prop · G50393 · 1981-12-31 00:00:00 — Utredningen lägger också fram ett alternativ C som ävendet innebär att lag ersätts med en ny behörighetslag men utan attgodta väjningsrätten. Utredningen framhåller att även den som i princip är för alternafivA kan anse det säkrast och bäst att ha en särskild lag för att uttryckligenklargöra rättsläget. Man kan också tänkas vilja göra en annan och mindreavvikelse än väjningsrätten i alternativ B. I alla tre alternativen uppkommer övergångsfrågor somhänger samman med att har förutsatt att omprövningen av samvetsklausuleninte skall slå igenom fullt ut för dem som haft ett stöd i samvetsklausulen.Dessa övergångsfrågor behandlas i ett gemensamt avsnitt. Huvudfrågan blir därom det behövs särskilda övergångsbestämmelser eller om man kan nöja sig medmotivuttalanden. Utredningen förordar motivuttalanden. Till de tre huvudalternaUven lägger utredningen framförslag fill lagtexter och gör kortfattade kommentarer. Alternativ A innebär sålunda att lag upphävs utanatt den ersätts med en ny lag. Det föreslås att lagen (1958:514) om kvinnasbehörighet till prästerlig tjänst skall upphöra att gälla vid utgången av år1982. Det nya rättsläget bör inte slå igenom helt för dem somredan har tjänst i och som har en avvikande uppfattning iämbetsfrågan. Detta bör tas upp och preciseras i motiven. I övrigt görs ingauttalanden rörande rättstillämpningen . Alternativ A innebär sålundaatt de som efter reformens ikraftträdande anställs som präster i svenska kyrkanskall vara beredda att i alla tjänstefunktioner samarbeta med andra präster ikyrkan oavsett kön, på sätt som utredningen har utvecklat. Alternativ B innebär att lag ersätts med en nylag som genom uttalanden i mofiven accepterar "väjningsrätten" utomför nyfillträdande biskopar. Den nya lagen bör ges samma avfattning som denlagtext som blev resultatet av frågans behandling hos regering och kyrkomöteåren . Lagen föreslås träda i kraft , då lagen(1958:514) om kvinnas behörighet till prästerlig tjänst skall upphöra attgälla. Alternativ C innebär liksom alternativ B att lagoch motiv upphävs Prop.1981/82:93 40 samt att en ny lag stiftas. Lagtexten blir enligtutredningens förslag densamma som i alternafiv B. Det blir motivuttalandena somskiljer alternativen åt. Även inom ramen för alternativ C ryms olikamöjligheter att närmare utforma motiven. De kan innebära en mindre avvikelse änalternafiv B från det rättsläge, som alternativ A avser att skapa. De kan ocksåinskränka sig till att ge en uttrycklig bekräftelse på detta rättsläge etc. I alternativ C gäller i fråga om en övergångsanordning,inskriven i motiven, detsamma som i alternativ A. Utredningen avvisar till en början alternativ B.Huvudskälet är att det skulle innebära en fastlåsning vid en viss situation.Det skulle därmed kunna motverka en fortsatt positiv utveckling inom . Mot alternafiv B kan också invändas att det lätt kan ledatill sådana tolknings- och tillämpningstvister som de inomkyrkligasamarbetsreglerna har gett upphov till. Sådana tvister motverkar en positivutveckling. Över huvud taget bör statsmakterna såvitt möjligt undvika att taansvaret för att formulera principer för samarbete inom . Alternativ C kan ges olika innebörd genom motivuttalandena.Utredningen har inte funnit några bärande skäl för att genom en nybehörighetslag och därtill knutna motivuttalanden göra någon avvikelse från deträttsläge som skulle inträda, om man endast upphäver lag och låterallmänna regler om jämställdhet gälla. Utredningen kan inte förorda att statsmakterna tarinitiativ till en lagstiftning som innebär, att kvinnoprästmotståndareutestängs från möjlighet fill prästvigning. Det synes tillräckligt att slåfast, att envar som inträder som präst i måste varamedveten om att han måste kunna tjänstgöra fullt ut tillsammans med kvinnligapräster, förr eller senare, beroende på rent praktiska förhållanden. Inte heller kan utredningen se tillräckliga skäl för attstatsmakterna skall göra några uttryckliga avvikelser från allmänna regler fillförmån för kvinnoprästmotståndarna. Det måstekunna anföras vägande skäl för att stifta en lag som är obehövlig från rättsligsynpunkt, som närmast fyller en pedagogisk uppgift. Utredningen har för sindel inte kunnat finna att sådana skäl föreligger. Mot en särskild lag talarockså att det blir svårt att undvika intrycket - missförståndet - att någontingannat gäller än allmänna regler. Det ligger i sakens natur, hur klart änlagstiftaren uttrycker sig i motiven. Tvister om lagens innebörd skulle kunnauppkomma liksom i alternativ B. Utredningenhar stannat för att föreslå en lösning enligt alternativ A. Till förmån för attendast upphäva lag talar att det ger ett klart uttryck förstatsmakternas obenägenhet att ingripa i inre liv. Det markerarockså kyrkans både integritet och ansvar. 1981/82:93 41 tungt vägande skäl för att välja alternativ A. Genom ensådan lösning skulle man enligt utredningens bedömning bäst främja den positivautveckling, den läkningsprocess inom kyrkan, som är målet. Statsmakterna skulle alltså, med utredningens ståndpunkt,endast slå fast att allmänna regler om jämställdhet skall gälla även inomsvenska kyrkan , inte några specialbestämmelser. Enligt vanlig lagsUftningspraxisskulle statsmakterna därutöver göra ett uttalande om hur de från sinasynpunkter ser på rättsläget för dem som direkt berörs av att denhittillsvarande samvetsklausulen upphävs. Utredningen hänvisar till vad som fidigarehar anförts om den sistnämnda frågan. Den lösning som utredningen förordar innebär inte att kvinnoprästmotståndarnautesluts från möjlighet att genom utövning av prästtjänster i praktiken begagnaden hemortsrätt, som de har i enligt ställningstagandet i frågaom bekännelsen vid kyrkomöte. Även jämställdhetslagen ger utrymme föratt ta hänsyn fill olika trosuppfattningar. Den av Biskopsmötet år 1978uttalade grundsynen, att alla vägar måste prövas för att även igudstjänstsammanhang nå full arbetsgemenskap mellan alla präster, ligger helt ilinje med jämställdhetslagen. Sådana praktiska anordningar, som är nödvändigaför att främja en fortsatt utveckling mot det angivna målet, kommer att varagodtagbara enligt jämställdhetslagen. ges alltså prakfiska möjligheter attbemästra de kvarstående samarbetsproblemen. Den framtida utvecklingen kommeratt bero på kyrkan själv. Utredningen är emellertid angelägen om att strykaunder ordet utveckling. Att jämställdheten mellan kvinnor och män möterpraktiska problem på många områden är välkänt, men färdriktningen är klar. Denmåste gälla även inom . Utredningen anser sig inte ha anledning att föreslå någraandra åtgärder från statsmakternas sida än som ligger i alternativ A. Någrasärskilda initiativ för att t. ex. främja rekryteringen av kvinnliga präster ärenligt utredningens bedömning inte påkallade i dagens läge. Utvecklingen kommersannolikt att leda till en kontinuerlig ökning av antalet kvinnligapräster. Det finns enligt utredningens mening goda möjligheter för själv att genom lämpliga åtgärder främja både prästutbildningen och prästrekryteringen. Beträffande de inomkyrkliga samarbetsreglerna anmärkerutredningen att de bygger på att samvetsklausulen gäller. Om denna undanröjs,kommer alltså beslutet av kyrkomöte om reglernas vägledande karaktäratt få omprövas. Allmänna kyrkomötet begärde hos regeringen enutredning och förslag till lagstiftning om upplåtande av kyrkorum, innebärandeatt beslutanderätten i dessa frågor i princip skall tillkomma församlingens Prop.1981/82:93 42 Bakgrunden var väsentligen att det på olika hållhar förekommit konflikter genom att kvinnliga präster har vägrats hållagudstjänster, dop och kyrkliga förrättningar i vissa kyrkor. gällande lagfrån reglerar endast upplåtelse för icke kyrkliga ändamål. 1 övrigtanses beslutsrätten sedvanerättsligt tillkomma pastor. Huvudfråganär alltså att överföra beslutanderätten från pastor till kyrkorådet i fråga omkyrkorums begagnande för kyrkliga ändamål. Utredningen erinrar om de synpunktersom har utvecklats i samband med kvinnoprästfrågan rörande statsmakternasinställning när det gäller reglering av frågor som rör kyrkans inre liv.Utredningen anser det nödvändigt att anlägga samma synsätt här. Kyrkomötetsönskemål i sak kan inte möta några invändningar från statsmakternas sida, menvid avfattningen av en ny lag måste man undvika att komma in på teologiskafrågor eller andra spörsmål rörande församlingskyrkans ändamål, prästernastjänstgöring, församlingens tillgång till församlingskyrkan etc. som kan varaav ömtålig natur. Utredningen avvisar sålunda tanken på en närmare regleringav kyrkorummets användning i dess helhet. Med utgångspunkt laglägger utredningen fram ett lagförslag som utgår från ett preciseratupplåtelsebegrepp. ges beslutanderätten i de praktiska viktigafallen utan att man aktualiserar frågorna om prästernas rätt ochplikt att tjänstgöra, församlingens tillgång till kyrkorummet etc. 1981/82:93 43 Lag om upphävande avlagen (1958:514) om kvinnas behörighet Härigenomföreskrivs att lagen (1958:514) om kvinnas behörighet till prästerlig tjänstskall upphöra att gälla vid utgången av . 1981/82:93 44 Lag om upplåtelse av kyrkorum Härigenom föreskrivs följande. Upplåtelse av kyrkorum, som har invigts för och som vårdas av församling, får ske enligt bestämmelsernai denna lag. Lagen gäller även upplåtelse av domkyrka som står underegen förvaltning. får besluta om tillfällig upplåtelse av församlingenskyrkorum för annat ändamål än gudstjänster, dop och kyrkliga förrättningar somhålls av församlingens präster. Upplåtelse får dock inte ske för ändamål som strider motkyrkorummets helgd eller kyrkans ordning och inte heller så att den hindrarförsamlingens gudstjänstliv eller kyrkliga verksamhet i övrigt. 3§ Vid beslut om upplåtelse skall kyrkorådet särskiltbeakta, om det kan anses säkert att kyrkorummet och dess inventarier kommer attbehandlas med pietet och aktsamhet. Domkyrka, som står under egen förvaltning,får inte upplåtas om den särskilda motsätter sig upplåtelsenpå grund av farhågor i sådant avseende. Innan kyrkorådet beslutarom upplåtelse av församlingenskyrkorum, skall såvitt möjligt kyrkoherden få tillfälle att yttra sig och, omdet gäller domkyrka, som står under egen förvaltning, även den särskildadomkyrkostyrelsen. får uppdra åt kyrkoherden eller åt särskildavdelning, bestående av kyrkoherden och andra ledamöter eller suppleanter ikyrkorådet, att besluta i vissa ärenden på kyrkorådets vägnar. 5§ befogenheter enhgt 2 § utgör inte hinderför kyrkoherden att utan kyrkorådets hörande låta en präst eller annan därtillbehörig, som inte är knuten till församlingen, hålla gudstjänst eller annankyrklig förrättning i stället för präst inom församlingen. Den innebär inteheller någon inskränkning i tillgången till kyrkan för kyrkliga förrättningarsom avser någon som tilhör församlingen. Talan mot kyrkorådets beslut enligt denna lag förs genombesvär hos . Utöver vad som följer av förvaltningslagen (1971:290) fårbesvär anföras av ledamot i kyrkorådet. Mot beslut får talan inte föras. 7§ beslut gäller utan hinder avanförda besvär, om inte förordnar annat. Prop.1981/82:93 45 8§ I annexförsamling, där en annan präst har förordnatsatt i stället för kyrkoherden vara ledamot i kyrkorådet, skall vad som sägs idenna lag om kyrkoherden gälla om den prästen. Denna lag träder i kraft , då lagen(1963:501) om upplåtande av kyrkorum i vissa fall skall upphöra att gälla. 1981/82:93 46 Lag om ändring i lagen(1957:585) om jordfästning m. m. Härigenomföreskrivs att 10 § lagen (1957:585) om jordfästning m. m. skall ha nedanangivna lydelse. 10§ För jordfästning i annan ordning För jordfästning i annan ordning än måkyrkorum än får kyrkorum som invigts för som har invigts för upplåtas, om särskilda gudstjänst upplåtas enligt bestäm skäl därtill äro. melserna i lagen (1900:00) om upplå telse av kyrkorum. Dennalag träder i kraft . 1981/82:93 47 Förteckning över remissinstanser och sammanställning avremissyttranden över betänkandet (SOU 1981:20) Omprövning av samvetsklausulen -män och kvinnor som präster i 1 Remissinstanser och inkomna yttranden Efter remiss har yttranden över betänkandet avgetts avhovrätten över och , kammarrätten i , kammarkollegiet,(), statens arbetsmarknadsnämnd (SAMN), universitets-och högskoleämbetet (UHÄ), länsstyrelserna i , , ,, , , och , , ,och , samtliga domkapitel, svenska kyrkansmissionsstyrelse, centralråd för evangelisation ochförsamlingsarbete, styrelsen för i utlandet, svenska kyrkansdiakoninämnd, jämställdhetskommittén (Ju 1976:08), ombudsmän (), Biskopsmötet, församlings- ochpastoratsförbund, för stiftstingen. kyrkans utbildningsnämnd, stiftsråden i , , ,, , , och , ,Arbetsgemenskapen Kyrklig förnyelse. Evangeliskt forum i stift.Kyrklig samling. i , evangeliskastudent- och gymnasiströrelse, kyrkliga kvinnoråd. (), Centralorganisationen /SR, . , ,, socialdemokrafiska kvinnoförbund.Vänsterpartiet kommunisterna (). ochLandsorganisationen i (LO) har förklarat att de avstår från att yttrasig. har meddelat att förbundet inte har funnitanledning att anföra några synpunkter. Ärkebiskopen har upplyst att han deltar i Biskopsmötetsyttrande och därför inte yttrar sig för egen del. i ochstiftsrådet i har avgett ett gemensamt yttrande. UHÄ har till sitt remissvar fogat yttranden frånreligionsvetenskapliga linjenämnden och teologiska fakultetsnämnden vid Lundsuniversitet samt teologiska fakultetsnämnden vid . Flertaletdomkapitel har överlämnat yttranden från försarhlingar och samfälligheter.Vidare har 1981/82:93 48 utbildningsnämnd bifogat yttranden frånpastoralinstituten i och . Utan föregående remiss har yttranden avgetts avCentralkommittén för kvinnoorganisationer i , . hem och samhälle. av , Sanctae Birgittae, Botkyrka-Tumbakyrkliga samfällighet, och Trollhättansförsamling. Flertalet instanser tar i regel ställning till något av detre lagtekniska alternativ som utredningen har diskuterat i betänkandet. Mångainstanser kompletterar sitt ställningstagande med att ange dels sinprincipiella syn på innebörden av det alternativ som instansen förordar, delsvilka mål och riktlinjer som bör gälla vid ett upphävande av 1958 årsbehörighetslag. Deflesta instanser tillstyrker i huvudsak eller lämnar utan erinran förslaget att1958 års lag upphävs utan att det stiftas någon ny behörighetslag (alternativA). Till dessa instanser hör hovrätten över och , kammarrätten iSundsvall, SAV, SAMN, UHÄ, jämställdhetsonibudsman-nen, samtliga länsstyrelsersom har avgett yttranden, samtliga domkapitel utom i ,centralråd för evangelisation och församlingsarbete, styrelsenför i utlandet, JO, Biskopsmötet, församlings-och pastoratsförbund. Svenska kyrkansutbildningsnämnd, stiftsråden i , , , ochStockholms stift, , Evangeliskt forum. kyrkliga kvinnoråd, TCO, SACOISR, ,, , , , ,för kvinnoorganisationer i , kyrkliga samfällighet.Husmodersförbundet hem och samhälle, ochTrollhättans församling. Några instanser, som förordar alternativ A, angeruttryckligen att vad som sägs i det särskilda yttrandet av experten beaktas vid detta alternativs utformning. Ytterligare några instanser, somförordar alternativ A, gör det under förbehåll att alternativet utformas så attnuvarande och blivande präster i som har en avvikandeuppfattning i ämbetsfrågan ges en garanterad hemortsrätt. De instanser sombiträder alternativ A med sådana förbehåll är domkapitlen i ,och , , siiftsråden i ,och . Några få instanser förordar inte något av de lagtekniskaalternativen men framför viss kritik mot utformningen av lösningarna. 1981/82:93 49 giet, jämställdhetskommittén. Ett mindre antal instanser redovisar en negativgrundinställning till förslagen. Av dessa instanser avstyrker iGöteborg, diakoninämnd, evangeliska student- ochgymnasiströrelse och av förevangelisk-luthersk tro förslagen. De anser att nuvarande ordning i huvudsakbör behållas. En del andra instanser, nämligen Arbetsgemenskapen Kyrkligförnyelse. enhet och Sanctae Birgittae,som i och för sig ansluter sig till att samvetsklausulen omprövas, anser attden åskådning som motståndet mot kvinnliga präster bygger på skall accepterasav statsmakterna genom hemortsrätt och väjningsrätt. Domkapitlen har överlämnat ett nittiotal yttranden frånförsamlingar och samfälligheter. Flertalet av dessa tillstyrker alternativ A.Ett tiotal församlingar och samfälligheter, som förordar alternativ A, uttalaratt alternafivet bör utformas i enlighet med de riktlinjer som anges i expertenIngegerd särskilda yttrande. Ett par församlingar och samfällighetertar inte uttrycklig ställning till något av de lagtekniska alternafiven, medannågra andra förordar alternativ B eller alternativ C. Ett femtontalförsamlingar och samfälligheter avstyrker en omprövning av samvetsklausulen ochanser att nuvarande ordning bör behållas. har isitt remissyttrande upplyst att förbundet genom underremiss har begärtyttranden från förbundets 15 förbundsavdelningar samt kyrkliga samfällighet.Av förbundets remissyttrande framgår att samtliga 14 förbundsavdelningar, somhar avgett svar, och kyrkliga samfällighet förordar utredningensalternativ A. 2.1 Allmänna uttalanden om kvinnoprästfrågan 2.7./ Kommentarer till utredningens fyra utgångspunkter Några instanser kommenterar de utgångspunkter för ettställningstagande i kvinnoprästfrågan som utredningen har preciserat i sittbetänkande. Biskopsmötet anför att utredningen i sina överväganden harförsökt att tillfredsställa kyrkans krav att få bestämma i sina egnaangelägenheter och att framhäva att statsmakterna inte bör besluta i teologiskafrågor. Vidare anför Biskopsmötet att utredningen har hävdat legitima intresseni samhälle och kyrka om jämställdhet mellan kvinnor och män. Biskopsmötetansluter sig till både den religiösa frihetens och jämställdhetens principer.Enligt Biskopsmötet kan dessa principer självklart komma i konflikt medvarandra, om frihet skall tillåtas och om man menar något med jämställdhet.Biskopsmötet anser att i religiösa konflikter bör huvudprincipen vara att dessaskall lösas genom teologiska argument och inte genom legalt tvång. 4 1981/82. Prop.1981/82:93 50 Den anmärkning som enligt Biskopsmötet kan riktas motutredningen är bristande klarhet. Biskopsmötet menar att det i varje fall finnsrisk för att skilda tolkningar av vad förslaget innebär kan leda till onödigakonflikter. Utredningens beskrivning av några av utgångspunkterna kan enligtBiskopsmötet ge anledning till missförstånd. Beskrivningen ger intryck av attsvenska kyrkan i denna fråga inte skulle ha någon bestämd uppfattning utan attdet i kyrkan skulle finnas två ur kyrkans synpunkt likvärdiga ståndpunkter. Vadsom sägs om kyrkans bekännelse ger också intryck av att kyrkansställningstagande skulle ha inskränkts till ett konstaterande att kvinnligapräster är förenliga med bekännelsen. Det verkliga läget är ett annat,framhåller Biskopsmötet. Kyrkan har inte två uppfattningar utan en. Män ochkvinnor har enligt kyrkans ståndpunkt lika rätt att vara präster men det ärockså viktigt att både män och kvinnor blir präster. Vad hemortsrätten handlarom är att också den som i ämbetsfrågan har en annan syn än kyrkans officiellauppfattning skall kunna avlägga prästlöftena, dvs. Frågan omkvinnliga präster skiljer sig teologiskt sett inte från andra frågor där olikasyn finns bland kyrkans präster, men där dock alla samverkar med varandra,framhåller Biskopsmötet. Liknande uttalanden gör i Skara.Domkapitlet i betonar att har sagt ja till att öppnaprästämbetet för kvinnor och att kyrkan - också efter bibelkommisionensnärgångna konfrontation med det bibliska materialet - håller fast vid att kvinnoprästreformenär förenlig med kyrkans tro och bekännelse. Enligt innebär samvetsklausuleninte att kyrkan har tagit tvä principiellt likvärdiga ståndpunkter i frågan,utan endast att en minoritet inte har berövats hemortsrätt i kyrkan.Domkapitlet i framhåller också att det inte är så att ifråga om kvinnliga präster har två uppfattningar. Uttalandena om att de som iämbetsfrågan har en avvikande mening skall ha hemortsrätt i kyrkan skall inteförstås på det sättet. Enligt betyder hemortsrätten bara att kyrkaninom sig kan rymma de människor som i ämbetsfrågan har en annan uppfattning änden officiella. Kyrkan har en uppfattning men accepterar att inom sig haenskilda personer med en avvikande uppfattning, framhåller . Tilldess kyrkan säger något annat kommer samvetsklausulen att gälla som en kyrkansuttolkning av vad kyrkomötets beslut innebär, även om 1958 årsbehörighetslag upphävs. Annan åsikt i fråga om kvinnliga präster än denofficiella hindrar enligt inte heller i fortsättningen någon frånatt avlägga prästlöftena. i betonar att kyrkomötets beslutår innebar något mera än det passiva konstaterandet att det är förenligtmed kyrkans bekännelse att kvinna innehar prästämbete. Beslutet innebar bl. a.att kyrkan inte kan utföra sitt uppdrag rätt, om den inte tar kvinnan i sintjänst. Enligt har kyrkan bara en bekännelse, nämligen den attprästämbetet står öppet både för kvinnor och män. Samvetsklausulen skulle göradet möjligt för dem som inte delade kyrkomötets uppfattning att fortfarandegöra sin tjänst i kyrkan. Den gäller enligt präster och 1981/82:93 51 den var tänkt som en övergångsbestämmelse. Kyrkanutestänger inte de medlemmar som har en annan uppfattning i ämbetsfrågan, mendet betyder inte att kyrkan har flera jämbördiga ståndpunkter, framhållerdomkapitlet. Uttrycket hemortsrätt leder enligt lätt vilse. Detsäger att även den som är motståndare till kvinnliga präster har rätt tillhemort i kyrkan. Härifrån glider tanken lätt över till att även hans åskådninghar en hemort i kyrkan, dvs. är accepterad av kyrkan. Enligt harpåståendet att kvinnliga präster är emot kyrkans lära ingen hemortsrätt i enevangeliskluthersk kyrka, men den person som har en sådan åskådning stöts inteut ur kyrkan utan får ha sin hemort där, därför att är så öppenoch vid att kyrkan tolererar avvikelser från läran, om dessa inte skadar andramänniskor. i framhåller att i enlighet medsin bekännelse har en tro och att de ordningar som kyrkan har antagit, av vilkaen är beslutet om kvinnas behörighet till prästämbetet, är giltiga för alla.Det finns emellertid inom kyrkan personer och grupper med en annan uppfattningoch dessa måste enligt tillförsäkras hemortsrätt i kyrkan också iframtiden. Evangeliskt forum ställer sig frågande till utredningensbedömning att har två tolkningar av bekännelsen i ämbetsfrågan. Samvetsklausulentillkom för att kyrkan inte skulle splittras i den situation som rådde fördrygt . Samvetsklausulen har enligt Evangeliskt forum ingenbekännelsekaraktär. Man bör inte tala om två uppfattningar som förenliga medbekännelsen, som om dessa uppfattningar skulle vara jämbördiga, framhållerEvangeliskt forum. kyrkomöte tog entydigt ställning i ämbetsfrågan. 2.7.2 Remissinstanser som är positiva till att 1958 årslag upphävs. Flera av de instanser som förordar att lagupphävs utan att den ersätts med en ny lag redovisar sin principiella syn på enlösning av kvinnoprästfrågan. Hovrättenöver och delar utredningens uppfattning att 1958 årsbehörighetslag såsom obehövlig bör upphävas samt att skäl saknas att ersättaden med annan lag av likartat innehåll. Detta medför enligt hovrätten att samvetsklausulenfaller bort och att allmänna regler om jämställdhet mellan kvinnor och mänkommer att gälla för . Kammarrätten i ansluter sig tillde av utredningen preciserade utgångspunkterna för en omprövning av samvetsklausulenoch förordar alternativ A. Kammarrätten anför att det ligger närmast tillhands att söka åstadkomma en ordning som innebär att själv inomramen för allmänna regler, bl. a. jämställdhetslagen, har att lösa deföreliggande samarbetsproblemen. Kammarrätten anser att det framstår somangeläget att man inte genom en mer omfattande lagreglering griper in i denprocess som pågår inom kyrkan, utan att man i så stor utsträckning som möjligtlåter utvecklingen styras av Prop.1981/82:93 52