prop · G503186 · 1981-12-31 00:00:00 — Som en remissinstans har berört kan del ifrågasättas ominte uppgiftsskyldighelen bör begränsas så all den inle utan vidare omfattaräven uppgifter som har lämnats i förtroende, t. ex. lill läkare. Ett sätt vore altbegränsa uppgiftsskyldighelen på samma sätt som vitlnesplikten enhgt 36 kap. 5§ . Enligt min mening finns det dock knappast behov av någonsådan begränsning beträffande uppgifter till rältsläkarstationerna. Del fårantas alt uppgifter som lämnas fill rätlsläkarstafionerna regelmässigt användspå ett sådant sätt att den som uppgifterna rör inle åsamkas ölägenheter ionödan. Med anledning av vad en remissinstans har uttalat angåendeuppgifter för rätlspsykiatrisk undersökning och s. k. § 7-intyg vill jag erinraom alt bestämmelserna härom har ändrats. I 10 § lagen (1966:301) omrätlspsykiatrisk undersökning i brottmål och 8 § lagen (1964:542) ompersonundersökning i brottmål har införts nya bestämmelser om uppgiftsskyldighelför dessa ändamål (SFS 1980:987-988, prop. 1980/81:28, KU 1980/81:10). De nyabestämmelserna innebär alt de uppgifter om en misstänkt som behövs förrätlspsykiatrisk undersökning resp. läkarintyg skall lämnas ul ulan hinder avsekretessen enligt 7 kap. 1 § eller 4 § första och tredje styckena SekrL. Någonanledning alt nu införa ytterligare bestämmelser härom har inle visalsföreligga. Den skyldighet alt lämna uppgifter tillrätlsläkarstafionerna som sålunda bör införas måsle, som påpekas i promemorian,föreskrivas i lag (se 8 kap. 5 § regeringsformen). Uppgiftsskyldigheten börregleras i lillsynslagen. 2.2.6 Uppgifter i utlänningsärenden Departementsförslaget: En socialnämnd skall på begäran aven polismyndighet lämna uppgifter om en utlännings adress, om uppgifternabehövs för 1981/82:186 31 all verkställa ett beslut om avvisning eller utvisning.Dessutom skall en socialnämnd på begäran av statens invandrarverk eller enpolismyndighet lämna uppgifter rörande en utlännings personliga förhållanden,om uppgifterna behövs i ett ärende om uppehållstillstånd eller svensktmedborgarskap. Promemorieförslaget innehåller endast förslag omskyldighet att lämna uppgifter för verkställighet av beslut om avvisning ellerutvisning. Remissinstanserna: Ett 10-tal remissinstanser tillstyrkeri huvudsak promemorians förslag. Endast några remissinstanser är kritiska fillförslaget. En längre gående uppgiftsskyldighet förordas av någraremissinstanser. Sålunda menar ett par remissinstanser att socialnämndensskyldighet att lämna uppgifter om en utlännings adress bör gälla som ett ärende om uppehållstillstånd är aktuellt. Vidare anserinvandrarverket att det bör föras in bestämmelser om uppgiftsskyldighet även ivissa andra ufiännings-ärenden. Del bör sålunda föreskrivas att en socialnämndpå begäran av invandrarverket eller en polismyndighet skall lämna uppgifter omhuruvida en utlänning uppburit socialhjälp och om dennes personligaförhållanden i övrigt, såvida uppgifterna behövs i ett ärende om uppehållstillståndeller naturalisafion. Verket påpekar att prövningen av en ansökan i ett sådantärende skall grundas på bl, a, uppgifter om sökandens försörjning och andrauppgifter om sökandens personliga förhållanden. Sökandens egna uppgifter idessa avseenden kan inte ensamma godtas. och polisen år därförberoende av uppgifter från andra myndigheter, främst försäkringskassor,kronofogdemyndigheter och socialtjänslmyndigheler. Eftersom det som regel äromöjligt alt på förhand veta om eventuella uppgifter hos dessa myndigheterrörande en sökande kan ha betydelse i ärendet hos verket, måste uppgifterinfordras i alla ärenden av den här typen. Enligt verket kan behövligauppgifter i flertalet fall inhämtas efter ett samtycke från den enskilde. Detförekommer emellertid fall då sökanden vägrar att lämna sitt samtycke. Nekassamtycke, saknas således vissa av de uppgifter som enligt författning krävs föratt man skall kunna ta ställning till en ansökan om uppehållstillstånd ellernaturalisafion. Skäl för departementsförslaget: Då polisen skallverkställa beslut om avvisning eller utvisning, vänder sig polisen ofta tillsocialtjänslmyndighe-lerna för att få besked om var utlänningen vistas. Enligtpromemorian lär socialtjänstmyndighelerna i sådana fall vägra att lämna utuppgifter om utlänningens senast kända adress med hänvisning till den nyasekretesslagen. Före den nya lagens ikraftträdande torde dock polisen ha fåttuppgifter om utlänningens adress i motsvarande situation. Liksom flertalet remissinstanser delar jag uppfattningenatt polisen bör få tillgång till adressuppgifter för att verkställa redanfattade beslut om avvisning eller utvisning. Däremot kan jag inte ansluta migtill del förslag som har förts fram av ett par remissinstanser om att de socialamyndigheterna alltid skulle vara skyldiga att lämna adressuppgifter lillpolisen så länge ett 1981/82:186 32 ärende om uppehållstillstånd är aktuellt (jfr dock defortsatta övervägandena). Jag tillstyrker följaktligen promemorians förslag all enregel bör införas om skyldighet för socialnämnderna all lämna polisen uppgifterom en utlännings adress, om uppgifterna behövs för att verkställa ett beslut omavvisning eller utvisning. En sådan bestämmelse måsle finnas i lag (se 8 kap. 5§ regeringsformen, något bemyndigande med slöd av 8 kap. 7 § 2 p.regeringsformen finns inte). Den bör tas in i utlänningslagen (1980:376). I fråga om andra utlänningsärenden, exempelvis ärenden ommedborgarskap och uppehållsfillstånd, framhålls i promemorian alt erforderligauppgifter från socialtjänslmyndigheler bör kunna inhämtas med den enskildessamtycke (jfr 14 kap. 4 § SekrL). För dessa fall föreslås därför ingenbegränsning i sekretessen. Under remissbehandlingen har emellerfid gjortsgällande att det inte allfid är tillräckligt med möjligheten att inhämtasamtycke och att del behövs en bestämmelse om uppgiftsskyldighel även i ärendenom uppehållsfillstånd eller medborgarskap. För egen del vill jag understryka all det naturligtvis ärviktigt att man i ärenden om uppehållsfillstånd och svenskt medborgarskap fårtillgång till all information som är av betydelse för ärendenas prövning. I denmån uppgifter behövs från bör de som regel kunna inhämtas medsamtycke av sökanden. Det kan emellertid förekomma fall då det av en eUer annananledning inte går alt få något samtycke från sökanden. Resultatet kan då bliall del inle går att få fram de uppgifter som behövs med påföljd all ärendetinle kan prövas. För alt man skall undgå sådana konsekvenser är del enligt minmening önskvärt att det finns en möjlighet att anskaffa erforderliga uppgifteräven utan samtycke. Med hänsyn lill arten av de ärenden som del är fråga ombehöver man enligt min åsikt inle hysa några betänkligheter mot att i dettaavseende införa bestämmelser om uppgiftsskyldighet för socialnämnderna. På grund av det anförda föreslår jag alt det införsbestämmelser om uppgiftsskyldighet med det innehåll som invandrarverket harförordat. Åven dessa regler måste finnas i lag. De bör las in i utlänningslagenoch lagen (1950:382) om svenskt medborgarskap. 2.2.7 Uppgifter för anställning i bevakningsföretag m. m. Departementsförslaget: Några föreskrifter bör inle införasom begränsningar i sekretessen på socialljänstområdet för att uppgifter för anställningi bevakningsförelag eller liknande ändamål skall kunna lämnas till länsstyrelserna.Promemorieförslaget överensstämmer med departementsförslaget. Remissinstansernahar ingen erinran mol promemorieförslaget. Skäl för departementsförslaget: Enligt lagen (1974:191) ombevakningsförelag får ell sådant företag i princip inle åta sigbevakningsuppdrag ulan Prop.1981/82:186 33 fillståndav (auktorisation). All personal hos eft auktoriseratbevakningsförelag skall vara godkänd vid prövning med avseende på laglydnad,medborgeriig pålitlighet saml lämplighet i övrigt för anställning i sådantföretag. För denna prövning brukar länsstyrelserna inhämta uppgifter frånsocialtjänsten. Motsvarande prövning skall enligt olika författningar göras avpolismyndighet eller länsstyrelse i ett drygt 10-tal andra ärendegrupper(prop. 1981/82:9, s. 32 och 33). Efter den nya sekretesslagens fillkomst tycksenligt promemorian socialtjänstmyndigheterna i viss utsträckning ha vägratlänsstyrelserna och polismyndigheterna uppgifter (jfr kammarrättens i Göteborgdom i mål mellan i ochsociala centralnämnden i , mål nr 2525-1981). Delär givelvis viktigt att länsstyrelserna och polismyndigheterna får tiUgång tillde uppgifter som de behöver för sin prövning av ärenden om anställning ibevakningsföretag. Som framhålls i promemorian bör emellertid erforderligauppgifter kunna inhämtas med den enskildes samtycke (jfr 14 kap. 4 § SekrL).Jag viU fillägga att regler om uppgiftsskyldighel som i huvudsak läcker depraktiska behoven i sammanhanget numera har införts genom lagen (1981:1068) omändring i körkorlslagen. De nya reglerna innebär bl. a. rätt förlänsstyrelserna och ett flertal andra myndigheter att fram till den 1 januari1984 få uppgifter från socialnämnderna om ingripanden enligt lagstiftningen omomhändertagande av berusade personer, om uppgifterna inle är äldre än två år.Denna rätt gäller även om uppgift behövs för annat ändamål än körkortsprövning,exempelvis i ett vapenärende eller ett ärende om godkännande för anställning iett bevakningsföretag (se prop. 1981/82:9 s. 14). Efter den 1 januari 1984kommer samthga ingripanden av aktuellt slag som inte är äldre än allvara registrerade i körkortsregistret (se SFS 1981:1069), och socialnämndernasuppgiftsskyldighet upphör därmed. 2.3Andra frågor föranledda av promemorian Ds Ju 1981:17 Idelta avsnitt behandlas olika frågor som remissinstanserna har tagit upp medanledning av promemorian. 2.3.1Sekretess för uppgifter om omyndiga Fleraremissinstanser diskuterar frågan om sekretess beträffande uppgifter som röromyndiga (jfr avsnitten 4.3.1 och 5.4 i promemorian). SärskUt uppmärksammas delfallet alt föräldrar inle samtycker lill att uppgifter om barn lämnas ut frånen myndighet på område tiU en annan myndighet. Man tar ocksåupp frågan i vilken utsträckning uppgifter som ett barn har lämnat fill enmyndighet kan lämnas ut lill föräldrarna mot barnels önskemål. 3Riksdagen 1981/82. 1 saml Nr 186 Prop.1981/82:186 34 Vadförst gäller frågan i vad mån myndigheterna på område får lämnaut uppgifter som röromyndiga lill andra myndigheter understryks i promemorianatt utgångspunkten är all berörda personer i första hand måsle övertygas omviklen av all de ger sitt samtycke. Vidare erinras om att bestämmelserna i 1kap. 5 § SekrL och 71 § SoL gör del möjligt att i viss utsträckning lämna utuppgifter som rör omyndiga ulan samtycke från föräldrarna. Underremissbehandlingen har flera remissinstanser vänt sig mol vad som i denna deluttalas i promemorian. De anser alt del bör vara möjligt att utan föräldrarnassamtycke lämna ut uppgifter som rör omyndiga i betydligt större utsträckning änvad som sägs i promemorian. Föregen del vill jag till en början erinra om vad som i förarbetena lillsocialtjänstlagen har sagts om att bygger på frivillighetensgrund. Beslut om samarbete mellan myndigheter bör inle fattas över huvudet påden som saken rör. En huvudprincip är därför alt uppgifter om en klient -såvidainle uppgiftsskyldighel är föreskriven (14 kap. 1 § SekrL) - inle får lämnasfill en annan myndighet utan klientens samtycke, annat än om del är fråga omharmlösa uppgifter. Detta får inle uppfattas så, att en myndighet som anser detpåkallat att lämna ut uppgifter i ett visst fall försöker alt utverka klientenssamtycke fill varje pris. Klientens vilja måste respekteras, och del fårgivetvis inte förekomma all enskilda utsätts för otillbörliga påtryckningar föratt lämna sitt samtycke. Närdet gäller uppgifter om barn och ungdomar försvagas emellerfid kravet påsamtycke betydligt genom bestämmelserna i 71 § SoL. I andra stycket finns enbestämmelse om anmälningsplikt, vilket alltså innebär att ev. sekretess brytsenligt 14 kap. 1 § SekrL oberoende av samtycke. 171 § andra stycket SoLföreskrivs att myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom liksomanställda hos sådana myndigheter är skyldiga att anmäla till socialnämnden omde får kännedom om något som kan innebära alt socialnämnden behöver ingripatill en underårigs skydd. uttalade vid fillkomsten av bestämmelsen, som fick sin slutligalydelse på förslag av utskottet (SoU 1979/80:44 s. 113), förutsätteranmälningsplikten inle att det är klarlagt alt socialnämnden behöver ingripa.Även uppgifter, som är svårbedömda eller obestyrkta skall alltså anmälas, om delyder på all ett barn kan vara i behov av slöd eller hjälp från socialnämndenssida. Anmälningspliktenavser inte bara sådana fall, då det finns anledning att vidta tvångsåtgärderulan över huvud taget alla fall då brister i omsorgen om en underårig ellernågot annat förhållande i hemmet medför fara för den underåriges hälsa eUerutveckling och del kan finnas anledning för socialnämnden alt bevaka denunderåriges intressen. Isamband med tillkomsten av lagen (1981:1243) om vård av missbrukare i vissafall (LVM) infördes ett nyU fjärde stycke i 71 § SoL (SFS 1981:1244). I den nyabestämmelsen, som har trätt i kraft , föreskrivs alt Prop.1981/82:186 35 myndigheter vars verksamhet berör barn och ungdom liksombefattningshavare hos sådana myndigheter är skyldiga all lämna socialnämndenalla uppgifter som kan vara av betydelse för utredning av en underårigs behovav skydd. Det nyastycket i 71 § SoL ansågs behövligt för all uppnå en vidare uppgiftsskyldighelän vad som följer av anmälningsplikten i samma paragraf. Stycket tillkom påförslag av socialutskottet, som bl. a. uttalade följande (SoU 1981/82:22, s. 34). Alt se till alt barn och ungdomar som befinner sig i enutsatt situafion får den vård eller del skydd de behöver är en avsocialtjänstens viktigaste uppgifter. För att kunna fylla denna funkfion måstesjälvfallet socialnämnden ha möjlighet alt utreda den unges situation och hansbehov av hjälp. Ofta kommer socialnämnden härvid att bli mycket beroende av ivilken utsträekning man kan få uppgifter från andra myndigheter och befattningshavaresom kommit i kontakt med den unge och hans familj. Syftet med ensekretesslagstiftning på det sociala området är självfallet inte all hindraeller försvåra genomförandet av sådana utredningar. All i 71 §socialtjänstlagen införa en mot 30 § trejde stycket LVM svarande bestämmelse omuppgiftsskyldighel till utredning om ett barns behov av skydd kan undanröjasvårigheter av delta slag. Den nya bestämmelsen i 71 § SoL har införts efler del altdepartementspromemorian remitterades. Genom den bestämmelsen har det blivitmöjligt alt i betydande utsträckning lämna uppgifter om underåriga lillsocialnämnden oberoende av föräldrarnas samtycke, om det behövs för all skyddaden underåriges intressen. Paragrafen gör det möjligt för socialnämnderna allfå uppgifter såväl från andra socialtjänslmyndigheler som från hälso- och sjukvården.De önskemål som på denna punkt har förts fram under remissbehandlingen tordedärigenom i allt väsenfiigt vara tillgodosedda. I varje fall ser jag för inte någon anledning att föreslå några ytterligare kompletteringar i dettaavseende. Med anledningav en fråga som har tagits upp av vill jag påpeka alluppgifter i t. ex. en sjukhusjournal som angår misstanke om all ett barn farilla ofta torde lämnas ut till vederbörande socialnämnd med stöd av 71 § SoL.Det torde också i viss utsträckning vara möjligt för nämnden alt vidarebefordrasådana uppgifter till den av föräldrarna som inle har vårdnaden om barnet, t.ex. om det är aktuellt med överflyttning av vårdnaden till den föräldern (jfr 1kap. 5 § SekrL). Enhgt min mening kan del inte anses finnas behov av någonregel som generellt föreskriver skyldighet för myndigheter alt lämna uppgifterfill en förälder som inle har vårdnaden om sitt barn. Jag vill i detta sammanhang slutligen erinra om altbestämmelsen i 1 kap. 5 § SekrL ger ett visst utrymme för att lämna utuppgifter frän hälso- och sjukvården och i sådana fall dåsamtycke inte föreligger. Efter de ändringar som har gjort i 71 § SoL tordedock den förstnämnda bestämmelsen i huvudsak bli av betydelse när frågauppkommer om all 1981/82:186 36 lämna ul uppgifter som angår andra än barn och ungdomar. När det gäUer den andra frågan, nämligen i vilkenutsträckning uppgifter som ett bam har lämnat fill en myndighet kan lämnas utfill föräldrarna mol barnels önskemål, har i promemorian underslrukits allföräldrar är skyldiga att sörja för sina barn och alt de skall utöva denuppsikt över barnen som behövs med hänsyn fill barnens ålder och övrigaomständigheter. Det innebär att föräldrarna också har rätt all få del avsekretessbelagda uppgifter som rör barnen. Del framhålls emellertid attföräldrarna, när ett barn har uppnått en viss mognad och utveckUng i övrigt,inte längre anses kunna göra anspråk på alt få veta vad barnet har berättat t.ex. för en läkare eller en socialassistent. Någon åldersgräns finns inteangiven till ledning för denna bedömning. Skälet härtill är naluriiglvis allhänsyn måsle tas till barnels mognad och utveckling i övrigt, omständighetersom ju ingalunda kan avgöras enbart med ledning av barnets ålder. Jag kan för min del ansluta mig fill promemorianssynpunkter i detta avseende. Med anledning av vad ett par remissinstanser haranfört vUl jag dock påpeka att det kan förekomma fall då del av hänsyn tillbarnets bästa kan vara befogat att inte lämna ul vissa uppgifter lillföräldrarna även om del är fråga om ganska små barn. Men jag instämmer i allahändelser i uttalandet i promemorian alt frågan inte lämpar sig för en närmarereglering. 2.3.2 Sekretess på skolans område När del gäUer sekretess på skolans område (ochvissa motsvarande skolformer samt gymnasieskolan) innebär sekretesslagen ihuvudsak följande. För skolhälsovården gäller den vanliga hälso- ochsjukvårdssekrelessen enligt 7 kap. 1 § SekrL, I övrigt gäller sekretess iskolans elevvårdande verksamhet. Här får man skilja mellan den särskildaelevvården (7 kap. 9 § första stycket SekrL) och elevvården i övrigt (7 kap. 9§ andra stycket SekrL). Sekretessen i den särskilda elevvården lar sikte påuppgifter hos skolpsykolog eller skolkurator och skall iakttas av dessa. Det ärnaturligtvis i första hand uppgifter om eleverna som skyddas, men ocksåuppgifter av personlig natur som inhämtas om andra personer - föräldrar,syskon, kamrater m. fl. - är sekretessbelagda. Vidare skyddas uppgifter somhänför sig till psykologisk behandling eller till psykologiska undersökningar,exempelvis psykologiska tester av olika slag. Sekretessen inom den särskildaelevvården som bedrivs av psykologer och kuratorer gäller med omvänt skaderekvisit.Sekretess är således det normala, och uppgifter får lämnas ut bara om det stårklart att detta kan ske utan risk för men för den som skyddas genombestämmelsen. I skolans elewårdande verksamhet i övrigt föreskrivssekretess för uppgifter om personliga förhållanden. Denna sekretess gäller medett rakt 1981/82:186 37 skaderekvisit, dvs. sekretessen gäller bara om del kanantas att den som uppgiften rör eller någon honom närstående lider men omuppgiften röjs. Till den elevvårdande verksamheten hänförs sådant som rörskolans strävanden alt förebygga uppkomsten av skolsvårigheter och andrapersonliga problem för den enskilde eleven liksom skolans åtgärder för allkomma till rätta med de svårigheter som ändå uppslår. Begreppet elevvård rymmeralltså verksamhet av ganska betydande omfattning. Uppgifter som kan varasekretessbelagda med slöd av dessa bestämmelser är uppgifter om elevernasfysiska eller psykiska förutsättningar eller om deras uppträdande i skolan ochpå fritiden. Till elevvården räknas däremot inle uppgifter som hänförsig tiU en elevs studiesituation i mera begränsad bemärkelse. Uppgifter om enelevs studieresultat eller frånvaro från undervisningen är alltså i regeloffentliga. Delsamma gäller i fråga om antagning av elev fill utbildning. Del är givet att skaderekvisiten innebär att uppgifter ombl. a. eleverna i viss utsträckning kan lämnas till andra myndigheter. Så längeman kan utgå från att berörda personer inte har något att invända mot alluppgifter om dem lämnas ut gäller ingen sekretess för uppgifterna. Även om manvid en skadebedömning finner att uppgifterna är sekretessbelagda, finns detemellerfid vissa möjligheter alt lämna ut dem. Både i fråga om den sekretess som gäller för psykologeroch kuratorer och i fråga om sekretessen inom elevvården i övrigt gäller attuppgifter får lämnas fill andra myndigheter efter en intresseawägning enligtgeneralklausulen, dvs. om intresset av att uppgifterna lämnas ut uppenbart ärstörre än intresset av att de hemlighålls (14 kap. 3 § SekrL). Några av de remissinstanser som ullalar sig om sekretessenpå skolans område anser all sekretessen medför samarbelsproblem, bl. a. när delgäller arbete i team med representanter från olika myndigheter. Med anledning härav vill jag framhålla att sådana uppgifterom en elev och ev. om hans närslående som i och för sig är sekretessbelagdanormalt inte bör lämnas ut annat än med samtycke från dem som uppgifterna rör. I viss utsträckning kan dock, som jag har nämnt,sekretessbelagda uppgifter lämnas ul med stöd av generalklausulen. Denna gördet möjUgt för t. ex. skolpsykologer och kuratorer att lämna informationexempelvis till en socialnämnd eller till en barn- och ungdomspyskialriskkUnik. Generalklausulen är emellertid inte tillämplig påuppgifter från skolhälsovården. Detta betyder dock inte alt det skulle varahelt omöjligt alt vid behov lämna ut sekretessbelagda uppgifter därifrån. Omdel t. ex. uppkommer behov av all vidta åtgärder fill skydd för en elev, kanuppgifter lämnas lill socialnämnden med stöd av 71 § SoL. Det finns alltså relativt goda möjligheter att lämna uluppgifter från skolans område när delta verkligen är påkallat. Jag villemellertid understryka all del finns skäl all iaktta återhållsamhet med attlämna uppgifter till myndigheter utanför skol- och vårdområdena. Prop.1981/82:186 38 Som någon remissinstans har påpekat är möjligheterna attlämna uppgifter i den omvända riktningen, dvs. från eller hälso-och sjukvården, mer begränsade. Detta kan i praktiken medföra vissa olägenheter,l. ex. när det gäller möjligheterna all utbyta information i en arbetsgrupp medföreträdare för olika myndigheter. Problemen bör dock inte överdrivas. Somregel torde det vara möjligt all genomföra det erforderliga samarbetet utanhinder av sekretessreglerna. Jag vill också understryka att ett syfte med dennya sekretessregleringen på hälso- och sjukvårdens och områdenhar varit just att begränsa möjligheterna att lämna ul uppgifter även iförhållande till myndigheter. Med hänsyn lill all de hittillsvarandeerfarenheterna av sekretess- och socialtjänstregleringen är så begränsade, ärjag f. n. inle beredd att föreslå några ändringar som ökar möjligheterna attlämna uppgifter från om hälso- och sjukvården till skolan. Medanledning av ett påpekande från en remissinstans vill jag framhålla attskolhälsovården och skolans verksamhet i övrigt torde få hänföras lill sådanaolika verksamhetsgrenar inom skolan som är all betrakta som självständiga iförhållande till varandra (jfr 1 kap. 3 § andra stycket SekrL). Sekretess lärdärför i och för sig gälla t. ex. i förhållandet mellan en skolläkare och enskolkurator. Delta hindrar dock inle att ett visst utbyte av information kanske mellan läkare och kurator i enlighet med vad jag har sagt förut. Jag vill idelta sammanhang också erinra om bestämmelsen i 1 kap. 5 § SekrL, som gör detmöjligt att lämna ut uppgifter till en annan myndighet, om det är nödvändigtför alt den utlämnande myndigheten skall kunna fullgöra sin verksamhet. Denbestämmelsen är enligt 1 kap. 3 § andra stycket tillämplig också påsjälvständiga verksamhetsgrenar inom en myndighet. I övrigt är del svårt alt mer generellt uttala sig om ivilken utsträckning del förekommer olika verksamhetsgrenar inom en och sammaskolmyndighet.