prop · G503168 · 1981-12-31 00:00:00 — Kommunvis ellerregionall behöver det byggas upp en resursbank av personer med språk- ochkulturkompetens som är lämpad för uppgifter av delta slag. Vid utformandet avden föreslagna reformen behöver frågan om hur invandrarbarnen bäst skalltillgodoses noga övervägas. Utredningens huvudförslag innebär i stort att barnet skallges en självständig talerätl i mål om föräldraansvar, umgängesrätt ochöverlämnande av barn samt att dess talan därvid skall föras av ett barnombud.Som slöd och hjälp åt barnet skall dessutom förordnas en kontaktperson. Sådanskall även i övrigt utses i de s. k. risksiluationerna (10.3.2). Särskilda kravställs på den som skall uppträda som barnombud resp. kontaktperson. Vid varjesocialnämnd föreslås vidare en särskild tjänsteman bli avdelad sombarnombudsman. Vi finner alt utredningen anfört vägande skäl förståndpunkten att barnets intressen bör bättre än las tillvara ien rättegång om föräldraansvar, umgängesrätt eller överlämnande av barn. Dettakan ske på olika sätt, vilka utredningen diskuterar. Vi instämmer också ikravet på slöd och hjälp åt barnet i övriga risksituafioner. Däremotifrågasätter vi om inte förordnandet av olika funktionärer, så som utredningeni huvudförslaget angivit dem och deras uppgifter, kommer att ge ett välvidlyftigt och kostsamt förfarande, som inte slår i rimlig proporfion till defördelar det medför. Centralt synes oss vara att barnet i de angivnarisksituationerna (10.3.2) -däribland tvist mellan föräldrarna om vårdnaden -får någon vuxen som kan hjälpa barnet, som barnet kan tala med om sina problemoch som utåt kan företräda barnet i förhållande till föräldraansvarig ellerannan av den aktuella frågan berörd person. De åligganden som föreslås vila påkontaktpersonen är således de primära. Behovet av ytterligare personellainsatser bör bedömas med hänsyn därtill. Uppkommer t. ex. en tvist mellan föräldrarna omföräldraansvaret bör i Prop.1981/82:168 318 första hand förordnas någon alt fullgöra de uppgifterutredningen vill lägga Bilaga 3 på kontaktpersonen. På honom eller henne bördet sedan ankomma att avgöra om barnets intressen kräver all den medgivnatalerälten utnyttjas i tvisten mellan föräldrarna. Det bör sålunda inleautomatiskt förordnas ell barnombud så fort del uppkommer tvist omföräldraansvar, umgängesräll eller överiämnande av barn (s. 141). Ofta tordebarnets intressen kunna tillvaratas utan att någon talan vid domstol behöverföras. Finner den för tillvaratagande av barnets intressen förordnade att så börske, bör det ankomma på denne alt bedöma behovet av juridiskt biträde irättegången. Det anförda talar närmast för alt något av de alternativaförslagen bör väljas, antingen en person som på det allmännas vägnar företräderbarnet (10.5.2) eller en barnassislenl som i sig förenar ställförelrädarskap irättegång med stöd och hjälp i samma funktion (10.5.3). Utredningen lägger själv fram argument emot tanken altbarnet skall ges en självständig talerätl i mål om föräldraansvar, umgängesrättoch överlämnande av barn (10.5.2). Risk finns att barnets ställning som partkan bidraga till alt skärpa konfiikten. Några särskilda processuella fördelarmed att barnet intar ställning som part kan vi inte finna. Vissa nackdelarkanske däremot kan uppkomma, t. ex. när del gäller kostnadsansvaret. Tanken ärinle att barnet i någon situation skall kunna själv föra sin lalan utan dettaskall ske genom barnombudel. Den talan som behöver föras synes lika väl kunnaföras genom någon som uppträder på det allmännas vägnar. Kostnaderna förtillvaratagandet av barnets intressen skulle därmed kunna i princip bäras avdel allmänna, dock möjligen med viss rätt till ersättning av motpart vidförsumlig processföring o.d. Även om den förordnade för talan på det allmännas vägnarär det i enlighet med vad vi anförde viktigt all stödfunktionen intekommer i bakgrunden. Denna funktion, som enligt utredningen bör vila pä kontaktperson,alternativt barnassislenl, bör kunna fullföljas av vederbörande funktionär ävenom denne formellt uppträder på del allmännas vägnar. Alternativet medställförelrädarskap saml slöd och hjälp i samma funktion vill vi i motsats tillutredningen se utan den angivna förutsättningen all barnet har egen talerätl(10.5.3.1), fast slällförelrädarskapet får i sådant fall inle den hävdvunnaprocessuella innebörden. Enligt vår mening bör alltså i någon av de angivnarisksiluationerna eller eljest när behov därav uppkommer en barnassistent kunnaförordnas för barnet. Barnassistenlen utses av socialnämnd och bör ha de kvalifikationersom utredningen kräver av kontaktperson. Barnassistenten bör kunna själv föratalan i mål enligt balken, formellt på det allmännas vägnar men sakligt helt ibarnels intresse. Om barnassistenlen finner del nödvändigt, bör han eller honäga anlita juridiskt biträde i rättegång eller annan angelägenhet. Kostnadernabör i princip bäras av del allmänna. Det torde inte ankomma på oss att bedöma om det förskyddande av barnets intressen i mål om föräldraansvar m. m. är nödvändigt attge barnet talerätl i processen. Om man inför talerätt för barnet på de skäl som anges ibetänkandet, är det logiskt att låta barnet företrädas i processen av enutomstående person - i huvudförslaget kallad barnombud. Förordnande av barnombud är en Prop.1981/82:168 319 förutsättning för att talerälten över huvud taget skallaktualiseras. Barnom- Bilaga 3 bud skall förordnas så snart behov däravföreligger; del förutsätts i betänkandet (s. 176) att detta i tvisfiga mål omföräldraansvar m. m. skall ske redan i samband med all stämning utfärdas, förall barnombudel skall kunna påverka domstolens bedömning av de interimistiskayrkandena. Såvitt vi kan förstå, måste detta leda till alt barnombud kommer attförordnas i samtliga tvistiga mål om föräldraansvar. Eftersom domstolen pådetta stadium av målet normalt inte vet något om barnets behov av egentalerätl, måsle man för alt undvika tänkbara rättsförluster för barnet försäkerhets skull förordna ombud. Detta leder enligt vår mening lill ell oacceptabeltresursslöseri. Ett allernativt förfarande är att alllid skicka remisser lillsocialnämnderna rörande frågan huruvida barnombud skall ulses. Detta medför åandra sidan nackdelen med en avsevärd tidsutdräkt. På grund av vad nu anförtsanser vi all del måste betonas i lagtexten att barnombud skall förordnas endastom del på grund av särskilda omständigheter behövs (47 § rättshjälpslagenenligt förslaget). När del gäller den närmare lagtekniska regleringen avbarnombudets ställning kan till en början påpekas att det systematiskt sett måsle anses i egendomligt att reglera en legal ställföreträdaresställning genom regler i rättshjälpslagen. I varje fall synes självaslällförelrädarskapet (47 § 2 st rätlshjälpslagen i förslaget) böra skrivas ini BFB (t. ex. i 6 kap. 27 § och 8 kap. 17 § i förslaget). Också övriga reglerom barnombudels ställning passar enligt vår mening i och för sig bättre i BFB,men här talar onekligen praktiska skäl - barnombudets anknytning till reglernaom rältshjälpsbilräde - för att de får slå i rätlshjälpslagen. I den allmänna motiveringen har (s. 143) uppställts vissakvalifikationskrav för barnombudet. Dessa krav kommer emellertid inle tilluttryck i lagtexten. Det synes lämpligt att i fråga om barnombud hänvisa lillvad som gäller om biträde vid allmän rättshjälp (21 § 1 st första och andrameningarna rättshjälpslagen). Reglerna om entledigande av biträde vid allmän rättshjälpoch om bilrädesbyle, vilka äger motsvarande tillämpning pä offentligt biträde,synes enligt förslaget inte avses gälla barnombud. Vi ifrågasätter om intedessa regler bör göras tillämpliga också på barnombud, t. ex. genom enhänvisning lill 21 § första stycket sista meningen saml andra och tredjestyckena rätlshjälpslagen. När del gäller ersättning till barnombud reglerar denföreslagna lagtexten inte frågan vem som har all fastställa ersättningen. Omdet inle anses självklart att detta är domstolens uppgift, kan lämpligenhänvisning ske till 22 § tredje stycket rätlshjälpslagen. De nu gjorda påpekandena medför att 50 § 1 strättshjälpslagen i förslaget enligt vår mening bör utformas enligt följande: 1fråga om barnombud tillämpas vad som i 21 § första - tredje styckena saml 22och 23 §§ är föreskrivet i fråga om biträde vid allmän rättshjälp. I 50 § 2 st i förslaget sägs all ersättning till barnombudskall utgå av allmänna medel. Däremot föreslås ingen möjlighet att åläggaåterbetalnings-skyldighet för barnombudskostnad, tydligen efter mönster frånvad som gäller offentligt biträde. En parallell i denna del mellan barnombudoch offentligt biträde är emellertid på intet sätt självklar; när offentligtbiträde förordnas, finns i regel ingen motpart, vilket del praktiskt tagelalllid gör i de mål där barnombudet föreslås verka. Vi ifrågasätter om det intebör skapas utrymme för all ålägga motpart ersättningsskyldighet förbarnombudskostnad, som påföljd för försumlig processföring. Prop.1981/82:168 320 Man tar i betänkandet upp alternativ till barnelstalerätl, och föreslår Bilaga 3 därvidlag (s. 153) att en särskild utomståendeperson med anknytning till socialnämnden får talerätt i barnets ställe i mål omföräldraansvar, överlämnande m. m. Det torde inle ankomma på oss att bedömavilket av alternativen som från materiell synpunkt är att föredra. Däremot börhär pekas på vilka processtekniska konsekvenser som är förknippade med de bådaförslagen. Ger man barnet talerätl, blir barnet part i målet. Dettainnebär fördelar därigenom att vissa processuella regler som syftar på partkommer all träffa rätt person. Ett exempel är reglerna om domarjäv. En närasläkting till barnet kan inle vara domare i målet om barnet är part. Andrasådana regler är de som gäller vitlnespliktens omfattning. En ytterligarekonsekvens av att barnet är part blir att reglerna i 18 kap. RB om ansvaret förrättegångskostnaderna blir tillämpliga på barnet. Vill man begränsa barnetsansvar, måste man därför stadga undantag från ansvarigheten. En nackdel med attbarnet fåregen talerätt är vidare att de naturliga ställföreträdarna (dvs.föräldrarna) inte passar i denna typ av processer, vilket medför behov av ensärskild konstruktion. Om man i stället väljer lösningen att lägga talerälten påen utomstående person, får man till en början nackdelarna med alt reglerna omdomarjäv och vittnesplikl kommer att utgå från denne och inte från barnet. Idenna del torde krävas särskilda undanlagsregler t. ex. efler mönster frånstadgandet i 4 kap. 5 § 1 st lagen (1974:371) om rättegången i arbetstvister.Vidare måste man överväga särskilda regler när det gällerrättegångskostnadsansvaret, med anledning av att 18 kap. RB kommer att träffatalerällshavaren och inte barnet. Något behov av en särskild reglering avslällförelrädarskapet finns med denna lösning däremot inle. Utredningen föreslår att barnet skall ha oinskränkttalerätt i mål och ärenden med undantag för mål om upplösning ochåterupptagande av gemensamt föräldraansvar. Förvaltningen ansluter sig helttill denna tanke, då den på ett påtagligt sätt förstärker barnets rätt - inteminst i situationer då föräldrarna är eniga men då deras intressen inteöverensstämmer med barnets. Genom lagstiftning löses emellertid inle djupakonflikter och personliga relatinsproblem. I regel överensstämmer de berördasintressen. Det kan emellanåt bli svårt att bedöma när ett parlsförhållandeuppstår. Vid djupgående konflikter inom en familj då barnet har egna intressenatt bevaka är del givetvis nödvändigt att barnet har eget juridiskt ombud.Förvaltningen avvisar dock förslaget om inrättande av en särskild inslitufion -barnombud -som den lämpligaste lösningen för barnet när det gäller talerälten. De intressemotsättningar som råder i många tvister rörandeföräldraansvar och umgängesräll är oerhört svåra att bearbeta. Den som skallföreträda barnet i dessa frågor måste, som poängteras i betänkandet, haomfattande kunskap om och erfarenhet av arbete med barn och barnfamiljer ikris. Huvudvikten av arbetet med all försöka tillgodose barnels intressenligger på ett socialt och psykologiskt plan. Det juridiska ombudet blir sedanett ytterligare instrument att i domstol driva de krav barnet har rätt attställa. Enligt förvaltningens mening är den naturligaste konstruktionen förbevakning av barnels rätt alt barnet företräds av en person anställd hossocialnämnden (i belänkandet benämnd barnassislenl) och att denna i sin tur Prop.1981/82:168 321 vid behov anlitar juridiskt ombud. Detta överensstämmermed ett av Bilaga 3 alternalivförslagen. En sådan ordning gäller ifaderskapsmål och fungerar väl. Ersättning utgår av allmänna medel. Enförutsättning för att bygga upp ett fungerande skydd för barnet är attsocialnämnderna garanterar ett tillräckligt antal välutbildade och erfarnasocialarbetare. I fall då ärendet rör fosterbarn bör fosterhemsinspeklörenkunna företräda barnet. Barnets talerätt hör utan tvekan till de viktigasteförslagen i utredningen. Del är en förutsättning för att barnets ställning iför barnet så vikliga frågor som föräldraansvar, umgängesräll och överlämnandeskall stärkas. finner dock icke motiverat alt neka barneträtt att väcka talan när det gäller upplösning eller återupptagande av detgemensamma föräldraansvaret. Som tidigare framhållits finns det situafioner närföräldrarnas beslut att icke begära rättens prövning av föräldraansvaret äroförenligt med barnels bästa. Förvaltningen föreslår därför alt dessa undantagutgår och tillstyrker i övrigt förslaget om talerätl. Vem som skall föra barnets talan är svårare att taställning till. När del gäller domstolsförhandlingar, där parter företrädes avjurister, synes dock utredningens förslag att barnet skall företrädas avjuridiskt förfaren person riktigt. Riskerna för att ett i juridiska frågorotillräckligt utbildat ombud skall bli "överkört" av de andraparternas ombud är för stora för att man skall våga ta dem. tillstyrker utredningens förslag ombarnombud. Att förslaget om juridiskt skolat ombud för barnettillstyrks innebär inle att de sociala och psykologiska kunskapernaundervärderas. För att de ska få inflytande på domstolens handläggning avärendet krävs det ett nära samarbete mellan barnombudel och den person som hartill uppgift att hjälpa och stödja barnet. Del är också önskvärt med sådanakunskaper hos domstolens ledamöter. Utredningen föreslår att barn skall få talerätl, dvs.väcka talan, föra lalan som egen part i processen samt överklaga underrättsdom. De situationer man avser är överföring av föräldraansvar, umgängesrätt ochöverlämnande av barn. Man anser alt del däremot inte är lämpligt att låtabarnet ha rätt att väcka lalan om alt gemensamt föräldraansvar skall upplösaseller återupptas. Barnet föreslås i dessa fall endast ha partslällning. I de flesta fall förutsätts föräldrars och barns intressensammanfalla. Erfarenheten av vårdnads- och umgängesrätlsärenden visaremellertid att barnet i en del fall som svagare part inte får sina behov ochintressen tillgodosedda. Föräldrarna är alltför upptagna av sin egenkonfliktsituation för att observera att barnet far illa. Utredningens förslagom talerätl är därför positivt och markerar barnels ställning som självständigindivid. Utredningens förslag om barnombud synes vara en positivkonstruktion som hjälper barnet att tillvarata sina intressen och utöva sintalerätt. Advokater med särskilt intresse för uppgiften bör ges möjlighet tillviss utbildning om barns behov och utveckling. 21 1981/82. 1 saml Nr 168 Prop.1981/82:168 322 En brist i gällande lag är barnets möjlighet att föra sinegen talan. Barnet har som part i ett mål partsbehörighet men saknar talerätt,om det är . Det finns en del undantag där bland annat åldersgränsenär sänkt till vad avser tale- och processrätt. Det gäller ärenden enligtförvaltningslagen som rör barnet exempelvis ett barnavårdsärende. De nuvarandebestämmelserna för barns möjlighet att i domstol framföra sin uppfattning är istor omfattning beskuren. Utredningens förslag till förbättringar ärsocialkontoret till största delen nöjd med. De två undanlag från oinskränkttalerätl som utredningen föreslår har mer karaktären av en lämplighelsfråga änom barnets rätt. Det gäller rätten för barnet att endast vara part i en processsom förälder startat rörande upplösning och återupptagande av gemensamtföräldraansvar. I den situationen förordar utredningen att barnets rätttillgodoses genom ett barnombud (se nedan). En sammanfattning avutredningsförslaget med angivande av kapitel och paragraf ser ut på följandesätt: - upplösning av gemensamt föräldraansvar (6;e kap. 12 §) - överföring av föräldraansvaret från den eneföräldern lill den andre eller till annan person (6:e kap. 13 § 1 st) - återupptagandeav gemensamt föräldraansvar (6:e kap. 13 § 2 st) - överföring avföräldraansvaret vid missbruk o. d. från den föräldraansvariges sida (6:e kap.14 §) - överföring iannat fall av föräldraansvaret (6:e kap. 15 §) - överföring av föräldraansvaret när den som har föräldraansvaretdör (6:ekap. - överföring av föräldraansvaret från annan persontill förälder (6:e kap. 17 §) - umgängesrätt (6:e kap. 20 o 21 §§) - överlämnande av barn efler dom eller beslut (8:e kap. 1§) - överlämnande av barn i andra fall (8:e kap. 8 §) Ett barn som är under 16 resp. kan enligt nuvarandebestämmelser svårligen föra sin egen talan genom ombud. Utredningen föreslår engenereU rätt för barn att få ett ombud utsett när de skall utöva sin talerätl.Utredningen kallar vederbörande för barnombud och bestämmelserna skall inrymmasi reglerna om offentligt biträde. Handläggande domstol skall vara beslutandemyndighet. Kostnaderna skall ersättas av aUmänna medel. Som behöriga att göraansökan om barnombud föreslår utredningen; barnet, de(n) föräldraansvariga(e),socialnämnden och domstolen själv. stöder utredningensprincipiella och konkreta ställningstagande i avsnittet om barnombud. Det finnsdock ett avsnitt som man lämnar öppet, nämligen frågan huruvida barnombud skallkunna förordnas i samhällsvårdsärenden. Det är beklagligt att utredningen interedan nu tagit upp den här frågan. 7.22 kommuns sociala centralnämnd Vad beträffar frågan om ombud för barnet förefallerordningen med såväl barnombud som kontaktperson för barnet vara något otymplig,varför vi i stället önskar uttala oss för alt barnets intressen tillvaratas aven barnassistent och ansluter oss här till de synpunkter som i särskilt Prop.1981/82:168 323 yttrande angående barnombud. Det förefaller orealistisktatt tro att man Bilaga 3 särskilt lätt kan finna personer som besitter både ensådan juridisk skolning att den är fillfyllest för all företräda barn i rätlenoch de ingående kunskaper om och erfarenheter av barn och barns behov i olikautvecklingsfaser, så som utredningen tänker sig. Det torde kräva en omfattandeutbildningsverksamhet. Vad kontaktperson angår förefaller tanken alt man iförsta hand söker denne inom en krets som redan har någon anknytning tillbarnet riklig. Uppgiften som kontaktperson kommer emellerfid altvara utomordentligt grannlaga. Inte så sällan kommer uppdraget att innebära attkontaktpersonen skall fungera när barn och föräldrars intressen står i stridmed varandra, och då behöver barnets representant vara en såväl omdömesgillsom orädd och självständig person. Stora krav ställs också på förmåga tillrelationsbearbetning för alt inle motsättningarna mellan föräldrarna och barneti onödan skall skärpas och barnet hamna i en lojalitetskonfiikl. Vi tror altdet vore lämpligare all låta en barnassislenl i sig förena de båda uppgifternabarnombud - kontaktperson och att barnassistenten i rättsliga sammanhang låtersig företrädas av juridiskt ombud. I linje med betänkandets allmänna inriktning att stärkabarnels rätt ligger förslaget att barnet skall företrädas av barnombud vidkonflikter mellan föräldrarna rörande föräldraansvar, umgängesräll elleröverlämnande av barn. Barnet kan även ha behov av barnombudels företräde närbarnets intresse slår i motsatsförhållande fill föräldrarnas t. ex. att barnetönskar kvarstanna i fosterhem mot föräldrarnas vilja. Införande av barnombudenligt förslaget anser sociala centralnämnden vara en åtgärd av synnerlig viktför att tillgodose barnets rätt. Utredningens förslag om att barnet - med vissa undanlag -får oinskränkt taleräuimål och ärenden enligt 6 kap. BFB synes välmotiverat ochtorde vara en av förutsällningama för all lagens intentioner skall kunnauppfyllas. Del förefaller också nödvändigt att särskildställföreträdare för barnet, barnombud, förordnas av domstolen vid behov. I fråga om mål angående överlämnande av barn föreslås attbarnet får oinskränkt talerätl. Då uppstår frågan vem som kan föra barnetstalan. Helhetssyn är ett honnörsord som ofta används ganska okritiskt i vårdsammanhang. Föreliggande utredning redovisar att den s. k.helhetssynen också har nackdelar och dess negativa konsekvenser kan drabbabarnen såtillvida att vid tillämpning av helhetssynen ingen ägnar sig exklusivtåt barnen. Förvaltningen stöder i princip utredningens förslag att en särskildperson skall bevaka barnets rätt i förhållande lill de vuxna. Enligthuvudförslaget förordas alt en kontaktperson med ansvar för närkontakl medbarnet och ett barnombud (motsvarande rättshjälp) skall företräda barnet vid enprocess. Prop.1981/82:168 324 Förvaltningen menar dock att ett alternativt förslagutformat i ett särskilt Bilaga 3 yttrande har vissa fördelar. Enligt dettaföreslås en barnassistent inom socialnämnd med särskild kompetens ges uppgiftenall vara både barnets kontaktperson och barnombud. Den ulredningsassislenl somhandhar ärendet inom socialnämnd bör företräda föräldrarna medanbarnassistenlen enbart bör bevaka barnels rätt. Båda bör vara ansvariga införsocialnämnden. Barnet bör som utredningen föreslår ges oinskränktlalerält i mål och ärenden enligt 6 kap. BFB med undantag för mål om upplösningoch återtagande av gemensamt föräldraansvar. Viktigast blir att barnet självt,föräldrarna, socialnämnden eller rätlen på eget initiativ å bamets vägnar kanväcka lalan och överklaga beslut i frågor som rör föräldraansvar, umgänge ochöverlämnande av barn. Hur denna rätt skall utövas - av vem och i vilkasituationer är däremot inte lika självklart. Utredningen föreslår att barnombudel skall ha juridiskutbildning och agera genom barnels kontaktperson. Kontaktperson skall enligtutredningens förslag kunna förordnas även mot föräldrarnas vilja. Styrelsenställer sig tveksam till förslaget i båda dess delar av bl. a. följande skäl: Alt barnet ges oinskränkt taleräll innebär, att barnet gesmöjligheter alt påkalla en förändring av sin sociala situation. Frågor som rörföräldraansvar, umgänge och överlämnande av barn bör därför i första handbetraktas som sociala till sin natur. Del viktiga måste vara, att rätten försin bedömning tillförs kunskaper om barn och barns behov för att rätt kunnabalansera barnets intressen mot föräldrarnas. Del gäller därför att för rättenbeskriva de konsekvenser av social och psykologisk natur som följer för barnetav den ena eller andra sociala situationen. Sådana beskrivningar bedöms enligtstyrelsens uppfattning bäst kunna ges av personer som har barnets förtroendeoch är väl förtrogna med barnels sociala situation. Den juridiska kompetensenblir därvid inle av lika stor betydelse. Tanken på barnassistent ter sig mot denna bakgrund som mertilltalande än utredningens förslag om ett juridiskt utbildat barnombud. 1barnassistenten kan psykologiska kunskaper om barn och barns behov förenas med"tillräckliga" kunskaper för att företräda barnet i en process. Attbarnombudet skall ha juridisk utbildning och som tredje part i processen verkaför barnets rätt genom särskilt utsedd kontaktman torde förstärkaprocessens juridiska karaktär när del i stället handlar om relationer mellanbarn och vuxna. För alt markera barnassistenlens lika ställning med föräldramasombud bör personen i fråga ändå benämnas barnombud. Kommunen ges i socialtjänslpropositionen del ytterstaansvaret för alt de som vistas i kommunen får del slöd och den hjälp debehöver.