prop · G503164 · 1981-12-31 00:00:00 — Han skall vidare utöva sammakontroll över taltidningens innehåll som över den tryckta tidningen (4 §). Utgivarenansvarar också för sådana inslag i radiotaltidningen som - kanske i strid medreglerna om rätten att sända taltidningar - saknar motsvarighet i den trycktaförlagan. Dessutom är det inte uteslutet att materialet i den tryckta förlaganinte är brottsligt men att motsvarande inslag i radiotaltidningen är det pågrund av redigeringen eUer uppläsningen. Har en ställföreträdare för utgivaren av den periodiskaskriften inträtt som ansvarig, vilar ansvaret för radiotaltidningen på honom. I andra hand ligger ansvaret för en radiotaltidning påägaren till den periodiska skriften. Denne delar vidare i likhet med vad somgäller enhgt TF det skadeståndsrättsliga ansvaret med utgivaren eller dennesställföreträdare (7 § andra stycket). Ansvarskedjan sträcker sig dock intelängre än till ägaren (jfr 8 kap. 3, 4 och 10 §§ TF). Prop.1981/82:164 13 inte skall innehålla annat material än det som finns i dentryckta förlagan (så när som på innehållsregister e.d.), gäller den frihet förmeddelare och anskaffare som gäller bidrag till den periodiska skriften ocksåför radiolaltidningens del. Det saknas särskilda regler om ansvarsfrihet förmeddelare och anskaffare för det fallet att uppgifterna lämnas för publiceringbara i en radiosänd taltidning. Andrakategorier medverkande än meddelare och anskaffare skyddas däremot genomföreskrifter som innebär att något medverkansansvar inte kommer i fråga förderas del (6 § och 7 § tredje stycket). Det gäller både sådana personer sommedverkar också i den tryckta förlagans tillkomst och sådana som bara sysslarmed radiotaltidningen, t. ex. redaktionspersonal som enbart redigerarradioversionen, inhyrda uppläsare och teknisk personal för sändningen. Liksomenligt TF kan dock sådan medverkan i vissa undantagsfall medföra ansvar (jfr 7kap. 3 § första stycket TF). Dekategorier av personer som medverkar vid en radiotaltidnings tillkomst och sominte har tystnadsplikt redan enligt 3 kap. 3 § TF har skyldighet att tiga omvad de får veta om vem som är författare eller annan upphovsman till innehålleti taltidningen, vem som har framställt taltidningen eller vem som har lämnatmeddelande till den tryckta tidningen (11 §). DenSärskUda tystnadsphkten för personal som sysslar med radiotaltidningarförstärks genom 36 kap. 5 § och 16 kap. 1 § 2 sekretesslagen.Tystnadsplikten medför nämligen begränsningar i vittnes-plikten och lar överfriheten att lämna uppgifter för offentliggörande i en tryckt skrift eller iett radio- eller TV-program från eller i närradion eller i en radiotaltidning,den s. k. meddelarfriheten. Deregler som gäller för rättegången i tryckfrihetsmål är i det stora hela tillämpligaockså på mål som rör missbruk av yttrandefriheten i en radiotaltidning (10 §).Ett tryckfrihetsmål kan handläggas gemensamt med ett mål om ansvar förinnehållet i en radiotaltidning, när det är fråga om gemensamt material. Påett sätt som motsvarar skyldigheten att bevara exemplar av tryckta skrifter ärden som har tillstånd all sända en taltidning skyldig att ombesörja enupptagning av varje sändning av taltidningen och att bevara upptagningen i sexmånader från sändningen (13 §). 3Utredningsförslaget m. m. för synskadade föreslår i sitt betänkande all tidningsföretagskall kunna få statligt stöd för utgivning av talupplagor av dagstidningaroberoende av distributionsform. För distribution av taltidningar finns ihuvudsak två metoder, nämligen utsändning av kopierade kassetter och sändning iradio. Vissa möjligheter att sprida taltidningar över telenätet finns också,men har inga försök gjorts med denna distributionsform. Vidareföreslår utredningen bl. a. att lagen om radiotaltidningar ändras så att 1981/82:164 14 radiosändningav annonsmaterial blir tillåten i viss utsträckning. är del angeläget att utgivning av talupplagor av dagstidningar inteförhindras eller försvåras av oklara ansvarsförhållanden. Utredningen hardärför i en särskild skrivelse till hemställt attförslag föreläggs i syfte att reglera det rättsliga ansvaretför innehållet i sådana talupplagor av dagstidningar som inte omfattas av LÄRT.En skrivelse med likarlat innehåll har getts in av . 4 Propositionenom stöd till taltidningar Detförslag som chefen för avser att lägga fram senaredenna dag bygger i huvudsak på förslaget i betänkandet Dagstidningar försynskadade. Det föreslås att stöd under vissa villkor skall kunna utgå till tidningsförelagför utgivning av taltidningar. Denna ulgivningsverksam-het skall bedrivas undertidningsföretagens juridiska och redaktionella ansvar. innehållskall så nära som möjhgt stämma överens med den tryckta förlagans, även om detär nödvändigt att begränsa taltidningens omfång. Olika distributionsformer förtaltidningar skall kunna användas. Uppgiften att pröva frågor om statligt stödtill taltidningar föreslås under en övergångstid bli anförtrodd åt en särskUdkommitté. Ocksåannonsmaterial skall få förekomma i taltidningar. Eftersom detta inte är faUetidag beträffande radiotaltidningar, föreslås en ändring i lagen om radiotaltidningar.Ändringen innebär bl. a. att högst hälften av sändningstiden får användas förannonsmaterial ur förlagan. I hkhetmed vad jag anförde i prop. 1980/81:164 (s. 14) anser jag det vara av storbetydelse att det skydd som TF ger pressen inte sätts ur spel genom att innehålleti periodiska skrifter sprids genom taltidningar för synskadade. Ingripanden somenligt TF är otillåtna, om de riktas mot en tidning eller dess personal förinnehållet i själva tidningen, skall inte kunna ske när samma innehållförekommer i en taltidning som tidningsföretaget sprider eller låter sprida,vare sig detta sker i form av radiosändningar eller genom distribution avkassetter. Jag delar därför utredningens uppfattning att det behövs särskildabestämmelser som reglerar frågan om ansvarigheten för taltidningar både närdessa är radiosända och när de är kassettdistribuerade. Regleringen bör ske påett sätt som så nära som möjligt ansluter till TF:s regelsystem och somkompletterar detta. Däremotanser jag det f. n. inte nödvändigt alt inbegripa andra distributionsformermen är beredd att ta upp frågan om att utvidga tiUämpnings-området om detbehövs därför att t. ex. distribution över telenätet visar sig vara ettpraktiskt spridningssätl. Prop.1981/82:164 15 Någon saklig ändring av reglerna om ansvarighet för radiotaltidningarbör enhgt min mening inte göras. Eftersom en reglering av ansvarigheten för kassettdistribueradelaltidningar skall ha samma syfte som ansvarsreglerna i fråga om radiotaltidningarna,anser jag att regleringen i så stor utsträckning som möjligt bör vara densammaför de båda typerna av taltidningar. Med hänsyn härtill bör en reglering avansvarigheten för kassettdistribuerade taltidningar gälla sådana versioner avperiodiska skrifter (förlagorna) som är avsedda för synskadade och som består ien uppläsning ur förlagan. Det saknas dock skäl att - så som fallet är med radiotaltidningarna- ställa upp något särskilt krav på den periodiska skriftens innehåU.Tillämpningsområdet för ansvarighetsreglerna i fråga om kassettdistribueradetaltidningar bör alltså omfatta också andra periodiska skrifter än allmännanyhetstidningar med dagspresskaraklär under förutsättning att de ges ut här ilandet. Ensärskild fråga i detta sammanhang är vad som skall gälla sådant material i en kasseltdistribueradtaltidning som inte förekommer i förlagan och som inte heller utgörs avuppgifter om hur det material som har hämtats ur förlagan har disponerats viduppläsningen. I fråga om radiotaltidningar gäller enligt den särskilda lagen omrätten all sända sådana att de endast får innehåUa material ur förlagan jämteinnehållsregister e.d. Ansvarighetsreglerna för denna typ av taltidningar ärdock i princip tillämpliga också på annat material som förekommer i en radiotaltidning. Något särskih krav på att en kassetdislribuerad taltidninginte får innehålla annat material än det som hämtas från förlagan kan knappastställas upp. Någon motsvarighet till vad som i detta avseende gällerbeträffande radiotaltidningar kan därför inte införas. Å andra sidan synes detinte lämphgt att låta ansvarsregler för kasettdistribuerade taltidningar gällautan någon begränsning i vad avser innehållets relation till förlagan. För inte skall föregripa yttrandefrihetsutredningens arbete på en ansvarighetsregleringför videogram i allmänhet och för att man inte skall gå längre än syftet medförevarande lagstiftningsärende bör enligt min mening en ansvarighetsregleringi fråga om kassettdistribuerade taltidningar i princip begränsas till sådantmaterial som förekommer i förlagan samt uppgifter om hur detta material hardisponerats vid inspelningen av taltidningen. En möjlighet att uppnå detta resultat är alt göraansvarsreglerna tiUämphga bara på sådana kassettdistribuerade taltidningar sominte innehåller annat material. En sådan ordning skulle emellertid innebära atten taltidning helt går miste om det skydd ansvarsreglerna skall ge så snart denråkar innehålla något annat material. För min del anser jag en sådan effektinte vara godtagbar. Jag förordar i stället att ansvarighetsregleringen görstillämplig på kassettdistribuerade taltidningar i den utsträckning dessainnehåller material ur förlagan jämte innehållsregister e.d. Annat materialfaller då utanför del särskilda skyddet. En sådan avgränsning ansluter näratill förutsättningarna för statligt stöd till taltidningar. Vidare bör en förutsättning för att en kasseltdistribueradtaltidning skall 1981/82:164 16 falla inom ansvarsreglernas tillämpningsområde vara attdet är den periodiska skriftens ägare som sprider eller låter spridataltidningen. År det någon annan som står för laltidningens redigering ochdistribution föreligger enligt min mening inte samma behov av skydd. Dettryckfrihetsrättsliga skyddet för en tidning lär nämligen inte påverkas av attnågon utomstående använder sig av materialet i tidningen för egna ändamål, t.ex. för att ge ut sammanställningar av material från olika tidningar. Bestämmelserna i synes i allt väsentligt kunna görastillämpliga också på kassettdistribuerade taltidningar i den utsträckning dessabör falla under en ansvarighetsreglering. Eftersom en utvidgning av LART:stillämpningsområde till också dessa taltidningar skulle medföra att allaparagrafer i lagen behövde ändras, liksom lagens rubrik, föreslår jag att LÄRTersätts med en ny lag med ett vidgat tillämpningsområde. Huvuddelen avbestämmelserna i kan i så fall flyttas över till den nya lagen i så gottsom oförändrat skick. Den nya lagen bör dock vara utformad med tanke på attannonser skall få förekomma i taltidningar som lagen är tillämplig på.Beträffande vilka ändringar som behöver göras återkommer jag i specialmotiveringen.Den nya regleringen bör medföra vissa följdändringar i ochsekretesslagen. I enlighet med vad jag nu har anfört har inomjustitiedepartementet upprättats förslag till 1. lag omansvarighet för taltidningar, 2. lag om ändringi , 3. lag om ändringi sekretesslagen (1980:100). 7.1 Lagen om ansvarighet för taltidningar I såväl lagens rubrik som i de olika paragraferna i lagenhar "radiotaltidning" i olika böjningsformer i LÄRT ersatts av"taltidning" i samma böjningsformer. Delta ordbyte bortser jag från idet följande. Första stycket är utformat efter förebild av 1 § förstastycket och 1 § första stycket LÄRT. Där anges vilka taltidningar som dennya lagen är tillämplig på. För det första är lagen tillämplig på radiotaltidningar.Ordet radiotaltidningar har givetvis här samma betydelse som i den särskildalag som reglerar sändningsrätten. Någon hänvisning till den sistnämnda lagenutöver den i första stycket torde inte behövas. I andra stycket anges förutsättningarna för att kassettdistribueradetallidningar skall falla under den nya lagens tillämpningsområde. Prop.1981/82:164 17 typ av taltidningar används i lagen begreppet kassettaltidning.Liksom beträffande radiotaltidningar menas med en kassettaltidning en försynskadade avsedd, uppläst version av en här i landet utgiven periodiskskrift, förutsatt dock att den periodiska skriftens ägare sprider eller låtersprida denna version i form av ljudinspelning på kassettband. Några särskildakrav på den periodiska skriftens innehåll e. d. ställs inte upp såvitt gällerde kassettdistribuerade taltidningarna. I princip tillämpas lagen endast påmaterial ur förlagan jämte innehållsregister e. d. I den mån en kassettaltidninginnehåller material som inte finns i förlagan eller innehållsregister e. d.faller taltidningen alltså utanför den nya lagens tillämpningsområde.Befogenheten enhgt 4 § att bestämma över en taltidnings innehåll ochskyldigheten enligt 13 § första stycket att bevara ett exemplar av varje nummerav en kassettaltidning gäller dock taltidningen i dess helhet. En bestämmelsehärom finns i sista meningen i andra stycket. Lagen är inte tillämplig på t.ex. en inspelning av en radiosänd taltidning som görs och sprids av någon annanän den periodiska skriftens ägare. Lika Utetsom TF och LÄRT reglerar den nya lagen alla frågor som rör yttrandefriheten imediet. Därför görs i andra stycket en allmän hänvisning till bestämmelser iandra författningar (jfr 14 kap. 5 § första stycket TF, 1 § tredje stycket RALoch 1 § andra stycket LÄRT). Som exempel kan nämnas bestämmelserna i 5 kap.skadeståndslagen om bestämmande av skadestånd samt reglerna i lagen (1960:729)om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Första och andra styckena svarar mot första och andrastyckena i 2 § . De stämmer överens med 2 § LÄRT utom så till vida att det isista meningen i andra stycket har gjorts ett tillägg som beror på att lagen ärtillämplig också på kassettdistribuerade taltidningar. I tredje stycket hartagils in en motsvarighet till 7 kap. 2 § TF. Paragrafen, som svarar mot 2 § tredje stycket (jfr 7kap. 6 § första stycket TF), stämmer överens med 3 § LÄRT. Paragrafen svarar närmast mot 5 kap. 3 § andra stycket TF.Den skiljer sig i sak inte från 4 § LÄRT. Det har inle ansetts behövligt alt -som i nämnda lagrum i TF - föreskriva alt en inskränkning i utgivarens (ellerställföreträdarens) befogenhet är utan verkan (jfr 3 § första stycket ).Det bör observeras att utgivarens eller ställföreträdarens befogenhet ocksågäller sådant material i en kassettaltidning som inte skyddas avansvarsreglerna (se 1 § andra stycket). Prop.1981/82:164 18 Enligt denna paragraf är det den, som enligt 8 kap. 1, 2och 10 §§ TF är ansvarig för den periodiska skrift som utgör en taltidningsförlaga, som också ansvarar för innehållet i taltidningen. Paragrafenöverensstämmer med 5 § LÄRT. Den krets som kan göras ansvarig utgörs avutgivaren, dennes ställföreträdare (om en sådan finns) och ägaren tUl denperiodiska skriften (jfr 8 kap. 1 och 2 §§ TF). Vid tillkomsten av LÄRTuttalade jag att det inte fanns anledning att lägga något ansvar på någonytterligare kategori (prop. 1980/81:164 s. 18). Förslaget innebär att densålunda gjorda avgränsningen av de ansvariga personerna gäller också för de kassettdistribueradetaltidningar som faller under den nya lagen. En skillnad i fråga om ansvar mellan radio- och kassettaltidningarär att den som ansvarar för en radiotaltidning är ansvarig också för materialsom inte återfinns i förlagan och som inte heller utgörs av innehållsregister e.d. I fråga om en kassettaUidning gäller däremot beträffande sådant material aUmännastraff- och processrättsliga bestämmelser. Det betyder bl. a. att upphovsmän,meddelare, uppläsare, teknisk personal m. fl. som medverkar till alt framställadenna del av kassettaltidningen kan bli ansvariga för detta. Paragrafen stämmer överens med 6 § LÄRT. Första stycketsvarar mot 5 § första stycket (jfr 1 kap. 3 § TF). I andra stycket görs tvåundantag från huvudregeln om att medverkande inte är ansvariga. Det förstaundantaget svarar mot det undantag som finns i 7 kap. 3 § första stycket TFbeträffande den som medverkar som författare eller annan upphovsman till enframställning som är avsedd alt införas i en tryckt skrift. Fanns inle dettaundantag, skulle del vara slraffritt att författa material som bara tas in i entaltidning som lagen är tillämplig på, trots att författaren skulle ha kunnatfällas till ansvar om materialet hade tagits in i förlagan. Del andra undantaget innebär i viss mån en avvikelse frånvad som i motsvarande fall gäller enligt 1 kap. 1 § tredje och fjärde styckena TFsaml 5 § andra stycket . I klarhetens intresse anges att den som lämnareller anskaffar uppgifter för publicering i just en tallidning, som lagen i ochför sig är tillämplig på, inte har något särskilt skydd. Tallidningenförutsätts ju (bortsett från innehållsregisler e. inte innehålla annat ändet som finns i den tryckta förlagan. För sådant material gäller givetvis iprincip ansvarsfrihet för meddelare och anskaffare. Denna ansvarsfrihet gällerockså i det fallet att syftet med uppgiftslämnandet eller anskaffandet ärpublicering i båda medierna. Paragrafen, som motsvarar 6 § (jfr 1 kap. 3 § saml 11kap. 1 och 2 §§ TF), skiljer sig inte från 7 § LÄRT annat än genom alt i tredjestycket görs en hänvisning också till 2 § tredje stycket. 1981/82:164 19 I paragrafen, som svarar mot 7 § första och andra styckenaRAL (jfr 1 kap. 4 § saml 8 kap. 12 § och 11 kap. 1 § andra stycket TF), har denändringen gjorts jämfört med 8 § LÄRT att i andra stycket har gjorts etttillägg som hänger samman med att lagen är tillämplig också på kassettaltidningar.Vidare hänvisas där i tydlighetens intresse också till 7 § (jfr 11 kap. 1 §andra stycket TF). Paragrafen, som svarar mot 3 kap. 2 § TF och 7 § tredjeoch fjärde styckena , stämmer överens med 9 § LÄRT. Anonymitetsskyddetgäller också till förmån för en författare eller annan upphovsman till enframställning som återfinns bara i taltidningen och inle i den trycktaförlagan, t. ex. ett innehållsregister e. d. Av 1 § andra stycket följer dockatt upphovsmannen till sådant material i en kassettaltidning som faller utanfördet skydd som ansvarsreglerna skall ge inle skyddas av bestämmelserna iförevarande paragraf. Vidare skyddas de som framställer en taltidning som lagenär tillämplig på, t. ex. redigerar denna eller gör uppläsningen. I den mån densom redigerar en kassettaltidning, gör uppläsningen eller på annat sätt tar deli framställningen av denna tidning bara tar befattning med sådant material somlagen i princip inte är tillämplig på, skyddas dock inte heller han av 9 §.Dessutom skyddas meddelare mot att man i ett mål om ansvar för ettyttrandefrihetsbrott i en sådan taltidning väcker frågan om identiteten hos demsom har lämnat uppgifter för publicering i laltidningens förlaga, en fråga sominte får väckas i ett mål om ett tryckfrihetsbrott. Har det begåtts ett yttrandefrihetsbrott i en taltidningoch har det begåtts ett motsvarande tryckfrihetsbrott i den trycktaförlagan och ev. också skett ett otillåtet uppgiftslämnande till tidningen, böransvarsfrågorna kunna handläggas gemensamt i en rättegång. Målen om tryckfrihetsbrotletoch meddelarbrollel kan handläggas gemensamt till följd av reglerna i lagen(1949:164) med vissa bestämmelser om rättegången i tryckfrihetsmål (omtryckt1977:1017). Också målet om ansvar för yttrandefrihelsbrotlel torde kunnahandläggas gemensamt med de två andra målen utan att dessa regler ändras (jfr 1b § andra stycket nämnda lag). Eftersom det bör finnas möjlighet till ensådan gemensam handläggning, har del i andra stycket av förevarande paragrafgjorts ett undantag från huvudregeln i paragrafens första stycke. Utanundanlaget skulle nämligen frågan om en uppgiftsläm-nares identitet inte få tasupp i den gemensamma rättegången trots att uppgiftslämnaren står åtalad itryckfrihetsmålet. Paragrafen svarar mot 8 § första-tredje styckena ochstämmer överens med 10 § LÄRT. Reglerna i 12 kap. TF om tryckfrihetsmål - t.ex. Prop.1981/82:164 20 om forum och jury - blir genom paragrafen tillämpligaockså på mål om yttrandefrihetsbrott i en taltidning och på mål om sådanmedverkan därtill som är straffbar enligt 6 § andra stycket första meningen.För mål om brott som avses i andra meningen i samma stycke skall däremotvanliga processuella regler tillämpas. Paragrafen svarar mot 3 kap. 3 § TF och 9 § första stycketRAL och avviker inle från 11 § LÄRT annat än så till vida att tystnadspliktengäller också för dem som har tagit befattning med tillkomsten eller spridningenav en kassettaltidning i den mån denna faller inom lagens tillämpningsområde.Vidare omfattar punkt 4 också fall som avses i 2 § tredje stycket. När detgäller undantagen från tystnadsplikten finns vissa skillnader jämfört med TF.Punkterna 2-5 har avfattats närmast efter förebild i 9 § . Punkt 6 saknardäremot motsvarighet i . Syftet med denna punkt är att tystnadspliktenenligt förevarande paragraf inte skall hindra att uppgifter lämnas i de falldet är tillåtet enligt 3 kap. 3 § TF. Den personal som tar befattning med entaltidning får alltså lämna uppgifter i samma situationer som dem därtystnadsplikten för den övriga tidningspersonalen viker. Journalister somenligt TF skulle få uttala sig om t. ex. en meddelares identitet bör ju intehindras att göra delta bara därför att de sysslar med att redigera laltidningar.Att en meddelare, som har lämnat sådant material i en kassettaltidning som inteskyddas av ansvarsreglerna, inte har något skydd genom bestämmelserna i dennaparagraf följer av 1 § andra stycket. Detsamma gäller upphovsmän till sådantmaterial och dem som framställer bara den delen av kassettaltidningen (jfr vadsom har anförts vid 9 §). Denna paragraf svarar mot 3 kap. 4 § TF och 9 a § förstastycket . Den stämmer överens med 12 § LÄRT. Paragrafen motsvarar 6 och 7 §§ förordningen (1967:226) omtillämpningen av radioansvarighetslagen (1966:756), 6 § ändrad senast 1978:483(jfr 4 kap. 4 § TF och 4 § lagen med vissa bestämmelser på tryckfrihetsförordningensområde). Första stycket skiljer sig från 13 § första meningen LÄRT därigenomatt också ägaren av en periodisk skrift som utgör en kassettaltid-nings förlagaåläggs att bevara ett exemplar av varje nummer av taltidningen. Skyldighetenatt bevara nummer av en kassettaltidning gäller numren i deras helhet och intebara det material som skyddas av ansvarsreglerna (se 1 § andra stycket). Sexmånaderstidenräknas i detta fall från den dag då tallidningsnumret lämnades ut förspridning. I andra stycket har jämfört med andra meningen i 13 § LÄRTgjorts 1981/82:164 21 ändringar, som hänger samman med att också kassettaltidningaromfattas av den nya lagen, samt vissa redaktionella justeringar. Paragrafenmotsvarar 9 kap. 2 § första och tredje styckena TF (jfr 8 § fjärde stycket )saml första meningen i 9 kap. 3 § första stycket TF. Regler om åtal förtryckfrihetsbrott finns också i 2 § lagen med vissa bestämmelser påtryckfrihetsförordningens område. Därför görs en hänvisning till annan lag än TF.Paragrafen avviker från 14 § LÄRT så till vida att det i den anges enutgångspunkt för åtalsfristen också beträffande kassettaltidningar (i den deldessa faller inom lagens tillämpningsområde). Paragrafen stämmer överens med 15 § LÄRT. I förstastycket finns en hänvisning till bestämmelser om brott mottystnadsplikt (jfr däremot 3 kap. 5 § TF och 9 § andra stycket ). Såväluppsåtliga som oaktsamma gärningar kan alltså medföra ansvar. fall av oaktsamhetär dock straffria. Första stycket innehåller vidare en bestämmelse om att målsägandensangivelse av ett brott mot tystnadsplikten är en förutsättning för åtal (jfr 3kap. 5 § tredje stycket TF och 9 § andra stycket , se också 20 kap. 5 §fjärde stycket ). I andrastycket finns en bestämmelse om straff för brott mot efterforskningsförbudet i12 § (jfr 3 kap. 5 § andra stycket TF och 9 a § andra stycket ).