prop · G503148 · 1981-12-31 00:00:00 — Som skäl till ursprungsmärkning har angivits att dennaskall vara till ledning för köpare vid klädinköp. Denna vägledning har storabrister då , tyget, hopfogning och efterbehandling av det färdigställdaplagget kan ha skett i annat land än i tillverkningslandet. Kvaliteten på plagget, oavsett ursprungsland, kan varahelt olika beroende på vilken tillverkare som anlitats för färdigställande avplagget. Beställarens krav på plagget har ofta beslämls genom avtal mellanbeställaren och tillverkaren och skiftar starkt från fall till fall. Detta ärockså en förklaring till varför vi icke tillmäter geografisk ursprungsmärkningnågon större betydelse för konsumenten vid klädinköp. Prop.1981/82:148 63 Ett annat viktigt konsumenlskäl för införande avobligatorisk ursprungsmärkning bottnar i delaljhandelsledets utveckling ochaktuella situation. Utvecklingen har gått mot ökat självval förkonsumenten/köparen och mindre säljpersonal för en personlig betjäning ochinformation. På klädområdet är dessutom sortimenten stora och utbudet snabbiväxlande. Naturligt nog ställs handeln inför stora utbildningskrav som det kanvara problematiskt all tillmötesgå, bl.a. med tanke på den stora andelendeltidsanställda i butikerna. Detaljhandelns personal har svårt att ifull utsträckning svara upp mot konsumenternas informationsbehov eller -krav.Än mindre i denna utveckling står givelvis konsumenten, som iköpsammanhanget icke har någon stark ställning när det gäller att skaffa sig enmångsidig information om en vara. Det gäller i hög grad frågan om varansursprung. En korrekt och konsekvent märkning av kläder med all för konsumentenönskvärd information har mot den bakgrunden blivit allt viktigare. ---- I vad----- avser de lekopolitiska skälen finnerkammarrätten det angelägetatt upprätthållandet av en viss produktionsvolym underlättas. Ursprungsmärkningkan visserligen ha en viss betydelse i detta hänseende men denna belydelse börnog ej överskattas. Betydligt viktigare torde vara att den svenskatekoindustrin kan fillfredsställa konsumenternas krav på kvalitet och prisnivåsamt att konsumenterna genom lämplig marknadsföring och reklam görs medvetna omangelägenheten av att "handla svenskt". ---- har det statliga stödet tilltekoindustrin uppgått lill ca 500 milj. kr. har del ändå visatsig svårt att upprätthålla produktionsvolym. Enligt RRV;s uppfattning ter det sig mot denna bakgrund inte särskilt välgrundat att fästa stora förhoppningar vid att en obligatorisk ursprungsmärkning märkbart kommer att förbättra den svenska tekoindustrins läge. ---- Skulle det föreligga ett intresse hos konsumenternaatt köpa svenska produkter är del också svårt att förstå att de svenskatillverkarna inte i större utsträckning redan utnyttjat della intresse i sinmarknadsföring. Förelagen är ju på intet sätt hindrade att ange ettplaggs svenska ursprung. Vad beträffar de tekopolifiska skälen kan befaras att enursprungsmärkning i vissa fall skulle kunna direkt motverka köp av svenska produkler.Åtminstone lorde detta kunna bli fallet i fråga om vissa mode- och märkesvaror,exempelvis jeans. Prop.1981/82:148 64 Bland lekopolitiska skäl framhåller utredningen attsvenska konsumenter kan tänkas vilja stödja svensk tekoindustri genom att köpa svensktillverkade kläder. Om så är fallet borde det ligga närmast till hands att svenska tillverkare på eget initiativ ursprungsmärker sina kläder, en modell som ulredningen inte närmare diskuterat. De tekopolitiska skälen är enligt utredningen attursprungsmärkning skulle underlätta för konsumenterna att solidarisera sig medsvensk tekoindustri och bidra till att målsättningen att 1978 årsproduktionsvolym bör upprätthållas kan uppnås. Tillverkningslandet bedöms av de detaljistföretag ibranschen som Handelskammaren kontaktat vara av marginell betydelse och dåendast när konsumentens val står mellan till moderiktighel, kvalitet och prislikvärdiga plagg. Del förefaller i ulredningens överväganden finnas enövertro på värdet av begreppet svensktillverkat från marknadsföringssynpunkt.En slor del av importen kommer frän tillverkare med minsl lika gott anseendefrån kvalitetssynpunkt som svenska producenter. Vissa exportländers anseendekan dessulom förutses öka inom en snar framlid. Ej heller realistiska tekopolitiska skäl talar enligtStockholms Handelskammares uppfattning för ursprungsmärkning. Handelskammarenanser, alt den marginella positiva effekt för svensk tekoproduktion someventuellt skulle bli resultatet, fullt ut kan åstadkommas genom atl svenskatillverkare på eget initialiv märker sina produkter med uppgift om i vilketland tillverkning av slutprodukt och eventuellt också material har skett. Vad beträffar utredningens ståndpunkt att allmänttekopolitiska skäl talar för en lagstiftning om ursprungsmärkning är dettydligt att målet att upprätthålla produktionsvolym inom tekobranschenbättre kan nås genom ett aktivt stöd från konsumenternas sida.Marknadsdomstolen ifrågasätter emellertid om den föreslagna lagstiftningen kanfylla någon funktion i det sammanhanget. En förutsättning härför äruppenbarligen att en uppgift om ursprungsland kan påverka konsumtionsvalel.Konsumenters köpbeteende torde dock huvudsakligen styras av andra faktorer,främst pris och kvalitet, varför det förhållandet att elt klädesplagg har eltvisst geografiskt ursprung knappast kan antas ha nämnvärd självständig betydelse.Utredningens bedömning av den betydelse som en lagstiftning omursprungsmärkning har från tekopolitisk synpunkt synes huvudsakligen varagrundad på obestyrkta antaganden och förhoppningar om etl visst beteende frånkonsumenternas sida. Det är mot denna bakgrund inte möjligt atl här finna ettbärkraftigt motiv för en sådan lagstifting. 1981/82:148 65 ---- Även från renodlat svensk tekopolitisk synpunklskulle värdet av en obligatorisk ursprungsmärkning kunna i hög gradifrågasättas. I sammanhanget har det sitt intresse att notera att företrädareför KOV på grundval av undersökningar om olika typer av märkninguttalat att ingenting säger att svenska varor generellt är bättre än utländska.Skötselmärkning däremot, som av konsumenterna överlag anses som myckel viktig,borde vara lättare att ge för de svenska tillverkarna än för de utländska ochskulle av de svenska tillverkarna i större utsträckning kunna användas som ettkonkurrensmedel. Om svenska tillverkare dessutom anser det vara ett verksamtkonkurrensmedel att upplysa om varans "svenskhet", torde de göradetta frivilligt. En sådan praxis leder lill att konsumenterna så småningomautomatiskt betraktar omärkta plagg som utländska. Del faktiska ursprunget börbutiken kunna upplysa om för dem som kan vara intresserade därav. För övrigttyder uppgifterna i utredningen (bl.a. sid. 48) på att svensktillverkade plaggredan nu i stor utsträckning är märkta, medan detta är ovanligare förimporterade. Utredningen har alltså lagt fram material som enligt NO:smening visar att varken ett renodlat konsumentintresse eller ett intresse frånsvensk sida att slå vakt om inhemsk tekotillverkning rimligen bör kunnaåberopas som skäl för en obligatorisk geografisk ursprungsmärkning av kläder.Några andra skäl har inte angetts av utredningen. Redan dessa omständigheter göratt en obligatorisk urpsrungsmärkning av kläder inte bör komma ifråga. Information om ursprungsland kan dock för vissakonsumentgrupper ses som en fördel, t.ex. för de konsumenter som vill undvikaköp av kläder från visst land liksom för dem som föredrar alt köpasvensktillverkad konfektion. skulle därför en ursprungsmärkning kunnaha en positiv effekt på svensk konfektionsindustri, ett antagande som anslutertill de tekopolitiska skäl som utredningen framlägger för ursprungsmärkning avtextilier. Enligt mening måste de tekopolitiska skälen förlagstiftningen vara helt avgörande. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar: Överstyrelsen anser alt en bestämmelse om obligatoriskursprungsmärkning av kläder skulle möjliggöra en bäitre kontroll avefterlevnaden av gällande importregleringar. Eftersom den nuvarandekrissituationen inom tekoindustrin delvis är en följd av den ökadeimportkonkurrensen, i första hand via "andra" land, skulle enförbättrad kontroll vara till fördel för svensk tekoindustri. Den förbättradekontrollen skulle således ligga i linje med statsmakternas strävanden att genombibehållande av en inhemsk produktion förbättra möjligheterna att uppnå entillfredsställande försörjning av beklädnadsvaror i kristid. Näringslivets delegation för marknadsräti: Sist och slutligen måste naturiigtvis den frågan ställasom en lagstiftning om obligatorisk ursprungsmärkning av alla kläder somsaluförs på marknaden 5 1981/82. 1981/82:148 66 överhuvud är ett ändamålsenligt medel för att stöttasvensk tekoindustri. NDM- inom vars huvudmannakrets också en mycket betydandemarknadsföringsexpertis finns representerad - finner det beklagligt att debakomliggande riksdagsdiskussionerna medfört atl utredningsarbetet kommit atlensidigt inriktas på defensiva rättsliga åtgärder (styrmedel). Sådana kan påsin höjd få en marginell verkan - och det kan dessutom befaras att de kommeratt få en verkan delvis motsatt den man vill söka uppnå. Enligt NDM:s mening är den enda hållbara strategin försvensk tekoindustri att bygga upp och hos konsumenterna förankra en preferens för svenska lekoprodukter. Detta kräver emellertid offensiva åtgärder, atl svensk tekoindustri aktivt profilerar sig hos konsumenterna. måsle enligt NDM:s mening svensk tekoindustristräva efter att i högre grad än f.n. profilera sina produkler, dvs. satsa påkreativitet i konstruktion och formgivning. NDM konstaterar alt de icke så fåsvenska förelag som inriktat sig på ett offensivt marknadsuppträdande välhävdat sig på såväl hemmamarknaden som på exportmarknader. Etl betydandeproblem är emellerlid att det skydd som den svenska rättsordningen erbjuder delinnovativt inriktade lekoföretagets nyskapade produkter är synneligenbristfälligt. Mönsterlagen fungerar dåligt eller inte alls för tekoproduklernasvidkommande - något som dessvärre i icke ringa utsträckning beror på densvenska tekoindustrins, som det nu visar sig, kortsynta agerande i samband medlagens tillblivelse. Ett omtänkande är dock här på gång i branschen. NDM villstarkt understryka vikten av att statsmakterna ulan dröjsmål och med prioritetvidtar åtgärder i syfte att skapa ett effektivt skydd för svensktekoformgivning. De tekopolitiska skälen är enligt utredningen attursprungsmärkning skulle underlätta för de konsumenter som kan tänkas viljastödja svensk tekoindustri genom atl köpa svensktillverkade kläder. Detförefaller i utredningens överväganden finnas en övertro på värdet av begreppetsvensktillverkat från marknadsföringssynpunkt. Tillverkningslandet bedöms avde detaljistföretag i konfektionsbranschen som förbundet kontaktat vara avmarginell betydelse vid konsumentens val av kläder och då endast i de fall valstår mellan till moderiktighet, kvalitet och pris likvärdiga plagg. Störredelen av importen kommer från tillverkare med minst lika gott kvalitetsanseendesom svenska producenter. Det torde dessutom i själva verket finnas storakonsumentgrupper som i fråga om vissa plagg föredrar utländska fabrikat. Dettagäller i synnerhet på de mest expansiva produkt-och marknadssegmenten, såsomjeans, som svarar för merparten av den totala svenska byxmarknaden, och spprt-och fritidskläder. Här finns också exempel på hur svenska tillverkare lillsynes medvetet tonat ner svenskheten genom alt ge kläderna märkesnamn somklingar utländskt. befarar sålunda all en obligatoriskursprungsmärkning kan innebära stora hinder för de svenska tillverkarna sominriktat sig på segment med lillverkningspotential och goda framtidsutsikter. Ej hellerrealistiska tekopolitiska skäl talar således enligt Handelskam-marförbundetsmening för obligatorisk ursprungsmärkning. De tekopolifiska skäl somutredningen anför kan fullt ut tillgodoses genom att svenska tillverkare påeget initiativ märker sina produkter med uppgift om i vilket land tillverkningav klädeslagg och eventuellt också material har skett. 1981/82:148 67 mån svensk kvalitet skulle vara överlägsen utländsk bördel ligga i de svenska tillverkarnas intresse att framhålla detta och inte enuppgift för lagstiftningsmakten. Tilltron till att konsumeterna skulle köpasvensktillverkade tekoprodukter, om de får tydlig information om alt plagg ärav svenskt ursprung, motsäges eftertryckligt av de "köp svenskt"-kampanjer,som genomförts . De flesta braschbedömare anser att dessa harvarit misslyckade och ej givit några effekter. Utredningens förslag synes bygga på två myter som saknarförankring i verkligheten, nämligen dels att kläder tillverkade i å prioriär av högre kvalitet och mer välsydda än vad som tillverkas i andra länder ochdels att ett lands produktion är entydig vad gäller olika kvalitetsfunktionersom välsyddhet, mode, passform och hållbarhet. Det fordras inte några mer omfattande studier av utbudet idetaljhandeln för att konslalera att importen till omfattarhuvudsakligen varor av kvaliteter, som mer än väl klarar varje jämförelse medsvensk produktion, men som ofta är mer prisvärd. Den effekt man av tekopolitiska skäl förefaller viljauppnå torde lika effektivt kunna åstadkommas genom att en frivilligöverenskommelse träffas om ursprungsmärkning av svensk konfektion. Med en vissinformationsinsats bör konsumenterna kunna medvetandegöras om att bara plaggmed sådan ursprungsmärkning är av svensk tillverkning. Dessa sistnämndaåtgärder kan givetvis vidtas utan att frihandelsvänliga handelspolitikkommer i vanrykte. Den svenska tekopolitiken och stödet tillkonfektionsindustrin har inriktats på stöd till producenterna utan hänsyn till marknadens krav. En omprövning av tekopolitiken behövs enligt vår mening. Det stöd som överhuvud taget bedöms erforderligt måste i första hand ges till företag som anpassar sig till marknadens krav. Förslaget om geografisk ursprungs- märkning är på intet sätt hänförligt till marknadens och därmed konsument- kollektivets krav. Det emanerar tvärtom från tillverkarnas organisationer och textilanställdas fackliga organisationer och det gehör frågan om geografisk urpsrungsmärkning fält i politiska instanser är ett utslagav den växande protekiionism som även gjort sig gällande i andra samman hang. Kravet på geografisk ursprungsmärkning grundar sig påförutsättningen att det generellt sett finns kvaliletsfördelar med svenskakläder. Så är dock inte fallet. Om ursprungsmärkning införs kommer ävenkonsumenterna alt få detta klart för sig, något som gör alt industrins och beklädnadsarbelarnasintresse ter sig svårförståeligt. 1981/82:148 68 Då andelen svenska varor på marknaden är liten kan ettannat resultat av geografisk ursprungsmärkning bli alt konsumenterna fårintrycket att det inte alls eller i mycket liten utsträckning finns svenskavaror att få tag i överhuvud taget. För vissa varutyper är så också irealiteten fallet. Detta faktum kan innebära alt konfektionsindustrin förlorarsin nuvarande på många områden positiva image bland konsumenterna. Industrinoch beklädnadsarbelarnas objektiva intresse av ursprungsmärkning ter sig ävenfrån denna utgångspunkt svårförståeligt. I fråga om vissa modevaror och märkesvaror kan mandessutom befara att geografisk ursprungsmärkning motverkar köp av i Sverigesydda kläder. Även denna aspekt gör att kraven på geografisk ursprungsmärkningär svåra att förstå, då de missgynnar de delar av den svenskakonfektionsindustrin som i sin marknadsföring anknyter fill internationellaförhållanden och teman, bl.a. genom engelska produklnamn. Svenska konfektionsindustriföretag som lyckats överlevahar ofta förlagt sömnaden till andra länder, medan design, tillskärning ochmarknadsföring legat i . får med det nu framlagdaförslaget svårare att hävda sin ställning på marknaden genom att utländsktursprung måste anges när konfektioneringen skett utomlands. Att det finns enrisk att de anställda vid dessa företag kan drabbas, är givet. Mot bakgrund av det svåra läge i vilket svenskkonfektionsindustri befinner sig, finner det förståeligt attindustrin och dess organisationer, inklusive de anställdas organisationer,önskar göra allt som är möjligt för att förmå konsumenterna att köpa svenskakläder i slörre omfattning än nu är fallet. En första åtgärd för att göra detmöjligt för konsumenterna att träffa ett sådant val är naturliglvis att märkakläderna med en uppgift om varifrån de kommer. Av den anledningen vill inte motsättasig införandet av ett märkningstvång under förutsättning att det inte ledertill betydande kostnader eller en betungande byråkrati för industrin ochhandeln eller för det allmänna och att del inle strider mot handelspolitiskaförpliktelser. Man kan här fråga sig om inte syftet alt göra det lättareför konsumenten att välja svenskt, skulle ha nåtts enklare genom en märkning avenbart svenska kläder. En sådan märkning skulle ha kunnat införas påfrivillighetens väg och en lagstiftning om tvångsmärkning undvikas. Är bestämmelser om geografisk ursprungsmärkningformellt förenliga med handelspolitiska åtaganden? Är del lämpligtatt införa sådana bestämmelser med hänsyn till de rekommendationer somutfärdats i handelspolitiska fora, hittillsvarande agerande ochframtida intresse av att agera i frågan m.m.? Om ursprungsmärkningskravinförs - hur bör det då utformas för att dess inverkan på handeln och därmedsammanhang- 1981/82:148 69 ande retaliationsrisker skall kunna minimeras? Vilka handelspolitiska implikationer kan ändå förutses? Vad gällerden första frågan kan konstaleras att varken GATT-reglerna, EFTA-konventioneneller frihandelsavtal med EG direkt förbjuder ursprungsmärkningskrav.I såväl som EFTA har man emellertid uttryckt stor tveksamhet tilllämpligheten och nyttan av alt tillämpa ursprungsmärkningskrav, dvs. deaspekter som berörs i fråga nr 2. Kollegiet har inte funnit atl det material rörandekonsumentintresset som redovisas i betänkandet ger stöd för uppfattningen altdet skulle ligga något mera betydande konsumentintresse bakom förslaget lillobligatorisk ursprungsmärkning. Samma slutsats har f.ö. också EG:s sociala ochekonomiska kommitté kommit fram till. Det enligt utredningen tungt vägande s.k.tekopoliliska motivet är tvivelaktigt från handelspolitiska utgångspunktereftersom det antyder en protektionistisk avsikt med åtgärden. Vad avserfrågan huruvida elt införande av ursprungsmärkningskrav skulle påverka Sverigesmöjligheter att angripa andra länder som tillämpar eller avserinföra krav på ursprungsmärkning ansluter sig kollegiet i och för sig tillutredningens slutsats att den föreslagna lagstiftningen inte lägger någraformella hinder i vägen när det gäher att kritisera andra länders ursprungsmärkningsbestämmelseri den mån de visar sig ha element av handelshindrande karaktär. Viktigareförefaller dock vara att kunna motverka att sådana system överhuvud tagetinförs (spridningsrisken). Enligt kollegiets mening torde dessa möjligheter ipraktiken beskäras väsentligt om man i inför ett system som man intepresenterat skäliga mofiv för. Man kan inte heller bortse från risken atlSveriges möjligheter när det gäller att - i linje med traditionella policy- i internationella sammanhang verka i riktning mot en spridning av olika sofistikeradeåtgärder med handelspolitiska sidoeffekter åtminstone delvis skulle minskagenom den föreslagna lagstiftningen. Benägenheten atl införa, bibehålla ellerutvidga bestämmelser om ursprungsmärkning i andra länder kan komma attöka om också inför sådana bestämmelser. Beträffandetredje frågan i inledningen till detta avsnitt, nämligen hur ett ursprungsmärkningssystembör vara utformat för atl minimera riskerna för motåtgärder eller kritik frånvåra handelspartners anser kollegiet alt den av utredningen föreslagna modellentorde uppfylla de krav som rimligtvis kan ställas. Riskerna för konkretamotåtgärder mpt det föreslagna systemet lorde knappast vara överhängande. Detkommer dock, även om det utformas så att dess handelshindrande effekternedbringas till ett mimimum, med stor sannolikhet att, om det införs, utsättasför kritik från andra länder främst inom och . eftersom de i sig kanuppfattas som elt avsteg från tidigare förda politik på detta område. Prop.1981/82:148 70 anser att ursprungsmärkning äratt betrakta som ett tekniskt handelshinder. Lagstiftningen såsom den ärföreslagen går visserligen att försvara. Den är dock inte i linje med enfrihandelspolitik. I sammanhanget bör påpekas att EG:s ekonomiska och socialakommitté och EG-parlamentet avvisat förslag till rådsdirektiv liknande debestämmelser som föreslagits av förevarande utredning. anser enliglden svenska delegatipnen i att krav på ursprungsmärkning i princip harlikvärdig effekt med en importrestriktion. Vissa av EG:s medlemsländer har unilateralt införtföreskrifter om ursprungsmärkning. Hänsyn bör dock tagas till de länder sominte har tvingande ursprungsmärkning av kläder, däribland flera av de länderdär svensk tekoindustri avsätter sina produkler. Utredningen anför--- att några beaktansvärdahandelspolitiska verk ningar inte behöver uppslå genom att en lagstiftning om ursprungsmärkning införs. Det förhåller sig dock så att man inom såväl som EFTA gett uttryck för en tydlig strävan att begränsa bestämmelser om ursprungsmärk ning och att slor tveksamhet visats i EFTA mol ursprungsmärkning som ett legitimt instrument för konsumentupplysning. Med tanke på frihandelsavtal med EG är det vidare av betydelse att enligl EG- kommissionens uppfattning ett krav på ursprungsmärkning i princip har en likvärdig effekt med en importrestriktion och att kommissionen anser alt det inte finns någol generellt konsumentintresse som tillgodoses genom krav på ursprungsmärkning. Härtill kommer att i ett flertal internationella sammanhang aktivt kritiserat olika slags bestämmelser om ursprungsmärk ning i andra länder. Att införa liknande regler i ler sig då inkonsekvenl och svårt att försvara. Elt bifall fill förslaget torde strida mot internafionellaåtaganden med avseende på s.k. icke tariffära handelshinder. har ihandelspolitiska överenskommelser utfäsl sig att inte införa s.k. lekniskahandelshinder, dvs. bland annat regler om varornas märkning. Undanlag gäller bl.a.regler som är nödvändiga för att skydda liv eller hälsa. Reglerna skall i vartfall vara nödvändiga för att uppnå uppställda syften och får inle användas förtäckt begränsning av internationell handel. Etl genomförande av förslagetfår dock anses medföra sådant förtäckt handelshinder som åtagit sig attundvika. Att vissa andra länder trots uttalade starka betänkligheter från EFTA,och EG tillämpar obligatorisk ursprungsmärkning av kläder kan inte varaen rimlig ursäkt för att beträda 1981/82:148 71 med sitt stora exportberoende börundvika allt som kan främja tendenser till en ny protekiionism i världshandeln.Påtaglig risk finns för att en lagstiftning om ursprungsmärkning av kläder kan"smitta av sig" på andra branscher om svenska tillverkare tror sig pådetta sätt kunna få fördelar i förhållande till utländsk konkurrens. ---- som utredningen klargör föreligger ej heller förbudvare sig i eUer eller inom frihandelsavtalet medEG. Av deundersökningar och sammanfattningar utredningen gjort framgår att inom en heldel länder krafter verkar för bl.a. tydligare ursprungsmärkning av plaggen.Detta i förening med lämpliga välutformade lagar och regler synes vara heltgenomförbara ur handelspolitisk synpunkt. Verket har senast i utredningarnaTEKO 81 PM 1981:12 och 13 framhållit nödvändigheten av att se över olikaindustripolitiska insatser och att anpassa de svenska reglerna till de olikaländer som exporterar till . instämmer också ikonstateranden som utredningens handelspolitiska experter gjort, att enursprungsmärkning utformad på det sätt som föreslås i utredningen, inte kommeratt utgöra något handelspolitiskt hinder. Förbundet vill även understryka att fioav de 17 länder som tillfrågats har eller stod i begrepp att införa någon formav ursprungsmärkning. En viktig förutsättning för KF:s ställningstagande fill förslaget om