prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt min mening bör en självklar utgångspunkt förett nytt avgiftssystem vara alt bestämmelserna utformas så att någon väsentligrubbning i Prop.1981/82:130 180 avgiftsbelastningeninle sker för befintliga företag, räknat i fast penning- Lagrådsremiss När del däremotgäller nytillkommande företag måsle det avgöran- allmän motivering de, som jagtidigare har anfört, vara förelagels inverkan på bygdens förhållanden. Deltamedför naturligen atl man inte skall behöva vara bunden av historiskaförhållanden, storleken av nu utgående avgifter och dessas fördelning mellankraftverks- och regleringsbygder osv. när man utformar etl avgiftssystem somskall tillämpas på nya företag. Även om kritiken mot utredningens första förslagenligt min mening är något överdriven, har jag dock viss förståelse för den.Principen att låta det nya avgiftssystemet bli tillämpligt på äldre företag kanmedföra den av remissinstanserna befarade omfördelningen från reglerings- tillkraftverks-bygder. En sådan omfördelning kan emellertid undvikas med en annanövergångsreglering än den av utredningen föreslagna. Jag vill också framhållaatt det föreslagna systemet skulle medföra betydligt större avgifter förtillkommande effeklutbyggnader än det nuvarande, vilket t. ex. för Norrbollensläns vidkommande skulle innebära större framtida avgiftsuttag i Lule älv. Jag har också förståelse för kritiken motutredningens andra förslag till en ren kraftverksavgift. Den föreslagnaberäkningsgrunden är visserligen lättillämpad. Däremot ges parterna och detillämpande myndigheterna ingen ledning när det gäller fördelning avavgiftsbeloppen mellan kraftverken och förekommande regleringar m. m. Enreglering i lag av fördelningsfrågorna skulle bli krånglig. Av skäl som jagkommer all utveckla närmare senare är del också olämpligt alt ha en gemensamfiske- och kraflverksavgift (se avsnill 2.13.3). Sammanfattningsvis anser jag att utredningensförsta förslag till bygdeavgift visserligen har sina brister. Jag anseremellertid att det inte bör helt förkastas. Med vissa modifieringar som jagåterkommer till senare bör det kunna läggas lill grund för den avgift i den nyavattenlagen som bör ersätta nuvarande regleringsavgifter, såvitt avservattenföretag som prövas enligt den nya vattenlagen. I fråga om nu utgåenderegleringsavgifter fordras dock särskilda överväganden. Den nya avgiften bör ienlighet med utredningens förslag benämnas bygdeavgift. Den nya bygdeavgiften bör beräknas på grundval avfaktorer som är kända eller i varje fall lätta att bestämma som deger uttryck för företagels omfattning och därmed antyder deras inverkan påbygden. Avgiflsskyldigheten bör, som jag har antytt, begränsas tillkraftverk, vattenregleringar, vallenöveriedningar och ytvattentäkter. Vad först angår frågan om avgiftsbeläggning avvattenkraftverken vill jag framhålla att den nuvarande skyldigheten atl betalaregleringsavgift åvilar innehavarna av de strömfall som har nytta av enreglering. Avgifterna belastar alltså i första hand kraftverksägarna i detnedanför liggande vattendraget, varför regleringsavgiflen i praktiken kan sägasvara en kraftverksavgift. Jag biträder också utredningens förslag attavgiftsbelägga vattenkraftverken.I fråga om valet av en lämplig norm för avgifisberäk-ningen anser jag liksomutredningen att beräkningen bör grundas pä den effekt som kan las ut vid de ikraftverket installerade generatorerna, i fortsättningen kallad deninstallerade effekten. Som utredningen anför får deninstallerade effekten, som bestämts av utbyggnadsvattenföringen och fallhöjden,anses återspegla inte bara kraftverkets storlek utan också i viss månsambandet mellan kraftverket och de regleringar som betjänar det. Utredningendrar dock olika slutsatser av angivna samband i sina båda betänkanden rörandeavgiftsfrågan. Medan man i det första betänkandet inkluderar en avgift förkorllidsregleringar i effektavgifien men bestämmer avgiften för års- ochflerårsregleringar särskilt, föreslås i det senare betänkandet att alla typerav regleringar skall inrymmas i effektavgiften. För egen del biträder jag det första förslaget som innebäralt endast korttidsregleringar inryms i kraftverksavgiften. Korttidsregleringsker oftast vid kraftverken, och en sådan reglerings nytta och omfattningkommer lill direkt uttryck i kraftverkets storlek. Däremot är sambandet mellanårs-och flerårsregleringar och ett kraftverks effekt inte lika entydigt. Regleringarnager inte något direkt utslag i kraftverkens ulbyggnadsvattenfö-ring, när de haren sådan omfattning alt de medger en utjämning av vattentillgången mellan valåroch torrår. När det gäller avgiften för års-och flerårsregleringar ligger detnärmare till hands att utgå från magasinsvolymen. Mot atl användamagasinsvolymen som beräkningsgrund talar visserligen att denna inte direktåterspeglar nyttan av regleringen. Jag anser emellertid alt magasinsvolymenutgör en enkel beräkningsgrund som också på elt enkelt sätt anger företagelsomgivningspåverkan. Med magasinsvolym avser jag i detta sammanhang denvattenvolym som finns mellan de fastställda dämnings- och sänkningsgränserna.Om i något fall sådana gränser inte fastställs, kan volymen uppskattas efterdet magasinsutnyttjande som innefattas i de meddelade bestämmelserna ominnehållande och tappning av vatten. Jag förordar på grund av detanförda att bygdeavgiften för års- och flerårsreglering grundas påmagasinsvolymen i likhet med vad som gäller för fiskeavgift enligl 2 kap. 10§ VL. Delta medför att man också kan avgiftsbelägga vattenregleringar för någotannal än kraftändamål. I fråga om vattenöverledningar framhåller utredningen altsådana företag ofta är en fömtsättning för en lönsam kraft verksutbyggnad,varför deras nytta och omfattning i likhet med korltidsregleringarna kommertill direkt uttryck i kraftverkens storlek. Utredningen anser därför att någonsärskild bygdeavgift inte bör utgå för överledningar. Jag har samma uppfattning,såvitt gäller överledningar för kraftändamål. Vallenöveriedningar kanemellertid också förekomma för att tillgodose något annat än kraftändamål ochde kan vara av mycket ingripande natur. Man bör därför ha möjlighet all genomen särskild avgiftsbeläggning av sådana överledningar Prop.1981/82:130 182 anpassaavgiften lill överledningens inverkan på den omgivande bygden. Jag föreslär därför atlvattenöverledningar för annat än kraftändamål av- allmän motiveringgiftsbeläggs särskilt. I likhet med vad som gäller enligt 2 kap. 10 § VL böravgiften beräknas med utgångspunkt i den vattenmängd per tidsenhet som högstfår överledas enligl meddelat tillstånd. Vad slutligen beträffar ytvattenläkter bör dessakunna avgiftsbeläggas oavsett ändamålet med vattentäkten. Avgiften bör i likhetmed vad jag har föreslagil för vattenöverledningarna beräknas med utgångspunkti den vattenmängd per tidsenhet som högst får tas ut enligt meddelat tillstånd. När det gäller den närmare bestämningen avbydeavgifternas storlek bör en uppdelning ske i avgiflsenheter i enlighet medutredningens förslag. För kraftverk bör alltså fastställas en avgiftsenhet somomfattar ett visst antal kilowatt (kW). Liksom f. n. gäller i fråga omfiskeavgifter enligl 2 kap. 10 § VL bör avgiftsenheten för vattenregleringarmotsvara en viss del av vattenmagasinets volym saml för vattenöverledningaroch vattentäkter en viss vattenmängd . Som jag har nämnt har utredningen avsettalt det nya bygdeavgiftssystemet skall medföra samma totala avgifter somnuvarande system. De avgiftsenheter som vid utredningens beräkningar visade sigbäst motsvara den nuvarande avgiftsnivån utgjorde enligt utredningens förstaförslag för vattenkraftverk 6 kW installerad effekt intill aveffekten vid medelvattenföring och 12 kW för installerad effekt därutöver.Enhetsstorleken föreslogs alltså bli större för s.k. toppeffekt, eftersomvarken kraftverkets ekonomiska fömtsätlningar eller dess inverkan på bygdenstår i en annars antagen relation till utbyggnadseffekten, när utbyggnadsvattenföringenär extremt hög till följd av goda möjligheter lill korttidsreglering. Som jag har framhållit tidigare anser jag att manvid bestämmandet av avgiftsenheternas storlek för nya företag inte skall behövavara bunden av storleken av nu utgående avgifter. I stället bör man strävaefter alt utforma avgiftsenheterna pä ett så lällberäknat sätt som möjligt. Meddessa utgångspunkter finner jag att avgiftsenhelen för vattenkraftverk börvara 10 kW installerad effekt. Jag biträder dock utredningens förslag om enutökad enhetsstorlek vid toppeffekt. Den angivna avgiftsenheten bör därför endastgälla intill av effekten vid medelvattenföring. För effekt därutöver börvarje avgiftsenhet utgöra 20 kW. För att undanröja den tveksamhet som har kommitlill uttryck vid remissbehandlingen om vad som skall förstås med deninstallerade effekten vill jag framhålla att därmed avses den installeradegeneratorns märk-effekt. I fråga om vattenreglering finner jag att de avutredningen föreslagna avgiftsenheterna kan tas som utgångspunkt. För att uppnåöverensstämmelse med den höjning från 6 och 12 kW fill 10 resp. 20 kW som jagnyss har föreslagit beträffande kraflverksavgiflen bör avgiftsenhelen vara en magasinsrymdav 25000 m' intill rymden 100 miljoner m', 50000 m' för den ytterligare rymdenintill I 000 miljoner m"* och 100000 m' för rymden därutöver. De jämkadeavgiflssenheterna för slörre regleringsmagasin ansluter i princip till vad somenligt 2 kap. 10 § VL gäller för fiskeavgifter. För de allra störstaregleringarna har avgiften per magasinsenhet ytterligare reducerats, eftersomregleringens marginella inverkan får antas avta när man närmar sig de högstamagasinsvolymerna. För ytvaltenläkler och för vallenöverledningar för någolannal än krafländamål bör avgiftsenhelen, i överensstämmelse med vad somgäller i fråga om fiskeavgift enligt 2 kap. 10 § VL, utgöras av varje mVsvatten som högst får ledas bort. Som jag har anfört tidigare bör man vid bestämmande avavgiftens storlek la hänsyn till den slörre eller mindre förändring avvattenförhållandena som företaget orsakar samt den slörre eller mindreolägenhet som företagel medför för den omkringliggande bygden. Förvattenöveriedning-arna och vattenläkterna bör hänsyn las till varaktigheten avöverledningen eller uttaget . Även fördel för bygden börbeaktas. Däremot bör hänsyn inte längre tas till kostnaderna för och båtnadenav företaget, eftersom sådana hänsynstaganden kan leda till orättvisor ochojämnheter i tillämpningen. Medan avgiftsenheterna kan fastställas på grundval avobjektiva kriterier, måste man alltså acceptera atl hänsynstagandet tillförelagets omgivningspåverkan lämnar ett visst utrymme för skönsmässiga bedömningar.Sådana bedömningar görs inom ramen för de latituder inom vilkanuvarande fiske- och regleringsavgifter varierar. Utredningens förslag innebärockså att de nya avgiftsenheterna anknyts till sådana avgiftslatituder. anser att avgifterna med nuvarande syslembestäms inom alltför vida gränser. För att man skall få ett enklare system somger mindre utrymme för skönsmässiga bedömningar föreslår hovrätten all maninför tre latiludklasser, där den första klassen bör omfatta företag med enliten till måttlig inverkan, den andra klassen bör omfatta företag med enmåttlig lill stor inverkan samt den tredje klassen bör omfatta förelag med inverkan på bygden. Enligt hovrättens förslag skulle klass I motsvara 4-6kronor per lurbinhästkrafl i den nuvarande latituden, klass 2 ochklass 3 . Jag delar hovrättens uppfattning alt det nuvarandesystemet ger alltför stort utrymme för skönsmässiga bedömningar. Visserligenkan elt system där man har att välja mellan några få klasser medföra vissatröskeleffekter men jag anser alt fördelarna med elt sådant system överväger;Jag biträder därför förslaget om en klassindelning, där varje klass motsvarasav etl enda avgiftsbelopp. En sådan ordning kan väl inlemmas i detavgiftssystem som jag kommer alt föreslå i det följande. Enligl vad jag kommeratl närmare utveckla förordar jag nämligen ett system med en successivanpassning till förändringarna i penningvärdet av såväl de i lagen angivna Prop.1981/82:130 184 avgiftsbeloppenför varje avgiftsklass som de utdömda avgifterna. melinnebär alltså alt lagens avgiftsbelopp kan komma atl justeras åriigen allmän motivering med hänsyn till penningsvärdeförändringen, medan däremotrelationen mellan avgiftsbeloppen i de olika klasserna alltid kommer att varadensamma. Enligt min mening bör man i undantagsfall kunna tasärskild hänsyn fill att ett företag förorsakar skador eller olägenheter avmindre allvarlig natur eller är lokaliserat till en avsides belägen trakt.Detta åstadkoms lämpligast genom att antalet avgiftsklasser bestämts till fyra,där den lägsta klassen skall tillgodose detta önskemål. På grund av det anförda föreslår jag atl VL:ssystem med avgiftslatituder ersätts med fyra avgiftsklasser, där den lägstaklassen avser förelag med en liten vatten- och bygdepåverkan, nästa klassföretag med en måttlig påverkan, den tredje klassen företag med en störteinverkan och den högsta klassen företag med en mycket stor inverkan. Som jag har förordat fidigare bör vid inplaceringeni avgiftsklass av vattenöverledningar och vattentäkter hänsyn las till den fidunder vilken bortledningen avses ske. Skillnad bör alltså göras mellan ä enasidan en bortledning som avses ske endast något enstaka gång och åandra sidan en bortledning som sker konfinuerligt . Enligl vad jagockså har anfört bör fördelar för bygden genom företaget beaktas. Däremot börhänsyn inle las lill kostnaderna för och båtnaden av företaget. Jag övergår nu till frågan om hur man skallbestämma storleken av del avgiftsbelopp som enligt den nya vattenlagen börgälla för varje avgiftsklass. Vid denna diskussion kan det vara naturligt atlman som utgångspunkt tar de belopp som ingår i den nuvarande avgiftslalituden.Denna har senast fastställs genom lagändring . 1 VL låg avgiftslatituden länge mellan och 3kronor per turbin-hästkraft. Efter lagändringar , åren1955,1959 och 1974, har latitudens gränsvärden höjts och är nu 4 resp. 12kronor. Genom höjningarna skedde bl. a. en försiktig anpassning tillförändringarna i penningvärdet. Vattenlagsulredningen har i sitt slutbetänkandefrån lagt den nuvarande latituden fill grund för sin föreslagnabygdeavgift. Enligl utredningen är denna latitud tilllagen med sä vidamarginaler att någon ytterligare anpassning till ändringarna i penningvärdetinte behövs. Enligt min mening kan man emellertid inte bortsefrån att penningvärdeförändringen har fortgått även efter den senastelafitudändringen . Om man utgår från det konsumentprisindex som gälldeden och som kan antas ha varit det senast kända dålatiludändringen föreslogs och jämför det med motsvarande index den 1 januari1980, så har index ökat från 301 till 544. borde latituden dåligga mellan i mnda tal 7 och . Omman för bestämmandet av avgiftsnivån för varje avgiftsklass skulle utgå från nu gällandeavgiftsgränser, kunde det anses rimligt atl, efter justering med hänsyn tillpenningvärdeförändringen, lägga nivån för klasserna 2 och 4 vid den undreresp. För klasserna I och 3 skulle bestämmas en lägreresp. Emellertid måste avgiftsnivån påverkas av bl. a. delförhållandel atl avgiftsenheterna för vattenkraftverk och regleringar enligtmitt förslag är andra än enligt utredningsförslaget. För valtenöverledningaroch vattentäkter är avgiftsenhelen m'/s inte jämförbar med enheterna för kraftverkoch regleringar. Avgiftsnivån för överledningar och takter bör ligga högre änför de andra två företagstyperna. Som jag skall beröra i det följande inverkaräven andra faktorer på frågan om bestämmande av avgiftsnivån. En särskild fråga är hur man skall ta hänsyn tillde förändringar som inträffar i penningvärdet, sedan avgiften en gång harfastställts. En sådan anpassning kan åstadkommas på olika sätt. Den hittillsfillämpade metoden innebär att man genom lagändringar ändrar avgiftslalituden medhänsyn till inträffade penningvärdeförändringar och att man sedan jämkarfastställda avgifter genom all placera dem på samma nivå i den nya, högrelatituden. I det av mig förordade systemet skulle då i stället för latitudenavgiftsbeloppet för resp. avgiftsklass ändras. Vid omprövning kan då lashänsyn lill en sådan beloppsändring genom att avgiften bestäms efter det nyaavgiftsbeloppet som gäller för avgiftsklassen. En annan lösning är attindexreglera den en gång utdömda avgiften, och en tredje möjlighet är altindexreglera både avgiftsbeloppet för avgiftsklassen och den utdömda avgiften. Etl indexreglerat avgiftssystem skulleotvivelaktigt innebära etl smidigt och säkert sätt att anpassa avgifterna tillförändringarna i penningvärdet. En fördel med ett sådant system blir, förutomatl avgiften blir värdebeständig, alt de återkommande omprövningarna blirobehövliga utom för de förmodligen ganska sällsynta fall då erfarenheterna avföretagets inverkan föranleder en ändrad avgift. Mot bakgmnd av det sagda förordar jag att de nyabygdeavgifterna inflalionsskyddas genom etl indexsystem. Jag har tidigareredovisat två alternativa system. Det ena innebär atl enbart den en gångutdömda avgiften indexregleras och alltså anpassas lill förändringarnai penningvärdet. Systemet har emellertid den nackdelen att någon motsvarandeändring inle sker av det i lagen bestämda avgiftsbeloppet, varför avgiftenefter hand inte kommer att stå i någon rimlig proportion till.senaretillkommande företag, för vilka avgiften bestäms i samma avgiftsklass. För attmotverka denna konsekvens krävs återkommande höjningar av beloppen i varjeavgiflsklass genom lagändringar. Härigenom kvarstår en av nackdelarna med nugällande system. Jag föreslår i stället alt avgiftsbeloppet i varjeavgiftsklass indexregleras och anpassas till förändringarna ipenningvärdet. Avgiften bör utgå och i enlighet med vad jag harförordat tidigare beräknas efter ett visst antal avgiftsenheter multipliceratmed detta indexreglerade avgiftsbe- Prop.1981/82:130 186 lopp.Avgiften kommer därigenom atl i samma mån som avgiftsbeloppet i Lagrådsremiss varje avgiftsklassanpassas till förändringarna i penningvärdet. Vid utformningen av etl inflationsskyddalavgiftssystem anser jag att det ligger närmast fill hands att anknyta fillbasbeloppet enligt lagen (1962: 381) om allmän försäkring (angående beräkningenav basbeloppet se prop. 1980/ 81:20 bilaga 4 s. 1 och bilaga 6 s. 2 samt SfU1980/81: 14). Eftersom ändringar i basbeloppets storlek tillkännages i Svenskförfattningssamling är det lätt för intressenterna atl skaffa sig kunskap omdem. Används basbeloppet som beräkningsgrund, undviker man också justeringar avavgifterna vid mindre förändringar i det allmänna prislägel. Som en lämplig utgångspunkt för den årligaändringen av avgiften bör väljas basbeloppet för december månad året närmastföre del år som avgiften avser. Eftersom basbeloppet i regel bestäms mer än enmånad , kan upplysning spridas om den ändring som iförekommande fall skall ske fr. o. m. följande år. I den nya vattenlagen bör alltså anges deavgiftsbelopp, som skall gälla för resp. avgiftsklass, uttryckt i basbelopp förallmän försäkring. Detta utgjorde för december (se SFS 1980;820). Avgiftsbeloppen bör uttryckas i vissa promille eller procent avbasbeloppet. Mot bakgrund av de faktorer som enligt vad jag harredovisat bör inverka på avgiftsbeloppens storlek förordar jag attavgiftsbeloppen bestäms enligt följande. För vattenkraftverk och valtenregleringar böravgiftsbeloppet för varje avgiftsenhet utgöra; i klass 1; avbasbeloppet i klass 2; I promille av basbeloppet i klass 3: 1,5 promilleav basbeloppet i klass 4: av basbeloppet För vallenöverledningar och vattentäkter böravgiftsbeloppet för varje avgiftsenhel utgöra: i klass 1; avbasbeloppet i klass 2; av basbeloppet i klass 3; av basbeloppeti klass 4; av basbeloppet Som jag har framhållit tidigare bör bygdeavgiftutgå bara för företag som på grund av sin storlek eller ingripande beskaffenhetkan antas ha en mera kännbar inverkan på bygdeförhållandena. Man bör också undvikaatt myndigheter och enskilda belastas med administrativt arbete som inte står iproportion till beloppens storlek. Som utredningen föreslagit bör därför avgiftinle utgå om antalet avgiflsenheter understiger ett visst antal. Utredningen har i det första avgiflsförslagetföreslagit att gränsen för avgiftsskyldigheten sätts fill 2 000 enheter. Fleraremissinstanser har ansett att denna gräns är för hög. Jag har sammauppfattning. Jag föreslår att gränsen sätts fill 500 enheter beträffandevattenkraftverk och vattenregle- ring.Denna gräns motsvarar för kraftverk en effekt av 5 megawall och förvattenreglering en magasinsvolym av 12,5 miljoner m. När det däremot gällervattenöverledningar och ytvattentäkter bör avgiftsskyldighet inträda så snartden ullagna vattenmängden uppgår till 1 mVs. Jag har tidigare förordat att avgifter förkorttidsreglering bör ingå i kraflverksavgiflen. Som framgår av vad jag nysshar redovisat kommer avgift att utgå för en minsta magasinsrymd om 12,5miljoner m. Utan en särskild bestämmelse skulle då åtskilligakortlidsregleringsmagasin komma att inrymmas under bestämmelsen omavgiftsskyldighet för reglering. Därför bör i lagen anges attregleringsavgiften endast avser års- och flerårsregleringar. Som jag har antytt tidigare bör, vid sidan av detnu förordade automatiskt verkande systemet, hänsyn kunna tas tillerfarenheterna av företagets inverkan, sedan avgiften en gång har bestämts.Utredningen har föreslagil att omprövning av avgiften skall kunna ske pågrundval av sådana erfarenheter. Jag biträder förslaget. Detta innebär attföretagel efter ansökan av kammarkollegiet eller den avgiftsskyldige skall viden sådan omprövning kunna placeras i en högre eller lägre avgiftsklass. Vidarekan det inträffa alt det ursprungligen fastställda antalet avgiflsenheter pågrund av nya omständigheter inte alls överensstämmer med de faktiskaförhållandena. Jag biträder utredningens förslag till en bestämmelse om attomprövning skall kunna ske även på denna gmnd. Möjligheten bör avse de fall dånytillkommande vattenföretag eller andra förändringar i vattenförhållandenakan föranleda en inskränkt möjlighet att utnyttja företaget. En omprövningbeträffande tillståndet kan också medföra begränsningar. Det bör emellertidvara fråga om varaktiga förändringar av omfattande natur. Däremot bör inteomprövningsmöjligheten föreligga om det avgiftsplikliga företaget på gmnd avogynnsamma tillrinningsförhållanden eller liknande tillfälliga omständigheterinte har gett avsett utbyte. Den nu förordade omprövningen bör kunna påkallasnär som helst av företagaren eller kammarkollegiet. Frågan om omprövning avavgiften bör också kunna las upp i samband med andra omprövningar beträffandetillståndet. I sådana fall behövs inte någon särskild ansökan. Vadjag har uppehållit mig vid avser endast frågor om avgifter rörandevattenföretag som prövas enligt den nya vattenlagen. Av stor betydelse är ocksåfrågan hur man skall förfara med sådana regleringsavgifter som redan nu utgårför äldre företag. Jag har tidigare framhållit att. avgiftsbelaslningen påäldre företag inle får öka väsentligt. Gällande ger dockutrymme för hänsynstagande till inträffade förändringar i penningvärdet, näromprövning sker efter det atl latituden har ändrats genom en lagändring efterföregående prövningslillfälle (se NJA 1975 s. 456). Det nuvarande systemet för avgiftsberäkning ochomprövning av avgifterna är som jag har anfört fömt behäftat med flerabrister. Prop.1981/82:130 188 inlebli tal om att bibehålla delta system för de äldre förelagen. inteheller, med hänsyn lill vad jag har anfört, göra det nya systemet allmän motivering tillämpligt på dessa företag. I stället bör man enligl minmening införa etl indexsyslem för de nu utgående avgifterna. Enligt huvudprincipen för övergångsregleringen börmål som har anhängiggjorts vid vattendomstol före den nya lagens ikraftträdandebedömas enligt äldre bestämmelser. Denna princip bör också gälla mål omregleringsavgifter.