prop · G503170 · 1981-12-31 00:00:00 — Iövrigt vUl framhålla alt serviceföretagen i länet i fleraavseenden är tiU gagn för föreningarna och att samarbetet med myndighetemafungerar bra. De flesta föreningar har brist på ledare. Ofta får en och sammaperson ta ansvaret för både lotteriverksamheten och ledarverksamheten. I sådanafaU utgör de lokala serviceföretagen ett värdefullt stöd åt föreningarna. Enviktig faktor i sammanhanget är all till varje lotleriansökan görs upp enkostnadskalkyl, som Undertecknas av den för lotteriet ansvarige och iförekommande fall berört serviceföretag. anlitar serviceföretagbör kostnadskalkylen vara så avfattad att serviceföretaget håller föreningenskadeslös om det visar sig att kalkylen av olika skäl inte skulle hålla. Serviceföretagenbör få rätt att debitera de faktiska kostnaderna för verksamheten. Dessakostnader är löner och sociala avgifter fill lottförsäljare,administrationskostnader och skälig hyra för utmstning som är nödvändig förverksamheten. Därtill torde komma ett särskilt konsultarvode, som i varjesärskilt fall bör beräknas med hänsyn till företagets verkliga arbetsinsats ochlotteriets storlek. bör noga pröva just denna kostnad i denovannämnda kostnadskalkylen. anser att serviceföretagetskostnader för administrations- och konsultarvode tillhopa i normalfallet intebör överstiga av insatsbeloppet/omslutningen i lotteriet. Länsstyrelsenfinner det otillfredsställande med riksomfattande service-företagolag, där delär svårt att få insyn i förelagens omfattning inom respektive län. De"riksomfattande" serviceföretagen skulle åläggas all bokföra sinverksamhet regionalt - länsvis. Då skulle berörd myndighet kunna utöva eneffektivare kontroll gentemot serviceföretagen. Givetvisdelar utredningens uppfattning om det önskvärda i attserviceföretagen inte skall ha ett avgörande inflytande över vilka föreningar,som skaU få möjlighet att driva lotterier och spel. För att komma till rättamed de nuvarande förhållandena, som inte är tiltfredsstäl-lande, harutredningen diskuterat bl.a. inrättande av organisafionsägda serviceföretag.Länsstyrelsen har inget att invända däremot men vill erinra om att deprivatägda serviceföretagen inte är eliminerade bara genom attorganisationsägda sådana tillskapas. De privatägda serviceföretagen har mycketkunnande och stor skicklighet inom lolteriområdet, men de måste likväl helt enkeltkonkurreras ut från marknaden, innan andra serviceföretag kan ta över.Länsstyrelsen ifrågasätter, om del är möjligt. Det finns juexempel på att det i stäUet blivit ett organisationsägl företag somkonkurrerats ut. Ettmera realistiskt fillvägagångssätt är enligt bedömning en utökadkontroll genom lotterinämnden och länsstyrelsema. Även här är det dock avavgörande betydelse, att de kontrollerande organen har de resurser och dekvaliteter som behövs. Länsstyrelsendelar utredningens uppfattning att serviceföretagens inflytande pålotlerimarknaden blir kontrollerbart bl.a. genom all avtal 1981/82:170 230 upprättasmellan lotterianordnare och serviceföretag. Avtalet kan därvid bli föremål förgranskning och godkännande i samband med fiUståndsprövningen. Lotterinämndenhar utfärdat anvisningar för länsstyrelsemas tillståndsgivning beträffandevissa lotterier alt gäUa fr.o.m. . Enligt dessa anvisningarbör behållningen av lotteri som administreras med hjälp av serviceföretag uppgåtill . delar utredningens uppfattning attserviceföretagens verksamhet i framliden skall kontrolleras mer än hittills.Genom de nämnda anvisningarna från lolterinämnden har föreningarna kunnatförhandla sig fram till bättre avtal med serviceföretag sedan länsstyrelsenförst vägrat godkänna avtal som inte uppfyUt lotterinämndens föreskrifter. Utredningenhar vidare beträffande de fasta försäljningsställen som finns för detraditionella lotterierna menat att genom möjligheten att skäraned omslulningsbeloppen för vissa föreningar kan skapa utrymme på marknaden förytterligare föreningar som annars varit utestängda från de fastaförsäljningsplatserna på gmnd av att de saknar kontakter med serviceföretag.Utredningens förslag bygger i stort på att de fasta försäljningsplatsernahandhas av olika serviceföretag och att dessa företag väljer ut de föreningarsom får ta platsen i anspråk. Länsstyrelsendelar inle utredningens uppfattning att problemet i huvudsak föreligger pågmnd av serviceföretagen. Serviceföretagen kan inte ha något intresse av vilkenförening som skaU använda platsen. Huvudsaken för serviceföretagen är att enkontinuerlig lottförsäljning pågår på platsen, så alt företagel därigenom kanfå sina fasta kostnader täckta. Länsstyrelsenanser att problemen är större där vamhuschefen är den som avgör vem som skaU fåanvända platsen för försäljning. I faU där serviceföretag inte är inblandadeutgår ibland ingen ersättning till vamhu-sel. Varuhuset kan i princip gynna enenda förening genom alt upplåta plats endast liU denna förening. Även omlänsstyrelsen skär ned omslulningsbeloppen för den gynnade föreningen skapasinget utrymme för nya föreningar genom att vamhuset vägrar att låta annanförening . Platsen får hellre vara tom än att nya föreningarsläpps in. Ett annat exempel på hur de fasta försäljningsplatserna utnyttjas avvamhus etc. är att för att en förening skall få använda platsen måsle den göramateriaUnköp i vamhuset och genom detta skaffa sig en skuld, som betalas genomlotteriet. De här beskrivna förfaringssätten kommer man inte ål med den metodutredningen anvisar. Eftersom de fasta försäljningsplatserna är myckelattraktiva bör ytterhgare möjligheter ges för att mera rättvistkunna fördela dessa platser till olika organisationer. Länsstyrelsenhar med fillfredstäUelse studerat lotterinämndens nyutkomna anvisningarhärvidlag; KFS 1979:22 LN:2. Genom anvisningarna har flera av de problem somanges i dessa kapitel kunnat lösas. Kvar står dock problemet med attserviceföretag genom sin monopolställning kan missbmka sitt inflytande överanordnamrvalet fill de fasta försäljningsplatserna. Utredningen har föreslagitatt tillståndsmyndigheterna aktivt skall styra anordnamrvalet genom all skäraner de sökta omslutningsbeloppen. Prop.1981/82:170 231 Länsstyrelsentror dock för sin del inte att myndighetema härigenom helt kan komma tillrättamed detta problem. Länsstyrelsendelar utredamas uppfattning att det är klart otillfredsställande attserviceföretag genom centrala avtal med vamhuskedjor tillförsäkrar sigmonopolställning för fasta försäljningsställen inom vamhus och större affärer.Flertalet länsstyrelser begränsar förmodligen redan omslutningen av lotterierpå fasta försäljningsställen varför förslaget att genom nedskärningar beredaytterligare föreningar plats på försäljningsstäUena knappast synes möjligt attgenomföra om lotteriema skall ge någon reell behållning. En möjlig väg attbegränsa serviceföretagens lokala inflytande över vilka föreningar som beredsplats på de fasta försäljningsställena vore kanske att hos länsstyrelsenupprätta en kölista över föreningar och på så sätt försöka få fram en rättvistilldelning av platser på fasta försäljningsställen. De kommersiellaserviceföretagen har i de flesta fall inget direkt intresse av att vissförening bereds plats utan de är mest betjänta av en löpande och utanstörningar bedriven verksamhet. Utredarnasförslag att kommuner och ideella föreningar skall tillskapa nya fastaförsäljningsplatser torde endast i undatagsfall medföra någon konkurrens förförsäljningsplatser på vamhus och i större affärer. Deav utredarna föreslagna åtgärdema, krav på avtal mellan serviceföretag ochanordnande förening och att en bestämd nettobehållning av lotteriet skaUuppnås, har redan genom lotterinämndens anvisningar införts. Detta sammantagetmed ökade resurser för tillsynsmyndigheten torde medföra att kontroUen överserviceföretagens verksamhet blir godtagbar. Serviceföretagensinflytande på lotterier och spelmarknaden har behandlats av utredningen.Utredningen föreslår en noggrannare kontroll av dessa företags verksamheter föratt förhindra att serviceföretagen gör vinster på föreningarnas bekostnad. Umeåkommun vill särskilt understryka att det är mycket angeläget att fillståndsmyndigheternai sin lotterihantering verkar för att uppdaga olämpligt inflytande frånserviceföretagen. Lotteriutredningenhar gjort den iakttagelsen att serviceföretagens inflytande på bingomarknadenhar minskat. Föreningarna själva sköter allt oftare gemensamt denna verksamhet.Serviceföretagens inflytande på den traditioneUa lotterimarknaden har dockökat, delvis beroende på att försäljningen av lotter från fastaförsäljningsplatser ökal. Utredningen förordar att kommunerna i störreutsträckning än nu upplåter attraktiva fasta försäljningsplatser tUl föreningartill självkostnadspris. Om denna åtgärd kan medverka till att serviceföretagensinflytande minskar, bör upplåtelser göras. Man skall dock vara medveten om attinom kommuner utanför storstadsregionerna finns det endast ett begränsat antalplatser som kan bedömas vara attraktiva dvs. platser där många människorvistas. NDMvUl, likaledes mot bakgmnd av erfarenhelema från granskningsnämndensinsamlingskontroll, tillstyrka de olika kontrollåtgärder som utredningenföreslår i fråga om serviceföretagen. Liksom utredningens majoritet bedömerNDM att en effektiv och förhållandevis obyråkratisk kon- 1981/82:170 232 troU av serviceföretagen är en bättre lösning än detsystem som reservanterna skisserar i sitt särskilda yttrande. NDM viUframhålla all erfarenheterna från utlandet visar att en organisatorisksamordning av insamlingsverksamheten ofta leder lill kartelllänkande. Nyainsamlingar har svårt att vinna insteg. En central organisation av den typ somföresvävar reservanterna synes lätt kunna utvecklas i sådan riktning. NDMförordar folkrörelseägda serviceföretag som arbetar på lika villkor och ikonkurrens med existerande privatägda serviceförelag. NDM ifrågasätter om inte en särskild ansvarigkontaktperson borde utses inom serviceföretaget för varje lotteri eller spelsom detta lar på sig att administrera. Kontaktpersonen skulle vara primärtansvarig gentemot anordnaren och fillsynsmyndigheterna. NDM vUl i delta sammanhang understryka all de krav i frågaom budgetering och redovisning som ställs på serviceföretagen också bör stäUaspå anordnare som driver lotteri eller spel i egen regi. Det är en aUmänt utbredd uppfattning inom idrottsrörelsenatt folkrörelserna bör få svara för all serviceverksamhet på den ideeUasektorn av lotteri- och spelmarknaden, bl.a. genom att regionala servicebolagbildas. RF stöder därför de synpunkter som framförs i det särskUdayttrandet av Regardt och . FPC delar utredningens uppfattning och förslag betr.serviceföretagen. Utredningen har emellertid inte berört basarfirmornasverksamhet annat än i den inledande redovisningen. FPC förfogar över enbasarfirma (AB Lekoma), i vars uppgift ingår att hyra ut lombolaslånd ochlottkiosker. Delta tillgår så, att förelaget lill lokala föreningar säljerkompletta lott-satser samt StäUer lottkiosker tUl förfogande. Den lokalaföreningen svarar för erforderliga tillstånd, platsangivelser och personal ochbehåller av lotteriets omslutning. AB Lekoma svarar för kiosker,transporter och varor och erhåller för dessa tjänster av omslutningen. FPCutgår ifrån att den inskränkning betr. procentuppgörelser, som föreslås förserviceföretagen, ej gäller basarfirmor av typ AB Lekoma. Genom delta syslemtillförsäkras nämligen lotterianordnaren allfid av behållningen, oavsetthur framgångsrik lottförsäljningen är. Kommittén vill beträffande de många serviceförelag sometablerats inom lotteri- och bingobranschen förorda en skärpt samhäUelig insynoch kontroll. Vad gäller serviceförelag för arrangerande av olika typerav lotterier, anser lOGT-NTO alt dessa i största möjliga utsträckning bör varafolkrörelseägda och bedrivas i en verksamhet enhgt självkostnadsprincip. för såväl bingo som traditionella lotterier med fastaförsäljningsställen i tätorter och på vamhus samt lottautomater. lOGT-NTO harsvårt alt förslå den syn som utredningen redovisar, då man nöjer sig med att sägaatt tillståndshavama bör uppmuntras all själva överta driften och engagera sigi serviceverksamheten. Med tanke på alla de Prop,1981/82:170 233 privataförelag som förekommer i servicebranschen, och med vilken kraft de bedriver sinverksamhet, är del stora svårigheter för folkrörelserna alt övertaserviceföretagens roll om icke konkreta åtgärder sätts in för att stärka denideella sektorns kunkurrenskrafl på detta område. lOGT-NTO kräver därför attserviceföretag för anordnande av lotteri och bingospel endast ska få ägas ochdrivas av folkrörelser som själva har rätt att erhålla lotterifiUslånd. Dessaserviceförelag skulle kunna drivas var för sig av olika folkrörelser ellergenom ett av folkrörelserna samägt förelag. Ett övertagande av de nu privatägdaserviceföretagen borde kunna ske under en övergångstid . Tillskapandetav folkrörelseägda serviceföretag med ensamrätt alt bedriva verksamhet på delaktuella området skulle garantera att de av myndigheterna fastställdabestämmelserna och givna direktiven följs. Ep alternativ åtgärd, som emellertidinte på något vis kan mäta sig i effekfivitet med den redovisade, är altstatsmakterna efter prövning auktoriserar de privata serviceföretagen. Detär av stor vikt att myndigheternas möjlighet till direkt kontroll över privataserviceföretag utökas. Slutligen vUl PRO framhålla betydelsen av attmyndighetema underlättar bildande av folkrörelseägda serviceförelag, dålotterianordnama troligtvis på så sätt får en större ekonomisk behållning avlotteriet. sida vill vi särskilt framhålla följande all en förenkladtillståndsprövning tillämpas då lokala handikappföreningar inle själva via sinamedlemmar kan sälja lotter utan måsle söka tillstånd för lotterier även inomden "fria sektorn", när handikappföreningen anlitar utomståendepersoner eller serviceförelag. Kommersiellaserviceföretag har enligt utredningen fått ett allt för stort inflytande övervilka föreningar som ska få lotteritiUstånd på lokal och regional nivå, då mangenom kontrakt med affärsinnehavare skaffat sig ensamrätt tUl alllottförsäljning i vamhus o. d. Som exempel nämner utredningen, att tvåserviceföretag har hand om all lottförsäljning i vamhus. HCKhar redan fidigare haft anledning att fästa Slatens Lotterinämnds uppmärksamhethärpå på gmnd av att läns för Hjärt- och Lungsjukaförhindrades att sälja lotter på nämnda koncerns vamhus i . HCKhälsar därför med tUlfredsställelse utredningens förslag, att inflytandet frånde kommersieUa serviceföretagen måsle begränsas. F.n. saknar myndigheternahelt insyn i serviceföretagen. Utredningen föreslår, att tiUsynsmyndighelernafår rätt att granska bokföringen o.d. inom dessa företag och även i övrigt gesmöjligheter alt utöva en effektiv kontroll av serviceområdet. Ettsätt att minska problemen med de kommersiella serviceföretagen skuUe enligtutredningen vara, att det ideella föreningslivet engagerar sig iserviceverksamheten. Utredningen framhåUer därför, all bildandet av organisationsägdaserviceföretag bör uppmuntras. På rikslotteriområdet finns redan en delorganisationsägda serviceföretag. Problemen är därför mindre här. Utredningenframhåller, att det dock vore en fördel om även Prop, 1981/82:170 234 påriksplanet de nuvarande organisationsägda serviceföretagens verksamhetutvidgades och att nya sådana företag bildades. ---- som är engagerade på marknaden helst övergå lillorganisationemas ägo. Somleverantörer har vi tacksamt noterat de speciella krav som kommer att StäUas pås. Den konkurrensbegränsning och ekonomiska belastning somdessa förelags verksamhet innebär är inle till gagn för föreningslivet. ---- Konsumentgillesförbundetvill också tfrågasälta om del verkligen är nödvändigt att"skydda" föreningama i sådan omfattning, alt lottförsäljning frånfast försäljningsställe helt förbjuds i syfte alt förhindra att föreningarnautsätts för påtryckningar från loltkioskägare eller inhyrda serviceföretag. av gillenas lottförsäljning har skett från lottkiosker, genom egnamedlemmar. Vår erfarenhet är att det är avsevärt lättare att sälja frånlottkiosker an att sälja lotter ambulerande. Vi räknar med all de negativakonsekvenserna av förbudet mol försäljning från fasta försäljningsställen blirbetydligt större än vad som står alt vinna genom förbudet, och anser att denbegränsning som ligger i att lotter får säljas enbart genom föreningens egnamedlemmar är tillräcklig. Redan därigenom elimineras serviceföretagen urbilden. och Malmö idrottsföreningars samarbetsorganisation Enmera målmedveten inriktning bör finnas när det gäller all skapaorganisationsägda serviceföretag. måste de kommersiella serviceföretagenavskaffas. Dekommersiella serviceföretagen tvingar föreningslivet all vända sig till demeftersom de har avlal med olika affärsföretag om platser/utrymme för lotleriförsäljning. Genomalt föreningslivet tvingas att använda de kommersiella serviceföretagenminskar föreningarnas vinstandel väsentligt. Beloppsgrärtsenär aUlför lågt satt. Övervakningsmöjligheter saknas helt. En dold brottslighetpå gmnd av "överspel" kan lätt uppkomma. Härtill kommer att många nubmkliga lotteriformer bygger på omsättning av per lottsats. Enhöjning av omsättningsgränsen bör därför övervägas. och anser att beloppet per sammankomst bör höjas tUl . Prop, 1981/82:170 235 Vad gäller utredningens förslag beträffande internasmålotterier ställer sig RSV tveksamt härtUl. En del föreningar har ett flertalsammankomster med lotterier , andra endast isamband med t. ex. ett årsmöte. Med hänsyn liU alt relativt storaomsältningsbelopp för en förening kan komma i fråga och dåifrågavarande föreningsmöten inte alltid synes vara helt interna eftersomsupporters, släkt, vänner och bekanta inviteras, föreligger del en viss riskalt här skapas en omfattande "fri" marknad, som är i det närmasteokontrollerbar. Om utredningens förslag i detta sammanhang genomförs måsle -med beaktande av vad som här anförts en noggrann uppföljning och utvärderingkomma till stånd. Utredningens förslag innebär vidare all förening, klubbeller liknande sammanslutning skall få vid sammankomst, fill vilken allmänheteninle har tiUträde, utan tiUstånd anordna vamlotteri under fömtsättning attomslutningen vid sammankomsten inle överstiger (14 §). Förslagetfår ses mot den bakgmnden att det är tillåtet att fritt anordna lotteri,om lottema inte säljs tiU allmänheten. En ordning av detta slag är naturlig medhänsyn liU den uppenbara svårigheten att införa ell effektivt konlroUsy-stem.Det synes vidare som om utredningen i förevarande hänseende gjort avsteg frånprincipen att endast juridisk person skall få anordna lotteri. Av skäl som nysssagts är också delta avsteg försvarligt. Enligt förslaget skall omslutningen i interna lotterier ejfå överstiga . Då möjlighet saknas fill kontroll av att en sådanbeloppsgräns inte överskrides ifrågasätter om en sådan gräns överhuvud taget bör anges. anser att endast ring-lotterier, därförsäljning och dragning sker vid ett och samma tillfälle och där lottprisetuppgår till högsl och där högsta vinsten skall utgöra vamvinst ochha ett värde av högst , får anordnas vid interna sammankomster utantillstånd. Alla övriga lotterier skall vara tillståndspliktiga. Någraytterligare föreskrifter för ringlotlerierna - utöver vad ovan sagts och attvinstemas värde i varje serie bör uppgå till minst halva insalsbeloppel - ansesinle erforderliga. För att förhindra missbmk föreslår attbegränsningen av omslutningen av intema lotterier skall vara persammankomst, dock högst . tUlstyrker utredningens förslag om alt s. k.klubblotterier med högsta tUlåten omslutning per sammankomst om fåranordnas utan tUlstånd. Det bör dock klart framgå alt detta även skall gällaför bingospel även om detta anordnas i förvärvssyfte. Prop.1981/82:170 236 Enligt utredningens förslag skall det finnas fortsattmöjlighet att vid interna föreningssammankomster anordna små lotterier förenbart medlemmarna utan alt tillstånd krävs eller alt fria sektorn behöver tasi anspråk. Fömtom vissa andra förulsätlningar för sådant lotteri föreslås enhögsta tillåtna omslutning per sammankomst om . anseringa ölägenheter föreligga om storleken på omslutningen inte anges. Tvärtomtorde en gräns vid läll kunna överträdas och detta ulan nämnvärdrisk för uppläckt. förordar att beloppsgränsen slopas eftersommöjligheten att kontroUera efterlevnaden av regeln är minimal. Vi instämmer i utredningens förslag alt del skall varamöjligt att vid interna sammankomster anordna små lotterier ulan att tillståndkrävs. Beloppsgränsen på 500: - måsle tas bort av följande tvåskäl: Gränsen är okontroUerbar. Skall vi som leverantörerneka en förening som för att spara frakter vill köpa fiera lotter vid samma beslällningstill- fälle? Föreningen kan då köpa från flera leverantörer. Föreningen kan välja ett annat insalsbelopp. Är del myndighetens avsikt all avgöra hur mycketmedlemmarna skall få stödja den egna föreningen? Vad beträffar lottyp anser vi all även godkända lotter börfå förekomma eventueUt med liUlryck "för internt bruk". All fastställa ett högsta belopp fiU 500: - anser vi varahelt felaktigt. Stora föreningar som har 100-lals medlemmar på sinasammankomster måste ha möjlighet att sälja för högre belopp än 500: - vilketannars skulle missgynna stora seriösa föreningar. Vi föreslår alt övre gränstages bort. Lottförsäljningen får endast ske under sammankomsten. Lotterietskall avslutas och dragning verkstäUas innan sammankomsten avslutas. En vanhg uppfattning om bingospelet är att det är enpassiv och meningslös fritidssysselsättning, särskih vänlig bland kvinnor,hemmafmar och pensionärer, har setts som symtom på ensamhet ochsocial isolering. En annan spridd uppfattning är att del ofta förekommer attdessa ensamma människor spelar bort stora summor pengar, vilket i vissa fallkan förorsaka tragedier. Utredningen refererar lill en sociologisk undersökning(Bingospelarens sociala profil), som visar snarare det motsatta. Utredningenmenar att den redovisade kritiken mot bingospelet i många stycken har varitöverdriven och i vissa fall obefogad. I likhet med utredningen anser att delinte är nödvändigt att införa hårdare reglering av spelet. Styrelsen villemellertid understryka behovet av att en betryggande tillsyn över bingospeleikommer till stånd. Även om del för dagen inle är vanligt att sociala problemförekommer i samband med bingospel får man inte bortse från risken, framförallt om 1981/82:170 237 speletökar i omfattning eller antar allt för kommersiell inriktning. Styrelsenförordar åtgärder som medverkar till en sanering av den kommersiellt inriktadebingomarknaden, utan att det "ideellt" bedrivna spelen försvåras. Ävenom ideella föreningar inte bör vara ekonomiskt beroende av sådan typ avinkomst, kan föreningsbedrivel bingospel utgöra ett viktigt inkomstlillskottför många föreningar. Länsstyrelsenhar genom olika åtgärder försökt komma till rätta med den ovannämndaöveretableringen på bingomarknaden. I Storstockholms-området, där den beskrivnautvecklingen varit särskilt påtaglig, har därför tiUstånd till spel i ett antalolönsamma bingohallar vägrats. De föreningar, som drabbats av dessanedskärningar, har genom medverkan beretts utrymme i debingoallianser som av en eUer annan anledning hamnat i en bingolokal, därspelet gett en tUlfredsställande behåUning. Således har antalet speUokalerminskat avsevärt , men omsättningen i de kvarvarande lokalernahar gott och väl kompenserat detta bortfall. har lönsamhetenförbättrats varför behållningen av bingospelet ökat kraftigt. Utveckhngenpå bingomarknaden har således gått i positiv riktning genom attde kommersiella serviceföretagens roll minskat, de s. k. enarmade banditernanumera har förbjudits, bättre balans uppnåtts meUan utbud och efterfrågan påbingospel och behållningen för de bingospelande föreningarna ökat väsenfiigt.Detta är utvecklingstendenser som är väl värda alt bygga vidare på. Del finnsemellertid anledning alt rikta uppmärksamheten mol vissa problem inombingoområdet.