prop · G503197 · 1981-12-31 00:00:00 — begränsningsreglerna, som medför att skattesystemet ytterligareförsämras i olika avseenden och motverkar produktiva satsningar,nyinvesteringar och nyföretagande. ansluter sig till NSD:s yttrande och anför vidare att reformeninte bör beröra sjömansbeskattningen eller medföra ytterligare inskränkningari rätten fill avdrag för underskott i partrederi. SRFtillstyrker ytterligare marginalskattesänkningar i de högre inkomstskikten menmotsätter sig förbud mot kvittning av underskott mot överskott i olikaförvärvskällor inom samma inkomstslag. godtar marginalskattereformen med hänsyn till dess storapositiva verkningar, trots att också den medför betydande relativa försämringarför villaägarna och övriga skattebetalare med underskottsavdrag jämfört medhyresgäster och övriga skattebetalare utan underskottsavdrag, men kan integodta avdragsbegränsningen och yrkar i första hand att denna inte genomförs, iandra hand att avdrag för räntor för ägda bostäder undantas och i tredje handen lång övergångstid eller andra särskilda övergångsåtgärder. TORanser sig från de synpunkter förbundet har att företräda inte kunna tillstyrkaförslaget. TCOtillstyrker de föreslagna marginalskattesänkningarna och anser att reformen börkompletteras med en begränsning av avdragsrätten för såväl räntekostnader somunderskott men förespråkar en annan metod än den som föreslås i promemorian. EnligtTCO bör räntekostnaderna föras ur förvärvskällorna och behandlas på det sättsom föreslås för underskott, medan underskott exkl. räntekostnader endast börfå dras av mot framfida kostnader i samma förvärvskälla. 3 Sänlningen av marginalsltatterna m. m. Åtskilligaremissinstanser har uppehållit sig vid de negafiva verkningarna av högamarginalskatter och uttalat att marginalskattesänkningar är synnerligenangelägna. Prop.1981/82:197 131 Det statliga skattesystemet utgör ett väsentligtstabiliserings- och fördelningspolitiskt medel och påverkar därigenom detekonomiska trygghetssystemet. Det statliga inkomstskattesystemets betydelseför att föra över resurser till den statliga sektom har successivt minskat. RRVanser att skattesystemet alltmer kan ses som en del av det ekonomiska trygghetssystemet. Andra väsenfiiga medel i fördelningspolitiken är generellaoch inkomst-prövade bidrag fill olika grupper. Ytterligare medel ifördelningspolitiken som här har relevans är de avgiftssystem för olikatjänster som skilda grupper är i behov av. Kommunerna är ofta huvudmän fördessa verksamheter och bestämmer således över utformningen av nämndaavgiftssystem. Ändringar av de olika medlen i fördelningspolifiken börbygga på analyser av hela det ekonomiska trygghetssystemet. Det förslag somexpertgruppen har lagt fram om sänkta marginalskatter bygger emellertid intepå någon analys av detta.slag. Detta kan få till följd att man genom förslagetkanske inte löser de problem som man avser att lösa. Syftet med förslaget till marginalskattesänkning är enligtexpertgruppen att bl.a. uppmuntra till arbete, produktiva insatser ochsparande. Detta torde möjliggöras genom att vissa grupper får behålla en störredel av en inkomstökning än vad som är möjligt. Vilka grupper som genomskattelättnader skall uppmuntras fill arbete etc. är en politisk fråga. Ipromemorian har emellertid inte det förhållandet beaktats, att hur mycket denenskilde får behålla av en inkomstökning inte endast avgörs genomskattesystemet utan även av utformningen av olika system för inkomstprö-vadebidrag och inkomstrelaterade avgifter. Av en inkomstökning är det således inteovanligt att en del faller bort i såväl ökad skatt som minskade bostadsbidragoch ökade avgifter för barnomsorg. De samlade effekterna av dessa system vid eninkomstökning - nedan kallade marginaleffekter kan ofta vara betydande. RRV anför vidare att höga marginaleffekter förekommer iinte särskilt ovanliga familjesituationer, även efter skattereformensgenomförande, och att den åsyftade effekten alltså torde bli relativt liten ifråga om dessa grupper. RRV anser mot denna bakgrund att frågan om samlademarginaleffekter måste beaktas i de fortsatta övervägandena om åtgärder isamma syfte. En marginalskattesänkning har enligt /SR:s meningsedan länge varit nödvändig. De alltför höga marginalskatterna utgör ettallvarligt hot mot en effektiv samhällsordning. Höga direktamarginalskattesatser i kombination med den allt större betydelse sominkomstberoende taxor och bidrag fått för de enskilda hushållens ekonomi harbörjat få mycket påtagligt negativa konsekvenser. Inställningen att merengagerade arbetsinsatser och studier är något som ekonomiskt inte lönar sighar blivit allt vanligare. Rekryteringen till mer ansvarskrävande befattningarförsvåras och rörlighet och dynamik i arbetslivet försvagas. LRF anför att det är absolut nödvändigt med enmarginalskattesänkning. 1981/82:197 132 Enmarginalskattesänkning har länge varit eftersträvad och sedan de ekonomiskaförhållandena i ändrats väsentligt har denframstått såsom allt nödvändigare för allt större medborgargrupper. De stora nackdelarna medså höga marginalskatter som de vi haft i för både heltidsarbetandeindustriarbetare och högre tjänstemän och företagschefer har ofta påtalats.Från näringslivets sida har framhållits att marginalskattenivåer av den höjdsom tillämpas i har en kostnadsfördyrande effekt för företagen, ökarsvårigheterna att föra förhandlingar om löneavtal mellan arbetsmarknadensparter, verkar förödande på initiativkraften, i praktiken gör det omöjligt attfå personal att utföra övertidsarbete och extra insatser. De har vidare ökatföretagens kostnader för anlitande av utländska experter - nägot som uppmärksammatsi teknikhandelskommitténs betänkande (Ds H 1981:3) - samt lett till attvälutbildad personal alltmer söker arbete utomlands. I en öppen ekonomi som densvenska kan man därför inte ha ett skattesystem och ett skattetryck som iväsentliga avseenden skiljer sig från våra konkurrentländer. Sedaninflationen förvärrats har ytterligarenackdelar med det höga marginalskattetrycket uppenbarats. Vi har i fåttvad som brukar kallas en låneekonomi och en tilltagande ränteokänslighet förskattskyldiga även i vanliga inkomstlägen. En ny generation har allt snabbarelärt sig att anpassa sig till denna situation. Engod planering av skatteekonomin har blivit allt viktigare för levnadsstandardensamtidigt som ett ökat intresse visats att i stället för förbättradelöneförmåner erhålla skattefria inkomster och förmåner. Denegativa effekterna har förstärkts av att kombinationen av hårt beskattadeinkomster och med högre inkomster avtagande bidrag av olika art medfört, attäven personer i förhållandevis låga inkomstlägen fått känning av kraftigasammanlagda marginaleffekter. Näringslivetsskattedelegation har därför länge yrkat att de extremt höga marginalskatterna iSverige sänks väsentligt. Vi har också kritiserat de omläggningar iinkomstbeskattningen som har skett och där tyngdpunkten i dekostnadskrävande skattesänkningarna ofta föriagts till inkomstlägen, därmarginalskatteuttaget inte varit mycket mer än 40 ä 45 %>. En avsevärd delav de inkomsttagare som befinner sig i sådana inkomstlägen har utgjorts avdeltidsarbetande, och förhållandevis få heltidsarbetande, som i första handbort komma i åtnjutande av marginalskattesänkningar, har befunnit sig där. Skåneshandelskammare och anför att en sänkning avmarginalskatterna är nödvändig bl. a. för att minska kostnadsinflafionen,stimulera till ökade arbetsinsatser och minska incitamentet till skatteflyktoch skattefusk samt att det reella utfallet emellertid kommer att bli beroendeav om de förutsättningar man har ställt upp beträffande återhållsamhet ilöneutvecklingen och möjligheterna att begränsa inflationen kommer attuppfyllas. Dehöga inkomstskatterna har även i lägre inkomstlägen fått effekter som starktmotverkar arbetsviljan hos stora delar av löntagarna. Prop.1981/82:197 133 aven marginalskattesänkning är uppenbar. är i detta hänse ende tämligen unikt, vilket bl.a. medfört att företagsledare och högre tjänstemän inte ges tillräcklig motivation för att ta på sig det ansvar och den press som chefsbefattningar alltid medför. Inom industrin kan dessiU- om noteras svårigheter att rekrytera utländsk teknisk personal på hög nivå på gmnd av marginalskattekonsekvenserna. Förkreditmarknaden är en sänkning av marginalskatterna av särskild betydelse,eftersom man härigenom lättare skulle kunna uppnå viktiga kreditpolitiska målsåsom lägre räntenivå och ökat sparande. Detta behandlas närmare i detföljande. Sänktamarginalskatter skulle öka räntekänsligheten hos hushållen och därmed minskadessas efterfrågan på krediter. Detta gäller i synnerhet efterfrågan på högräntekrediterutanför banksystemet, varför effekten sannolikt blir en kreditminskning förhushållen, framför allt inom den oreglerade kreditmarknaden.Samhällsekonomiskt sett är detta en posifiv utveckling. Även hushållenskreditefterfrågan i bankerna skulle minska. Enminskning av kreditefterfrågan till följd av lägre marginalskatter skulle ledatill bättre balans på kreditmarknaden. En sådan utveckling är redan klartmärkbar till följd av skattedebatten. Denuvarande höga marginalskatterna har lett till att många hushåll varit tämligenokänsliga för höga låneräntor. har därför befarat att hushållen ikonkurrens om knappa kreditmöjligheter skulle vara beredda att acceptera höjdalåneräntor, vilket i sin tur skulle driva upp även låneräntorna förnäringslivet med negafiva effekter för investeringarna. Detta har utgjortriksbankens mofiv för regleringen av bankernas uUå-ningsräntor. Vidsänkta marginalskatter och därmed minskad kreditefterfrågan från hushållenföreligger inte längre samma risk för räntestegringar. Marginalskattesänkningenverkar dämpande på utlåningsräntorna, vilket är positivt inte minst förnäringslivets investeringsverksamhet. Vid sänkta marginalskatter och störreräntekänslighet hos hushållen är det således ännu mindre motiverat attbibehålla ränteregleringen för bankerna. En återgång till en lägre räntenivåskulle vidare i sig verka dämpande på inflationen. Sänktamarginalskatter ökar den nominella avkastningen på finansiellt sparande efterskatt. Detta gör det givetvis attraktivare att spara. För banksparama ökarmöjligheten att få en positiv realavkastning efter skatt. Ökat sparande ärockså angeläget för den samhällsekonomiska balansen. Enfrån kreditpolitisk synpunkt negativ effekt av de höga marginalskatterna äratt hushållen är tämligen ointresserade av ränteskillnader mellan olikasparformer, eftersom så stor del av en något högre ränta måste betalas i skatt.Detta gör det mycket svårt att få hushållen att medverka i finansieringen avsamhällsekonomiskt viktiga områden såsom statens, bostadssektorns ochnäringslivets långsiktiga upplåning. Sänkta marginalskatter skulle givetvismedföra att hushållen skulle bli villigare att placera sparmedel i merlångfristiga sparformer med högre ränta än i kortfristiga sparalternativ. Denkännbara marginalbeskattningen vid även relativt måttliga inkomster har längevarit en hämsko på intresset för bl. a. extraarbete och inte sä sällan utgör marginalskattesituafionenett skäl för vissa personer att över 1981/82:197 134 huvudtaget inte anta ett arbete som står dem till buds. Marginalbeskattningeninnebär därmed ofta svårigheter för företag att förmå anställda att vid arbetstopparåtaga sig uppgifter utöver den normala arbetstiden. I ett vidare perspektivmåste dessa förhållanden vara menliga för samhällsekonomin. Produktiviteten inäringslivet blir inte vad den kunde ha varit. Investeringar i dyrautbildningar utnyttjas inte i full utsträckning. Många andra negativa effekterav våra höga marginalskatter skulle kunna anföras. Motden här bakgrunden är varje insats för att lätta på marginalbeskattningenvälkommen. SALFanför att de höga marginalskatterna leder till en rad negativa konsekvenser,bl. a. genom att försvåra möjligheterna att skydda löntagarnas disponiblainkomster inom en samhällsekonomiskt rimlig total löneökning och därigenombidra till att öka inflationen. SHIO Familjeföretagen och : Dethöga skattetrycket och de höga marginalskatterna hämmar f. n. arbetsvilja,produktiva insatser och sparande samt snedvrider investeringarna. Genom enkraftfull sänkning av marginalskatterna skulle det huvudsakliga syftet medreformen uppnås, nämligen att uppmuntra till arbete, produktiva insatser ochsparande samt att motverka spekulation och inflation. Vid sänkta marginalskatterökar nettokostnaderna för avdragen. Skattskyldiga med höga marginalskatter,som är relafivt okänsliga för räntenivån och storleken av andra avdragsgillakostnader, kommer vid sänkta marginalskatter att väga dessa kostnader motalternativa utgifter eller sparande. Sänkta marginalskatter för med andra ordmed sig ett sundare ekonomiskt handlande. Man kan förmoda att känsligheten förräntekostnader ökar påtagligt. Organisationerna förordar således att marginalskatternasänks. Fleraremissinstanser framför önskemål om ytterligare eller fortsatta sänkningar avmarginalskatterna på högre inkomster. Från något håll framförs kritik motsänkningen av marginalskatten i lägre inkomstskikt och från ett annat önskassnabbare höjning av procentsatserna ovanför 50-pro-centsskiktet. Ettalternativt sätt att hantera marginalskattesänkningar är metoden med avtrappandeskattereduktion. Denna typ av skattereduktion skulle minska den genomsnittligaskattesänkningen för personer med högre inkomster utan att för den skull ökamarginalskatten. Om skattereduktionen skulle vara helt avtrappad vid exempelvisinkomster över 16 basenheter, skulle kostnaden för reformen minska med drygt500 milj. kr. Prop.1981/82:197 135 i godtar förslaget tillskatteskala men konstaterar att en höjning av brytpunkten till 19 basenheterskulle minska antalet som berörs av tilläggsbelopp med hälften, eller ca300000, och således väsentligt reducera det merarbete som reformen förorsakarskatteadministrationen. Uppdelningen av statsskatten i två delar, gmndbelopp ochtilläggsbelopp, torde inte komma att medföra några större problem vidskattedebiteringen. Nivån för den s. k. brytpunkten är enligt länsstyrelsensmening väl avpassad för att tilläggsbelopp inte skall drabba normalainkomsttagare. Enligt vår mening kommer det också i fortsättningen attframstå som angeläget att gå vidare med fortsatta marginalskattesänkningarunder resten av 80-talet. Redan under den nu aktuella perioden är det enligtSACO/ SR angeläget att vissa ytterligare sänkningar görs i skikten över 23basenheter. Marginalskattetaket bör fram till fill 1985 sänkas från föreslagna80% till . En sådan ytterligare neddragning av progressiviteten isystemet är motiverad också därför att skillnaderna i de s.k. utbyteskvoternapå så sätt bättre kommer att utjämnas, vilket bör underlätta kommandeavtalsrörelser. I den avarbetsgruppen föreslagna skalan ifrågasätter vidare /SR de ytterligaresänkningar till marginalskattetal lägre än som föreslagits mellan 7 och10 basenheter. Det gäller här marginalskatteskikt i vilka mycket få heltidsarbetandebefinner sig. För det stora flertalet löntagare ger denna del av skattepaketetendast en krontalseffekt. Den största nackdelen med en sådan sänkning är attden drar ned utbytestalen vid kommande löneökningar för alla inkomsttagare medinkomster över de aktuella skiktgränserna. Detta kommer att försvåra framtidaavtalsuppgörelser. Även om således kortsiktiga fördelningsskäl kan tala försänkningar i denna del av skalan bör långsiktiga överväganden kring behovet avatt ha ett över tiden något så när stabilt skattesystem motivera återhållsamhetmed denna typ av progressivitetshöjande åtgärder. Den stora kostnad som justdenna del av reformen för med sig förvärrar naturligtvis finansieringsproblemenkraftigt som sänkningen har mycket begränsad betydelse när detgäller att komma tiil rätta med marginalskatteproblemet. anser att marginalskatten bordebegränsas till även i högre inkomstskikt. Föreningen tar i princip inte ställning tillskatteskalornas utformning. Från rent administrativ synpunkt anser föreningendock, att den s. k. brytpunkten borde sättas högre än i förslaget. På så sättnedbringas antalet skattskyldiga som.över huvud taget berörs av tilläggsbelopp.Detta bedömer föreningen som väsenfiigt, då svårigheterna med reformen i huvudsakuppstår när underlag för tilläggsbelopp ska beräknas. 1981/82:197 136 LOuttalar att de sammanlagda fördelningseffekterna blir sådana att de kan godtasbara under vissa förutsättningar, av vilka den första är uppfylld genom vissaskattesänkningar för lägre inkomster. Den andra sammanhänger medavtalsrörelsen. LRFanser att brytpunkten 16 basenheter har valts utan tillräckligtbeslutsunderlag. NBD och SBC anser attytterligare sänkningar borde ha gjorts i högre inkomstskikt, SBC även att nivånför marginalskattespärren borde ha sänkts ytterligare. NSD föreslår attomläggningen fullföljs med ytterligare höjning av 50-procentsgränsen, i ettförsta skede till åtminstone 20 basenheter, i ett andra till åtminstone 25basenheter och slutligen till 30 basenheter samt att marginalskattetaketförhållandevis snabbt nedbringas till och till . uttalar sig för ytterligare sänkningar och för attmarginalskattetaket bör nedbringas till . handelskammare ochSveriges aktiesparares riksförbund anser att den föreslagnamarginalskattesänkningen inte på något sätt är tillräcklig och framhåller attSverige även efter sänkningen ligger i topp internationellt sett, något som bl.a.negativt påverkar möjligheterna att behålla framstående företagare och forskareinom gränser och knyta kvalificerad utländsk personal till företag iSverige. anser att ytterligare sänkningar borde ha gjorts i de högreinkomstskikten samt att marginalskattegränsen helst genast och i vart fall inomnågra år bör trappas ned till . SFR anser att deföreslagna sänkningarna vid första påseendet verkar vara ordentligt tilltagnaoch tillräckliga, men att man vid närmare eftertanke finner att de inte ärtillnärmelsevis fiUräckliga för att föra ner till andra länders nivå.Förslaget får enligt förbundet ses som ett första steg mot enmarginalbeskattning på högst för samtliga inkomsttagare. anför att det skulle underlättaavtalsrörelserna om marginalskatten för tilläggsbelopp ändrades från resp.10 % till i skiktet 16-19 basenheter. tillstyrker förslaget men vill framhålla attmarginalskatterna alltjämt ligger på en hög nivå internationellt sett. SHIO Familjeföretagen och anser att den föreslagnasänkningen är alltför blygsam och föreslår att högre marginalskatt än 50 %skall inträda först vid 20 basenheter samt att högsta marginalskatt skall vara70 % och inträda vid 50 basenheter. Vidareanser vi att marginalskattesänkningarna ej blivit erforderligt stora för attuppnå de eftersträvade målen. En tillräckligt stor marginalskattesänkningskulle exempelvis ha gjort de komplicerade avdragsbegränsning-ama överflödiga,eftersom lönsamheten av ett avdrag då blir mindre. 1981/82:197 137 TCOfinner skatteskalan väl avvägd. Ifråga om marginalskattespärrens tekniska utformning har endast ett fatalremissinstanser uttalat sig, vilka med ett par undantag godtar förslaget. Ipromemorian föreslås att skattesatsen i den kommun där inkomsten är störstskall ligga fill grund för beräkningen. Denna metod leder emellertid till attskattebegränsningen för en skattskyldig som har ungefär lika stora inkomster itvå kommuner, varav den ena är en lågskattekommun och den andra en högskattekommun,kan komma att variera påtagligt mellan olika år beroende på i vilken kommuninkomsten är störst ju.st . För att uppnå en bättre likformighet bör enmetod med den skattskyldiges genomsnittliga kommunala skattesats tillämpas. En fömtsättningför denna spärr måste vara, att skattedatorerna kan programmeras för de härförerforderliga beräkningarna. En särbeskattning av makar skulle i hög grad minskaproblemen med hanteringen av marginalskattespärren. i MalmÖ fögderi uttalar att de föreslagna reglerna innebärdels en betydande nedgång i antalet fall, dels avsevärt lättare hantering. LRFanför att två nivåer bör finnas för spärren liksom f.n., att en lämplig nivåkan vara vid 25 basenheter, att man därigenom förhindrar att eninkomstutveckling som avviker från bedömningen i promemorian på några få årantingen förtar effekterna av omläggningen eller tvingar fram årligajusteringar av skatteskalorna samt att LRF inte har någon invändning mot dentekniska lösningen. Ioch för sig kommer åtskilliga av de problem som är förenade med det nuvarandemarginalskattetaket att försvinna även om å andra sidan vissa ojämnheter finnskvar. Vivill också erinra om att en marginalskattespärr i princip behövs även med deskattesatser vi föreslagit. Vi kan emellerfid acceptera att tekniken kan följaden i promemorian angivna ordningen. SRFanser att man har gjort redan befintliga svårigheter mera komplicerade,uttalar att stora förhoppningar hade knufits fill att dessa kompliceradebestämmelser skulle försvinna när inkomstskattereformen skulle genomföras ochmotsätter sig regelsystemet. 1981/82:197 138 Vissaremissinstanser är starkt kritiska mot förslaget till ändring av nuvaranderegler om inflationsskydd , medan andra främst tarupp frågor angående inflationsskyddets utformning på . RRVanför att om inflationen överstiger kommer skattetrycket att öka under fömtsättningatt lönerna helt följer inflationen, varvid den reala brytpunkten förskjutsnedåt,och antalet personer med filläggsskatt ökar. RRV understryker vikten avatt det görs noggranna uppföljningar av hur utvecklingenav löneavtal, inflation och finansiering påverkar inkomstfördelningen efterskatt. Länsstyrelseni anser att oklarheten om inflationsskyddetsutformning är en negativ faktor som kan minska effekten av förslagetspositiva sidor. Medden fortsatt starkt progressiva skatteskala som föreslås är en fortsattindexreglering nödvändig. Skalan har till sin utformning betydligt störrelikheter med skala än vad som gällde 1970. Visserligen innebär den nyaskalan att inflationens skatteomfördelande effekter kraftigt begränsas iinkomstskikten kring . i årsinkomst och en god bit däröver, menproblemet att hålla en rimlig neutralitet för alla inkomsttagare består likafullt. /SR har ett ansvar att verka för en acceptabel reallöneutvecklingför gmpper från mycket låga inkomster till mycket höga. Detta blir i prakfikenomöjligt utan en fortsatt indexreglering av skatteskalan. /SRanser det således principiellt felaktigt att som föreslås indexuppräkningenbegränsas till 5,. Huruvidaindexomräkningen skall ske på gmndval av registrerad prisutveckling eller medutgångspunkt från ett löneindex är i första hand en praktisk fråga. Goda skälkan anföras för båda ansatserna. Prisutvecklingen är lättare att i relativtokontroversiella former registrera, medan huvudsyftet med indexregleringen kansägas vara att hålla skattesystemets omfördelande effekter stabila. I sakfinns det anledning att tro att ett löneindex kommer att stiga snabbare än ettprisindex - åtminstone efter det att skattereformens finansieringskrav äravklarade. LRFanser att förslaget får oacceptabla effekter, om inflationen skulle bh avsevärthögre än man utgår från i promemorian, och att en förutsättning för attskattereformen skall få avsedd effekt alltså är att en sådan ekonomisk politikkan föras att inflationen kan begränsas fill ungefär hälften av vad den harvarit i genomsnitt . NSDanser att låsningen av indexjusteringen i realiteten innebär ett inkomstpolitisktingrepp som väcker starka betänkligheter och inte är ägnat att underiättafleråriga löneavtal, eftersom en förutsättning för sådana är attskattebelastningen av ohka relativa inkomstskikt kan förutses. Prop.1981/82:197 139 någotsom är möjligt med nuvarande indexreglering men inte med den föreslagna. NSDanser därför inte den gjorda begränsningen acceptabel och vill starktunderstryka att statsmakterna redan nu i samband med den aktuella lagstiftningenklart bör uttala sina avsikter att inte minska inflationsskyddet istatsskatteskalorna efter 1985.