prop · G50334 · 1981-12-31 00:00:00 — Regeringens proposition 1981/82:34 omåtal mot offentliga funktionärer m. m.; Regeringenföreslår att antaga de förslag som har upptagits i bifogade utdrag avregeringsprolokoll denna dag. Ipropositionen föreslås ändringar i reglerna i om rätten fören enskild person all väcka enskilt åtal eller skadeståndstalan mot vissa offenUigafunkUonärer för brott som har begåtts i utövning av tjänst eller uppdrag.Ändringarna innebär att den nu gällande begränsningen i rätlen all föra sådantalan i princip avskaffas. En begränsning föreslås dock alltjämt gällabeträffande talan mot statsråd, justitieråd, regeringsråd, justitiekanslernsamt ombudsmän och vissa andra funktionärer hos . Reglernahärom utgör i huvudsak en konsekvens av bestämmelser i regeringsformen ochriksdagsordningen. Ipropositionen föreslås också ändringar i de regler i som gerriksåklagaren ensam behörighet aft föra ansvarslalan i hovrätt och tingsrätt moloffentliga funktionärer med vissa högre tjänster. Ändringarna innebär alt lägreåklagare får vidgad behörighet i delta hänseende. Slutligenföreslås i propositionen en ny lag om offentliga funktionärers rätt till gollgörelseför rättegångskostnad i vissa mål m. m. Enligt den lagen får offentligaarbetstagare, mol vilka enskilt åtal eller anspråk har väckts på grund av brotti tjänsteutövningen, rätt all av sina arbetsgivare utfå sådan ersättning förrättegångskostnad som en domstol har förpliktat motparten att ge ul.Arbetsgivaren får återkravsräll mol denne. Dennya lagstiftningen föreslås träda i kraft . 1 1981/82. I, rad 2 Står: 1981/81 Rättat till: 1981/82 1981/82:34 2 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs alt 7 kap. 4§, 20 kap. 10§ och 22kap. 8§ skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 1 kap. 4 §' Allmän åklagare vid underrätt och hovrätt ärstatsåklagare eller distriktsåklagare Riksåklagaren är dock allmän åklagare vid hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2 § första stycket. Riksåklagaren är dock allmän åklagare vid underrätt ochhovrätt i mål om ansvar eller enskilt anspråk på grund av brott som iutövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts av 1. den sominnehar eller uppehåller sådan ordinarie domartjänst eller tjänst som byråchefeller därmed jämställd eller högre tjänst vid stadig myndighet eller annantjänst, som omfattas av 15 kap. 4§ lagen (1976:600) om offentlig anställning; 2. ledamotav domstol eller central statlig förvaltningsmyndighet, som ej är anställd hosstaten; eller 3. krigsman,som bestrider regementschefs eller därmed likställd eller högre tjänst. Allmän åklagare vid högsta domstolen är riksåklagaren. Har talan till högsta domstolen fullföljts allenast avenskild part, må åklagarlalan där, efter riksåklagarens förordnande, föras avlägre åklagare. Närmare bestämmelser om fördelningen av uppgifterna mellanåklagarna meddelas i de för dem gällande instruktionerna. Vad i 8och 9 §§ stadgats om rätt för målsäganden att väcka åtal eller övertaga eller ihögre rätt fullfölja väckt åtal gäller icke i fråga om brott, som avses i 3kap. 3§ och 7 kap. 4§ andra stycket. Bestämmelsernai 8 och 9§§ om rätt för målsäganden all väcka åtal eller övertaga väckt åtalgäller icke i fråga om brott, som i utövningen av tjänsten eller uppdraget harbegåtts av ' Senaste lydelse 1976:602 Senaste lydelse 1974:573 1. statsråd, 2. justitieråd,eller regeringsråd, 3. justitiekanslerneller den som har tjänstgjort i hans ställe, 4. någon avriksdagens ombudsmän eller den som har tjänstgjort i hans ställe, eller 5. någonannan befattningshavare, mot vilken enligt riksdagsordningen eller annanförfattning endast något av utskott eller annat riksdagsorgan ärbehörigt att besluta om åtal för sådant brott. Talan omenskilt anspråk på gmnd av brott, som avses i 3 kap. 3§ och 7 kap. 4§ andrastycket, må ej väckas av målsäganden, med mindre åtal för brottet äger mm ellertalan biträdes av någon som är behörig all besluta sådant åtal. Talan omenskilt anspråk på grund av sådant brott under allmänt åtal som avses i 20kap. 10§ får ej väckas av målsäganden, om inte åtal för brottet äger rum ellertalan biträds av någon som är behörig att besluta sådant åtal. Denna lag träder i kraft . I fråga om brott som har begåtts före ikraftträdandettillämpas dock fortfarande 20 kap. 10 § och 22 kap. 8 § i deras äldre lydelse. Lag om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse förrättegångskostnad i vissa mål m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Med offentliga funktionärer avses i denna lag 1. arbetstagarehos staten, 2. arbetstagarehos kommuner, landsUngskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfällighetereller allmänna försäkringskassor, 3. arbetstagarehos andra allmänna inrättningar, om anställningen är statligt reglerad, 4. ledamöter av sådanastyrelser, verk, nämnder, kommittéer eller andra myndigheter som hör tillstaten eller till någon kommun eller landsUngskommun eller andra organ somavses i 2 eller 3. 5. de som utövaruppdrag åt staten eller åt en kommun eller annat organ som avses i 2, om de harvalts lill uppdraget eller inte äger undandra sig delta liksom eljest omuppdraget är reglerat i författning, Prop.1981/82:34 4 6. krigsmän ochandra som fullgör lagstadgad tjänsteplikt, 7. de som utövarmyndighet utan alt ha sådan anställning eller sådant uppdrag som anges i 1-5och utan alt fullgöra sådan tjänsteplikt som nämns i 6. 2 § Med statligtreglerade anställningar avses anställningar där enligt lag eller särskiltbeslut av avlöningsförmånerna fastställs under medverkan avregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 3 § Vad som ilagen sägs om tjänst tillämpas också på uppdrag och tjänsteplikt.Bestämmelserna i lagen om arbetsgivare gäller i dessa fall uppdragsgivareneller den hos vilken Ijänslpliklen fullgörs. 4 § Om enskiltåtal förs mot den som är offentlig funktionär under påslående att han harbegått brott i utövningen av nuvarande eller tidigare tjänst som sådanfunktionär och funktionären med anledning av åtalet har att inställa sigpersonligen vid en domstolsförhandling, avge skriftligt svaromål eller vidtanågon annan åtgärd för rättegångens förberedande eller talans utförande, fåråtgärden vidtas i tjänsten. Första stycket tillämpas även när någon annan änarbetsgivaren, utan samband med allmänt åtal, för talan mot den som äroffentlig funktionär om enskilt anspråk på grund av åtgärd i utövningen avtjänst som sådan funktionär. 5 § Har domstolen i ett mål om enskilt åtal mot den som äreller har varit offentlig funktionär för brott i utövningen av tjänsten genom lagakraftvun net avgörande förpliktat målsäganden att ersätta den tilltalade dennes rättegångskostnad, skall den som var den tilltalades arbetsgivare vid liden för den åtalade gärningen på ansökan av den tilltalade utge det utdömda beloppet lill denne, i den mån målsäganden inte har betalt del. Arbetsgiva ren inträder då intill del utgivna beloppet i den tilltalades rätt gentemot målsäganden. Första stycket tillämpas även när någon annan änarbetsgivaren, utan samband med allmänt åtal, har fört talan mol den som äreller har varit offentlig funktionär om enskilt anspråk på grund av åtgärd iutövningen av tjänsten. 6 § I fråga om den offentlige funktionärens rätt att avarbetsgivaren få ersättning för rättegångskostnad skall staten anses som arbetsgivare i förhållande till arbetstagare med statligt reglerade anställningar hos kom muner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfälligheter. allmänna försäkringskassor eller andra allmänna inrättning ar. Denna lag träder i kraft . Den gällerinte i fråga om i mål som har anhängiggjorls före ikraftträdandet. Prop.1981/82:34 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , , , ,, , , , , Lagrådsremissom åtal mot offentliga funktionärer m.m. Enligtregeringens bemyndigande tillkallade dåvarande chefen förjustitiedepartementet en kommitté med uppdrag att företa en i principförutsättningslös granskning av del straff- och disciplinansvar som gäller förfunktionärer i offentlig verksamhet. Kommittén, som har antagit namnet tjänsleansvarskommittén,har i delbelänkandel (Ds Ju 1980:13) Åtal mot offentliga funktionärer behandlatden i direktiven särskilt upptagna frågan om rätten för en målsägande attväcka åtal och skadeståndstalan på grund av brott som har begåtts i utövningenav offentlig tjänst. Belänkandet innehåller förslag lill ändringar irättegångsbalken och lagen (1974: 8) om rättegången i tvistemål om mindrevärden saml lill en ny lag om rättegångskostnader i vissa mål rörandeoffentligt anställda arbetstagare m.fl. Till protokollet i detta ärende börfogas som bilaga 1 kommitténs sammanfattning av betänkandet och som bilaga 2 deav kommittén framlagda lagförslagen. En förteckning över remissinstanserna och ensammanställning av deras yttranden bör fogas till regeringsprotokollet i dettaärende som bilaga 3. 2.1Gällande ordning i korthet I20 kap. (RB) finns regler om rätt lill åtal och om målsägande.Enligt 2 § äger allmän åklagare väcka åtal för brott som hör under allmänt åtal,om inte annat är stadgat. Under allmänt åtal hör enligt 3 § alla brott som inteuttryckligen är undantagna därifrån. Prop.1981/82:34 6 kanenligt samma lagrum föreskrivas särskilt villkor, såsom tillstånd av myndigheteller angivelse av målsäganden. Åklagaren skall enligt 6 § väcka åtal förbrott som hör under allmänt åtal men får på särskilda i 7 § upptagna grunder ivissa fall underiåla åtal. Förmålsäganden gäller enligt 8 § en s. k. subsidiär åtalsräll, dvs. målsägandenfår själv väcka åtal för brott som hör under allmänt åtal om han har angettbrottet och åklagaren har beslutat all åtal inte skall äga mm. Beträffandevissa typer av brott saknar målsäganden emellertid enligt 10 § subsidiär åtalsräll,nämligen brott som i utövningen av tjänst eller uppdrag har begåtts av vissahögre offentliga funktionärer. Den angivna kategorien funktionärer utgörs av b) justitieråd regeringsråd densom innehar eller uppehåller annan ordinarie domarljänst hovrällsdomare(även icke ordinarie) ledamotav domstol, som inte är anställd hos staten c) riksdagensombudsmän () jusUtiekanslern () riksåklagaren () densom utövar sådant ämbete d) densom innehar eller uppehåller tjänst som byråchef eller därmed jämställd eller högre tjänst vid statlig myndighet ledamotav central statlig förvaltningsmyndighet, som inte är anställd hos staten e) krigsman,som bestrider regementschefs eller därmed likställd eller högre tjänst f) densom innehar eller uppehåller annan tjänst som regeringen bestäm mer. Inteendast målsäganden utan även åklagare i allmänhet är uteslutna från rätt altåtala de nämnda funktionärerna för brott begångna i utövningen av tjänsten. Ifråga om statsråd skall sålunda åtal beslutas av (12kap. 3 § regeringsformen) medan justitieråd och regeringsråd skall åtalas av JOeller JK (12 kap. 8 § regeringsformen). Åtal mot JO beslutas av konslitulionsulskottet(9 kap. 8 § riksdagsordningen). Beträffande JK torde åtal kunna beslutasendast av regeringen (jfr prop. 1973:90 s. 437, prop. 1975: 78 s. 100 och 3 § åklagarinslruktionen,1974:910). Åtal mol RÅ kan väckas av JO och JK. Beträffandede övriga funktionärerna är vid sidan av JO och JK endast RÅ behörig åklagare.Regler härom finns i 7 kap. 4 § RB. Förmålsäganden gäller dessutom en begränsning av rätten alt föra talan om enskiltanspråk mol berörda funktionärer för brott av ifrågavarande art. Enligt 22 kap.8 § RB får målsäganden inte väcka sådan talan, om inte 1981/82:34 7 åtalför brottet äger rum eller talan biträds av någon som är behörig att beslutasådant åtal. Iregeringsformen och riksdagsordningen finns ytterligare regler som begränsar målsägandensåtalsräll. Enligt4 kap. 8 § regeringsformen gäller bl.a. att ingen får väcka talan mol den somutövar eller har utövat uppdrag som riksdagsledamot på grund av hans yttrandeneller gärningar under utövandet av uppdraget utan all har medgetl delmed en majoritet av fem sjättedelar av de röstande. Enligt bestämmelser iriksdagsordningen gäller vidare vissa särskilda regler för en del funktionäreri (9 kap. 8 § med tilläggsbestämmelser). För vissa funktionärergäller beträffande talan om ansvar eller enskilt anspråk på gmnd av brott itjänsten eller uppdraget regler om vad man bmkar kalla "forum privilegiatum",dvs. talan skall väckas i högre rätt. Beträffande statsråd, justitieråd ochregeringsråd, JO, JK, RÅ och dem som tillfälligt utövar de tre sistnämndaämbetena samt hovrällsdomare och revisionssekreterare skall talan väckas ihögsta domstolen, se 12 kap. 3 § och 8 § regeringsformen samt 3 kap. 3 § RB.Talan mot domare i allmän underrätt - liksom talan mot domare i krigsrätt,konkursdomare, inskrivningsdomare och annan som vid inskrivningsmyndighet har förordnalsall handlägga inskrivningsärende - skall väckas i hovrätt (2 kap. 2 § RB). Fören närmare redovisning av gällande ordning och dennas historiska bakgmnd liksomav utländsk rätt på området hänvisas lill belänkandet (s. 24-48). 2.2Kritik mot gällande ordning m. m. Denyss beskrivna inskränkningarna i målsägandens rätt alt föra talan har brukatmotiveras med alt de ifrågavarande tjänstemännen behöver ett skydd molobefogade åtal och krav med hänsyn lill intresset av att allmän verksamhel fårfortgå ulan obehöriga störningar. Begränsningarna tog tidigare sikte endast på ämbetsbrottenligt 20 kap. I -4 §§ i dessa lagmms lydelse före den s.k. ämbetsansvarsreformenår 1975. Genom lagändringar i samband med grundlagsreformen (prop. 1974:35,KU 1974:21, rskr 1974:160) ändrades beskrivningen av de gärningar som omfattasav begränsningarna lill all avse brott i utövning av tjänst eller uppdrag.Begränsningarna har härigenom kommit att omfatta andra straffbelagda gärningarän dem som tidigare utgjorde ämbetsbrott. Det skall dock enligt molivutlalandenvara fråga om gärningar som ingår som ett led i själva utövningen av tjänsteneller uppdraget. Imotioner lill och i den allmänna debatten har riktats kritik motreglerna om inskränkning i målsägandens talerätt. Det har ansetts principielltfelaktigt och stridande mol rättssäkerheten alt vissa offentliga funktionärerfredas från enskilt åtal och enskilda anspråk. 1981/82:34 8 pekat på alt oklarhet om bestämmelsernas tillämpningsområdehar uppstått genom lagändringar. Det har också gjorts gällande alt begränsningarna i rätlenall föra ansvars- och skadeståndstalan mot högre tjänstemän strider molSveriges åtaganden enligt den europeiska konventionen angående skydd för demänskliga rättigheterna och grundläggande friheterna saml FN-konven-lionen ommedborgerliga och politiska rättigheter. Riksdagsmotionerna har behandlats i justilieutskollels belänkanden1978/79: 5 och 1979/80:5, som båda har godkänts av . I betänkan-del1979/80:5 uttalade utskottet med hänvisning till den framförda kritiken ochtill den oklarhet om bestämmelsernas tillämpningsområde som uppstått genom1974 års lagändringar att det enligt utskottets mening kunde finnas anledningatt överväga andra vägar än att genom inskränkning i målsägandens talerälttillgodose det skydd mol obefogade åtal eller krav som åsyftats medbestämmelserna. Utskottet hänvisade lill att en planerad utredning rörandeansvaret för offentliga funktionärer avsågs få i uppdrag alt överväga ändringari den riktningen. Enligt utskottels mening borde prövas skälen föratt ett sådant skydd avser enbart vissa högre tjänstemän. I direktiven till tjänsleansvarskommittén uttaladedåvarande chefen för alt övervägande skäl enligt hansmening talade för alt de aktuella begränsningarna i målsägandens talerält böravskaffas. Kommittén skulle enligt departementschefen överväga om förekommandebehov av skydd mol obefogade åtal eller krav kunde tillgodoses på annatlämpligt sätt, t. ex. genom regler som gör det möjligt för domstolen att påhandlingarna avgöra mål, där talan är uppenbart ogrundad. Regler av delta slagborde i så fall enligt departementschefen gälla för alla offenlliganställ-da. 2.3 .4llniänt om tjänsteansvarskommitténs förslag Kommittén lämnar som förut har sagts en historiskredogörelse för bakgrunden lill de aktuella talerätlsreglerna saml för denlagstiftning rörande ansvaret för offentliga funktionärer och näraliggandeområden som är av betydelse i sammanhanget. Enligt vad kommittén bl.a. uttalarär det tydligt att lagändringar, varigenom begränsningsreglerna komalt avse "brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget" harbegåtts av vissa angivna funktionärer, i viss mån har inneburit en utvidgningav tillämpningsområdet för nu berörda regler. När det gäller begränsnirtgen i ålalsrälten påpekarkommittén i sina allmänna överväganden alt man som skäl för begränsningen harbrukat åberopa önskemålet att skydda högre tjänstemän inom det statliga områdetmol obefogade åtal. Kommittén framhåller all man härmed inte torde ha avsettett sorts personligt skydd av privilegiekaraklär. Prop.1981/82:34 9 skyddkan enligt kommittén i stället ses mol bakgmnd av del allmänna intresset av allstaUig verksamhel får fortgå ulan obehöriga stömingar. Enligt kommitténs meningsynes skälen för en begränsning av ålalsrälten i dagens läge inte kunna ansesväga tyngre än de synpunkter som kan åberopas till förmån för en sådan åtalsräll.Härvid gör sig med styrka gällande del stöd åtalsräll för målsägande får ansesha i den allmänna rättsuppfattningen. Man kan enligt kommitténs mening inteheller alldeles bortse från den kontrollfunktion som är förenad med sådan åtalsräll.Risken att åtalsholet för de offentliga funktionärerna skulle vara hämmandenär det gäller tjänsteutövning som berör målsäganden molvägs enligt kommitténav åtskilliga andra inslag i vår rättsordning. Även från rättvisesynpunkt kanskäl anföras för att alla tjänstemän bör behandlas lika i nu aktuellthänseende. Önskemålet att den offentliga verksamheten får fortgå utanstörningar i form av obefogade åtal synes enligt kommitténs mening böratillgodoses genom andra åtgärder än de nuvarande särteglerna för målsägande närdel gäller rätten att väcka åtal mot tjänstemän. Kommittén föreslår att dennuvarande begränsningen i målsägandens subsidiära åtalsräll i princip upphävs.De nuvarande särteglerna bör dock enligt kommittén alltjämt gälla för statsråd,justitieråd och regeringsråd samt för riksdagsledamöter, och vissa avriksdagens funktionärer. Kommitténföreslår också all begränsningsregeln rörande rätten alt föra skadeståndstalanpå gmnd av brott i tjänsten eller uppdraget avskaffas utom beträffandestatsråd, justitieråd, regeringsråd, riksdagsledamöter och JO. Kommittén lägger inte framnågot förslag lill ändringar i de lagregler som reglerar RÅ:sroll när det gäller handläggningen av frågor om åtal mol högre tjänstemän.Kommittén pekar på att dessa frågor ofta kan förväntas vara av grannlagakaraktär och ställa höga krav på såväl kvalificerat utredningsarbete somauktoritet hos del allmännas företrädare. Enligt kommitténs mening utgör RÅ ellväl kvalificerat organ för prövning av sådana frågor. Det bör, anför kommittén,i sammanhanget beaktas att även JK och JO äger rält att väcka åtal i de fallsom det nu är fråga om. När det gäller den idirektiven aktualiserade frågan om förekommande behov av skydd mol obefogadeåtal och krav kan tillgodoses på annat sätt än genom regler om begränsning av lalerällenhar kommittén sökt lösningen i en förenklad rättegångsordning som skulle kunnatillämpas i de fall del nu är fråga om. Kommittén går igenom deregler i som ger möjligheter för domstolarna att oberoende avparternas önskemål avgöra mål utan huvudförhandling. Kommittén anser att dessaregler är otillräckliga, om man med möjligheten lill en snabbare processordningvill nå ett skydd för den offenUiga verksamheten och dess utövare mot obefogadeåtal och ersättningskrav. ti /82. 1981/82:34 10 Kommitténredogör också för skilda lagregler om straffansvar, kostnadsansvar ochavvisning som är ägnade alt verka avhållande på en part när del gäller attstarta en rättegång där hans talan redan från början kan bedömas vara obefogad.Kommittén konstaterar att reglerna är avsedda för de rena undantagsfall därtalan är klart ogrundad eller där den annars är förenad med allvarliga bristfällighelersamt att de i rättstillämpningen utnyttjas med stor reslriklivitet. mening kan en möjlighet lill förenklad process le sig befogad förfall där dessa straffbestämmelser och koslnadsregler inte har avhållit en partfrån all väcka en obefogad talan och där avvisning inte kan ske. Kommitténföreslår att man för dispositiva tvistemål och för mål om enskilt åtal iallmänhet inför en regel som gör det möjligt för domstolen att avstå från attutfärda stämning då målsägandens framställning av omständigheterna i måletinte innefattar laga skäl för käromålet liksom när kärandens resp. målsägandenstalan stöder sig på omständighet som strider mol vad som är allmänt veterligteller del eljest uppenbart framgår alt käro-målel eller åtalet är ogmndat.Vidare föreslår kommittén all talan av den berörda arten skall kunna ogillasunder förberedelsen. Kommitténhar också övervägt frågan om rättegångskostnader i de mål där en enskild föransvars- eller skadeståndstalan av aktuellt slag mot en offentlig funktionär. Ibetänkandet lägger kommittén fram ett förslag lill en lag omrättegångskostnader i vissa mål rörande offentligt anställda arbetstagare m.fl.Enligt den lagen skall staten svara för den offentlige funktionärens egnakostnader när en enskild för ansvars- eller skadeståndstalan mol honom på gmndav brott som han har begått i sin tjänsteutövning. Undanlag görs för del fallatt talan om enskilt anspråk bifalls. Remissinstansernahar så gott som enhälligt Ullstyrkt all de särskilda reglerna om begränsning avlalerällen mol vissa offentliga funktionärer i princip avskaffas. Kommitténsförslag om all avskaffandet av de särskilda reglerna om lalebegränsning skallkompenseras bl. a. genom införande av en möjlighet för domstolen alt underlåtastämning och att ogilla uppenbart ogmndad talan under förberedelsen har fått ellblandat mottagande under remissbehandlingen. En från många remissinstanserframförd synpunkt går ut på att en reform enligt kommitténs förslag skulleinnebära ett långtgående ingrepp i rättegångsordningen, vars konsekvenser intekan anses ha tillräckligt belysts i delta sammanhang. Från många håll förordasall den långsikliga lösning avvaktas som kan komma all bli följden avrättegångs-utredningens (Ju 1977:06) arbete. Kommitténsförslag rörande de offentliga funktionärernas rättegångs- 1981/82:34 11 kostnaderhar i sina huvuddrag accepterats av de flesta remissinstanserna. Även i delhänseendet har dock från ett par håll uttalats att resultatet av rätlegångsutredningensöverväganden bör avvaktas. I övrigt har remissin-stansema uppehållit sig vidvissa detaljfrågor, såsom om regleringen bör avse såväl statliga som kommunalaarbetstagare, om kostnadsansvaret bör åläggas arbetsgivaren i stället förstaten och om ersättning till funktionären från statens eller arbetsgivarenssida bör lämnas även för del fall alt åtalet bifalls. 2.5Åtalsrätt i allmänhet för målsägande Somjag har nämnt fömt har en målsägande enligt 20 kap. 8 § RB en s. k. subsidiär åtalsrälli mål under allmänt åtal. I betänkandet (SOU1976:42) Färte brottmål föreslog ålalsrältskommil-tén alt målsägandens subsidiäraåtalsräll skulle avskaffas. Som motiv härför anfördes bl. a. att de eventuellaönskemål som kunde föreligga från målsägandens sida om att den brottsligestraffas numera inte kan anses förtjänta av samhällets stöd. Ålalsrällskommillénfann också, beträffande den subsidiära åtalsrältens s. k. kontrollfunktion, altdel var tveksamt om målsäganden verkligen är något lämpligt kontrollorgan frånallmän synpunkt. Ålalsrältskommilténsförslag i denna del har inte lett till lagstiftning. Tjänsleansvarskommitténhar ansett sig kunna utgå från alt målsäganden även i fortsättningen kommer attha en subsidiär åtalsräll inom del område där allmän åklagare äger föra talan.