prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — 1981/82:180 Bilagedel ra c c 0 Prop.1981/82:180 Bilagedel Ji 4J :ra d- :ro Ol 4J »ro > cn ro c3. :ro i ro ro c »ra oro ri ra ti cn ra ra ti 0 ra ro ra rt c c ti ro ro Dl £ ti E O 0 0 0-X £ c ro ti ro ra 0 ra ra 0 o ti 0 TD 4-J c ri 03 rt 4-1 TD ti ro rt :0 :m 4J d- X 4-1 0 rt :ra CJ..tJ o c*, ra tn tn c 0 ti 0 > 03 0 TD ti c :G TJ :G c d- 4-1 0 ti TD o >v CJl d_ 4-1 c 0 -rt r-t c m r-t ro ro 0 ti :o CJl -Irt ti Irt 0 3 4-1 d- d- -H CJl ti c . :G ti d- :g Ji d-O X ro c ra s> c n 0 CJl Dl C X rt O C O 0 ti CR 4-1 TD 4-1 0 >, ti 4-1 1981/82:180 Bilagedel I Irt 1 Olirt C 0 rt C ra 0 ro ti ti :o E d- :ro ra 4J :o ro d- CJl ti 4-1 0 ti d-4-1 ti 3 0 ra E c O rt Ji ra c ti n :0 c c ra ro c Ji 0 ra 4-1 0 ra ra c ro ra 4-1 ro 0 ti ti :o CJld- 4-1 Ji CJl ro -ri M C O 0 ro 0 c > c ro ra ti Ji c ro c c :ra ra TJ c c ro :ro E Dl :ro TJ 4-1 ro ro 4-1 ro ro C ro 00 ti ti :G :0 Cl. TJrt 0 ti rt Ji :ro rt rocn c 0 CJ. 0 ti ti ro >. ra ro 4-1 ra 0 ti Di:o cn rt CJl c r-l :> .H oro ra ti "-jrt ra 0 :ro Dl 0"D :ra 4J :G rt ro ti :ro 0 c c: c :ro ti c 4-1 d_ r-l in -a 1981/82:180 Bilagedel c £ 4J -rt 1981/82:180 Bilagedel 4J ti c CO ro :ro 3 £ Q. . ti ra c '- d- ro ro rt c c 4-1 . rt c c rt ra £ CA 44 c £ 3 t E G ro o\ :ra ro c rt Irt O '.. 4J rt C 0 ra rt ro CJl rt c) ffi cn 4-1 4J VO rt rt rt X TJ :G 0 O 4-1 ro C lA .Q ro G ra rt ro Dl c ti ti ra ra :ra 0 G 3 :ra rt ro ro Ol 0 (3\ 1981/82:180 Bilagedel c rt , ro ti :o 0 o d- ra ro ti c TJ ra :ra 5 c O ti -rt 4-1 Q. :m d_ «ro ti 4-1 rt :g 0 rt d- to ta -rt :ro >v ro -ti '-I ' rt ro m ro -r-) c li» CO £ l-- rt :ra VO 0 rt 0 rt rt 4-1 rt 4-) rt ro c: ra ti 4-1 c :g »ra rt £ 0 Dl o TJ c 4-1 ro C rt 4-1 5 o ro c: ti rt :ra d_ d- ra :ra rt TJ 4-1 0\ 3 rt v_ c ra ra ffl c OT ti» ra 1981/82:180 Bilagedel > ro ra Ji ti ra :o d- c ffi C Ji o ra rt o 0 c Q. G ro Ji c C oro 0 ti ro d- ffi (D. 4-1 ra ra TJ ti ffi 0 ti 3 0 :g X ra ra ffi ti :o o c 0 :raa ro _. ro. C I TJ ti O ti :0 ro c 0 rt M Irt TJ 0 0 TJ E >v CJV Dl P C ti ra :0 Ji d- ra ora 4-1 ti ro ri 4-1 ti Ji ti :g d- c 0 c c ra = 0 roTJ c CTl ra c ti rt :0 C ti Q. :ra ro - ti c :o 0 d-TD C E X ti ti o. :g o d- »ro ra ti c d- ti c ti 0 3 E Ji 3 G C Ji O rt ti ti 0 CL 5 r-t X r-i CJl o £ Dl O 4-J CM 0 .. rt 0 ti CT c '-'r-i -ri lA »ro :ro CM ti :g c c :g X CTl ra ro O Ji ro c c 0 Q. O c: ro 0 Q. ti £ E Q. ro E :g ro ti :ro o -rt r-l 0 >vTD ro 3 Q. ra CJl ra 4-1 Q. 0 => >. rt X 3 T) ro £ tn a. ro Prop.1981/82:180 Bilagedel 509 finns i statsrådet anförandetill statsrådsprotokollet . Statsrådet redogör inledningsvis förförsäkringsverksamhetens utveckling i . Efter en genomgång av gällandelagstiftning på försäkringsområdet, redogörelseför pågående utredningar på området ochbakgrunden till att en utredning borde tillsättasanför han: "Det har gåttsnart en översyn gjordes av reglerna om de grundläggande förutsättningarna förförsäkringsrörelse i vårt land. Med hänsyntill de viktiga inhemska förändringar och den internationella utveckling som har skett och pågår inom försäkringsbranschensamt mot bakgrund av samhällsutvecklingen i övrigt anser jag att det nu är motiverat att tillkalla en kommitté med huvuduppgift att undersöka i vad måndet finns skäl att ändra de principiella krav som gäller förförsäkringsrörelse i . En utgångspunkt skall därvidvara att all försäkringsrörelse skall drivas under konkurrensoch på så långt möjligt lika villkor. En annan viktig uppgift bör vara att behandla frågor som rör den offentliga tillsynen över försäkringsverksamheten, därvid särskild hänsyn till utvecklingen under senare årpå det konsumentpolitiska området. Uår marknadsekonomi bygger på att olika företagi konkurrens med varandra bjuder ut sina varor och tjänster. Konsumenterna får därigenom möjlighet att väljade produkter som till kvalitet och pris bästmotsvarar deras behov. Det förutsätter emellertid också att myndigheterna genom lagstiftning och andra generalla regler drarupp de ramar inom vilka marknadens parter färverka. På vissa områden har det, av sociala eller andra skäl, ansetts motiverat att därutöver ingripamed mer detaljerade regler och särskildkontroll, t.ex, för att stärka de enskilda konsumenternas ställning. Sådanaingrepp kan dock i praktiken ofta hämmakonkurrens och produktutveckling. Regleringar medför ocksåkostnader och en ökad byråkrati. hänsyntill vad jag nu har anfört bör en ingående lagreglering och kontroll avviss verksamhet endast tillgripas om starka motiv föreligger. Påförsäkringsområdet finns i flera avseenden sådana särskildaskäl. Det är t.ex. av stor betydelse för allmänhetenatt de bolag som verkar på marknaden har en tillräcklig soliditet föratt kunna infria sina försäkringsåtaganden. Vid prövningen av behovet av olika 1981/82:180 Bilagedel 510 regler i fråga omkontroll och tillsyn bör kommittén emellertid beakta de allmänna synpunkter som jag nu har berört. I fråga om utredningsuppdraget ocharbetets närmare inriktning vill jag anföra följande. Soliditetsprincipen innebär att försäkringsbolagens soliditet börvara sådan att de alltid kan fullgöra sina förpliktelsermot försäkringstagarna. I FL kommer principen till uttryck bl.a. genom reglerom fondbildning och placering av tillgångar.Försäkringsbolagens soliditet måstesjälvfallet också garanteras. Placeringsbestämmelserna har setts över av kapitalmarknadsutredningen (Fi 1969:59) somhar lagt fram vissa ändringsförslag i sitt slutbetänkande (SOU 1978:11) Kapitalmarknaden i svensk ekonomi.Placerings-reglerna bör därför inte omfattas av den nyautredningens uppdrag. Däremot bör utredningen vara oförhindrad att ta upp frågor rörande de Övrigaregler som är ett uttryck för soliditetsprincipen. som bolagen upprätthåller fullgod soliditet skall försäkringspremiernavara skäliga och på ett skäligtsätt fördelas mellan försäkringstagarna. Skälighetsprincipen uttrycks i fråga om livförsäkring såatt grunderna avser att bereda försäkring till en med hänsyn till försäkringens art skälig kostnad. I fråga om skadeförsäkring anges att premiesättningen skall vara skäligt avvägd med hänsyn till den risk som försäkringen är avsedd att.täcka,nödiga omkostnader för försäkringen samt omständigheternai övrigt. Utredningen bör överväga om de omständighetersom avgör huruvida premiesättningen förförsäkringarna är skälig bör närmare preciseras i lagen. I detta sammanhang bör bl.a. uppmärksammasi vad mån olika former avpremiedifferentiering är till fördel förförsäkringstagarna eller kan innebärafördyringar för försäkringskollektivet. Behovsprincipen innebäratt koncession för nytt försäkringsbolageller tillstånd att utvidga rörelsen till ny verksamhetsgren kan ges endast omden avsedda rörelsen anses behövlig och ävenannars ägnad att främja en sund utveckling av försäkringsväsendet. Att behovsprincipen-infördes i FL skall ses mot bakgrund av de förhållanden sområdde vid lagens tillkomst.Strukturen på den svenska försäkringsmarknadenvar då en helt annan än numera. Som jag nämnde inledningsvis har antalet bolagsenheter gått ned kraftigt och försäkringsverksamheten har alltmerakoncentrerats till ett fåtal stora koncerner. Utredningen bör ta upp fråganom det med hänsyn till de ändrade förhållandena finns anledning att avskaffa ellermodifiera behovsprincipen. Sannolikt kan principen eller någon motsvarighet till den inte undvaras helt. Ett skäl som också talar föratt behovsprincipen omprövas har att göra med den internationella utvecklingen på försäkringsområdet.Svenska försäkringsbolag har i allt störreutsträckning etablerat sig utomlands mensådana etableringar försvåras när de utländskamyndigheterna ställer krav på ömsesidighet (reciprocitet). Till följd av behovsprincipen 1981/82:180 Bilagedel 511 ärdet normalt inte möjligt att från svensk sida lämnanågon utfästelse om reciprok behandling. Skulle behovskravetavskaffas eller begränsas bör det övervägas om krav påömsesidighet bör införas när det gällerutländska försäkringsbolagsrätt att etablera sig här. Även andra frågor om försäkringstransaktioner över gränserna bör behandlas. Utredningen böri övrigt belysa konsekvenserna av enfriare etablerinqsrätt för utländska försäkringsanstalteri vårt land och föreslå de lagändringar som anses motiverade. Den bor bl.a. överväga huruvidaskälighetsprincipen i någon form börgöras tillämplig ävenpå de utländska företagen.En annan fråga som bör övervägas sammanhängermed att kraven på fondavsättningar äravsevärt lägre för de här verksamma utländskaföretagen än för desvenska. Det kan finnas anledning att skärpade finansiella kraven för de utländska företagen. När det gäller principen om försäkringstagarnas inflytande har man sökt säkerställa detta i försäkringsaktiebolagen genom representation för försäkringstagarna i bolagens styrelser. Minst en avstyrelseledamöterna skall utses av försäkringstagarna,intressegrupp för dem eller av regeringen elleroffentlig myndighet. De sålunda utsedda ledamöterna har till uppgift att särskilt bevaka försäkringstagarnas intresse. De ömsesidiga försäkringsbolagen, som ägs av försäkringstagarna själva, har utformat olikarepresentativa system. Utredningen börundersöka hur de nu berörda reglerna har verkat och, om det behövs, lägga fram ändringsförslag,I de utländska försäkringsbolag,som har koncession i , har de svenslia försäkringstagarna inte något direkt inflytande såvitt avser den härbedrivna rörelsen. Det kan finnas anledningatt överväga om sådant inflytande kan skapas i någon form, ävenom styrelserepresentation inte kan komma i fråga. Specialitets- eller separationsprincipen innebär att samma företaginte får driva både livförsäkringsrörelseoch annat slag av försäkringsrörelse. Denna princip bör bestå.Det kan sättas i fråga om den inte också bör utvidgas att avse kreditförsäkring med hänsyn till de speciella förhållandena på detta område.Bolag som meddelar kreditförsäkring skulle i så fall inte få meddela annat slag av försäkring. Principen att försäkringsbolag inte utan särskilda skälfår bedriva annan rörelse änförsäkringsrörelse bör likasåupprätthållas i fortsättningen. I de fall ett försäkringsbolagf.n, kan medges driva annan rörelse finnsdet garantier för att det sker i försäkringstagarnasintresse. Detta bör gälla även . Förutom översynen av de grundläggande principer i FL som jag nu har berört bör utredningen behandla några andra frågorsom har aktualiserats i olika sammanhang och som har betydelse för svensk försäkringsrörelsei framtiden. Grundtanken bakom all försäkringsverksamhet äratt åstadkomma en utjämning av olika risker inom ett större kollektiv och att därigenom lindra de ekonomiska verkningarna för individen eller företaget inom kollektivet. 1981/82:180 Bilagedel 512 ärförsäkring och vad som inte är det är dock oklar och någon legaldefinition av försäkring eller försäkringsrörelsefinns inte i den svenska lagstiftningen. Det kan diskuteras om det är försäkringsrörelsenär t,ex, ett industriföretag eller en industrikoncern inrättar ett ekonomiskt säkerhetsarrangemang för att täcka risker uteslutande hänförliga till företaget eller koncernen. I detta sammanhang bör ocksåinnebörden och lämpligheten av s.k. fronting analyseras. Med frontingavses att en direktförsäkringsgivare utfärdar och förvaltar försäkringar som återförsäkras i sinhelhet eller till större del än som ärnormalt för bolaget. Frågan om en viss verksamhet utgör försäkringsrörelseeller ej kan prövas av domstol i mål om s.k. olaga försäkringsrörelseefter åtal av allmän åklagare.Regeringen kan pröva frågan endast när ett företag sökerkoncession att driva försäkringsrörelse. Det kan finnas skäl överväga om denna ordning är tillfredsställande eller om möjlighet böröppnas för regeringen eller tillsynsmyndigheten att också utan samband med koncessionsprövningen kunna ta upp och avgöra sådana frågor. Utredningen bör överväga om en legaldefinition av försäkringsrörelsebör införas, I detta sammanhang börutredningen också ta upp den principiella frågan om sådanautbrytningar av vissa enskilda eller mindre grupper ur det större försäkringskollektivet som försäkringsbolagensriksförbund och har berört. Särlösningar eftersträvasav dem som med hänvisning till en tids gottskaderesultat anser sig kunna görakostnadsbesparingar t.ex. genom att bilda andra mindre försäkringskollektiveller själva driva någon form av specialiserad försäkringsrörelse. Utredningen bör undersöka vilka konsekvenser sådana utbrytningar och särlösningar kanha i olika avseenden, bl.a. för det storaförsäkringstagarkollektivet, och läggafram förslag till lämpliga åtgärder, om utvecklingen skulle anses kräva detta. Jag vill här erinra om att det f.n. genom ekonomidepartementets försorg utreds om sådanförsäkringsrörelse som bedrivs av s.k. captives är ändamålsenlig och utvecklingsfrämjande. Resultatet av detta utredningsarbete, sombl.a. avser att belysa de företagsekonomiskaaspekterna, kan väntas . NO tar i sin skrivelse upp frågan om principerna för försäkringsbolagens anskaffningsverksamhet. Enligt FL åligger det styrelsen och verkställande direktöreni försäkringsbolag att övervaka att anskaffning av ansökningar om försäkring sker påett sätt som överensstämmermed god försäkringssed. Regeringen får meddela närmare bestämmelserom anskaffningsverksamheten men någrasådana föreskrifter har inte utfärdats. Försäkringsbolagen har i stället träffat en överenskommelse om anskaffningsverksamheten, dens.k. anskaffningsöverenskommelsen (AÖ). NO riktar uppmärksamhetenpå vissa konkurrensbegränsande bestämmelseri AÖ som hindrar försäkringsmäklare att driva verksamhet inom branschen. NO har på grundval avett omfattande utredningsmaterial, bl.a. om vilka kostnader försäkringsbolagenhar för anskaff- 1981/82:180 Bilagedel 513 ningsverksamheten, kommit till uppfattningen att övervägande skäl talar föratt det skulle vara till fördel för försäkringstagarna om ett antal vederhäftiga försäkringsmäklarföretag med flerbolagsrepresentation tilläts etablera sig påmarknaden. Genom sin från försäkringsbolagen fristående ställningskulle mäklaren - till skillnad från ombud som representerar endast ett försäkringsbolag- med hänsyn till kundens försäkringsriskerkunna ge köpråd grundade på en bedömning av olika försäkringsbolags och andra villkor. Försäkringsmäklarna skulle enligt NO kunna bidra till eneffektivare konkurrens mellan försäkringsbolagen. som har genomförtden av NO åberopade utredningen har redovisaten motsatt uppfattning i fråga om det lämpliga i att införaett system med försäkringsmäklare i . Utredningen börmed beaktande av vad NO och försäkringsinspektionen har anfört utvärderaförsäkringsbolagens nuvarande anskaffningsverksamhet och hur At5 har verkati olika avseenden. Mot denna bakgrund och med hänsyn till erfarenheter av olika system i andra länder börutredningen pröva de frågor som NO har tagit upp, bedöma konsekvenserna av olika lösningar och läggafram de förslag som anses påkallade. I detta sammanhang bör prövas om man,utan att ge avkall på försäkringsbolagens sociala funktion,kan inskränka den för försäkringstagarna dyrbara hemackvisitionen. Det kanvara till fördel för konsumenterna om försäkringsbolagen kan använda enklare marknadsförings- och försäljningsmetoder, t.ex. genom någonform av försäkringsbutik eller försäljning överdisk i köpcentra m.m. Andra frågor somutredningen bör behandla har samband med svenskaförsäkringsbolags alltmer omfattande verksamhet utomlands och försäkringsverksamhetensökande internationella karaktär. Utredningen börkartlägga vilka problem som dennautveckling kan medföra och vilka åtgärder som kanvisa sig behövliga . Några frågorsom bör behandlas är -förutometableringsrätten m.m. som jag förut har berört-utländska medborgares rätt att förvärva aktier i svenskt försäkringsbolag och svenska försäkringsbolagsförvärv av aktier i utländska försäkringsbolag.En annan fråga gäller huruvida det är lämpligt att ömsesidigasvenska försäkringsbolag driver direkt försäkringsrörelsei utlandet. På detinternationella området pågår särskilt inom EG ett omfattandearbete som syftar till att på lång sikt göra EG-området till en enhetlig marknad i fråga om försäkring och så långt möjligt harmonisera lagstiftningenmellan medlemsländerna. Inom EG har vissetableringsfrihet skapats i fråga om skadeförsäkringsrörelse. Också på livförsäkringsområdet pågår strävanden i samma riktning. Inom OECDförekommer i mindre omfattning ettliknande arbete, som bl.a. avser ett utökat samarbete mellan tillsynsmyndigheterna. Det bör utöver vad jag har nämnt åligga utredningen att mot bakgrundav utvecklingen på det internationella fältet överväga vilka konsekvenser som kanuppkomma för svensk försäkringsverksamhet samt lägga fram förslag till åtgärder som bedöms bli aktuella. 33 1981/82. 1981/82:180 Bilagedel 514 I fråga om tillsynen över försäkringsverksamheten gäller f.n. att försäkringsinspektionens huvuduppgift äratt utöva tillsynen över försäkringsbolagen och verka för en sund utveckling av försäkringsväsendet. Inspektionen skall också följautvecklingen av och informera om pris- och konkurrensförhållanden inomförsäkringsväsendet samt föra kartellregister. Den offentliga tillsynen ochkontrollen av försäkringsanstalterna har samband med den mycket ingående reglering av försäkringsverksamheten som finns i försäkringsrörelselagstiftningen. Försäkringsbolagens verksamhet kan ocksåi vissa avseenden granskas av konsumentombudsmannen (KO) med stöd av marknadsföringslagen(1975:1418) och av NO med stöd av lagen(1953:603 om motverkande i vissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet.Konsumentverket har såvitt gäller konsumentförsäkringar inrättatett s.k. kontaktforum för försäkringsfrågor med företrädare förkonsumentverket, försäkringsinspektionen och försäkringsbolagen. Företagens soliditet har självfallet avgörandebetydelse för förmågan att infria gjorda försäkringsutfästelser. Ett väsentligtinslag i försäkringsinspektionens tillsynsverksamhet måste därför liksom vara att kontrollera försäkringsbolagenssoliditet. Kommittén bör på grundval av erfarenheter från den nuvarande soliditetsbevakningen ge riktlinjerför den framtida tillsynen såvitt gälleromfattning, inriktning och kontrollmetoder. En annan viktig del av den offentliga tillsynen bör också iframtiden vara inriktad på att kontrollera efterlevnaden avde krav som hör samman med skälighetsprincipen. Inspektionen har hittillskoncentrerat sig på att följa utvecklingen i fråga om premiernas storlek och administrationskostnaderna. Granskningenhar däremot haft begränsad omfattning i andra avseenden, t.ex. granskningav skadereglering och sådana försäkringsvillkorsom inte gäller premiesättning. En allmän kontrollav de avtalsvillkor som näringsidkarna använder i förhållande till enskilda konsumenter sker med stöd av lagen (1971:112) om förbud mot oskäligaavtalsvillkor, avtalsvillkorslagen. Utmärkandeför lagen är att marknaden övervakasav och att KO kan föratalan vid om förbud för näringsidkareatt använda avtalsvillkor som bedöms vara oskäligamot konsumenterna. Från avtalsvillkorslagen harundantagits verksamhet som står undertillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen. Dessa myndigheter har nämligen befogenhet att granska avtalsvillkor som används av de företagsom står under deras tillsyn. Försäkringsinspektionensmöjligheter att ingripa mot försäkringsvillkorhar sin grund i skälighetsprincipen enligt FL. har som jag nämndeinledningsvis föreslagit en utökad granskning av försäkringsvillkoren på konsumentområdet.Förslaget innebär att i FL skulle införas en generalklausul om att och andra försäk- 1981/82:180 Bilagedel 515 ringsvillkor skall vara skäliga och i övrigt motsvara konsumenternasintresse av ändamålsenliga försäkringar. Kommittén har emellertid inte tagit ställning till hur kontrollen skall organiseras utanhar förordat ytterligare utredning på den punkten. Under remissbehandlingen av kommittéförslaget harkritik riktats mot generalklausulen, särskilti fråga om en ändamålsenlighetskontroll. I förbereds nu ett förslag till lagstiftning på grundval av betänkandet.Efter samråd med chefen för vill jag anföra följande beträffande den av mig förordade kommitténs uppdrag såvitt avser villkorsgranskningen. Det är särskilt i fråga om konsumentförsäkringar önskvärt med en ökad granskning frånsamhällets sida av de avtalsvillkor somförsäkringsbolagen använder. En ökning av den nuvarande tillsynen torde bli behövlig, bl.a, i samband med den planeradelagstiftningen om konsumentförsäkringar. Hur villkorskontrollen på försäkringsområdetskall utformas på bör emellertid utredas av den kommitté som jag nu föreslår. Kommittén bör överväga villkorsgranskningens roll, inriktning ochintensitet. Särskilda krav bör kunna ställaspå de försäkringsvillkor som används påkonsumentområdet. Det är emellertid tveksamt om man bör gå så långt som försäkringsrättskommitténhar föreslagit och göra en prövningav villkorens ändamålsenlighet. En myndighetskontroll av försäkringars ändamålsenlighetkan bl.a. hämma konkurrensen och produktutvecklingen.I vart fall bör kontrollen inte ha karaktären av en obligatorisk förhandsgranskning. Kommittén bör i denna fråga hämta ledningfrån försäkrinqsrättskommitténsbetänkande och remissyttrandena över detta. En särskild fråga är hurvillkorskontrollen på försäkringsområdet skall utövas.Som jag förut har nämnt ingårdet i försäkringsinspektionens tillsynsuppgifter att granska försäkringsvillkorenfrån skälighetssynpunkt, medan de avtalsvillkor som används inom andra delar av konsumentområdet granskas av . Kommittén bör söka finna sådanaformer för den framtida granskningen av försäkringsvillkorenatt såväl försäkringsinspektionens som sakkunskap kan tas till vara.Enligt min mening är det en fördel om principiellt betydelsefulla fall kan prövas av domstol. En möjlighet kan vara att granskningsmyndigheten får föra talan inför . Kommittén får pröva vilka organisatoriska förändringar somi så fall krävs. Frågan om försäkringsinspektionensgranskning av försäkringsbolagens handläggning avskaderegleringsärenden har berörts bl.a. i 1974 årsstatsverksproposition med anledning av betänkandet(SOU 1972:29) Konsumentupplysning om försäkringar. Föredragandenframhöll bl.a. att enskaderegleringsgranskning av den typ inspektionen bedriver är värdefull ochatt det borde undersökas om verksamheten kunde breddas.Han förutsatte att inspektionen genomförde en översynav sin skaderegleringsgranskning i samrådmed . 1981/82:180 Bilagedel 516 översynpågår f.n. inom inspektionen. Kommitténbör ta del av resultatet av detta översynsarbete och föreslå de åtgärder som behövs för en fortlöpande och ändamålsenlig kontroll av att försäkringsföretagen tillämparen ordning för sin skadereglering som kanomfattas med förtroende från försäkringstagarnas sida. En riktpunkt bör vara att skapa garantier för att skadefall regleras korrekt och utan onödigt dröjsmål samt med hänsyntill försäkringstagarens självklara krav på en rättvisbehandling. måste beaktas önskemålet attmotverka försäkringsbedrägerier med därav följande kostnadsfördyringar förförsäkringstagarna. Kommittén bör också uppmärksamma vilka möjligheteren försäkringstagare har att få ett beslutav försäkringsbolaget omprövat, om haneller hon är missnöjd med beslutet. Det är viktigt att se till att försäkringstagarna också är informerade om de möjligheter som finns. uppgifter påkonsumentupplysningsområdet har berörts bl.a. i 1974 årsstatsverksproposition i samband med betänkandetKonsumentupplysning om försäkringar som jag nämnde. Föredraganden uttalade då att borde handha de arbetsuppgifter somkonsumentinformation om försäkringar förde med sig och att det fickankomma på verket att undersöka hur och i vilken utsträckning de i betänkandetframförda förslagen skulle genomföras.Konsumentverket och försäkringsinspektionen arbetar bl.a, inom det förut nämndakontaktforum med att på olika vägar förbättra konsumentinformationen på försäkringsområdet.RRV har i sin rapport uttalat att det finns flera skäl som talar föratt försäkringsinspektionen också i fortsättningen har en viktig roll ikonsumentupplysningsarbetet.