetsskatten påomsättningsfastigheter beräknas efter fastigheternas saluvärden utan att hänsyndärvid tas till den inkomstbeskattning som utlöses vid en försäljning.Kommitténs förslag att den latenta skatteskulden skall beaktas vidförmögenhetsvärderingen tillstyrkes därför. Som kommittén framhåller kanemellertid den latenta skatteskulden variera och i många fall uppgå tillbetydande belopp. Den av kommittén föreslagna möjligheten att vid värderingenbeakta den latenta skatteskuldens verkliga storlek är därför välbetänkt och börenUgt SBEF:s uppfattning genomföras. Av framför allt praktiska skäl bör dockäven finnas en schablonmetod som tar hänsyn till den latenta skatteskulden. SBEFtillstyrker därför den föreslagna utformningen av värderingsregeln. Enligt förslaget skall alla omsättningsfastigheter pmfattasav skatteplikt. På denna punkt anser SBEF att vissa undantag bör göras. Vissaslag av omsättningsfastigheter t. ex. tomtmark och sanerings- ochexploateringsfastigheter kan nämligen direkt jämställas med t. ex. etttillverkande företags lagertillgångar. Sådana fastigheter bebyggs/ombyggs itider då entreprenadmarknaden är svag och då egenregiproduktion är nödvändigför att bibehålla sysselsättningsnivån. Investeringar i sådana fastigheter bördärför stimuleras på samma sätt som gäller andra sysselsättningsskapandeinvesteringar. Fastigheter som förvärvas för angivet ändamål bör därför enligtSBEF:s uppfattning undantas från förmögenhetsbeskattning. Beträffande gränsdragningenmellan sådana omsättningsfastigheter som skall anses som skattepUktigarespektive sådana som inte bör anses skattepliktiga skulle reglerna vidinkomstbeskattningen kunna vara vägledande. Enligt fast praxis skällt, ex,obebyggda fastigheter redovisas i förvärvskällan rörelse. Först när fastighetenär bebyggd och tas i anspråk för uthyrning skall fastigheten redovisas iförvärvskällan annan fastighet. Enligt SBEF:s uppfattning bör alltså denföreslagna regeln om skatteplikt vid förmögenhetsbeskattningen av pmsättningsfastigheterendast omfatta fastigheter som skall inkomstredo-visas i förvärvskällan annanfastighet. Fastigheten som redovisas i förvärvskällan rörelse bör alltså undantasfrån förmögenhetsbeskattning. Aktier och andelar i fastighetsförvaltande företag utgör ivissa fall omsättningstillgångar hos ägaren som bedriver byggnadsrörelse.Sådana aktier och andelar kan sägas utgöra substitut för direktägda fastigheteroch Prop.1981/82:191 127 bör därför enligt SBEF:s uppfattning värderas på sammasätt som om fastigheten eller fastighetsdelen innehafts direkt, Lös egendom i form av varulager i rörelse föreslåsundantagen från skatteplikt.