prop · G503165 · 1981-12-31 00:00:00 — I speciaimotiveringensägs vidare att ett förbud skall träffa ett konkret handlingsmönster eller ennärmare beskriven brist på handlande saml understryks att vid avfattandet avett förbud klart skall anges vad som är förbjudet. Detta resonemang, somuppenbarligen är dikterat av en strävan att åstadkomma rättssäkerhet, finner MDi och för sig vara lovvärt. Det bör emellertid påpekas alt enligtavtalsvillkorslagen, som uppvisar likheter med del föreslagna aktuellastadgandet däri att enligt båda lagarna fråga kan vara om förbud mot avtalsviUkor,kan MD förbjuda näringsidkare alt använda visst villkor eller väsentligen sammavillkor. Enligt marknadsföringslagen kan domstolen på jämförligt sätt låta förbudeiavse viss handling "eller annan liknande handling". Skälet tillifrågavarande regleringar i avtalsvillkorslagen och marknadsföringslagen ärgivelvis all ett förbud som träffar endast visst preciserat villkor ellerhandlande ofta läll skulle kunna bli verkningslöst genom all den förbudei avserföretar en i sak betydelselös modifiering av ett villkor eller ett handlande.Del synes böra övervägas om det inte också i den konkurrensrältsligaregleringen borde ges möjlighet all vid meddelandet av ett förbud något vidga förbudsområdelulöver just det villkor eller handlande, varom fråga är, på sätt är falletenligt avtalsvillkorslagen och marknadsföringslagen; skälet härför torde görasig lika starkt gällande vid den aktuella lagstiftningen som vid de nämnda bådalagarna. NOifrågasätter om inte de föreslagna bestämmelserna i 2 kap. 1 -3 §§ iredaktionellt hänseende bör ges en klarare utformning. Vid en sådan omarbetningsynes del NO som den i lagstiftningen centrala bestämmelsen - deni förslaget under 1 § andra stycket upptagna generalklausulen - bör såsom en självständig 1§ få inleda kapitlet. 1 2§ torde därefter kunna infiyla de i förslagets 1 § första och tredje styckena upptagna bestämmel serna om, i första hand, de åtgärder MD kan vidta för alt förhindra skadlig verkan av konkurrensbegränsning. I 3 § synes därefter kunna anges de i förslagets 2 § första stycket och 3 § första stycket införda bestämmelserna om skyldighet för MD att i där upptagna fall överlämna ärendet till rege ringen. I 4 § torde slutligen enligt NO:s uppfattning kunna sammanföras de bestämmelser om regeringens befogenheter, som i förslaget innefattas i 2 § andra stycket och 3 § andra stycket. Vid en sådan utformning synes de i förslagels 2 och 3 §§ förekommande upprepningarna kunna undvikas. Av ändringarna föranleds en omnumrering av kapitlets övriga paragrafer. MDtar upp - i likhet med hovrätten för (se avsnitt 6.1) - terminologieni 2 kap. 1 § och pekar på all ordet "otillbörligt" i 5 § andra stycket KBL har ersatts med termen "olämpligt". Enligt motiven avses härmed ingen ändring i sak. Orden "otillböriigl" och"olämpligt" har emellertid enligt MD:s uppfattning helt olika valörer; "otillböriigl"är Prop.1981/82:165 535 sålundaett avsevärt starkare uttryck än "olämpligt". Den föreslagnalagtexten ger därför i denna del intryck av all regleringen innebär enutvidgning av möjligheterna till ingripande vid konkurrensbegränsandeförfaranden. Till undvikande härav samt då kontinuitet och såvitt möjligtöverensstämmelse med andra författningar MD har att tillämpa - i marknadsföringslagenanvänds termen "otillböriigl" - bör eftersträvas, anser MD all i denaktuella regeln föreslagna ordet "olämpligt" bör utbytas mot"otillbörligt". Sverigesadvokatsamfund pekar på att utredningen uttryckligen framhåller all ingensaklig ändring har avsells i förhållande till KBL. Samfundet delar dock inteuppfattningen all uttrycket "olämplig från allmän synpunkt" skullevara synonymt till KBL:s stadgande "ur allmän synpunkt otillbörligtsätt". För att nå en bättre överensstämmelse med KBL och för att undvikauttrycket "olämplig", vilket uttryck bör undvikas i lagtext, förordarsamfundet all beteckningen "samhällsskadlig" skall kunna appliceraspå en konkurrensbegränsning innan den skall kunna angripas. LRFifrågasätter om uttrycket "olämplig från allmän synpunkt" är tillräckligt"juridiskt stringent". LRF noterar dock att någon ändring i sakgentemot termen "otillbörligt" i KBL inte har åsyftats. LRF föreslår "ättordvalet ses över. Handelskamrarnahemställer beträffande den tekniska utformningen av generalklausulen i 2 kap. 1§ alt den inledande meningen omformuleras sä att den viktiga princip somullrycks där blir begriplig. KOVhar för sin del fäst sig vid all enligt den föreslagna nya generalklausulenskall vid bedömningen särskUd hänsyn las till konsumenternas intressen. Dennärmare innebörden av detta anser KOV böra utvecklas i motiven. Enfråga av större räckvidd men över vilken remissyttrandena ändock lämpligen kanredovisas i anslutning till 2 kap. 1 § är utredningens förslag att MD skallkunna pröva en konkurrensbegränsande åtgärd även sedan den har upphört. MD ochNO tillstyrker förslaget. MDanför att förslaget att lalan skall kunna väckas även när del förfarande talanriktas mot inte längre tillämpas - något som markeras genom attkonkurrensbegränsningslagens ullryck "undanröja skadlig verkan av konkurrensbegränsning"i den föreslagna lagtexten ersätts med lokutionen "förhindra skadligverkan av konkurrensbegränsning" - finner varavälmotiverat. NOanser det vara av stor vikt att möjlighet genom den nya lagen skapas att väcka lalani ett ärende även när den åtgärd som talan riktas mot har upphört. Del är förrättstillämpningen av stort värde alt utslag av prejudicerande betydelse finnspå olika områden. Vidare kan ett upprepande av förfarandet hindras genom beslutav MD. I ärenden som inte är av större vikt kan NO genom förbud eller åläggandeenligt 15 § förhindra ett uppre- 1981/82:165 536 pandeav ett konkurrensbegränsande förfarande som man lyckats förhandla bort.Motsvarande möjlighet står dock inle NO till buds när del gäller fall som är avstörre vikt eUer där förelaget inle vill ge del godkännande som erfordras förförbud eller åläggande enligt 15 §. För att det, oavsett betydelsen av enkonkurrensbegränsning, skall vara möjligt att förhindra ett upprepande, bördärför som utredningen föreslagit lalan även kunna riktas mot upphördkonkurrensbegränsning. Denäringslivsorganisalioner som har berört förslaget är negativa. LRF anmärkeratt en upphörd konkurrensbegränsning skall kunna prövas av prejudikalskäl.Motsvarande möjlighet föreligger enligt MFL. Enligt LRF:s mening synes del inlevare sig principiellt förenligt med missbruksprincipen, av större värde från prejudikalsynpunkteller i övrigt behövligt all en sådan möjlighet införs. Inle heller här kanparalleller med marknadsföringslagen anses ha större bärighet. NO:s resurserbör istället inriktas mot åtgärder som fortfarande pågår. framhåller all med den förhandhngsprincip som har varitgrundläggande på missbraksområdet och som av tidigare anförda skäl bör bibehållasär del oförenligt att prövningen i MD skulle kunna avse verkningar som redanhar blivit undanröjda. Något vägande skäl har inle anförts för alt det skullefinnas behov av all bringa principfall under MD:s prövning, om det inle finnsnågot förelag som vidhåller en konkurrensbegränsande åtgärd av det slag sompåslås ha skadlig verkan. Vidare måsle med hänsyn till karaktären av prövningenenligt KBL prejudikatsinlresset av ett avgörande efler ett förfarande som hargenomförts utan någon reell motpart till NO betecknas som ringa. För prejudikalsbildningenär del av särskild vikt att sakfrågorna belyses genom argumentation från bådasidor. I sådana fall då konkurrensbegränsande åtgärder av ett slag som påslåsha skadlig verkan genomförs av ett flertal olika förelag är del därför viktigtall NO:s lalan riktas mot något förelag som fortsätter med sådana åtgärder ävenefler NO:s ingripande. Ett förelag som av något skäl redan har upphört med den konkurrensbegränsandeåtgärden saknar reellt intresse av att utveckla sin talan med del arbete och dekostnader som är förbundna därmed. Mot bakgrund härav hemställerorganisationerna all prövning av konkurrensbegränsning som redan upphörl inteskall kunna förekomma. Tillde negativa remissinstanserna hör som anser att denföreslagna rätlen all pröva konkurrensbegränsningar som har upphört torde varaen följd av utredningens förslag all förhandlingsprincipen skall frångås.Samfundet delar inle utredningens uppfattning all MD skall kunna prövaprincipiellt viktiga fall efter det att den mot vilken NO:s lalan riktar sighar upphörl med åtgärden och då torde ha ringa intresse av all få ärendetfullständigt prövat av MD. Dessutom torde del kunna inträffa, vilket har skettinom marknadsföringsområdel, alt näringsidkaren an-lingen har upphörl med sinverksamhet eller inte kan påträffas. Del ivå-partsförhållande på vilketförfarandet inför MD vilar kommer i sådant fall i 1981/82:165 537 obalans.Samfundet utgår från all, om den av samfundet föreslagna ändringen iförhandlingsprincipen genomförs, avfattningen av 2 kap. 1 § ges en utformningså all MD:s bedömning skall avse endast existerande konkurrensbegränsningar.Även i del fall förhandlingsprincipen helt skulle överges - i enlighet medutredningens förslag - bör bestämmelsen i 2 kap. 1 § utformas så all den endastavser aktuella konkurrensbegränsningar. Hovrättenför anför all i speciaimotiveringen (s. 399) till 2§ andrastycket sägs alt i ett sällsynt fall skulle kunna tänkas att regeringen anseratt den skadliga verkan hade kunnat förhindras med ingripande enligt 1 § ochall om talan därför lämnas ulan bifall del i princip finns möjlighet att prövafrågan på nytt i MD. Förall sådan ny prövning av MD skall kunna ske bör - om nya omständigheter inleförekommer - enligt hovrättens mening regeringens beslut också innehålla enåterförvisning till MD. MDtar upp en annan fråga rörande 2§ och anför. Enligt 21 § tredje stycket KBL kanett prisingripande ske såvida den skadliga verkan innebär att visst pris medhänsyn till kostnader och övriga omständigheter är uppenbart för högl samlsaken finnes vara av allmän betydelse. Dessa betingelser för prisingripande hari föreslagna 2 § ersatts med rekvisitet all visst pris med hänsyn tillkostnaderna och övriga omständigheter skall vara oskäligt högt. Enligtbetänkandet är den nuvarande formuleringen i 21 § tredje stycket KBLbeträffande föratsätlningarna för prisingripande sådan att risk finns altbestämmelsen blir verkningslös. Vidare uttalas i betänkandet all, närmast somett förtydligande och ulan alt någon mer betydande ändring beträffandeförutsättningarna för ingripande avses, i den föreslagna regeln bör utsägas attingripande skall kunna ske mot prissättning som är oskäligt hög. MD avser dettautredningens uttalande vara förvirrande, varför förtydligande bör ske. Somanförs i betänkandet framstår avsaknaden av effektiva tvångsmedel i KBL som enallvarlig brist, anför MD. Lika med utredningen finner MD det vara angelägelalt samhället ges möjligheter att kunna gripa in på missbruksområdet med vilessanktioneradeförbud och ålägganden. Utredningen har för detta ändamål föreslagit en regel i2 kap. 4§ med formuleringen "förbud eller åläggande enligt l-3§ kanförenas med vite". Med hänsyn till den av utredningen uttalademålsättningen all en ny konkurrensbegränsningslag bör förses med effektivatvångsmedel bör enligt MD:s mening 2 kap. 4§ ges lydelsen "förbud elleråläggande enligt l-3§ skaU förenas med vite, om ej detta av särskilda skäl ärobehövligt". Härigenom vinns också en önskvärd överensstämmelse med marknadsföringslagen 1981/82:165 538 och avtalsvillkorslagen, vilka har vitesbestämmelser med dehnalydelse. Också NO berör bestämmelsen i 4§ och påpekar att nugällande möjlighet alt använda vite vid leveransvägran och liknandediskriminering inle har behövt utnyttjas. Möjligheten alt användavitesföreläggande torde dock ha viss psykologisk betydelse. NO finner deländamålsenligt att förbud och ålägganden kan förenas med vite. Utredningen haranfört att vilesbeloppel bl. a. kan fastställas med hänsyn till handlingenssvårighetsgrad. Utredningen torde härmed närmast ha åsyftat konkurrensbegränsningensbetydelse från allmän synpunkt. Vite är inle straff. Vilels enda syfte är altförhindra all ett förbjudet beleende upprepas eller all en viss angivenhandling företas. Beloppels storiek kan därför enligt NO:s uppfattning endastbestämmas med hänsyn till delta syfte. Generalklausulen föreslås efler regeringens tillståndkunna tillämpas i fråga om konkurrensbegränsning med verkan utomlands om delpåkallas av hänsyn till internationell överenskommelse, anför NO. Detta överensstämmermed gällande ordning. 1 lexlförslagets sista mening anges dock attkonkurrensbegränsning i detta fall skall anses ha skadlig verkan om den stridermot den internationella överenskommelsen. NO tillstyrker all skadlighetsprövningeni förevarande fall får denna innebörd. Hovrätten för påpekar alt av motivenframgår inte helt klart hur prövningen skall ske. Det första momentet i ensådan prövning bör väl vara alt konstatera om konkurrensbegränsningen överhuvud taget strider mot överenskommelsen. Därefter skulle enligt hovrättenprövning ske enligt 1 §. föreslår "för att undvikaonödiga tolkningssvårigheler" att ordalydelsen i 2 kap. 6§ 1 ändras till"angivet pris". Remissinstansernas synpunkter på vissa av rekvisiten iparagrafen har redovisats i avsnitt 2. Hovrätten för pekar på svårigheterna förnäringsidkare all såvitt avser kriteriet "anges öppet på annat sätt"i tredje stycket p. 1 själva bedöma om samarbetet är tillräckligt öppetredovisat enligt lag. Svårigheter torde också uppkomma för tillämpandemyndigheter, anför hovrätten. Också MD tar upp frågan och anför. Stadgandet innebär atthorisontellt prissamarbele som endast är vägledande lämnas slraffritt såvidasamarbetet redovisas genom uppgift tUl statens pris- och kartellnämnd elleranges öppet på annat sätt. Av specialmotiveringen till stadgandet framgår attmed formuleringen "anges öppet på annat sätt" inle avses allredovisning Prop.1981/82:165 539 avprissamarbetel skall ske vid marknadsföringen. Syftet med uppgiftsskyldighetenär att de konkurrensvårdande myndigheterna skall få vetskap om prissamarbetel,varför en anmälan om detta till näringsfrihelsombudsmannen enligt betänkandetuppfyller kravet på alt samarbetet "anges öppet på annat sätt". Medhänsyn till vad som sålunda åsyftas med den citerade lokutionen anser domstolenden föreslagna formuleringen vara missvisande; ullrycket "anges öppet påannat sätt" bör enligt MD kunna ersättas med "till näringsfrihelsombudsmannen". LRFhemställer om förtydligande och exemplifiering av ullrycket "eljestgemensamt" i 2 kap. 7 §. MDhar särskilt observerat användningen i ordet "eljest" i utredningenslagförslag. Domstolen anser ordet vara mindre väl passande i sammanhanget ochtroligen använt med felaktig innebörd. Ordet torde saklöst kunna utmönstras urlagtexten, anför MD. Sverigesadvokatsamfund har funnit all begreppet "näringsidkare" används i 2kap. 7 och 8 §§ på sådant sätt all därmed måsle avses "konkurrerandenäringsidkare". Om ett konkurrensförhållande mellan två näringsidkareinte är för handen, föreligger inte heller skäl att ingripa mot dessa näringsidkaresåtgärder. För anbudskartellförbudet enligt 2 kap. 9§ är detta förhällande avbetydelse med hänsyn till alt förbudet föresläs bli utökat till alt avse ävenenstaka samråd, anför samfundet. Skulle bestämmelserna i 7 och 8 §§ kvarstå,bör däri anges all de är tillämpliga endast i de fall där det är fråga omnäringsidkare i ett konkurrensförhållande. När det gäller anbudskartellförbudetundanröjs härmed tolkningsfrågan huravida förbudet enligt 9 § första stycket 3.skall omfatta samråd mellan en anbudsgivare och exempelvis hansleverantör-kreditgivare om anbudsprisel. a. , ochkonsumentverket, har påtalat att sannolikt ett "tryckteknisktbrytningsfel" har åstadkommit all indelningen av 2 kap. 9§ i stycken inleöverensstämmer med motivutlalanden och all hänvisningar till stycken iparagrafen inle stämmer. MDpåtalar också alt del föreslagna lagrammels utformning är otillfreds ställande. Stadgandet kan sålunda bl. a. läsas så, all "näringsidkare fårej ---- eljest samverka-- om all vid anbudsförfarande- samar bete eljest skall förekomma vid anbudsgivning------ ". För all komma till rättamed stadgandets utformning krävs konkretisering och slyckeindd-ning av denföreslagna regelns första stycke. Vidare har regeln uppenbariigen blivitredigerad på annat sätt än som avsells genom att meningen "Ej heller--- sådanåtgärd" upptagits som särskilt stycke. nämligentredje och fjärde styckena i 2 kap. 9 § saml slraffsladgandel i 5 kap. 1 §obegripliga. Emellertid bör enligt MD:s uppfattning den aktuella meningenutgöra ett särskilt stycke, varför följdändringar i stället bör göras 1981/82:165 540 itredje och fjärde styckena samt i slraffbudel. Domstolen finner också all lokutionen"förfarande som avser att flera näringsidkare skall gå samman för samfälldprestation med gemensamt anbud" bör utbytas mot formuleringen"förfarande som avser samarbete mellan näringsidkare för åstadkommande avsamfälld prestation med gemensamt anbud". Ilagförslagets slraffsladgande, 5 kap. 1 § sista stycket, anges att i ringa fallinle skall dömas till straff. Innebörden härav är uppenbarligen bl. a. attstraff inle skall utdömas vid bagatellartade horisontella prisbindningar.Regleringen i detta hänseende kan följaktligen sägas utgöra en dubblyr, anför MD.Eftersom sista stycket i slraffsladgandel enligt domstolen är välmotiverat ifall av överträdelse av andra förbud än priskartellförbudet, bör rättelse skegenom all 2 kap. 10 § andra stycket första punkten utgår ur lagtexten. NObiträder utredningens förslag i 12 § andra stycket all subsidiär taleräll tillerkännsäven sammanslutning av näringsidkare. Då den subsidiära talerälten utnyttjaskan det under handläggningen i MD framkomma nya omständigheter ellermarknadssituationen kan ha förändrats pä så sätt all NO finner att delföreligger ett allmänt intresse all den påtalade konkurrensbegränsningen undanröjes.NO bör därvid i enlighet med vad utredningen föreslår kunna inträda iprocessen och få samma ställning som om han själv gjort ansökan till MD. Dettabör dock i motsats till utredningens förslag komma till ullryck i lagtexten,anser NO. Del bör även framgå av lagtexten all NO har ställning som motpart dåen näringsidkare ansökt om dispens från något av de i 2 kap. intagna förbuden. NOanser vidare att del i 13 § lagen om () bör anges alt fördel fall annan än NO har ansökt om prövning enligt 2 kap. I §, NO bör få del avansökan och övrigt material i ärendet. MDbehandlar också den subsidiära talerälten och anför. 1 betänkandet anges allenligt lagförslagels grunder NO automatiskt intar ställning som motpart idispensärende; skäl har därför enligt utredningen inte befunnits föreligga alti den föreslagna lagen införa en motsvarighet till regeln i 15 § första stycketsista punkten KBL om all i dispensärende NO skall höras. MD anser visseriigen -även ulan uttrycklig regel härom - del vara naturligt alt domstolen låter höraNO i dispensärenden, men anser del inle vara självklart all denne därvid intarställning av motpart. En uttrycklig regel om all NO skall höras idispensärenden bör därför införas. Ilikhet med vad som gäller för många frågor i utredningens belänkande finns enklar skiljelinje mellan de näringslivsorganisalioner och de myndigheter somhar yttrat sig över förslaget i 14 § att MD skall få möjlighet all Prop.1981/82:165 541 interimistiska beslut i form av förbud och ålägganden. Näringslivsorganisalioner,SI m.fi., LRF och , avstyrker medan de konkurrens- och konsumenlvårdandemyndigheterna tillstyrker (MD, NO och KOV). anför sålunda.Med hänvisning till bestämmelsen i MFL om interimistiskt beslut anserutredningen det klart befogat all en liknande möjlighet införs också i KBL.Utredningen - som inte redovisar några erfarenheter hitintills av behov avinterimistiska åtgärder - synes härvid ha underskattat olikheterna mellanärenden om otillbörlig marknadsföring, informationsplikt och produktsäkerhet samlärenden om undanröjande av skadlig konkurrensbegränsning. I del senare falletskulle ett inlerimisliskl förordnande om undanröjande avkonkurrensbegränsningen påverka ett vidare ekonomiskt sammanhang och ingripa iförhållandena på ett i praktiken mer eller mindre oåterkalleligt sätt. Då del inleär uppenbart all skadlig verkan föreligger - vilket knappast är fallet i dekomplicerade ärenden som normall leder till prövning i - kandärför det slutliga ställningstagandet inle föregripas ulan konsekvenser somutredningen inle synes ha beaktat. Organisationerna avstyrker med hänsyn tillvad som har anförts förslaget om interimistiska beslut. OcksåLRF pekar på all MFL har fått tjäna som förebild för utredningen beträffandeifrågavarande förslag. Några erfarenheter som belyser all något prejudikalbehovhärav föreligger redovisas dk inte. Återigen, säger , noteras allutredningen styrts av ett konkurrensteoreliskl synsätt och övervärderallikheterna mellan ärendena i MFL och KBL. Effekterna av ett undanröjande av enkonkurrensbegränsning är regelmässigt mer ingripande och svårbedömda änföljderna av en marknadsföringsåtgärds eliminerande. Oåterkalleliga följder uppkommeri praktiken förhållandevis lätt. Med hänsyn till det anförda avstyrker LRFförslaget om interimistiska beslut. Ifråga om både förbud och åläggande kan interimistiska beslut medföra betydandeölägenheter, anför . Besluten kan t. o. m. föregripadel definitiva ställningstagandet på sådant sätt att ett efler en relativtsnabb och därför mindre grundlig utredning fattat inlerimisliskl beslut irealiteten blir slutgiltigt. Del kan av praktiska och andra skäl vara omöjligtall efler upphävandet av ett interimistiskt förbud eller åläggande återgå tilldet läge som rådde före del interimistiska beslutet. Effekten av detta blirdärför beslående, menar . MDdäremot anser del vara välbetänkt all en möjlighet att meddela inlerimislisklförbud införs i en ny konkurrensbegränsningslag. TiU samma slutsats kommer KOVsom särskilt pekar på bestämmelsernas syfte all få till stånd en snabbarehandläggning av konkurrensbegränsningsärenden. NOframhåller att möjligheten till interimistiska beslut torde vara en beslutsformsom i fiera fall kan spela en väsentlig roll. Främst torde den bli aktuell nären konkurrensbegränsning hotar medföra väsentliga olägen- Prop,1981/82:165 542 heteroch del är angelägel med ett snabbi beslut. Genom denna möjhghet ges utrymmeför ett direkt och snabbi ingripande mot skadliga konkurrensbegränsningar.Härigenom ökar genomslagskraflen för de bedömningar som görs av dekonkurrensvårdande myndigheterna. Paragrafen innebär också all MD kan lämna ettpreliminärt besked i dispensfrågor. Förelag och organisationer för vilka ettvisst förfarande är av väsentlig betydelse kan på detta sätt slippa alt leva iovisshet och behöver heller inle åsamkas dyrbara förseningar. NOanser sammanfattningsvis bestämmelsen om interimistiska beslut välgrundad.Eftersom ytterligare handläggningsregler för MD med nära anknytning till 1214 §§finns i MDL bör enligt NO:s mening en hänvisning göras fill denna lag, så alldet därigenom blir möjligt all lätt få en överblick över aktuella bestämmelser. Tillsamma slutsals som NO har också hovrätten för kommit. Hovrättenanser att en hänvisning tUl MDL skulle underlätta möjligheterna all få kännedomom bl. a. förfarandet i domstolen. Enligten i 2 kap. 15 § föreslagen regel får i fall som inte är av större vikt NOpröva fråga om förbud eller åläggande enligt 2 kap. 1 § genom förbuds-dierleveransföreläggande, påpekar MD. KO har enligt marknadsföringslagen och avlalsviUkorslagentillagts en motsvarande befogenhet, varvid de erfarenheter som vunnits på dettaområde beträffande tillämpningen av den där aktuella regleringen enligt MD:suppfattning manar till försiktighet med att införa den föreslagna befogenhetenför NO i den nya konkurrensbegränsningslagen. Del bör i vart fall understrykasall förbud- och leveransföreläggande endast kan få komma i fråga i fall som ärav ringa vikt. NO:sbedömning skiljer sig i denna fråga från MD.