prop · G50344 · 1981-12-31 00:00:00 — 1.13 : Med hänsyn till problemets art och om fattning anser styrelsen att det är felaktigt att bryta ut och fristående remissbehandla ett utredningsförslag avseende enbart lövslybekämpning en inom skogsbruket. Sålunda användes i skogsbruket under är 1978 av de ca bekämpningsmedel som totalt förbrukades inom landet. Fleraskäl talar för att hela utredningsuppdraget bör slutföras innan ställning tastill delproblem såsom spridning av bekämpningsmedel mot lövsly över skogsmark. Styrelsenfinner också att frågor avseende kostnader för mekanisk röjning ochalternativa metoder för lövkontroll behöver belysas utförligare. 1.14 kommun:Kommunstyrelsen anser att användningen av kemiska bekämpningsmedel inom jord-och skogsbruket skall upphöra, men för att ta ställning till, hur och när dettakan genomföras, måste en helhetsbild tas fram. Utredningsuppdraget bör därförslutföras innan några definitiva ställningstaganden görs till delproblem såsomspridning av bekämpningsmedel mot lövsly över skogsmark. Av direktiven framgårockså att kommittén skall göra en bedömning av tänkbara alternativa metoder,som helt eller delvis kan ersätta de kemiska preparaten. Kommunstyrelsen anseratt denna fråga liksom kostnader för mekanisk röjning och arbetsmiljöriskerbehöver belysas utföriigare. Till helhetsbilden hör också ett klarläggande aveffekterna av ett totalförbud på kort och läng sikt. Den kraftigt ökandeanvändningen av kemikalier har lett till otrygghet och rädsla hos mångamänniskor. Kraven på en minskad användning av kemiska preparat i vår miljöväxer sig allt starkare. Bristande kunskaper råder om de långsiktigamiljöeffekterna av storskalig, kemisk lövslybekämpning. 1.15 Svenska samernas riksförbund:Svenska samernas riksförbund () får inledningsvis understryka att frågan om"bekämpning av lövsly" har samband med och är ett resultat avstorskaligheten i dagens skogsbruk, som framtvingar användande av metoder t.ex. giftbesprutning, som rubbar den ekologiska balansen och framkallar faroroch hälsorisker för människor och djur förutom påverkan på växtligheten.Eftersom det bland människor skall inräknas renskötande samer och bland djuräven renar finner SSR det uppseendeväckande att utredningen inte ägnat fråganom giftbesprutningav renbetesmark någon närmare studie. attbeklaga att utredningen utan närmare diskussion och analys enbart föreslår en bestämmelse, som enligt utredningen "är identisk med gällande bestämmelser" (PKFS 1976:1). På likartat sätt som skogs utredning gjorde i sitt betänkande finner SSR att denna utredning medvetet eller omedvetet söker sopa inverkan på renskötseln av lämnade förslag under mattan.- Skulle en besprutning genomföras i den av utredning en tänkta omfattningen skulle detta innebära ett undertryckande och för trampande av samerna och de samiska näringarna, som dessutom skulle stå i uppenbar strid med samhällets beslutade samepolitik. Prop.1981/82:44 237 1.16 : Inledningsvis vill föreningen tera att en av de grundläggande frågorna i diskussionen om lövträdsin blandningen i landets skogar är frågan om ett gott marktillstånd kan bibe hållas vid upprepad odling av rena eller nästan rena barrskogar. Är svaret på denna fråga nej ger det sig nästan självt att en tillräckligt stor lövandel måste ingå i barrskogsbeständen vilket i sin tur måste påverka utformning en av och intensiteten i lövslyröjningen. Är svaret på frågan däremot ja kan lövinblandningen väljas mera fritt. Utredningenhar i och för sig inte haft i uppdrag att utreda vilken lövandel som skall ingåi framtidens skogar. Uppdraget har formellt inskränkt sig till att avseanvändningen av kemiska medel som en lövslyreg-lerande metod. Med tanke på denavgörande betydelse som önskemålen om den framtida lövandelens storlek kommeratt ha pä behovet av lövsly-reglerande åtgärder över huvud taget hade det dockenligt föreningens mening varit naturligt att utredningen ändå ägnatuppmärksamhet åt frågan. I varje fall borde man kunnat kräva av utredningenatt den erinrat om frågans mycket stora - kanske rent av helt avgörande -betydelse. Somdet nu är inskränker sig utredningen till att redovisa att det finns delademeningar biand forskarna på vilket sätt björken och andra lövträd påverkar omsättningenav olika näringsämnen i marken och i vilken mån detla får återverkningar påvirkesproduktionen. Den grundläggande frågan om marktillståndets långsiktigautveckling ställs aldrig och utredningen för följaktligen heller ingetresonemang om huruvida dagens slyregleringsåt-gärder kan påverka möjligheternaatt bibehålla ett uthålligt skogsbruk. 1.17 : I den avvägning som måste ske mellan näringspolitiska och andra inressen när det gäller att föreslå lämpliga åtgärder avseende användning av kemiska preparat i skogsbruket, har jägareförbundet förståelse för att skogsbrukets och skogsindustrins fram tid, baserad på produktion av barrvirke av god kvalité, måste ges hög prioritet. Skogenproducerar emellertid många nyttigheter, varav virke bara är en. Vilt, bär,svamp och rekreation är andra. Skogsmarkens mångsidiga utnyttjande gör detenligt jägareförbundets uppfattning angeläget, att betydande hänsyn tas äventill naturvårdens intressen. Dennaturvårdshänsyn som departementschefen uttalat sig för, innebärande blandannat att omfattande hänsyn måste tas i skogsbruket till skogen som livsmiljöför växter och djur, har i betänkandet enligt jägareförbundets uppfattning,tyvärr fått en långt sämre framtoning än vad som ur faunavårdssynpunkt varitönskvärt. Medansåledes ekonomiska, sysselsättningsmässiga och toxiska aspekter ingåendebelysts och analyserats, har utredarna avstått från att närmare gå in päkonsekvenserna för viltmiljöerna vid de tre olika handlingsalternativ somskisserats. Detta är enligt Svenska jägareförbundets uppfattning en avsevärdbrist. Frånekologisk synpunkt är det väsentligt att bevara en stor biologisk mångfald avarter och samhällen lika väl som ett mångfacetterande landskap. ------ får kraftigt understryka betydel sen av att fanuavården vägs in i de naturvårdshänsyn, som kommunerna skall lägga till grund vid urvalet av besprutningsobjekt. Genom finns i varje län heltidsanställda experter inom detta ämnesområde - länsjaktvårdskonsulent och/eller länsjaktvår- Prop.1981/82:44 238 dåre.Enligt Svenska jägareförbundets uppfattning är det utomordentligt angeläget attdessa experter anlitas av kommunerna i planeringssammanhang när der gäller besprutningsrestriktionemasomfattning. 1.18 : Frågan om kemisk bekämpning eller röjning är i stort sett beroende på kostnaderna för markägaren. Om röjningskostnaden blir allt för dyr, föreligger därför risken att ägaren inte kan förmås att vidta de nödiga åtgärderna. Utan tvekan är det tyvärr också så, att många skogsägare oavsett kategori - underlåter att röja och gallra i unga barrträdsbestånd. Inte heller vidtar man hjälpplante- ringar i den utsträckning som skulle behövas. Vi är övertygade om att man inom skogsbruket skulle kunna sysselsätta många fler arbetare om man vidtog de förebyggande åtgärder som ovan beskrivits i form av hjälpplan tering samt tidigare röjningar och gallringar. ---- Sysselsättningsfrågornaär av den största betydelse inom de stora,men glest bebyggda områdena i vårt land, där aktivt skogsbruk bedrivs. Vid valet av metoder för bekämpning av lövsly är det inte säkert, att markägaren alltid undersöker huruvida röjning är en lämplig behandlingsmetod. Därför bör skogsarbetarnas fackliga organisation ges tillfälle att överlägga med arbetsgivaren om möjligheterna att röja manu ellt, i stället för besprutning med kemiska medel. Skogsarbetarna besitter stor erfarenhet och kunskap i detta avseende och detta borde vara en resurs som man tar till vara vid planeringen av varje års röjning. Det är som nämnts nödvändigt att tillgängliga arbetstillfällen inte försvinner i onödan inom skogsbruket. Vidare bör fortsatt forsknings- och ut vecklingsarbete stimuleras för att få fram så tekniskt säkra behandlingsme toder som möjligt. 1.19 kemiskaindustrikontor: I utredningen diskuterades olika åtgärder för att begränsaomfattningen av den flygbesprutade skogsarealen och respektive metods för- ochnackdelar redovisas. Utredningen stannar i sitt förslag till förmån förstyrning med administrativa medel. Kemikontoret finner detta val välgrundat.De nackdelar som är förbundna med avgifter och som kortfattat redovisas iutredningen har sådan tyngd att detta alternativ framstår som klart olämpligt. 1.20 ()och (): LRF och SSR delar i stortsett de synpunkter som utredningen framfört och de slutsatser som den dragitfrån det omfattande underlagsmaterialet.- Utredningenhar arbetat efter principen att kemisklövslybekämpning skall få företas där nyttan anses väga tyngre än risken förnegativa effekter. Enligt LRF och SSR har emellertid utredningen i ett parväsentliga avseenden förenklat förutsättningarna för jämförelsen. Utredningentycks helt ha koncentrerat sig på den hittillsvarande verksamheten med kemisk lövslybekämpning,i vilken lövbesprutning med fenoxisyror varit förhärskande. Utredningen borde,enligt förbundens mening, diskuterat huruvida det av produktkontrollnämndengodkända och av skogsbruket använda medlet glyfosat skulle ges sammariskbedömning. Det kan vidare diskuteras om lövslybekämpning med annan teknikän bladbesprutning, t. ex. fickning, skall betraktas på samma sätt som besprutning,vilket utredningen gjort. Som den föreslagna lagen nu är utformad kommer även fickning,också i förebyggande syfte, att förbjudas inom de områden där besprutning intetillåts. Utredningen har i alltför liten grad Prop.1981/82:44 239 beaktatsådana aspekter, enligt förbundens uppfattning. Under alla förhål landen borde fickning och stubbehandling vara tillåten utom i skydds områden till vattentäkter. 1.21 Marksmiljövårdsgupp: I utredningsdirektiven heter det att kunska perna om riskerna för människors hälsa och för miljön gör det nödvändigt "att ytterligare åtgärder nu vidtas för att minska användningen av prepara ten". Vi kan konstatera att utredningen tyvärr helt nonchalerat dessa direktiv. finns sambandet mellan fenoxisyror och cancer vetenskapligt klarlagt.-- I utredningen tar man inte konsekvenserna av nämnda fakta.Man säger inte att cancerframkallande preparat borde stoppats av produktkontrollnämndeneller att kemisk lövslybekämpning innebär sådana risker att landetsmiljöopinion stått för en befogad kritik. Självfallet skulle ett sådanterkännande följdriktigt lett till att utredningen föreslagit ett totalförbud,men den inriktningen har majoriteten i utredningen undvikit. Av sammaanledning "avstår" utredningen att granska gällande lagstiftning ochpå vilket sätt den använts. 1.22 Miljöförbundet:Vår uppfattning är alltså, att frågan om giftanvänd ningen i skogsbruket nu måste få sitt slutliga avgörande. I det samman hanget vill vi beröra ett vanligt argument mot ingripanden i skogsbrukets giftanvändning. Företrädare för skogsbruket brukar hävda, att det i första hand är jordbrukets användning av bekämpningsmedel som man bör ingri pa mot eftersom den är mer omfattande. Detta är visseriigen sant, men enligt vär mening inget giltigt skäl att dröja med ingrepp mot skogsbrukets giftspridning. Skogsnäringen har ännu inte hunnit göra sig lika beroende av kemiska medel som jordbruket. Därför är det jämförelse vis lättare för skogsbruket att undvara gifterna, och om restriktioner införs kan man förhindra att skogsbruket utvecklar samma giftberoende som jordbruket. ---- densakinformation utredningen ger beträffande möjligheterna att begränsaanvändningen av kemisk lövslybekämpning så gott som på varje punkt innehållerallvarliga brister. Väsentliga uppgifter om preparatens skadeeffekter förtigseller meddelas i form av svävande andrahandsupp-gifter. Giftindustrinsbranschorgan tillåts bidra med material i utredningstexten utan att källananges. Bedömningarna av konkurrensförhållanden mellan löv och baiT utgörs avotillåtet långtgående generaliseringar med utgångspunkt från delvisopublicerade forskningsresultat, vars värde således ej kan bedömas.Utredningens beräkningar av merkostnaderna för ett förbud mot kemisk bekämpningoch av konsekvenserna vad avser antalet arbetsolycksfall bygger på ett flertaltvivelaktiga utgångspunkter. I flera fall bygger utredningen sina påståendenoch slutsatser på källor som inte redovisas i texten, vilket gör uppgifternaomöjliga att kontrollera. Sammantaget gör detta utredningen fullständigtoduglig som underlag för ett politiskt beslut rörande den fortsattaanvändningen av kemisk lövslybekämpning i skogsbruket. 1.23---------------------------------- och Miljöcentrum: Så vitt vi för står innebär utredningens förslag inte någon minskning av kemika- Tvärtom pekar man på behov av en tämligen omfattande lövslybekämpningvia flygbesprutning. Bland annat talas om ett uppdämt behov genom att flygbesprutningej varit tillåten . 1981/82:44 240 Fråganär om kommittén och dess utredare verkligen kan anses ha tagit direktiven påallvar i detta avseende. Man gömmer sig bakom skogspolitik och visarknappast någon reell vilja att ompröva den i de delar som hänger samman medanvändningen av kemiska preparat. I den mån beredskap till omprövning saknasblir utredandet föga meningsfullt och närmast ett slöseri med skattebetalarnaspengar. Ungefärhälften av remissinstanserna fillstyrker eller är positiva till huvuddragen iutredningens förslag till s.k. "anpassad lövslybekämpning". Ettstort antal av dessa har dock invändningar mot enskilda delar i förslaget. Avde remissinstanser som intar en negativ inställning fill utredningens förslagförespråkar de allra flesta ett förbud mot spridning av herbicider överskogsmark. 2.1 Skogsstyrelsen:Skogsstyrelsen kan tillstyrka alternativ 2 under förut sättning att vissa angivna modifieringar vidtas. be dömer att utredningens ahernativ 1 i och för sig kan vara ett lämpligt sätt att nå önskat resultat. En lösning enligt utredningens förslag (ah. 2) kan också vara motiverad eftersom det finns starka önskemål om inflytande från andra intressen änskogsbruket. Det framgår inte klart av förslaget om detta enbartavser besprutning från luften. Utredningen har dock utförligt redovisatfördelar med denna metod utifrån både arbetarskyddsskäl, effektivitetssynpunktoch miljöskäl. Under förutsättning att föreskrifter för hantering och spridningutformas så att samma säkerhet uppnås som vid flygbesprutning borde även besprutningfrån marken kunna tillåtas. Det bör i detta sammanhang erinras om att dettillfälliga förbud som gällde endast rörde flygbesprutningmedan besprutning från marken accepterades. Några nya rön som skulle motiveraen helt omvänd syn på valet mellan de två huvudmetoderna har, såvitt skogsstyrelsenkänner till, inte framkommit. Framför allt för privatskogsbrukets del finns dettillfällen dä besprutning från marken kan vara enda sättet att åstadkomma engodtagbar föryngring. Det kan röra sig om små och spridda föryngringsytor somär bemängda av rot- och stubbskott och där flygbesprutning inte är en lämpligmetod. Det finns också förutsättningar att metoder för fickning kan utvecklassom väl tillgodoser både miljöaspekter och arbetarskyddsaspekter. Fickningenskulle främst ha betydelse som förebyggande åtgärd genom att lövträden då kundebehandlas före sjutav-verkningen så att inga rot- eller stubbskott kunde bildasefter avverkningen. Behovet av lövröjning skulle då avsevärt minska på föryngringsytan. 2.2 : anser sig i huvudsak kunna tillstyrka utredningens alternativ 2 "anpassad lövslybekämpning". Det förutsätts då att vissa resursfrågor får en tillfredsställande lösning. Naturvårdsverketanser inte att tillräckliga skäl finns för ett totalförbud på basis avnuvarande kunskaper om de tillåtna herbicidernas bieffekter. Med deinskränkningar i besprutningen som utredningen föreslår och de begränsningarsom i övrigt gäller står kostnaderna för ett totalförbud enligt verkets meninginte i någon rimlig proportion till de vinster som ev. kan Prop.1981/82:44 241 uppnås för hälsa och miljö. Om statsmakterna likväl skulleta ställning för ett fortsatt totalförbud är det angeläget att detta verkligenfår en utformning som gör skäl för namnet. Ett totalförbud bör inte förenasmed en dispensmöjlighet. Dispenser skulle dels urholka innebörden av etttotalförbud, dels ställa dispensgivande myndigheter inför svåra avvägnings-och rättviseproblem. Den allvarligaste nackdelen med ett förbuds- och dispenssystemär att den kanske viktigaste förtjänsten hos ett totalförbud skulle riskera attfalla bort. Med detta avser verket att skogsägarna i hopp om att få dispensinte skulle ha anledning att tillräckligt anstränga sig för att vidtaförebyggande åtgärder mot lövsly eller att utveckla alternativabekämpningsmetoder. att kommunen bör få besluta om kemisk lövslybekämpningi områden som är känsliga från miljö- och friluftslivssynpunkt - att dennabeslutanderätt bör utövas som ett led i kommunens planering av markanvändningen - att kommunensbeslut bör förenas med besvärsrätt att är det lämpligaste organetatt bestämma om slybesprutning på övriga arealer efter en behovsprövning i varje enskilt fall - att kostnaderna för samhällets prövning ochtillsyn av kemisk lövslybe kämpning bör bestridas av skogsbruket att vissa resurser bör tillföras verkets produktkontrollbyråför att effek tivisera prövningen av bekämpningsmedel. 2.3 Arbetarskyddsstyrelsen: Arbetarskyddsstyrelsen finneratt kemisk lövslybekämpning bör kunna bibehållas inom skogsbruket, men vill starkt framhäva betydelsen av att spridningen sker under noggrant kontrollerade förhållanden. Det är viktigt att berörda personalkategorier ges tillräcklig utbildning samt informeras om risker och skyddsåtgärder, varvid leveran törerna har ett grundläggande ansvar. Effektiva skyddsåtgärder måste alltid vidtas och arbetet även i övrigt bedrivas på sådant sätt att exposiUon förhindras. Det är angeläget att arbetsmiljöaspekter beaktas näranvändning av bekämpningsmedel planeras, bl.a. vid val av spridningsteknik. Med hänvisning till det ovan framförda tillstyrkerarbetarskyddsstyrelsen de av utredningen framlagda förslagen. 2.4 : Socialstyrelsentillstyrker f. ö. utredningens förslag. 2.5 Hovrätten för Nedre : Medutgång från den bedömning av främst fenoxisyromas hälso- och miljöeffekter, somkommittén ger uttryck för och vad i övrigt kan utläsas av beskrivnaforskningsrön, finner hovrätten vid en avvägning mellan nytta och risk attmera ingripande åtgärder för att förhindra skadeverkningar vid hanteringen av fenoxisyrorvid lövslybekämpning ej erfordras än vad som var föreskrivna före fillkomstenav den provisoriska förbudslagen. Enligt hovrättens mening föreligger såledesej något behov av en generell tillståndsprövning, möjligen bortsett från densom påbjudits till skydd för vissa renbetesmarker. Vidare kan framhållas att dei betänkandet presenterade forskningsrönen ger anledning att genom informationoch rekommendationer söka påverka markägarna i riktning mot återhållsamhet vid besprutningi gränsområden mellan olika ekosy-16 1981/82. Prop.1981/82:44 242 stem.--- Attförlänga det nuvarande provisoriska förbudet mot sprid ning av bekämpningsmedel över skogsmark och eventuellt göra det perma nent, bör i enlighet med vad kommittén uttalat icke komma i fråga. Kom mittén har, uppenbarligen såsom en kompromiss mellan företrädare för olika politiska åsiktsriktningar, stannat inför en ordning, enligt vilken kemisk lövslybekämpning görs beroende av tillstånd av den lokala skogs vårdande myndigheten med vetorätt för kommunen såvitt gäller skogs mark där miljövårdssynpunkter och hänsyn till friluftslivet gör sig gällan de. 2.6 Sverigeslantbruksuniversitet och statens veterinärmedicinska anstalt: ställersig bakom, att grundtankarna i det av utredningenförordade alternativet 2, Anpassad lövslybekämpning, läggs fill grund för regeringens beslut i frågan. Alternativet tillgodoser i rimlig utsträckning såväl friluftslivets krav på tillgång till obesprutad skogsmiljö som skogsbrukets krav på tillgång fill ekonomiskt försvarbara lövslybe- kämpningsmetoder.- Utredningens ställningstaganden, som de av speglas i det lagda lagförslaget, tillmötesgår friluftslivets och miljövårdens intressen samt önskemålet att användningen av herbicider bör begränsas genom att de inte används i onödan. diskuterar dessa frågor, används emellertid oenhetlig terminologi, som skapar oklarhet. I analyserande avsnitt av utredningen talas oftast om sprutning, medan i lagtexten termen spridning används. Detta kan leda till tolkningssvårigheter .Då utredningen inte fram fört några toxikologiska eller miljömässiga sakskäl, som talar för långtgå ende restriktioner, bör termen spridning i § 1 bytas ut mot bespmtning, varigenom skogsbrukets användning av punktbehandlingsmetoder på ett smidigt sätt möjliggörs. 2.7 Domänverket:Alternativ 1 ger enligt vår mening inte tillräckligt utrymme för en acceptabelavvägning av olika intressen. Alternativ3 (= totalförbud) är oförenligt med skogsvårdslagen och in nebär ett direkt hot mot domänverkets och skogsbmkets ekonomi. Domänverketfinner denna ansvarsuppdelning acceptabel, eftersom där med den myndighet som bäst behärskar en viss aspekt på problemet också får befogenhet att fatta beslut i det avseendet . Alternativetinnebär vissa risker. Främst då risken för en oenhefiig hantering kommunerna emellan.Vi anser det dock angeläget att finna en acceptabel väg ut ur en låst situationoch kan för den skull acceptera det av utredningen förordade alternafiv 2. Utredningensförslag talar generellt om spridning av bekämpningsmedel avsedda för bekämpningav lövsly. Enligt domänverkets uppfattning handlar förslagen dock endast om areellbesprutning. Individuell behandling av lövträd som förebyggande åtgärd mot lövslybör däremot vara fillåten på alla marker för metoder, som kan godkännas frånarbetsmiljösynpunkt. Metoder under utveckling är t. ex. fickning med fasta ochflytande preparat samt snittytebehandling i samband med mekanisk röjning. 2.8 Statensmiljömedicinska laboratorium: Sett mot bakgmnd av den dis kussion som pågått kring skogsbespmtningen i allmänhet och den starka opinion mot densamma som utvecklats synes det emellertid nödvändigt att begränsa användningen av kemiska medel i möjligaste mån. Miljömedi cinska skäl att förorda ett förbud föreligger ej. Prop.1981/82:44 243 Detav utredningen förordade alternativet med centralt utfärdade direktiv ikombination med ett utökat kommunalt inflytande torde kunna ge fömtsättningarför en sådan begränsning. 2.9 Länsstyrelseni : Utredningens förslag, betecknat som alternativ 2, utgör enligt mening en mindre lyckad lösning. Enligt förslaget skulle landet bli indelat i två olika slag av områden; dels områden, där enligt kommunernas beslut kemisk bekämpning skulle vara helt förbjuden, dels områden där i princip sådan bekämpning skulle vara tillåten. Mot kommunernas ensidiga beslut ges ingen apell (om man undan tar besvär enligt kommunallagen). Man får ett stelt och onyanserat besluts system, som därjämte leder till onödig byråkrati. Iförsta hand anser att man bör kräva efter att på frivillighetensväg söka begränsa den kemiska slybekämpningen till fall där den kan urmiljösynpunkt godtas och där den är mest nödvändig. För skogsbmket gäller juredan en allmän aktsamhetsregel i 21 § skogsvårdslagen. Detta stadgande böräven avse användningen av kemiska bekämpningsmedel i skogen. Genom så konkretaanvisningar som möjligt bör skogsägarnas skyldigheter i detta sammanhangklarläggas. Innan man tillgriper absoluta förbud med allt vad detta kan innebäraav byråkratiskt krångel bör man enligt uppfattning söka sig framtill samförståndslösningar när det gäller användning av bekämpningsmedel iskogen. Trotsdetta torde det vara ofrånkomligt att ibland intressekonflikter uppstår. Därföranser att användning av kemiska medel för slybekämpning börföregås av ett anmälningsförfarande av något liknande slag som redan gällerenligt 20 § naturvårdslagen för vissa skogliga åtgärder.