prop · G503150 · 1981-12-31 00:00:00 — Därmed ökar å andra sidan fömtsättningarna atträntorna sjunker och att penningpolitiken blir mindre restriktiv. Sammanfattningsvisinnebär prognosema att tillväxltakten i -med de angivna fömtsättningarna -kan uppskattas fill drygt 1/1982. OECD-området beräknas totalt- sett. uppnåbalans i utrikeshandeln men med stora variationer mellan olika länder.Förbundsrepubliken och väntas visa betydande överskott medan deflesta andra länderna redovisar fortsatta underskott. Världshandeln beräknasväxa med 3 ä . 1.3Huvudinslagen i den ekonomiska politiken Underdet har framsteg gjorts när det gäller att återställa balansen iden svenska ekonomin. Devalveringen och olika åtgärder för att förbättraekonomins funktionsförmåga har skapat fömtsätlningar för en ökad tillväxt i denutlandskonkurterande sektorn. har de offentliga utgiftemas tillväxtkraftigt dämpats genom vidtagna besparingsåtgärder. Positivaresultat av den förda politiken, i förening med lägre oljepriser ochlångsammare internationell inflationstakt, kan avläsas i att inflationstaktensjunker och f.n. ligger på (12-månaderstaI), underskottet i bytesbalansenminskar tiU 2,av BNP enligl prognoserna och i att diskontot harkunnat sänkas i två omgångar och den 10 mars 1982.Underskotten i statsbudgeten - mätta som andel av BNP - är också pånedåtgående. Åandra sidan har arbetslösheten ökal och det är också uppenbart alt underskotteni bytesbalans och statsbudget alltjämt är mycket stora. Dessa underskottförsvårar för oss att nå målen i den ekonomiska politiken. Underskotteti statsbudgeten verkar likvidiserande på ekonomin och tenderar att driva uppräntelägel och underblåsa inflationsförväntningarna. Underskotten gör det ocksåsvårare att successivt appreciera den svenska kronan för att få nerinflationstakten. Motden redovisade bakgmnden finns det vid uppläggningen av den ekonomiskapolitiken särskild anledning att stryka under följande: -Eftersom låg inflation är en fömtsättning för att trygga den fulla 1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 11 sysselsättningenoch för en rättvis inkomstfördelning måste kampen mot inflationen ges högstaprioritet - Vi måste få återhållsamma ochansvarsfulla uppgörelser på arbetsmarknaden. Utveckhngen blir avavgörande belydelse när det gäller att varaktigt förbättra konkurrenskraftenpch få ner inflatipnslakten - KpnjunkturppUfiken måste avpassas så att den liggeri linje med de krav som slmkturomvandlingen ställer. Del innebär bl. a. atl detrelativa efterfrågelrycket inte kan tillåtas sfiga fill en nivå där vi riskeraratt vinsterna av förra årets devalvering spolieras. Arbetsmarknadspolifiskainsatser måste utformas så att de underlättar en nödvändig långsiktiganpassning. Industri- och näringspolitiken måste fortsalt utformas så att denskapar gynnsamma fömtsätlningar för industriell förnyelse och för ny- ochsmåföretagsamheten. Konkreta uttryck föransträngningarna att få ner inflafionen är bl.a. skatteuppgörelsen, som byggerpå att de medverkande partierna enats om att söka nedbringa inflationen tiU 5,, och de olika åtgärderna för att förbättra kapital,arbets- och råvarumarknadernas funkfionsförmäga. Åtgärderna bidrar tiU atleliminera eller mildra inflationsdrivande flaskhalsar och dämpakostnadsutveckhngen: Insatserna för att spara i de offentliga utgifterna ochdärmed minska budgetunderskottet är också av stor betydelse när det gäller attdämpa prisstegringarna. 1 syfte att återställa densamhäUsekonpmiska balansen måsle resurser omfördelas från den skyddade sektprntiU den konkurtensutsatta sektorn, i första hand industrin. Därtill kommer kravpå en betydande strukturomvandling inom den konkurrensutsatta sektorn. Vimåste öka exporten och investeringarna vilket innebär att det utrymme som stårlill förfogande för ökad inhemsk konsumtion, privat såväl som offenfiig, blirytterst begränsat. Kvantitativt kansituationen illustreras med de beräkningar som gjorts i avstämnlngen av 1980års långtidsutredning. Utredarna pekar på att vid en möjlig tillväxt på 2,4%per år kommer BNP att växa med (räknat i fasta priser) underperioden 1985. Även om ambitionsnivån för bytesbalansen inte satts högreän att vi kommer atl ha ett underskott motsvarande av BNP innebärdetta atl ca . eller ca 4/5 av den totala tillväxten i ekonominmåste avsättas för ökad export och ökande investeringar. Utrymmet för ökadkonsumtion inskränker sig till 6 ä . Det följer att såvälreallöner som offentliga utgifter måste hållas tillbaka. Jag vUl i detta sammanhangunderstryka det nära samband som finns mellan ansträngningama att spara i deoffentliga utgiftema och reallöneutvecklingen. Ett omfattande sparprogram ärnödvändigt för att skydda reallönema. växte de offentligautgifterna med i reala termer. Därmed intecknades helaBNP-tUlväxten och mer därtill. ReaUönerna kunde upprätthållas endast genom enomfattande utlandsupplåning. Självfallet måste denna utveckling brytas. 1981/82:150 Bilaga1 Reviderad finansplan 12 Underlåtenhetatt vidta nödvändiga sparåtgärder skulle lägga en orimligt slor del avanpassningsbördan på löntagarna och leda till kraftiga standardsänkningar. Somjag kommer alt redovisa har vidtagna besparingsåtgärder medfört att deoffentliga utgifterna /83 är ca . lägre än de skulle varitutan besparingarna. Del nämnda beloppet molsvarar av lönesumman efterskall. Reallöneutvecklingenär inte endasl beroende av fördelningen av det fillgängligakonsumtionsutrymmet. Det är också angeläget atl tillväxten blir hög så att delfinns någol atl fö:rdela. Jaghar tidigare pekat på alt en låg inflafipnstakt är en fömtsättning för godtillväxt. finns det ett nära samband mellan kostnadsutveck-Ung ochinflation. En inflationstakt på fömtsätter i princip, och underfömtsättning att man har balans i utgångsläget, alt kostnaden per produceradenhet i ekonomin som helhet inte heller ökar mer än så. Detkostnadsmässiga utrymmet för löneökningar kommer attvara ytterst begränsat. Vid ett givet inflationsmål beror utrymmet av ettflertal faktorer såsom produkfivitelsutvecklingen, behovet att sänka vårarelativa exportpriser i syfte att återta marknadsandelar och av alt vinstlägeti den konkurrensutsatla sektorn behöver förbättras. Vidare måsle en avräkningske för den höjning av arbetsgivaravgifterna , motsvarandeungefär av de totala lönekostnaderna som ingår som etl led iskaltereformen. Omden internationella inflafionen är större än 5,måsle den svenskakronan långsiktigt apprecieras om vår interna inflationstakt skall hållas påden målsatta nivån. Hur stort apprecieringskravet är beror givetvis på deninternationella inflationstakten. Inomramen för den begränsade lolalnivån måste industrins relativa lönelägeförbättras om vi skall uppnå den erforderliga förskjutningen av produktionensinriktning från den skyddade till den konkurrensutsatla sektorn. Jagvill också erinra om det uttalande som , ochsocialdemokraterna gjort i anslutning till skatteuppgörelsen. I della harunderslmkits att tillgängligt utrymme för löneförbättringar i huvudsak börtillfalla de inkomsttagare som i begränsad utsträckning får direkta fördelar avde sänkta marginalskatterna. Deåtgärder som konstituerar regeringens ekonomiska politik syftar i första handtill att komma tillrätta med ett antal stmkturella problem. Det är viktigt attäven konjunkturpolitiken utformas på ett sätt spm ligger i linje med denlångsiktigt nödvändiga anpassningen av den svenska ekonomin. Delinnebär att efterfrågelrycket i den svenska ekonomin inte får bli så högt irelation till omvärlden att den nödvändiga förbättringen av vårt kostnadslägeuteblir. Jag framhöll i finansplanen atl våra erfarenheter idella avseende är entydiga. när vi hållit tillbaka efterfrågan iden svenska ekonomin i relation till omvärlden har Prop.1981/82:150 Bilagal Reviderad finansplan 13 vårkonkurrenskraft ökat och sysselsättningen förbättrats i industrin samtidigtsom gmnden lagts för att få ner inflationen och förbättra bytesbalansen. Underperioder när vi bedrivit en relativt expansiv politik har däremotkonkurrenskraften snabbi försämrats. Detta förhållande begränsar tillsammansmed nuvarande underskotten i statsbudget och bytesbalans våra möjligheter att ikortsiktigt sysselsättningsfrämjande syfte stimulera den inhemska efterfrågan. Denämnda reaktionsmekanismerna är ett uttryck för att den svenska ekonomin haftalltför många flaskhalsar och inle fungerat tillräckligt smidigt för atl tålaett relativt högt efterfrågetryck utan all den samhällsekonomiska balansengått förlorad. De olika åtgärder som vidtagits för att ökaflexibiliteten, rörligheten och effektiviteten i den svenska ekonomin skallses mot denna bakgrund. Det gäller bl.a. skattereformen och de olika insatsernaför att förbättra kapital-, arbetsmarknads- och råvam-marknadernasfunktionssätt. De har alltså som sitt syfte att möjliggöra en högre efterfråganoch därmed en högre sysselsättningsnivå. Jaghar tidigare framhållit att vi måsle spara av en rad strukturella skäl -bl. a.för att minska den andel av de totala resurserna som fördelas via de offentligabudgetarna, Samfidigt är det självklart atl besparingsåtgärderna kortsiktigtmedför att efterfrågelrycket i ekonomin dämpas. I den mån den totalaefterfrågenivån därmed skulle riskera hamna på en lägre nivå än vad som ärlämpligt kan detta motverkas av sänkta skaller. Regeringens förslag atl sänkamervärdeskatten motiverades bl. a. av atl sparåtgärderna i deoffentliga budgetama annars i rådande relativt svaga internationella konjunkturhade kunnat leda till en aUtför låg samlad efterfrågenivå i ekonomin. Pålängre sikt kan den fulla sysselsättningen endast tryggas genom alt tillväxteni den konkurrensutsatta sektorn ökar. På kortare sikt och i avvaktan på attdevalveringen och andra åtgärder som vidtagits får full effekt är detemellertid nödvändigt att statsmakterna går in med olika former avarbetsmarknadspolitiska åtgärder. Dessa måste givetvis utformas så att de inlemotverkar slmkturomvandlingen. Jag återkommer härtill i det följande. Åtgärderför att förbättra ekonomins produktionsförmåga Skattereformen Dennafråga har behandlats i den proposition (prop. 1981/82; 197) som för endastnågon vecka sedan förelagts . Jag skall därför här inskränka mig tillatt konstatera atl del har varit ett önskemål att fåner de internationellt sett unikt höga svenska marginalskat-tema och dämpa denstarka progressionen i inkomstskaltesystemet. Den uppgörelse som träffatsmellan , och socialdemokraterna beräknas medföra attmarginalskatten blir högst för av inkomsttagarna. Endast 5 %av dessa beräknas få marginalskatter t2 1981/82. 1981/82:150 Bilaga1 Reviderad finansplan 14 på55 % eller mer. Reformen innebär också alt hushållens räntekänslighet ökar. Skattereformeninnebär att incitamentstmkturen förändras över hela det ekonomiska fältet. Detkommer att löna sig bättre för den enskilde att arbeta och spara somdet blir dyrare alt basera sin ekonomi på olika former av upplåning. Enviktig posifiv effekt ligger i alt hushållens benägenhet atl betala även myckethöga räntor kommer alt minska. Därmed ökar möjligheten att hålla ett lägreränteläge vilket är posifivt för den ekonomiska utvecklingen, inte minst i denkonkurtensutsatta sektorn. Enförbättrad lönsamhet är ett villkpr för att industriinvesteringarna skall ökaoch för en varaktigt hög industriproduktion. harvinstnivån i den svenska industrin Irendmässigt fallit som framgår av diagram3.' Denlåga vinstnivån håUer tillbaka investeringarna och har även gröpt urindustriföretagens soliditet som gått ner med ca 7 prpcentenheter fiU26 % 1981. Utvecklingen är så mycket mer proände som företagens risker i fleraavseenden ökat vilket innebär alt behovet av högre soliditetaccentueras. Samfidigt som industrin utvecklats svagt har vinstutvecklingenvarit mer positiv inom för utländsk konkurtens skyddade branscher. Delär nödvändigt atl företagens soliditet förbättras. Finansiellt svaga företaghar låg motståndskraft vid konjunkturnedgångar och har heUer inte möjlighet attgöra de framlidssatsningar som behövs. Motdenna bakgmnd finns det anledning atl hälsa med liHfredssläUelse alt industrinslönsamhet, efter en förnyad nedgång 1981, nu ser ut att vara på väg attförbättras. Det är särskiU positivt att lönsamhetsutvecklingen iverkstadsindustrin, som i vikliga avseenden måste utgöra motorn i en processsom syftar fill att varakfigt öka antalet induslrianställda, förbättras. Enbetydande del av förbättringen i driftsöverskolten kommer dock alt gå åt förall läcka industriföretagens ökade negativa finansnetto. Enligt SCB:s statisfikförsämrades de större industriföretagens negafiva finansiella netto från drygt1 miljard kr. 1980 lill 4 1/. 1981, motsvarande avomsättningen 1981. Det är också ett allvarligt memento att avkastningen påarbetande kapital i industriföretagen inte heller beräknas motsvaramer än ungefär inflationen. Avkastningen ligger också avsevärt under denförtäntning som man kan uppnå genom att låna ut medel på kredilmarknaden. 'Diagrammet exkluderar varvsindustrin men vissa andra krisbranscher (jäm- ochstålverken) ingår. Dessa svarar dock för en så begränsad andel att de endastmargineUt påverkar totalbilden. 1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan Diagram 3 Driflsöverskottets andel av förädlingsvärdet itillverkningsindustrin exid. ""-.- y 63 64 65 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81 82 83 ±_J L J I_ \_ L J \_ L Anm. Vinstnivån 1963-1971 är inle fullt jämförbar medmotsvarande mått för på grund av skillnader i behandlingenav lagerprisvinster. Källor: , statisfiska centralbyrånoch ekonomidepartementet. Även om en vinstuppgång är nödvändig är det interealistiskt att räkna med att förelagens behov av riskkapital skaU kunnatillgodoses enbart genom internt genererade vinstmedel. Den industriellaexpansion som är nödvändig fömtsätter också en omfattandenyemissionsverksamhet. Mot bakgmnd härav har en rad åtgärder vidtagits för attmildra den ur samhällsekonomisk synpunkt olämpliga diskriminering av sparande inäringslivet som skattereglerna inneburit. Förändringarna har givits en inriktningsom i första hand kommer småsparare tillgodo. De viktigaste av dessa åtgärderär - det aUmännaskattefondsparandet som ger vissa skatteförmåner för den som i regelbundnaformer spar . - detföretagsanknutna skattefondsparandet, som öppnat möjlighet för de anställda attspara i det egna företagets aktier, - reduktion avdubbelbeskattningen av utdelningsinkomster från börsnoterade företag på upptill 7 500/. för ensamstående resp. makar. Förslag har även lagts fram för att förbättra de ickebörsnoterade företagens möjligheter aft dra till sig extemt riskkapital. 1propositioner framlagda tidigare i vår har således föreslagits alt möjligheteröppnas för dessa företag alt ansluta sig lill skattefondsparandet; attskattebelastningen på Prop.1981/82:150 Bilagal Reviderad finansplan 16 utdelad vinsl i stort sett halveras och atl vissalättnader genomförs i förmögenhetsbeskattningen av i förelagen investerat kapital. Genom skattefondsparandet tilUörs aktiemarknaden f. n. av närmare en halv miljon sparare, vilket väsentligtförbättrar företagens tillgång på riskvilligt kapital. molsvarar mer änväl vad som enligl i samband med långtidsLitredningarna gjorda beräkningarkrävs av hushållen för alt näringslivet skall kunna finansiera en tillräckligexpansion under 1980-lalet. Del är värt att lägga märke till all eftersomökningen av hushållens finansiella tillgångar kan beräknas uppgå lill ca20 miljarder kr. är del tillräckligt om endasl en liten del härav - mindre änI/IO - kanaliseras lill näringslivel. Några tvångsvisa arrangemang för all lösanäringslivets riskkapitatfråga behövs inle. Skattefondsparandet har också lett fiU en önskvärd ökadspridning av aktieägandel. Den andel av aktiestocken som ägs av de rikastehushållen -1975 beräknas av av hushållen ägt av de börsnoteradeaktierna - har av detta och andra skäl fortsatt att minska. Den uppgång i akfiekurserna som skett de senaste två årenhar medfört att företagens kostnader för alt anskaffa riskkapital påtagligtsjunkit. Nyemissionsaktiviteten har följdriktifei ökat starkt och uppgick 1981till . jämfört med endast 100 resp. 600 milj. kr. under deforegående två åren. har tillkännagivits emissioner på ca 1300 milj. kr. Det senaste årets kursuppgång har medfört attindustriföretagen nu värderas närmare sitt substansvärde än tidigare (diagram4). Det är positivt eftersom en nödvändig fömtsättning för ökadeindustriinvesteringar är alt kursvärdel på företagen står i rimlig relatipntill substansvärdet. I annat fall kan realfillgångar förvärvas mycket bilhgaregenom köp av andra företag än genom egna investeringar. Företagsköp och ökadkoncentration inom näringshvet bhr dominerande i stället för ökade realainvesteringar. Som jag framhöll i finansplanen måsle den kursuppgång sominträffat ses som en normalisering och inle som en artificielltuppdriven kursnivå. De förhållanden som rådde under 1970-lalels senare hälft,där de stora industriföretagen på börsen värderades till långt mindre än halvasubstansvärdet, kan inte sägas vara normala. Det bör påpekas alt även inkl. densenaste kursuppgången har aktieägarnas avkastning sett över en längre periodvarit måttlig. Den reala avkastningen efter skatt har under de senaste 5, 10resp. 25 åren uppgått till resp. 1,5, 0,7 och per året. För aktieägare sombetalar förmögenhetsskatt har avkastningen i genomsnitt varit negativ. De samhällsekonpmiskt centrala samband som finns mellan enfungerande aktiemarknad och förelagens soliditet och expansipnsförmåga är bakgrundenlill att man i så gott som samtliga industriländer kraftigtmildrat eller hell elimineral dubbelbeskattningen av företagens vinsteroch/eller vidtagit andra lättnader i beskattningen av aktier. Prop.1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan Diagram 4 Börsbolagens börsvärde i procent avsubstansvärdet 19671981 (Justerateget kapital) Industri-,handels-, rederi- och fastighetsbolag på Stockholmsbörsen J \_ L 1967 69 71 73 Källa: Aktiv placering AB. lättnader har införts, resp. behållits, även i länder medsocialdemokrafiska regeringar såsom t. ex. ,och . De steg som tagits i har inneburit atldubbelbeskattningen mildrats. Enligt min mening talar starka skäl för att devidtagna ålgärderna avlöses av ett syslem där dubbelbeskattningen i principavskaffas. Dessa frågor utreds f. n. av kapitalvinstkommiltén. Skattefondsparandet innebär att riskvilligt kapital ställstill näringslivets förfogande. Det är önskvärt att stimulera även andra formerav långsiktigt bundet sparande. Även skallesparandet i banker har blivit enbetydande framgång. Totalt deltar närmare 700000 personer i denna sparform. Vidutgången av uppgick den samlade kontobehållningen lill . Idessa konton har därmed långsiktigt bundits elt belopp motsvarande avden utestående penningmängden. Genom skattefond och skatlesparandet har möjUgheteröppnats för den enskilde spararen att få en avkastning efter skatt som ärpositiv även efter det att man tagit hänsyn till inflafionen. Deskattelättnader som de två sparformerna erbjuder har givits formen av etlavdrag från skatten och har således samma värde oavsett inkomstnivå. 1981/82:150 Bilagal Reviderad fmansplan 18 Förändringari den offentliga sektorns inkomster och utgifter har utgjort ettviktigt slabiUseringspolitiskt instmment. I takt med att den offenfligasektorn.vuxit och den svenska ekonomin kommit i obalans har emellertid deoffentliga inkomsternas och utgifternas betydelse för den långsiktiga ekonomiskautvecklingen kommit alltmer i förgrunden. Enalltför snabb offenfiig utgiftsexpansion kan hämma tillväxten genom att denminskar näringslivets möjligheter att dra lill sig nödvändiga reala resurser iform av arbetskraft och kapital. Negativa effekter på pris- och lönebUdningenoch därmed på näringslivets konkurrenskraft kan också uppkomma. Vid en snabbutgiftsexpansion försämras budgetsaldot, vilket leder fill enlikviditetspåspädning som ökar inflationsrisken och/eller ställer krav på enstram kreditpolitik med höga räntor. Detär inte heller en framkomlig väg att genom en höjning av skattetrycket försökabegränsa de negativa effekterna av en alltför snabb offentligutgiftsexpansion. En sådan politik skuUe tvärtom riskera alt driva uppinflationen, minska näringslivets konkurtenskraft och förvärra balansbristernai den svenska ekonomin. Det privata konsumfionsutrymmet skuUe också bli alltförbegränsat. Detotala offentliga utgifterna i är högre än i något annat land ivästvärlden. De har också ökat mycket snabbi. Utgifternas andel av BNP stegfrån 1981. I pch , som hade en utgiftsandel 1970på . ligger utgiftsandelen på . I många västeuropeiska länder ärutgiftsandden väsentligt lägre. Exempelvis ökade utgiftsandelen i ochFörbundsrepubliken från 1970tUlca45% 1980. Motdenna bakgmnd står det enligt min mening klart att del centrala målet förfinanspolitiken under en lång följd av år kommer atl vara att hålla tillbakaden offenfiiga utgiftsexpansionen. Denna bedömning delas av de intemationeUaorganisationerna som granskal den svenska ekonomin. I exempelvis ifrågasätts t.o.m. humvida del räcker att dämpautgiftsexpansionen och om vi inte nu i själva verket nått en punkt där denabsoluta utgiftsnivån måste skäras ned. Genomvariationer i skatteuttaget är det möjligt att avväga finanspolitiken ocksåmed hänsyn tUl konjunkturiäget. Jag vUl emellertid erinra om atl de storabalansbristerna i den svenska ekonomin i viss utsträckning beskurit denstabUiseringspolitiska handUngsfriheten. Exempelvis skulle det inte vid enotillräcklig konkurtenskraft i den svenska industrin vara möjligt att permanenthålla uppe efterfrågan genom en expansiv finanspolitik. Under1980 och 1981 dämpades den offenfiiga ulgiftsexpansionen tUl per årjämfört . Den dämpning av utgiftsexpansionen somskedde är emellertid inte tillräcklig. Som jag angav ifinansplanen bör politiken på inriktas på att begränsa deoffenfiiga utgiftemas ökning tiU . 1981/82:150 Bilagal Reviderad fmansplan 19 De beräkningar som gjorts över de offentliga utgifternasreala utveckling visar att ulgiftsexpansionen kommer attdämpas kraftigt. Ökningstakten uppgår i genomsnitt till drygtI % (tabell 2). Räknat exkl. räntor är utgifterna i stort sett realtoförändrade. Såväl konsumtion och investeringar som transfereringar utvecklasväsentligt långsammare . Den konsoliderade offentliga sektornsutgifter i reala termer 19701983 kr., löpande priser 1980 1970- 1980 1981 1979 1982 1983 prognos prognos exkl. räntor Konsumtion och 8,9 3,8 8,9 9,1 -0,2 4,1 3,9 3,0 0,6 -0,5 3.9 0,4' 0,5 . 5,9 3,4 .4,4 2,0 1,9 -0,9 Medan det således står klart att utgiftsökningen kraftigtbromsals upp finns del anledning att tolka de beräknade ulgiftstakterna underenstaka år med försiktighet. Utgiftsutvecklingen kan i betydande utsträckningpåverkas av tillfälliga variationer. Även förskjutningar mellanprisutvecklingen för offenlUg konsumtion och investeringar resp. förbruttonationalproduk-ten kan påverka den registerade ulgiftsexpansionen underolika år. Den myckel låga utgiftsexpansionen förklaras bl.a. attpriserna på export och privat konsumtion och därmed på BNP lill följd avdevalveringen beräknas öka snabbare än priset på offentlig konsumtion ochinvesteringar.' Den offentliga sektorns direkta anspråk på realaproduktionsresurser för konsumtion och investeringar avspeglas bäst vid enfastprisberäkning med hjälp av prisindex för resp. användningsområde.Utvecklingen för offentlig konsumtion och investeringar beräknad på detta sättredovisas i tabell 3. ' En närmare redogörelse för de reala offentligautgiftstakterna redovisas i den preliminära nationalbudgeten, kapitel 9. 1981/82:150 Bilaga 1 Reviderad finansplan 20 Offentlig konsumtion och investeringar19801983 1980 1981 1982 1983 -2,3 -2,6 -2,4 -2,5 -1,4 -3,8 -6,3 -4,4 Statens' konsumtion och investeringar 0,4 därav: konsumtion 1,4 investeringar -7,8 Kommunemas konsumtion och investe ringar 3,4 därav: konsumtion 2,8 investeringar 6,2 Totala offentliga sektorns konsumtion och investeringar 2,5 1,2 0,3 -0,6 ' Myndigheter inkl. socialförsäkring.