prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Har sakägaren rättshjälp och förordnar domstolenalt denne skall stå för sina egna koslnader i målet kommer kosstnaderna attstanna på statsverket. Enligt 8 8 1 st 6 p rätlshjälpslagen skall rättshjälpinle beviljas den som inle har befogat intresse av att få sin sak behandlad.Man skulle då kunna hävda att fall där sakägare med rättshjälp inte haft skäliganledning att få sin talan prövad inte skulle förekomma. Sakägaren skullevanligen i sådant fall inte heller ha befogat intresse att få sin sak behandladoch ansökan om rättshjälp skulle aldrig beviljats. Det lorde dock vara myckelsvårt för rältshjälpsnämnd all bedöma huruvida sakägares anspråk pä ersättningför oförutsedd skada är befogad eller ej. Skäl kan därför anföras för attsakägare i vattenmål över huvud taget inte skall beviljas rättshjälp.Emellertid måsle det vara av stor belydelse för sakägares möjlighet atl görasin rätt gällande all redan innan han ger sig in i målet veta vilka kostnaderhan riskerar. Trots att det inte lorde kunna undvikas att rättshjälpen belastasmed vissa kostnader i mål där sakägare utan skälig anledning för talan omoförutsedd skada bör dessa mål inte hållas utanför rätlshjälpsområdet. i län: Enligtulredningens förslag kan den situationen uppkomma atl en fastighelsdomstolsåsom stämningsmål endast kan komma att pröva t. ex. fråga om sakägares rätttill ersättning för nödvändiga kostnader vid tillståndsprövning av eltvattenföretag. anser detta vara ett omständligt förfarande,som ytterligare talar för etl bibehållande av nuvarande prövningssyslcm vidvattendomstolarna såsom ovan föreslagits. Lantbruksitämnden i : Kapitlet reglerarhur de kostnader skall fördelas som uppkommer i vattenmål. Till skillnad motbestämmelserna i miljömål är sakägare berättigad till ersältning även för sinakostnader vid tillståndsprövningen. anser att detta är motiverat,eftersom en sakägare har att bevaka sin rätt och eventuellt försöka påverkaföretagets utformning och villkoren för detta även inför tillståndsmyndighelen. Det framstår enligl lantbruksnämndens uppfattningsom omständligt alt behöva ta upp elt stämningsmål vid fastighetsdomstol baraför att reglera sakägarnas ersältning för inställelse vid tillståndsprövningen.Detta talar mot den föreslagna uppdelningen av vatlenmålen medtillståndsprövning och behandling av ersättningsfrågor inför olika myndigheter. I fråga om ersältning för talans bevakande vidförrättning föresläs nuvarande regler gälla även fortsättningsvis, vilketinnebär, att delägare i mark- Prop, 1981/82:130 459 avvattningsföretagfår stå för sina egna kostnader. Annan sakägare är berättigad till ersättningför talans bevakande. anser de nuvarande reglerna lämpliga ochansluter sig därför till ulredningens förslag. Fiskeriintendenteni Övre norra distriktet: 3 8. I denna paragraf sägs att vid en omprövning avtillstånd enligl 15 kap. 13-16 8, skall vardera parten svara för sinakostnader. I 15 kap. 13 8 stadgas bl. a. om tappning av vatten och i 14 8 omåtgärder för fiskel. Frågor som gäller fr. a. ändrad tappning kräver urfiskerisynpunkter ofta omfattande undersökningar. Även åtgärder enligt 15 kap.14 8 kan ofta kräva relativt omfattande utredningar. Det är därför rimligl, attsökanden skall svara för dessa kostnader. Om så ej blir fallet lorde ennödvändig omprövning ofta försvåras, på grund av att resurser saknas hosfiskerimyndigheterna, vilka har att lillhandagå kammarkollegiet medutredningar. SakKunnigförordnande enligt 15 Kap. 5 8 tordehelt få bekostas av sökanden varför några förbehåll i detta avseende ej behövertas med. Fastställande av kostnad för besiktning och fillsyn lorde bestämmas avtillståndsmyndighelen eller fastighetsdomstolen (se kommentarer till 22 kap.2-3 88). : För regleringsföretag och vattenkrafts-anläggningar utgörför närvarande ersältning i vattenmäl för sakägarnas rättegångskostnader mycketbetydande belopp, som ofta icke slår i rimlig proportion lill den nytta somsakägarnas lekniska och juridiska biträden presterar. Del kan även för icke särskiltstora anläggningar bli fråga om stora belopp. Vallenlagsutredningenföreslår, att även vid administrativ prövning i princip samma reglerbeträffande skyldighet att ersätta sakägarnas rättegångskostnader skall gällasom . Föreningen vill framhålla, att ersältning för sådanakostnader som regel icke förekommer i andra administrativa ärenden. Enligtförslagel skall för övrigt tillståndsfrågor bedömas efter mera allmännasynpunkter, i vilka de enskilda intressena icke får göra sig gällande på sammasätt som . Bestämmelserna om ersättning för rättegångskostnader itillståndsfrågor bör därför utgå. VASO:Som en bakgrund vid överväganden angående kostnadsbestämmelserna må erinras omatt utbyggnaden av värt lands vattenkraft i stor utsträckning skettgenom relativt stora och lönsamma projekt, för vilka den ekonomiskabelastningen genom rättegångskostnader i allmänhet varit av underordnadbelydelse. Det torde finnas anledning räkna med att en fortsattvattenkraftutbyggnad kommer att ske genom anläggningar av alll mindre slorlekoch lönsamhet. Det finns även planer för utbyggnad av elt stort antal s. k.minikraftverk. Denutveckling som kunnat iakttagas ifråga om rättegångskostnaderna i vattenmålframstår som betänklig framför alll vad gäller kostnaderna förtillåtlighetsprövningen i vissa mål samt kostnaderna för vissaprövotidsfrå-gor, som tenderar alt instilulionaliseras. utgör redan nu och blir enligt VL-förslagel i än högre grad endel av den allmänna samhällsplaneringen. Allmänna planeringssynpunkter kommeratl dominera vid prövningen. Del riktiga i atl under sådana förhållandenbelasta sökanden med samtliga kostnader för tillståndsprövningen måste därförifrågasättas. Iövrigt göres ingen invändning mot principen all sökanden skall svara försakägarnas rättegångskostnader. Det är emellertid viktigt atl regelsystemetinnehåller fungerande spärrar mot missbruk. Prop, 1981/82:130 460 attbestämmelsen i 22 kap. 7 8 VL-förslaget och regler härvidlagär tillräckliga för vatlenmålens del. Här hänvisas till vad som ovan anförtsunder 10 kap. 19 8 och 18 kap. 23 8, vilket i hög grad angår frågan omrättegångskostnaderna. Av stor betydelse är även i vilken utsträckning och påvad säll bestämmelserna i 18 kap. 32 8 och 33 5 om förhandsmedgivande ochuppskovsbeslut kommer alt tillämpas. I specialmotiveringen till 22 kap. 7 8 erinras omett uttalande av föredragande statsrådet i prop. 1972; 109 med förslag tillexpropriationslag all bestämmelserna bör tillämpas utan alltför storreslriktivitel och all del är angeläget att se till alt onödig utredning inleförebringas. Det finns anledning att förstärka den givna anvisningen dä delgäller tillämpningen av bestämmelserna i vattenmäl. kommun: I 22 kap. har givils bestämmelseri fråga om rättegångskostnader och där slås i I S fast all sökanden har altsvara för samtliga koslnader som uppKommit i ärende i första instans omtillstånd till exempelvis vallenKraftförelag. Däremot finns ingen invändningalt göra. Det bör observeras att den nya higen förutsätteratt innan ansöKan inges lill vederbörande administrativa myndighel, sKall eltomfattande förberedelseförfarande vidtagas. Beslämmelser härom ges i 14 kap.Bland annal skall kommunernas synpunkter noga inhämtas. Det förefaller som omkommunerna kan ha behov av juridiskt och lekniski biträde underdetta förberedelseförfarande. Utredningen uttalar inget bestämt om kommunensrätt att då få ersättning av sökanden för sina koslnader underförberedelseförfarandet. I specialmoliveringen lill förslagel sid. 401 uttalasi tredje slycket under 8 I följande: "Utanatt del uttryckligen angives i lagtexten kan sakägares kostnader i samband medförberedelseförfarandet enligl 14 kap. VL-förslaget beträffande slörrevattenförelag i den mån de är av belydelse för dennes lalan i tillslåndsfräganeller i ansökningsmålel också vara ersältningsgilla (se NJA 1960 sid.55)." För kommun förefaller det nödvändigt attsådana kostnader skall vara ersätlningsgilla. Även om slöd härför stundom kanfås i det åberopade rättsfallet synes det erfarenhetsmässigtvärdefullt om delta direkt utsäges i lagtexten. Ansvar, handräckning m.m, : Beträffande fiskeförbud som meddelatsav vattendomstol i anledning av vattenföretag gäller fiskeristadgansstraffbestämmelser (30 8 p. 3, se prop. 1954: 183, s. 204). En erinran om dettaär införd i 13 kap. 15 8 VL. Sådanl förbud kan enligl 15 kap. 8 8 5 p. VLF ochsamma paragrafs tredje stycke meddelas av tillståndsmyndighet ellerfasfighetsdomstol (s. 337). Åsidosättande av förbudet medför straffansvarenligt 23 kap. I 8 I st. 3 p. VLF. En ändring av fiskerisladgan är därför vidgodtagande av utredningens förslag i denna del nödvändig för att undvika dubblastraffbestämmelser. Enligt hovrättens mening hör emellertid en straffbestämmelseav förevarande slag naturiigen hemma i fiskelagstiftningen. Det bör därförövervägas alt i 23 kapitlets straffbestämmelser ej upplaga överträdelse avfiskeförbud och i denna del hänvisa till fiskerisladgan. Hovrätten för Nedre : 1 8 synes kräva vissomarbetning, så atl den blir mera lättläst och otvetydigt läcker in alla falldär straffansvar bör komma i fråga. - PunKl 3 avser bl. a. överträdelse avfiskeförbud. En dylik straffbestämmelse finns också i 30 8 fiskerisladgan Qfr.betänkandet s. 297 1981/82:130 461 ö).Hovrätten anser att VL-förslagets ifrågavarande straffbestämmelse börborttagas, vilket lämpligen kan ske genom en sådan hänvisning som finns i 13Kap. 15 8 VL. - Hovrätten lillstyrKer förslaget om atl mål angående brott motvattenlagen sKall handläggas vid allmän domstol. Jämtbygdens tingsrätt: anser, attutredningen icke framlagt några övertygande skäl för atl brott mot vattenlagenskall handläggas av allmän domstol. Del kan inte inses, att någon olägenhelvarit förenad med nuvarande system med inslag av teknisk sakkunskap i målen.Med hänsyn till de skärpningar som föreslås i fråga om ansvar för brott motföreskrifter i vattenlagen eller i tillståndsbeslut och domar synes det avrättssäkerhetsskäl vara ännu viktigare att den nuvarande ordningen bibehålles.Ytterligare ett skäl härför är att skadeståndstalan i anledning av anläggningsom ej tillkommit i laga ordning eller icke är av laga besKaffen-het skallsåsom stämningsmål upptas av fastighetsdomstol som handlägger valtenmål (18kap. 3 8 p. I delta sammanhang är del emellertid angeläget att framhållasom ell starkt önsKemål alt i någon form ordnas så att åKlagare och exeKutivamyndigheter utrustas med tillräcKligt Kvalificerad saKKunsKap för att öka derasKompelens att bedöma vattenrätlsliga frågor. Detta Kan förslagsvis sKe på detsättet alt ell lämpligl antal åKlagare och företrädare för exeKufivamyndigheter i landet får genomgå en särsKild utbildning och dessutom fill sigfår Knyta saKKunsKap inom berört område. : lillstyrKeratl mål om brott mot VLs ansvarsbestämmelser handläggs av allmän domstol.Enligt 22 kap. 1 8 RB får då också målsägandelalan i anledning av brottet förasi samband med åtalet. Detta kan vara lämpligl då fråga är om anspråk som försin bedömning inte kräver tillgång till vatlenleknisk expertis. Vattendomstolenutgår från att den allmänna domstolen inte kommer atl ta upp andra anspråk isamband med brottmålet. Enligt paragrafens första stycke straffas densom bryter mot vissa bestämmelser i den nya VL saml mot förbud, villkor ellerföreskrift som meddelats med stöd av vissa lagrum i den nya VL. Däremotstraffas inte den som bryter mot villkor eller föreskrift som meddelats medstöd av VL eller äldre lag. Av mofiven (s. 405) framgår också klart att så ärfallet. Emellertid kan av 23 § första stycket i förslaget till övergångsbestämmelserden slutsatsen dras atl ulredningen ansett bestämmelserna i 23 kap. 1 8VL-förslaget kunna i och för sig tillämpas på den som bmtit mot VL eller motföreskrift eller villkor som meddelats med slöd av VL eller äldre lag.Övergångsbestämmelsen skulle eljest ha varit obehövlig. Enligt mening bör även brott motvillkor och föreskrifter som meddelats med slöd av VL eller äldre lag kunnastraffas. Straffbestämmelsen kan därför inte utformas som i I 8 första styckettredje punkten VL-förslagel utan måste ges en lydelse som motsvarar vad som nustadgas i 13 kap. 12 och 13 88 VL. Även om de föreslagna straffbestämmelserna,som utredningen anför (s. 404), utformas efter mönster av nyare lagsfiftning pånärliggande områden, kan inte finna annat än att punkten 3, medhänvisningar till nio lagrum, blivil myckel svåriäsl. Det är här inte fråga ombrott mot föreskrifter i de lagrum vartill hänvisas utan om brott mot villkoroch föreskrifter som meddelats med stöd av lagrummen. 15 kap. 8 8VL-förslaget kan meddelas praktiskt taget vilka villkor och föreskrifter somhelst och en hänvisning till detta lagrum innebär ingen precisering avstraffbestämmelsens innehåll. Det måste emellertid anses oklart om brott motvillkor eller föreskrifter som meddelats av fastighetsdomstolen är straffbaraenligt hänvisningen till 15 Prop.1981/82:130 462 Enligt 15 kap. 8 8 iredje styckel kan åt fastighetsdomstolen överlämnasatl närmare besluta om vissa villkor och föreskrifter. ålägga söKanden alt ulföra sKadeförebyggande åtgärder (10 Kap. 1 8 VL-förslagel)utan atl frågan överiämnals av tillståndsmyndighelen. Möjligen sKtilleinnebörden av den föreslagna straffbestämmelsen vara att om sKadeförebyggandeåtgärd, som fastighetsdomstolen föresKrivit på grund av delegering fråntillståndsmyndighelen, inte utförts. Kan straffansvar inträda men inle omförelagaren försummar alt iaktta villkor om skadeförebyggande åtgärd somfastighetsdomstolen föreskrivit vid skaderegleringen. Med den föreslagna utformningen av 23 kap. förstaslycket tredje punkten kan - som framgår av det anförda lätt oavsiktliga (? )luckor i straffbestämmelsen uppkomma. Del är l.ex. annars svårförklariigtvarför straff inle skall finnas för brott mot föreskrifter och villkor sommeddelats med stöd av 16 kap. VL-förslaget (l.ex. enligl 16 kap. 20 8). Enligt mening börstraffbestämmelsen i iredje punkten vara allmänl hållen och medföra straff förden som åsidosätter villkor eller föreskrift som meddelats med slöd av den nyaVL eller äldre lag sä alt allmän eller enskild rätt kan kränkas. Det ligger isakens natur och lorde ej behöva sägas ut i lagrummet att härmed avses i lagaordning av tillståndsmyndighel, domstol eller annan myndighel meddeladebeslämmelser. Begränsningen i bestämmelsen ligger i att straff endast inträderom allmän eller enskild rätt kan kränkas genom åsidosättandet. Enligt 13 Kap. 13 8 VL straffas den som bryter motVLs bestämmelser (2 kap. 29, 30 och 32 88) om hushållning med ellerframsläppande av vatten. Dessa bestämmelser motsvaras i VL-förslaget av 20 kap.2 8. Brott mot föreskriften i delta lagrum straffas dock inle enligt 23 kap. I8 VL-förslaget. anser all 1 8 första styckel första punktenbör kompletteras så att även brott mot 20 kap. 2 8 VL-förslaget bestraffas. : Enligt utrednirigens uppfattning(s. 405 överst) står det bäst i överensstämmelse med rådande principer rörandefördelning av mål mellan fastighetsdomstol och allmän domstol att mål om ansvarenligl VL-förslagel, oavsett hur gärningen rubriceras straffrättsligl,handläggs av allmän domstol. Starkaskäl talar enligl utredningen (s. 168 nederst) för att skaderegleringen enligtML och VL (liksom tillståndsprövningen) samordnas och att ocksåmiljöskyddsmålen koncentreras lill de sex fastighetsdomstolar som föreslåshandlägga valtenmål. Härigenom skapar man enligl utredningen förutsättningarför en snabb och enhetlig handläggning av förekommande skaderegleringsfrågor.Utredningen anser därjämte alt de hydrologiska förhållandena ivattenförorenings mål motiverar en koncentration av miljöskyddsmålen filldessa fastighetsdomstolar. Enligt mening kan samma skälanföras för atl även mål om brott mot VL och ML koncentreras till sagdafastighetsdomstolar. För vattenbrotlsmålens del vinns därjämte den fördelen ingalunda självklara frågan om förprövningss;kyldighetens omfattning kanbli föremål för en enhetligare rättstillämpning av domstolar med vattenrätlsligoch teknisk erfarenhet, vilka inte blott har kännedom om de hydrologiska förhållandenainom hela del aktuella nederbördsområdet utan även lillgång till uppgifterommeddelade tillstånd lill vattenföretag inom nederbördsområdet. Talan omersältning för skada eller intrång med anledning av brott mot VL och ML kommerdessulom att därigenom kunna handläggas i samband med åtalet vid sammadomstolar som föreslagits avgöra övriga 1981/82:130 463 skadefrågor enligt dessa lagar. Ulredningen har ocksåföreslagil, all talan om ersättning för skada eller inträng av anläggning somicke tillkommit i laga ordning eller ej är av laga beskaffenhet skallhandläggas som slämningsmål (18 kap. 3 8 p. 18) vid de sexfastighetsdomstolarna. Nuvarande bestämmelse i II kap. 19 S vallenlagen om att gärning,som är straffbar även enligl , inte skall räknas till vattenmål harej varit aktuell i de senare årens brottmål vid denna vattendomstol och väntasinte heller bli det. Bestämmelsen bör i princip gälla även målangående brott mot ML, om dessa överflyttas lill de sex fastighetsdomstolarna. föreslår därför attfrågan huruvida mål om brott mot VL och ML skall handläggas vid defastighetsdomstolar som föreslagils pröva valtenmål särskill övervägs. : Enligt gällande VLär vattendomstol behörig att handlägga även brottmål. Ulredningen föreslär attmål om ansvar enligl VL-förslaget skall handläggas av allmän domstol, varförnågon föreskrift om laga domstol inle intagits i VL-förslaget. Som ulredningenanför kan därigenom de problem som kan uppkomma rörande val av forum om engärning är straffbar både enligl allmän lag och enligt vallenlagen undvikas.Domstolsverket delar därför utredningens uppfattning som stämmer väl överensmed verkels ståndpunkt att specialforum bör undvikas. Lantbruksstyrelsen: 1 8. Med hänsynlill uppenbarhelskravet i 12 kap. 1 8 förslaget förefaller det knappastpåkallat all även ringa oaktsamhet skall vara straffbelagd. Del torde i sådanafall vara tillräckligt med skadeståndsansvar. Detta ansvar för förelags ägaremot ägare av faslighet som skadas av företaget torde nämligen vara i delnärmaste strikt. Om lanlbmksslyrelsens förslag atl mildra 12 kap. 1 Sgenomförs kan dock del föreslagna straffansvaret accepteras. i Kristianstadslän: Enligl lagförslaget synes påföljd kunna förekomma för den som brukaranläggning för vattenförsörjning, innan föreskriven anmälningsskyldighetfullgjorts och besked erhållits i tillståndsfrågan, även för de fallanläggningen ifråga tagits i bruk före del lagförslaget träder i kraft. Förägare eller brukare av sådana äldre anläggningar för vattenförsörjning böringen annan påföljd för begagnande förekomma än vad som följer av nu gällandevattenlag. Även för övriga av ansvarsbestämmelser berörda synes det varamotiverat med översyn av lagförslaget i denna del. villifrågasätta, om del inle bör vara tillåtet, att mellan tid för anmälan ochbesked i trilständsfrägan utföra och begagna sådan . 'mläggning, om denanmälningsskyldige bedömer, atl någon påtaglig risk inte föreligger för atlallmänl eller enskilt intresse kommer att skadas genom företagets inverkan pävattenförhållandena. Den avsevärda tid som prövningen av tillståndsfrågan kanbefaras komma atl medföra och den omständigheten, all stora skördevärden oftastår på spel, talar för en sådan modifiering av de föreslagna ansvarsbestämmelserna. i : Brott mot vattenlagen kanleda till straffpåföljd om uppsåt eller oaktsamhet föreligger. Straffgränsernahöjs jämfört med nuvarande vattenlag. I förening med reglerna om länsstyrelsernastillsynsskyldighet kan man förvänta atl detta kommer att medföra ökadlagefterlevnad. Det blir l.ex. förenat med risk för straffpåföljd att utförabevattning om man ej utfört föreskriven anmälningsskyldighet och erhållitlänsstyrelsens besked i ärendet. Delta kommer att medföra en anhopning avanmälningsärenden i de bevaltningsintensiva länen när lagen 1981/82:130 464 införes.Det kommer atl kräva ordentliga resurser om länsstyrelserna skall kunna klaraav de korta handläggningslider för anmälningsärenden som vattenlagsulredningenförutsatt. Underlåtenhet atl anmäla dikesrensning blir ocksåstraffbelagt om uppsåt eller oaklsamhel föreligger. Elär finns det enligllantbruksnämndens uppfattning anledning alt gä mjukt fram. Del torde bli svårtall nå ut med informationen fill alla berörda marKägare om den infördaanmälningsplikten. får maKl alt bestämma om underhäll avetl vattenföretag om delta försummats. anser denna bestämmelsebetydelsefull bl. a. för att få till stånd välbehövliga rensningsinsalser iåar och andra vattendrag. : 3 8 innebär såvitt styrelsen Kanbedöma ingen saklig ändring. Med ullrycket "annan myndighet som ärendetangår" bör enligt styrelsens mening kunna avses ,fiskeriintendent eller fiskenämnd. : I 23 kap. I 8 VL föreslårutredningen, alt den, som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter emot vissa iparagrafen uppräknade bestämmelser, skall dömas till böter eller fängelse ihögsl ell år. Straffsatsen har i förhållande till nuvarande beslämmelse höjtsfrån lill och kommer därmed all överensstämma med vad som nugäller i 45 8 ML. Enligl 35 kap. I 8 i kan med en sådan strafftidpåföljd ej ådömas, om inle den misstänkte häktats eller delgivits åtal förbrottet . har i annat sammanhang ifrågasatt om intestraffsatsen föt brott mot ML är för låg och därmed preskriptionstiden förkort. Eftersom brott mot VL kan ge upphov lill minsl lika allvariiga skador spmbrott mot ML, bör en skärpning av straffsatsen och därmed sammanhängandeföriängning av preskriplionstiden övervägas även på VLs område. Tillståndsbesluten för såväl vallenförelag sommiljöfariig verksamhet förknippas med olika villkor, som lillståndsinnehavarenhar att ställa sig till efterrättelse. Om han anser, att ett villkor ej behövseller är felaktigt, måste han likväl följa del till dess tillståndsmyndighelenefter vederbörlig ansökan eventuellt undanröjer eller ändrar villkoret. Enligtgällande vattenlag och enligt förslaget till ny lagstiftning är det emellertidinte straffbart att bryta mot meddelade villkor såvida det inle kan bevisas allallmän eller enskild rätt därvid kränks resp. kan kränkas. uppfattning bör del övervägas om man inle kan slopa kravet påsådan särskild bevisning. Till grund för prövningsmyndighelens beslul omvillkor ligger just risken för negativa effekter av den art alt "allmänrätt kan kränkas". Om ett fastställt villkor av sådan typ ej följs bordedetta då direkt vara straffbart. Om emellertid ansvarsbestämmelserna i 23 kap. I 8 iförslagel ej ändras på sätt som anges ovan, utan i huvudsak bibehålls, anserverket atl paragrafen bör formuleras på annal sätt än i förslagel. Denskärpning som ligger däri, alt redan risken för skada skall beaktas, innebärfrän miljövårdssynpunkt i och för sig en förbättring. Emellertid har vidtillämpning av MLs motsvarande beslämmelse tveksamhet yppats vid tolkningen avuttrycken "allmän eller enskild rätt" resp. "kränkas".Naturvårdsverket har i annat sammanhang givit uttryck för den uppfattningen atlmed "allmän eller enskild rätl" bör förstås "allmänl ellerenskilt intresse" och att "kränkas" bör uttydas "medföraolägenhel för". Beträffandeförprövningsskyldighet gäller enligt nuvarande VL atl lill- 1981/82:130 465 stånderfordras för byggande i vatten "så framt det ej är uppenbart, att varkenallmän eller enskild rätt ... förnärmas". föreslår(12 kap. 1 8) alt valtenförelag skall få utföras utan tillstånd enligtvattenlagen endast "om det är uppenbart att varken allmänl eller enskiltintresse skadas". Det synes knappast finnas anledning att använda andrabegrepp i ansvarsbestämmelsen än i förprövningsbeslämmelsen. Medhänsyn härtill förordar att uttrycket i den blivande ansvarsbestämmelseni 23 kap. 1 8 "så alt allmän eller enskild rätt kan kränkas" byts utmot "så alt allmänl eller enskilt intresse kan skadas". Uttrycket"skada" bör i delta sammanhang i stort sett kunna jämställas med"medföra olägenhet för".