prop · G503146 · 1981-12-31 00:00:00 — 1973:90 s. 184: "Del äremellertid uppenbart att regeln om kollekfiv beslutsform inte får kringgås påså sätt att ärenden förklaras vara departemenlschefsärenden. Principen måstevara att alla frågor som anses kräva ett ställningstagande från någon iregeringskretsen skall behandlas som ett regeringsärende." Kammarrättensäger sig med hänsyn lill det anförda inte kunna förorda atl förvarsfrågorna iregeringens avlägsnandeärenden delegeras lill del ansvariga statsrådet. Därvidåterstår endasl möjligheten att låta regeringens förvarsbeslul överprövas avdomstol. Kammarrätten delar kommitténs uppfattning alt konstitutionen intelägger några formella hinder i vägen för en sådan lösning. Kammarrätten beaktardärvid särskilt att överprövningen vid domstol inle skulle innebära etablerandeav någon ny lagprövningsräll samt att de regeringsbeslut, som skulleöverprövas, inle skulle tillhöra de rent normativa utan vara av i princip sammaslag som de beslut som normalt fattas av lägre myndigheter. Under sådanaomständigheter anser kammarrätten atl betänkligheterna mot att på föreslagetsätt vidga de ringa möjligheterna att överpröva regeringsbeslut inle böraövervärderas. Kammarrätten, som säger sig vara medveten om allöverprövningsrätten blir något av en undanlagsföreteelse i svenskt rättsliv,förordar således att domstol ges möjlighet att överpröva regeringens beslut iförvarsfrågor. , och tidigare även lagrådet, föreslagil börprövningen tillkomma regeringsrätten. Domstolsverketframhåller all kommitténs förslag tycks innebära en statsrättslig nyhet av interinga principiell belydelse. I likhel med kommittén förordar ensådan lösning framför de alternativ som diskuteras i betänkandet. Den äremellertid inte invändningsfri. En obligatorisk klagorätt låter sig tUlexempel inte förenas med regeringsrättens ställning som prejudikatinstans ochkan möjligen föranleda även andra påpekanden från domstolens sida.Domstolsverket ulgår från alt dessa i så 1981/82:146 122 fall kommer fram i lagrådsbehandlingen. Även länsrätten iMalmöhus län anser att den av kommittén förordade lösningen, att regeringens beslulom förvarslagande skall kunna överprövas av regeringsrätten efter framsläU-ningav utlänningen, är den bästa. understryker att det medhänsyn lill våra konventionsälaganden är nödvändigt all en utlänning, som hartagits eller kvarhållits i förvar genom beslut av regeringen, skall fåmöjlighet alt få prövat om åtgärden skall bestå. Lämpligheten av den föreslagnaöverprövningen av regeringsrätten kan visseriigen ifrågasättas, men förbundetanser att övervägande skäl talar för, att den lösning som komiltén slutligenhar stannat för är att föredra framför de alternativa lösningar som i övriglhar diskuterats. Förbundet fillstyrker alltså förslagel i denna del. tillstyrker den föreslagna besvärsrätten iförvarsfallen och noterar med tillfredsställelse atl vi därefter uppfyllervåra konventionsälaganden. Någraandra remissinstanser avstyrker emellertid förslaget. Kammarrätten i Stockholmanser förslaget vara "otillfredsställande från såväl stats- som förvaltningsrältsligasynpunkter". I syfte alt man skall undgå en formell överprövning avregeringsrätten - för det fall besluten fattas av regeringen - antyderkammarrätten möjligheten att regeringen före sitt beslut inhämtarregeringsrättens yttrande. Kammarrätten säger sig emellertid främst viljaaktualisera frågan om inte den beslutanderätt, som faller på regeringen iutlänningsärendena, med fördel kan genomgående läggas på en fristående nämnd.Med en sådan ordning skulle regeringen och det ansvariga statsrådet befriasfrån en omfattande och tidsödande ärendegmpp. Del kan också enligtkammarrätten, mol bakgrund av de förhållandevis täta förändringarna iregeringens sammansättning , göras gällande att en särskildnämnd är ägnad atl ge prövningen en slörre kontinuitet. kunna lägga ner mera tid pä de enskilda ärendena än vad som med dennuvarande ordningen rimligtvis är möjligt för vederbörande statsråd. Det sägsockså kunna vara en fördel att ärendena handläggs av ett organ som inte ärutsatt för samma ständiga press över ell brett register som en regering. får en domstolsliknande konstruktion torde det inle med hänsyn tillEuroparådskonventionen om de mänskliga rättigheterna och de grundläggandefriheterna i och för sig vara nödvändigt att nämndens beslut skaU kunna överprövas.Möjlighet till besvär över nämnden i vissa fall skulle emellertid kunnainföras. säger sig ha förståelse för all en ändring av gällandelag bör ske, främst med hänsyn till våra internationella åtaganden. En ordningsom skulle innebära att handlägger förvarsfrågorna i regeringensutlänningsärenden skulle enligt verket medföra stpra olägenheter. Verkelmotsätter sig bestämt en sådan ordning. Kommittéförslaget innebär enligt SIVall handläggningsordningen för regeringens förvarsärenden blir tyngre Prop.1981/82:146 123 änför närvarande och tveksamhet kan råda beträffande det riktiga i attregeringens beslut överprövas på föreslaget sätt. menar atl betydande tids-pch hanteringsvinster bör stå alt vinna, om regeringens förvarsbeslut delegerastill det ansvariga statsrådet eller till departementstjänsteman. Med en sådanordning framstår också överprövning av besluten hos regeringsrätten somnaturligare. De huvudsakligen formella invändningar som finns bör vid enjämförelse väga relativt lätt. förordar därför en sådan ordning. IPOK anserdet vara "klart otillfredsställande" atl regeringsrätten skall kunnaöverpröva regeringsbeslut. Det är därför enligt kommittén angeläget attundersöka möjligheterna alt åstadkomma ett fungerande system som innebär attbeslut om förvar ej fattas av regeringen. 3.4Behandlingen av förvarstagna. Ifråga om behandlingen av de förvarstagna anför : Beträffandebehandlingen av förvarstagen utlänning gäller i tillämpliga delarbehandlingslagen och behandlingsförordningen (SFS 1976: 371 och 376). Enligtsamfundets erfarenheter följs emellertid inle bestämmelserna i dessa lagar. DetvanUga är att utlänningen i strid med dessa beslämmelser förvaras i isoleringmed besöks- och telefonförbud samt under åtskiljande av man och hustru,föräldrar och barn. Sådant sker ofta under hänvisning lill pågående utredning.Det är glädjande all kommittén i sina allmänna överväganden klart konstaterar atlsådant förfarande är felakfigt. Del kan enligl samfundets mening inte nogunderstrykas att alla hinder mol behandlingsbestämmelsernas tiUämpning måsteundanröjas vare sig de beslår av okunnighet hos polisens eller kriminalvårdenspersonal eller är av praktisk natur. Värdefulla förslag lill praktiskalösningar har framlagts av kommittén. ISvenska Röda Korsets yttrande framhålls bl.a. följande: Desärskilda bestämmelser som gäller för utlänningar i förvar måste till skillnadfrån vad som är fallet följas, som de lättnader och förmåner vilkabeviljas andra häktade och anhållna skall gälla även utlänningar.Folkproblemet bör därvid inte förbises. Den förvarstagne skall på sitt egeteller på ett annat språk som han förslår meddelas när rätt föreligger tilloffentligt biträde. Den rätten bör ges möjligt och inle som förstnär mer än förflutit av förvarstiden. Länsstyrelseni hälsar med tillfredsställelse det samarbete somkriminalvårdsstyrelsen och bedriver i syfte atl underiätta de förvarstagnassituation. Enligt mening bör dessa tillförsäkras minst sädana kurativatjänster som tillkommer annan som omfattas av behandlingslagen. Denfråga som mer än andra har engagerat remissinstanserna är den som gällerförvarslokalerna. SärskUt vad gäller barn och - i viss utsträckning - Prop.1981/82:146 124 derasvärdnadshavare ställer remissinstanserna krav på sådana reformer, atl förvaringi häkteslokaler upphör. Ultalanden av denna innebörd görs såväl från domslplshållspm av förvaltningsmyndigheter, länsstyrelser, polismyndigheter ochorganisationer. Kammarrätteni säger sig vilja kraftigt understryka vikten av alt särskildaförvarslokaler för barn och barnfamiljer anordnas. Vidareär kammarrätten av den bestämda uppfattningen att omedelbara åtgärder krävs förall förhindra alt ensamma barn , som tagits i förvar, placeras i häkteneller liknande lokaler. Även vad kommittén i övrigt anfört i rubriceradehänseenden får enligt kommittén anses förtjäna beaktande utan tidsutdräkt.Länsstyrelsen i säger alt den kritik som har anförtsbeträffande förvaring av förvarstagna utlänningar inom kriminalvården i häktenoch i polismyndighetens arresler är riktig. I avbidan på all andraförvarslokaler kan anordnas bör kritiken beaktas vid placeringen av förvarstagna.Del finns enligl länsåklagaren anledning peka på samarbetsmöjligheierna med desociala myndighelerna. Socialstyrelsen- som hänvisar till en av styrelsen gjord framställning tillregeringen - understryker särskilt hur utomordentligt allvariig situationen ärnär det gäller förvar av barn och/eller familjer med barn saml att skyndsammaåtgärder krävs. anser atl barn eller barnfamiljer som las iförvar med slöd av UflL redan nu bör omhändertas på annat säll än i häkte.Vidare delar kommitténs uppfattning atl det bör föreskrivas atlensamma barn inle skall placeras i häkte eller i liknande lokal. 1detta sammanhang pekar styrelsen också på vikten av atl den personal som harhand om de förvarstagna respekterar deras religiösa och kulturellatillhörighet. EnligtSIV:s uppfattning rör de angelägnaste frågoma förvar av barn, ungdomar ochbarnfamiljer. delar i stort de synpunkter som kommittén för fram, l.ex.att största försiktighet krävs i fråga om förvarslagande av ensamma barn.Vidare bör undvikas att barn och ungdomar förvaras i häkten och arrester. Barnbör heller inte skiljas från båda föräldrarna mot dessas vilja. Självfallet kanSIV också ansluta sig lill alt man för framtiden överväger att skaffa särskildalokaler för förvarstagna utlänningar och att ansvariga myndigheter i avvaktanhärpå undersöker andra alternativ än de som tillämpas. Verkel ärberett alt delta i della arbele med och . SIVbeklagar att ULK inte framlagt konkreta lösningsförslag beträffandeöverhängande problem, framför alll i fråga om förvar av barn. Önskvärt vore attfå en bättre kartläggning av problemens kvantitativa omfattning, vilkapolisdistrikt som har särskilda svårigheter etc. är medvetet om att barnoch ungdomar som frihetsberövas enligt UtlL bara utgör en mycket liten andel avdel totala antalet frihelsberövade barn och ungdomar. ser det emeUertidangeläget att en lösning av problematiken när 1981/82:146 125 del gäller förvar i utlänningsärenden inte onödigtvisfördröjs genom att kopplas till de vidare frågeställningarna. Iutlänningsärenden är förvar ofta kortvariga, kanske bara limmar. Problemuppstår i regel först när barnfamiljer måste övernatta i förvar i ,kanske i veckor. Önskvärt vore ett samarbete mellan polisdistrikt. Enligt borde ett fåtal polisdistrikt, som relativt ofta har atl ordna för förvarstagna,få tillgång lill lokaler särskilt iordninggjorda för ändamålet och tillgängligaäven för granndistrikten. Vid mer långvarig förvaring bör samarbete ske medsocialvården i kommunen. Flera länsstyrelser uttalar sig i frågan. i Stockhobnslän menar all bör ges sådana resurser att den kan erbjudaändamålsenliga lokaler utanför häktet där kraven pä trygghet och säkerhet kanuppnås. I lag eller föreskrift bör anges atl polismyndighet skallsamråda med kommunens sociala organ om lämplig placering av förvarstagnautländska barn och barnfamiljer. Samplacering av föräldrar och barn borde kunnaske ålminstpne på vissa barnavårdsinslitutioner med polismyndigheten somansvarig för bevakningen. I nu pågående insfitutionsplanering bör beaktasbehovet av lämpliga placeringsmöjligheter beträffande förvarslagande av ufiänningarmed barn så att del ges möjligheter för de kommunala organen alt redovisalämpligare alternativ än häkten. i föreslår i fråga om barnunder all det i lag föreskrivs atl de inte får placeras i häkte eller arrest.Ett undanlag kan tänkas. Om del är nödvändigt alt ta hel familj i förvar och förva-ringsfråganför föräldrarna ej går att lösa på annal säll, lorde enligl länsstyrelsenbarnen fara mindre illa av all få vara tillsammans med föräldrarna, än attskiljas från dem. Kommitténs förslag om särskilda lokaler för förvar förefallerlänsstyrelsen orealistiskt dels med hänsyn till antalet som tas i förvar, delsmed hänsyn fill ekonomiska förhållanden. Det torde däremot finnas godamöjligheter alt genom lokala initiativ från polismyndigheten lösa problemetgenom samarbete med , kommuner eller landstingskommuner.Samtliga förfogar över institutioner med varierande tillsyn. Också fierapolismyndigheter understryker vikten av att godtagbara förvarslokaler anordnas.Polisstyrelsen i polisdistrikt erinrar om att man disponerar en halvöppen avdelning på . Styrelsen framhåller att en särskild lokal förförvaring av förvarstagna medför många fördelar. Eftersom inlåsning i cell intebehöver användas, innebär förvaringen inte ett större ingrepp i ufiänningensfrihet än vad som är nödvändigt för att säkerställa verkställighelsbeslutet.Familjemedlemmar kan vistas tillsammans utan alt bevakningen av dem äventyras.Man undviker att utlänningar spm skall avlägsnas ur landel förvarastillsammans med brpttsmiss-tänkla och andra av polisen tillfälligtomhändertagna. Även från ekonomisk synvinkel är särskilda lokaler för placeringav förvarstagna utlänning- Prop.1981/82:146 126 ar att föredra. Eftersom det i de flesta fall rör sig omhela familjer som utvisas , erhålles inkvartering, ulspisning ochbevakning lill etl lägre pris i jämförelse med inkvartering på hotell. Enförutsättning är naturligtvis att befinfiiga resurser utnyttjas rationellt.Styrelsen fortsätter: Polisstyrelsen har således goda erfarenheter av dennalösning av förva-ringsfrågan, och delar kommitténs uppfattning att förvarstagnautlänningar generelll bör placeras i särskilda lokaler. Emellertid kan knappastvarje polisdistrikt i landel ha en sådan mängd ärenden att en dylik lösning ärmöjlig, varför förvaringen bland annat av ekonomiska skäl i sådant fall måstekoncentreras lill vissa polisdistrikt. I detta sammanhang vill polisstyrelsenpeka på de svårigheter som uppstått i samband med verkslälUg-hetsärenden, därutlänningen förvarats i polisdistrikt men verkställighetsbeslut ochövriga beslul meddelats av ett annal polisdistrikt. Vatje beslut, som berör denförvarstagne, föregås av kontakter mellan polisdistrikt och behörigbeslutsfattare i det distrikt som handlägger verkställighetsärendet.Åtskilliga personer begär tillstånd att besöka den förvarstagne. Förutomsläktingar lill denne förekommer representanter från massmedia, representanterfrån svenska och utländska organisationer samt läkare som önskar företaundersökningar av den förvarslagne. medför åtskilligt merarbeteframförallt för vaklhavande befäl i egenskap av ansvarig arrestföreståndare.Polisstyrelsen anser därför att om särskilda lokaler skall tillhandahålla förvarstagnautlänningar, måsle också en Översyn av mlinerna för verkställighet av avlägsnandebeslutske, så atl det distrikt som förvarar utlänningen också meddelar verkställighelsbeslutoch andra beslut som berör denne. En sådan förändring kräver med all säkerhetökade personalresurser i det handläggande distriktet, emedan del innebärlättnader för andra polisdistrikt. Polisstyrelsen i polisdistrikt instämmer i att detär olämpligl att förvarstagna, framför alll barn och ungdom, i vissa fall måstevistas i häktes- och arrestlokaler. Styrelsen konstaterar emellertid attpolisen , när man tvingas fatta beslut om förvar, undersökeralternativa lösningar till häktesförvaring men all många lösningar tyvärrstupar på atl det inte finns ekonomiska möjligheter till l.ex.bevakningspersonal. En annorlunda erfarenhet redovisas av polisstyrelsen iUppsala polisdistrikt. Styrelsen säger att man inte har haft något generelltproblem vid förvarstagande av barn och/eller familjer med barn inom Uppsalapolisdistrikt. Sådana förvarstaganden har normalt lösts i samråd medde sociala myndigheterna. Polisstyrelsen bedömer det därför inle heller somnödvändigt atl inom varje distrikt anordna särskilda lokaler för förvarstagnautlänningar. Möjligen skulle det kunna finnas behov av någon central anläggningför särskilt svårlösta faU av förvarslagande. TCO vill särskilt understryka vad kommittén framför omplacering av förvarstagna barn i häkte. Barn borde överhuvudlaget inte fåplaceras i häkte. Häkte som förvaringsform är enligt TCO:s mening olämplig ävenför vuxna vid utvisningsärenden. Det är synnerligen viktigt alt den högstotillfredsställande situationen får en omedelbar lösning. Prop.1981/82:146 127 FöreningenSveriges polischefer anser all utlänningar som har tagits i förvar - isynnerhet familjer med barn - borde förvaras i för dem avpassade lokaler underkriminalvårdsstyrelsens fillsyn. Behovet av sådana lokaler borde beaktas vidvarje ny- eller tillbyggnad av /förvaltningshus. Somen mera långsikfig lösning skulle man kunna tänka sig att länsvis eller förstörre regioner i anslutning till KVS anstalter bygga förläggningar, somanpassas efter ufiänningarnas behov och som omfattar dels en sluten avdelningför förvarstagna, dels en "öppen" avdelning, där utlänningarna kanvistas i frihet men slå till förfogande för förhör och andra utredningar. Därkunde de även avvakta ;s beslut om deras vistelse i landet. Förmodligen kanengelska erfarenheter från l.ex. Airport tjäna till ledning. SvenskaRöda Korset erinrar om att man har framfört kritik mol gällandeordning i fråga om förvarslokaler och behandlingen av de förvarstagna (SRK:srapport ). Kritiken är fortfarande aktuell och gäller särskill familjer medbarn eller ensamma barn. Även om dagens ekonomiska läge inte tillåter att nyalokaler iordningställes måste alternativ till de nu utnyttjade förvarslokalernaordnas. Barn skall inte hållas i häkte, detta strider mot svensk tradition ochmot internafionella konventioner. anser atl placering i häkten skall undvikas även när föräldrarna ärtillsammans med barnen. Man kan tänka sig ett utökat samarbete med de socialamyndigheterna för alt lösa placeringsfrågan. RRV,slufiigen, framhåller att det i dagens ekonpmiska läge är prealis-tiskl atlföreslå att hell nya lokaler byggs. När man nu böljar planera för sådanalösningar bör det enligt RRV:s mening specificeras pä vilken siktoch för vilken kapacitet denna planering skall genomföras. Det är annars oklartvilka ekonomiska konsekvenser förslagel innebär för framtiden. 4 Vissa andra tvångsåtgärder Utlänningslagkommitlénföreslår att polismyndigheterna i samband med inresekontroll får visitera bagageulrymmenm.m. Förslaget har av remissinstanserna tillstyrkts eller lämnats utanerinran. Överåklagaren i menar att det med de bestämda avgränsningarsom har skett i förslaget inte borde finnas hinder mot ett genomförande avförslaget. Det bör emellertid i anvisningar för polisen göras klart,allundersökning icke bör ske utan att del finns viss anledning att anta att det ärfråga om illegal invandring. Prop.1981/82:146 128 Kammarrätten i tillstyrker att polisen vidinresekontroll ges rätt att undersöka utrymmen i bilar m.m. för att hindraolovlig inresa. Därmed ökas möjligheterna att avvisa en utlänning redan vidgränsen. RPS slöder förslaget men föreslår att rättenutvidgas att gälla även en särskill förordnad passkonlrollanl. Detta skulle enliglRPS medfö- ra praktiska fördelar, eftersom del inte alltid finns polispersonaltillgänglig, En särskilt förordnad passkontrollant har givits vissabefogenheter i 55 §UllL. Även ultalar sig till förmån för förslaget. i anser attsamma befogenhet bör ges till tulltjänsteman som medverkar vid inresekontroll. 5 Straff och ansvarsbestämmelser 5.1 Anställning av utlänningar utan arbetstillstånd Kommitténs förslag alt införa en särskild sanktionsavgiflvid anställning av arbetskraft i strid mot utlänningsförfattningarna hargodtagits eller lämnats lan erinran av fierialet remissinstanser. Flera har emellerlidavstyrkt förslaget. Del gäller bl.a. de båda hovrätterna och kammarrätten iStockholm. RÅ erinrarom atl han har avstyrkt en ordning med sanktionsavgifter menframhåller att situationen ter sig annorlunda. Behovet av kraftfullareåtgärder mot illegala anställningsförhållanden har ökat. Som skäl för sådanaåtgärder har i belänkandet bl.a. anförts, all konkurrensen snedvrids mellanarbetsgivare, som lojall följer de bestämmelser som finns, och arbetsgivare,som anställer illegal arbetskraft. Likartade skäl betonas enligt RÅ alltmer vidkrav på åtgärder mot missförhållanden inom olika näringsgrenar. För all åsladkommaen effektivisering av beslämmelserna om arbetsgivarens ansvar för illegaltarbete bör därför i UtlL införas en möjlighet atl eliminera denna vinst ellerbetydande del därav. Den i justiliedepartemenlets promemoria (Ds Ju 1981:3)Ekonomiska sanktipner vid brott i näringsverksamhel föreslagna utvidgade förverkandemöjlighetentorde emellertid enligt RÅ vara mindre väl lämpad att eliminera vinster ochbesparingar i detta samanhang. Beräkningsgrunden för den föreslagna avgiftenhar utformats i huvudsaklig överensstämmelse med de riktlinjer som följts vidinförande av sanktionsavgifter på andra områden. RÅ säger sig därför inle ha någolatl erinra mol införandel av en sanktionsavgifl i enlighet med förslaget. Ensådan antas också få en god preventiv effekt, RÅ tillägger alt del i den i 99 b§ föreslagna bestämmelsen bör tillfogas, att regler omkvarstad och skingringsförbud skaU ha tillämpning. Överåklagaren i anser förslagel angeläget och itillräcklig grad rällssäkert. Den beräkningsgrund som har valts anges varaägnad att leda fram lill belopp som genomsnittligt sett motsvarar uppskattadvinst i 1981/82:146 129 samband med överträdelser. Den regel som ger möjlighettill nedsättning och eftergift av avgift är emellertid alltför allmänl hållen.En precisering då elt sådant förfaringssätt kan komma i fråga sägs därför varaönskvärd. Länsåklagareni framhåller all antalet fall av lagföring för illegal anställningär ganska stort. rör det sig om medborgare i ett nordeuropeiskt land somsärskill kpmmer till Pch ägnar sig åt säspngarbele vidlantbruk, trädgårdsmästerier, fruktpdiingar m.m. Vissa svårigheter harförekommit när det gäller atl lagfora arbetsgivarna. Således har man vid utresekonlrolli ertappat många utlänningar, som med hänsyn lill att de har mycketpengar uppenbarligen har arbetat illegalt i landet. De erlappade har intekunnat eller velat säga hos vem de har utfört arbete. I de fall anmälan gjortsav bl.a. lantarbetareförbundet har efter spaning både arbetsgivare ocharbetstagare kunnat lag-föras. Länsåklagaren anser att ytterligare sanktionerär nödvändiga, eftersom användandet av illegal arbetskraft är utbrett och ihög grad kopplat till utlänningars illegala vistelse i landel. Förslagel altinföra s.k. sankfionsavgifter är därför både önskvärt och riktigt. Särskiltbör betonas vikten av att avgiflen sätts på sådan nivå atl man erhåller en godpreventiv verkan. Länsåklagaren i antar att den brottspreventivaeffekten ökar och tillstyrker därför förslagel. Även kammarrätten i ställer sig positiv fillkommitténs förslag alt införa en särskild avgift för de arbetsgivare somanställer utlänningar, som saknar föreskrivet arbets- eller anställningstillslånd.Kammarrätten har heller inget att erinra mot det föreslagna systemet föravgiftens uttagande. Möjligen borde dock avgiften ytterligare relateras tillden tid anställningen har varat, eftersom avgiflen blir allt mindre kännbar förarbetsgivaren ju längre anställningen varar. Man kan enligl kammarrätten tänkasig atl avgiften bestäms till ett halvt basbelopp såsom "ingångsavgift"samt dämtöver till ett kvarts basbelopp för varje hel kalendermånadanställningen varat. Kammarrätten vill vidare förorda all eftergifts- och nedsättningsreglernaunder det fortsatta lagstiftningsarbetet närmare kommenteras för attunderlätta uppnåendet av en så enhetlig praxis som möjligt. I statskontorets yttrande understryks att en sådan avgifthar stora fördelar. En avgift kan vara en både effektiv och för statsverketbillig form av sanktion.