prop · G503151 · 1981-12-31 00:00:00 — Försurningsproblemetskaraktär av ett allmänt miljöproblem gör det enligt min mening naturligt alt genaturvärdsverket såsom central myndighet på miljövårdsområdet ett samordnandeansvar för de uppgifter jag nu redovisat. Flera andra myndigheter haremellerlid viktiga uppgifter i sammanhanget. Frågor rörande försurningen avskogsmark och berör således och lantbruksslyrelsen.Också den sakkunskap som finns inom bl.a. lanlbmksuniversitetel börtillgodogöras. När del gäller kalkningen av sjöar och vattendrag vill jagsärskilt framhålla alt den erfarenhet och expertis som och då bl.a. fiskeriintendentorganisationen har bör utnyttjas. Jag ser det således somnaturligt att fär i uppgift att följa upp och bevakafiskeribiologiska frågor och kalkningsfrågor i övrigt som har anknytning tillfisket eller där och dess regionala organisation har särskildsakkunskap. Sålunda kan bl. a. vissa projekt som påbörjats underförsöksverksamheten behöva fullföljas. Fiskeristyrelsenoch har föreslagit en myckel kraftig ökning av anslaget till kalkning.Som jag tidigare nämnt beräknar verken att ätgärdsprogrammel fullt utbyggtinnebär ett årligt medelsbehov av 210 milj. kr. För egen del kan jag instämma iverkens och remissinstansernas uppfattning att det stafiiga stödet tillkalkning nu behöver ökas betydligt. Det är särskilt angeläget atlförsöksverksamheten med kalkning av mark och gmndvatten ges erforderligaresurser. Ökningen bör emellertid ske successivt i takt med attkalkningsplaneringen utvecklas och en organisafion för det prakfiska genomförandetav arbetet hinner byggas upp. Medelhar anvisats över ett särskill anslag till kalkning av sjöar ochvattendrag. Från anslaget har, fömtom bidrag till enskilda kalkningsprojekl,också kostnaderna för planering och uppföljning av försöksverksamhetenbetalats. Med hänsyn lill det vidgade syftet med den fortsatta verksamheten börenligt min mening ett nytt reservationsanslag, benämnt Åtgärder motförsurningen föras upp för nästa budgetär. Den reservation som vid utgången avinnevarande budgetär finns pä anslaget Bidrag till kalkning av sjöar ochvattendrag bör föras över fill det nya anslaget. Prop.1981/82:151 45 anslagetbör bestridas bidragsgivningen fill fortsatt kalkning av sjöar och vattendragsamt försöksverksamheten med kalkning av mark och gmndvatten. Anslaget börockså användas för utveckling av tekniken och för kostnader för planering ochuppföljning av kalkningsverksamheten samt för vissa studier m. m. som centraltbehöver genomföras rörande försurningsutvecklingen och åtgärder för aU finnalösningar pä problemen. Det bör ankomma pä regeringen alt besluta om anslagelsnärmare fördelning på olika ändamål. Jag räknar därvid med att regeringen ocksåpä gmndval av de länsvisa kalkningsplanerna och efter förslag frän berördacentrala myndigheter skall besluta om fördelningen mellan länen av medel förstöd till kalkning av sjöar och vattendrag. För alt underlätta denplanering av kalkningsverksamheten som jag i del föregående berört bör ocksä enplan för de stafiiga insatserna nu redovisas. Jagförordar därför att sammanlagt 190 milj. kr.anvisas för åtgärder för att motverka försurningen i enlighet med vad jagtidigare föreslagil. Denna ram bör fördelas med 40 milj. kr. för budgetåret1982/83, 65 milj. kr. för /84 och 85 milj. kr. för budgetåret1984/85. Tillsammans med de insatser som fömlsäfts ske av kommuner och andraintressenter ger detta en inte obetydlig sysselsättningseffekt.Flerärsprogrammet bör också ge sfimulans lill utveckling av tekniken päområdet, där det inte minst är angeläget atl få fram metoder för kontinueriigtillförsel av kalk eller andra ämnen som motverkar försurningen. Jag hartidigare föreslagit att det statliga stöd som enligt min mening bör utgå tilluppförande av avsvavlingsanläggningar m. m. skall finansieras genom en höjningav den särskilda beredskapsavgiften pä oljeprodukter. Enligt min uppfattningbör ocksä koslnaderna för kalkning m.m. i framliden finansieras på motsvarandesäu. Mitt förslag i det föregående innebär en avgiftshöjning frän den 1 juli1983 för att finansiera stödet fill avsvavlingsanläggningar m. m. Från sammafidpunkt bör också kostnaden för kalkning m. m. täckas genom denna avgift. Detinnebär att en ytteriigare höjning av avgiften med ca . 7 Samordning av insatserna mot försurningen Försurningenav mark och vatten har flera orsaker. Den viktigaste orsaken fill försurningensökade utbredning är ulan tvekan de ökade utsläppen av svavel-och kväveoxider till atmosfären i och övriga europeiska länder.Användningen av vissa gödselmedel inom jordbmket och ändrade metoder inomskogsbmket bidrar även lill försurningen lokalt. Försurningens orsaker måsteangripas genom ätgärder inom olika samhällsområden som miljöpolitik,energipolitik, skogs- och jord-bmkspolifik, fysisk riksplanering, etc. Inommiljöpolitiken gäller det bl. Prop.1981/82:151 46 attställa krav pä reningsåtgärder för fossila bränslen, processindustrier ochmotorfordon. Inom energipolitiken gäller del bl.a. alt begränsa användningenav olika fossila bränslen och inom den fysiska riksplaneringen alt övervägalokaliseringen av nya, stora utsläppskällor som exempelvis kraftverk så att debidrar så litet som möjligt till försurningen. Med hänsyn till de slarkainternafionella sambanden på detta område är ell internationellt samarbetemycket viktigt. Försurningenseffekter kan även motverkas genom kalkning av redan försurade sjöar ochliknande åtgärder. löser inte försurningsproblemen men är ändånödvändigt i avvaktan på att utsläppsbegränsningarna skall få tillräckligeffekt. Även ökad forskning behövs rörande bl. a. ohka faktorers bidrag tillförsumingen varvid t. ex. effekterna av olika brukningsmetoder inom jord- ochskogsbruket behöver ytterligare studeras. Enligtmin uppfattning har försurningen nu fått en sådan omfattning och berör så mängasamhällssektorer atl en bättre samordning behövs av olika beslut om åtgärderinom departement, myndigheter och på andra håll i samhället. Det samladebehovet av åtgärder för att minska utsläppen, begränsa effekterna och genomökad forskning förbättra kunskaperna behöver redovisas och bedömas. Genom ensådan bäitre samordning bör det bli lättare att anpassa beslut inom olikasamhällssektorer till en övergripande syn pä hur försurningsproblemet skallbemötas. Vidare bör arbetet med försumingen kunna ges en mer samlad, offensivinriktning. Härvid bör målsättningen vara atl försurningsaspekterna skallredovisas och beaktas vid olika beslut i frågor om miljö, energi, jord- ochskogsbmk, fysisk riksplanering m.m. Inomramen för angelägna ätgärder ligger också en aktiv upplysningsverksamhet ochopinionsbildning. En viktig uppgift är således alt effektivisera arbetet medatt förbereda, samordna och följa upp insatserna för all i olikainternationella sammanhang söka påverka andra europeiska länder att minska sinautsläpp av försurande ämnen. Det internationella samarbetet har hittillsfrämst bedrivits som överläggningar på politisk nivå och somtekniskt-vetenskapligl samarbete. Detta måste fortsätta på effektivast möjligasätt via både lämpliga internafionella organ och bilateralt. Även andramöjligheter att ta upp försurningsproblemen vid internationella överläggningaroch kontakter bör i fortsättningen tas tillvara. För att ell effekfivtinternafionellt arbete skall kunna bedrivas fordras som jag tidigare angivit eneffektiv samordning av olika svenska internationella insatser som berörförsurningsfrågorna inom såväl miljö- som t. ex. industri- och energisamarbetet. Målsättningenmed en ökad samordning av de internationella insatserna bör som jag fidigarenämnt vara att ta upp försurningsproblemet och de åtgärder detta kräver vidolika lämpliga tillfällen såväl vid miljöförhandlingar som i andra sammanhang.Näringslivets och de ideella miljöorganisationernas möjligheter atl genom sinainternationella kontakter föra fram 1981/82:151 47 vårsyn pä de ätgärder som försurningsproblemen kräver bör utnyttjas. Vidare behövsen ökad informations- och opinionsbildande verksamhet. Föratt ökade insatser av det slag jag nu berört skall kunna genomföras behövs somjag nämnt en bättre samordning av det arbete som görs på olika håll. Jag avserdärför att ta inifiativ till åtgärder som kan underlätta en ökad samordning avde svenska insatserna, nationellt och intemationellt, mot försurningen. Vissasärskilda resurser behövs ocksä för bevakning av och information omförsurningsfrågorna. Vidare är det angeläget att vissa medel finns tillgängligaför särskilda studier rörande ohka aspekter på försurningsproblemet. Insatserav det slag jag nu berört bör i enlighet med vad jag tidigare anfört kunnabekostas från det nya anslaget för åtgärder mot försurningen. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen 1. föreslårriksdagen att godkänna vad jag har anfört rörande stöd till anordningar för att minska svavelutsläppen vid eldningsan läggningar, m.m., 2. föreslår att tillÅtgärder mot försurningen för /83 på tionde huvudtiteln anvisaett reservafionsanslag av , 3. bereder tillfälle altla del av vad jag har anfört rörande åtgärder i övrigt för alt motverkaförsurningen. Ärendetbör behandlas under innevarande . Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genomproposition föreslå att antaga de förslag som föredraganden har lagtfram. 1981/82:151 48 Dnr 304-1510-79 (Fs) Dnr 600-1890-79 (SNV Fiskeristyrelsenoch överlämnar härmed en samlad redovisning av försurningsläget och försöksverksamhetenmed kalkning av sjöar och vattendrag. Verken lämnar även förslagtill fortsatta åtgärder. Verkensskrivelse är baserad på två huvudsakliga underlagsmaterial dels en rapport omförsurningsläget som redovisas som bilaga 1, dels en rapport pmförsöksverk-Scunheten med kalkning vilken redovisas sombilaga 2. Vidfiskeristyrelsen har beslut i detta ärende fattats av generaldirektör styrelseledamöterna . Vid ärendets slutliga handläggninghar även närvarit suppleanterna ochTengström, personalföreträdarna och samt byrådirektörBengtsson och byråchef , föredragande. har beslut i ärendet fattats av generaldirektörPaulsson, styrelseledamöterna . Vid handläggningenav ärendet har i övrigt närvarit avdelningscheferna : ochHanson, planeringschef , förste byråingenjörerna , vatteninspektör ,byrådirektörerna samt avdelningsdirektör , föredragande. 1981/82:151 49 Problemorsakade av försurande ämnen Nedfallet av försurande ämnenAndra försurningsprocesser Försurning av mark och grundvatten Försurningav sjöar och vattendrag ERFARENHETERAV FÖRSÖKSVERKSAMHETEN MED KALKNING Bakgrund OrganisationErfarenheter Verksamhetensomfattning Kalkningsmetoder Kalkningsmedel Varaktighet Fysikalisk-kemiskaeffekter Biologiska effekter Kostnader Slutsatser STRATEGIFÖR FRAMTIDA INSATER MOT FÖRSURNINGEN Åtgärder för att dämpa försurningens effekter Omfattningav förslagen i skrivelsen KALKNINGOCH ANDRA ATGXRDER FÖR ATTMOTVERKA FÖRSURNING AV SJÖAR OCH VATTENDRAG 4 1981/82. 1981/82:151 50 Förslagtill insatsnivå Utgångspunkter för framtida kalkning Utbildningoch information Konsekvenser om statsstödet begränsas Kalkfällning i reningsverk Åtgärder för att dämpaförsurningseffekter i mark och grundvatten Kostnaderför föreslagna" åtgärder Fördelningav anslaget /83 Prop.1981/82:151 51 Fiskeristyrelsenoch fick i uppdrag att sammanställa ochutvärdera erfarenheterna av verksamheten med kalkning av sjöar ochvattendrag. Verken skulle även överväga behovet av fortsatta åtgärder. Fiskeristyrelsenoch redovisade en del av uppdraget iseptember 1979 i rapporten av sjöar och vattendrag, erfarenheter av vidtagna åtgärdersaimt behov av fortsatta insatser. Verken återkommer med en samlad redovisning av försurningsläget och försöksverksamhetenmed kalkning samt förslag till fortsatta åtgärder. Utredningsarbetethar genomförts i samråd med en referensgrupp med representanter, förutom från fiskeriverketoch , frän lantbruksstyrelsen, länsstyrelsernai och , och län,. , ochSveriges fritidsfiskares riksförbund. Skrivelsenärbaserad på två huvudsakliga underlagsmaterial, dels en rapportom försurningsläget som redovisas som bilaga 1, dels en rapport omförsöksverk-sainheten med kalkning vilken redovisas sombilaga 2. Därefter redovisas insatserna mot försurningen,särskilt försöksverksamheten med kalkning. Mot bakgrund av en försurningsprognoslämnas sedan förslag till strategi för framtida insatser mot försurningen. Verkenföreslår därefter åtgärder som är avsedda att dämpa försurningenseffekter. Förslagen gäller dels kalkning av sjöar ochvattendrag dels åtgärder inriktade på att motverka försurningav mark och grundvatten. Verkensbedömningar och förslag sammanfattas på sid 33-35. Problemorsakade av försurande ämnen Markoch vatten i utsätts sedan några årtionden för en kraftigt ökad syratillförsel. Främst beror detta på en ökad användning avfossila bränslen såväl inom landet som utrikes. Stora mängdersura svavel- och kväveföreningar släpps ut vid eldning av sådana bränslen ochkan transporteras långa sträckor via atmosfären. Utsläppen av försurande ämnen medför ihuvudsak tvÄ slag av miljöproblem. Det första problemet hänger samman med att höga halterav främst svaveldioxid i luften kan skada rtiänniskors hälsa, växtlighetoch 1981/82:151 52 material.Det berör främst tätorter och områden kring större utsläpp. Det är svårt att säkert mäta de negativa hälsoeffekterna. Påtagligaeffekter i form av skador på byggnader, metallkonstruktioner och kulturföremål har däremotregistrerats. De ekonomiska konsekvenserna i av rostskador ochvittring som orsakas av luftföroreningar och sur nederbörd haruppskattats till . Detandra problemet - försurningsprablemet - är en följd avatt nedfallet av svavel- och kväveföreningar försurar mark och vatten. Därmed påverkasorganismer i sjöar och vattendrag, och ävenmarkens och grundvatt:nets egenskaper ändras. Idenna skrivelse kommer endast försurningsproblemet att behandlas. Det är viktigtatt notera denna begränsning när det gäller de fortsättningsvis beskrivna effekterna av ändringari utsläppen av försurande ämnen. Exempelvis en reduktion av utsläppenminskar ju inte bara försurningstrycket utan inverkar också positivtpå människors hälsa, byggnader och andra föremål på deplatser där utsläppen begränsas . Detstörsta syranedfallet i landet äger rum i de nederbördsrika delarna av sydvästra . Här är nederbördenminst tio gånger surare än den kan antas ha varit föreindustrialiseringen. har nedfallet med nederbörden avsura kväveföreningar ökat markant, medan svavelnedfallet knappast ökat sedanden kraftiga uppgången . Igenomsnitt är endast en fjärdedel av det svavel som faller ned överSverige av svenskt ursprung. Återstoden kommer i första hand från destora industriområdena och tätorterna på kontinenten och i . I östraSvealand är den svenska andelen av svavelnedfallet som störst -omkring en tredjedel - medan den längs och i sydligaste i allmänhet uppgår tillmindre än en tiondel. Andelen kan dock lokalt vara större kringenskilda stora föroreningskällor inom landet. Enstarkt bidragande orsak till att internationella ätgärder ännu inteblivit av i någon större utsträckning är att syranedfallet uppfattas som ett mindreallvarligt problem i utlandet än i . I likhet med och mentill skillnad från nästan alla andra europeiska länder harSverige en berggrund som ger mark och vatten ett dåligtskydd mot syratillförsel. De jord- och bergarter som dominerar på kontinentenoch de har större förmåga att neutralisera syra än detsvenska urberget. 1981/82:151 53 Markentillförs syra inte bara via atmosfären utan också genom naturliga biologiska processer och genomolika åtgärder inom jord- och skogsbruk, såsom dikning,gödsling, trädplantering och trädslagsbyte. Inte minstuttaget av gröda respektive virke innebär ennettotillförsel av syra till marken av samma storleksordningsom den at:mosfäriska. Vid s k helträds-utnyttjande, dvstillvaratagande av grenar och annat hyggesavfall, kan virkesuttaget lokalt bliden dominerande syrakällan i skogsmark. Effekterna av skogsgödsling förefallerdock - sett i ett längre tidsperspektiv - vara mättliga. Detmåste understrykas att detta resonemang endast gällermarkförsurningen, som åtaninstone på kort sikt inte nödvändigtvispåverkar försurningen av sjöar och vattendrag. Tillskillnad från de syror som tillförs via atmosfären blirsyrorna som uppkommer genom de biologiska försurningsprocesserna nämligen istor utsträckning kvar i marken. Försurningav mark och grundvatten Kunskapernaom hur skogsmarken reagerar på det samlade försurningstrycket är ännuofullständiga. Lägre pH-värden i marken har emellertid noterats i sydvästraSverige än i andra delar av landet. Vidare har på bara tioåren påtaglig utarmning av de ytligaste markskiktens förråd avvissa näringsäitmen (kalcium, kalium och magnesium) konstateratsi . Detta är med all sannolikhet försurningseffekter,men det är svårt att med säkerhet bedöma hur stor betydelse syranedfallet från atmiosfären haftjämfört med annan syratillförsel. Enutarmning av skogsmarkens näringsinnehåll skulle pä lång sikt kunna inverka menligt på markensproduktionsförmåga. Man har även befarat att en fortsatt kraftig tillförsel avsyra kan leda till störningar av mikrobiologiska processer i marken, något somockså påverkar trädtillväxten. ITyskland har granskogen fått omfattande skador vändersjuttiotalet. Närmare en tredjedel av skogen uppskattas vara skadadeller död. Effekterna tillskrivs i första hand utlösning av altaminium som skadar trädensrotsystem. Likartade skador har rapporterats från de områden i USAsom drabbats av sur nederbörd. Den s k torkdöd som drabbade granen ivissa delar av visade samma skadebild somgrandöden i vilken startade . I en nyligen framlagdforskningsrapport har man konstaterat att skadomas utbredning inte kan förklarasenbart av torkan. Prop.1981/82:151 54 torkaäveni östra och där uppstod inte några skador. har kalkats som kompensationför den högst avsevärda nettoförsurning som orsakas av bl a skördeuttaget.På senare år har syranedfallet från atmosfären ochframför allt användningen av surgörande gödselmedelbidragit alltmer till försurningen av åkermarken. Enförsurning av marken - i första hand skogsmarken -innebär attockså grundvattnet hotas. Eftersom en betydande del av befolkning ärberoende av grundvatten för sin vattenförsörjning, är detta ett problem av stor vikt. enskilda grundvattentäkter som finns framför allt pålandsbygden är pH-värden under 6 på intet sätt ovanliga, och även värdenunder 5 förekommer på sina håll. I kommunala grundvattentäkterutnyttjas i allmänhet grundvatten från större djup än i deenskilda, och här är låga pH-värden inte fullt så vanliga. Detäri många fall svårt att avgöra om surt grundvatten har ett lågt pH-värde avnaturliga orsaker eller om det försurats genom mänsklig påverkan.Det sistnämnda torde dock vara fallet i vissa enskilda väst- ochsydsvenska vattentäkter med ytligt grundvatten, främst källor ochgrävda brunnar i grovkorniga jordarter (grus och sand samt t ex grusigamoräner) . De områden som påverkats har berg- och jordarter med liten motståndskraftmot försurning och är utsatta för ett betydande svavelnedfall, inte minst frän lokalakällor till svavelutsläpp. Vatten från brunnar i lermarker samt frånborrbrunnar i berg har dock inte märkbart försurats ens i sådana områden. Kommunalagrundvattentäkter i uppvisar i ett antal fall kemiska förändringarsom otvetyd-ligt vittnar om de pågående försurningsprocesserna. Bl a minskar halten av ämnen somkan motverka försurning . Någon försurning i egentlig mening (dvs ett sjunkande pH-värde) hardäremot inte säkert kunnat påvisas. Denfrämsta orsaken till att den konstaterade eller befarade grundvattenförsurningeninger oro är de ökade halter av giftiga tungmetaller i konsumtionsvattnetsom den kan föra med sig. Med undantag för kadmiumärmetallhalterna visserligen sett från toxikologisk synpunkt ännu låga även isurt grundvatten. Höga halter av inte minst koppar kan emellertiduppkomma på vägen från vattentäkten till kranen genom att det sura vattnet fräter på rören i Prop.1981/82:151 55 Enrad tekniska problem och hälsoproblem har blivit följden ide drabbade orterna och hushållen. Som exempel kan nämnasdiarréer hos småbarn. Försurningav sjöar och vattendrag Sjöair ochvattendrag har ett sämre skydd mot försurning än såväl marksom grundvatten, och det var här som effekterna av den ökadesyratillförseln först blev uppenbara. Reproduktionsstörningarhos fisk och fiskdöd på grund av försurning har förekommit . Ocksä flodkräftan hardrabbats svårt av den försämrade vattenkvaliteten, över huvudtaget kan försurningen såväl direkt som indirekt medföradrastiska förändringar i hela ekosystemet i en sjö elleret:t vattendrag. Mestutsatta för försurningen är de mindre sjöarna och vattendragen högst upp ivattensystemen. I dessa miljöer kan tillfälliga flöden av surt vatten -främst isamband med snösmältningen - förekomma även i områden där vattnet normalt är väl skyddatmot försurning. En enda sådan s k surstöt kan vara nog för att slå ut en lång radorganismer. större sjöarna och vattendragen nedströms skerutvecklingen långsammare. Något tillspetsat skulle man kunna säga att enförsurningsfront vandrar ned från höjdpartierna mot lägre terräng. Desuraste sjöarna (med pH-värden under 5) är i huvudsak belägna i södra delenav sydsvenska höglandet, i västkustområdet och i Bergslagen. Med få undantagmåste dessa betraktas såsom försurade till följd av surt atmosfäriskt nedfall. Trefjärdedelar av alla sjöar i och omkring hälften av sjöarna iandra försurningskänsliga delar av och har nått ett försurningsskededär skador på organismer uppkommer. Man har bl a konstaterat attbeständen av i första hand mört men även abborre decimerats eller slagits ut i en stordel av dessa sjöar. Sammanlagt torde fiskbestånden inomca av landets sjöareal ha drabbats. Totaltfinns i minst 14 000 måttligt försurade och ca 4 000 gravt försuradesjöar. En sjö har räknats som måttligt försurad om dess pH-värde åtminstonenågon gång understiger 5,5, såvida intepH-värdet understiger 5,0 -i så fall betecknats som gravt försurad. (Alla de ovan nämndasiffrorna gäller sjöar större än .) Sannoliktförsurades många av de känsligaste sjöar- 1981/82:151 56 nai , dvs däsvavelnedfallet med nederbörden ökade som mest. pH-värdena har i allmänhetminskat i de känsliga sjöarna även , men försurningstaktentycks ha avtagit något. Man kan emellertid konstatera att de känsliga sjöarnasmotståndskraft mot ytterligare försurning fortsätter att 'minska. I destörre vattendragens nedre lopp har någon försurningi egentlig mening ännu inte ägt rum. Enstaka vattendrag med påtagligtsjunkande pH-värden finns dock i särskilt försurningskänsligaområden framför allt i . Risken för en framtida försurning- i vissa fall inom en mansålder - är därtill stor i många av och vattendrag, där den ökadesyratillförseln medfört ett allt sämre skydd mot försurningen. Liksomgrundvattenförsurningen kan försurningen av sjöar ochvattendrag även utgöra ett hälsoproblem. Bl a har man kunnat spåra ettsamband mellan låga pH-värden i sjövatten och höga kvicksilverhalter i gädda. Iett hundratal vatten har fisken förklarats otjänlig som människoföda, men sannolikt kommer långt flersjöar att behöva svartlistas om inte motåtgärder sätts in. Regeringoch riksdag beslutade om en rad åtgärder för attmotverka de negativa effekterna av svavelutsläpp. Målet varatt svavelutsläppen skall ha minskats till den nivå som gällde i början av1950-talet. Vidare inleddes en femårig försöksverksamhet med kalkning av sjöar ochvattendrag. Regeringen skulle också genom insatser i internationella organ och förhandlingarmed andra länder söka få till stånd en minskning av svavelutsläppenutomlands. Minskningenav svavelutsläppen inom landet skulle komma till stånd genom - en successiv utvidgning av deområden i landet där man får använda tjock eldningsolja med en svavelhalt på högst 1 %samt en sänkning av svavelhalten i tunn eldningsolja till0, - en halvering av svavelutsläppen frånindustrins processer