prop · G50357 · 1981-12-31 00:00:00 — Risk föreligger att den föreslagna regeln ger upphov till"sidorättegångar" angående den eventuella obehörigheten. Enligt minmening bör övervägas en mera begränsad regel för att komma till rätta med demest flagranta fallen som går ut på att domstolen har rätt att avvisaförsvarare som på de angivna grunderna befinnes olämplig. Med en sådanbestämmelse som alltså ger möjlighet till avvisning först efter prövning i detenskilda fallet i stället för en ovillkorligt utformad obehörighetsregel gesstörre utrymme för mindre stelbenta lösningar av frågor rörande försvararensintegritet och självständighet. Med en på detta sätt utformad regel bortfalleräven behovet av dispens i särskilda fall. Om avvisning av försvarare som är advokat sker på nudiskuterade grunder anser jag att skäl inte föreligger för anmälan tilladvokatsamfundet 1981/82:57 176 jämlikt 12 kap 6§ 2 st , varför undantagbör göras från denna bestämmelse. Överåklagaren i : Jag har iprincip inte något att erinra mot de bestämmelser som tänkts införda i 21 kap RB.Utformningen av 21:3 borde dock vara tydligare för att undvika tolkningsproblem.Dessutom bör förbudet avse även annan advokat verksam på samma byrå. Länsåklagaren i län: I likhet med arbetsgruppenanser jag det viktigt att försvararen upprätthåller en självständig ochoberoende ställning i förhållande till den misstänkte. Föreslagna tillägg till21 kap 3 § och 7§ kan bidra till denna principsupprätthållande. Den föreslagna undantagsregeln i 3 § 2 st bör dock preciserasså att synnerliga skäl krävs för att medge undantag från huvudregeln. För att förbättra domstols möjligheter att förhindra attde föreslagna reglerna åsidosätts, bör även införas en regel i 21 kaprättegångsbalken som stadgar skyldighet för försvarare att till rättensjälvmant lämna upplysningar om mellanhavanden med den misstänkte, vilka intehelt saknar samband med gärningen. Åsidosättande av en sådan skyldighet kan föradvokats del väntas leda till disciplinär åtgärd. Lånsåklagaren i : Arbetsgruppens förslag omatt införa bestämmelse i 21 kap RB om viss inskränkning i rätten att varaförsvarare synes väl motiverat. Fråga är emellertid om inte det föreslagnaförbudet bör gälla även för den som t ex arbetar inom samma advokatbyrå. Om enav två kompanjoner i en avokatfirma omhänderhaft en klients affärsangelägenhetbör även kompanjonen med hänsyn till dennes personliga inlresse att värna ombyråns anseende vara jävig att omhänderha försvararskapet för klienten. Enligt arbetsgruppen bör det åvila den som erbjuds uppdragsom försvarare att själv pröva huruvida hans relationer till den misstänkte ärsålunda att han är obehörig att vara försvarare och att, om så är fallet,avböja detta. Anser han saken tveksam är han skyldig att till rätten självmantanmäla detta. Upptäcker han sedan han mottagit uppdraget av rätten att han ärobehörig att vara försvarare skall det enligt arbetsgruppens mening åliggahonom själv att ta initiativet till att anmälan göres till rätten. Den skyldighetsom enligt arbetsgruppen i detta sammanhang bör åläggas försvararen bör ocksålämpligen angivas i det föreslagna lagrummet eller i reglerna om godadvokatsed. Länsåklagaren i län: Den föreslagna ändringen i 21kap. 3 § tillstyrks såsom angelägen och nödvändig. Det synesemellertid angeläget att understryka att försvarare i tveksamma fall självmantoch möjligt anmäler förhållanden som kan påverka hans uppdrag somförsvarare. Tillägget till 21 kap. 7 § får anses påkallat inte minsttill skydd för försvararen. Ändringen tillstyrkes därför. : En försvarares uppgift är att inom ramen förgällande lagstiftning och god advokatsed tillvarata den misstänktes intressen.Detta kan innebära att viss advokat inte bör komma i fråga som försvarare medhänsyn till det biträde han tidigare lämnat den misstänkte. Försvararen börsjälvfallet inte heller gå den misstänktes ärenden i angelägenheter som harsamband med den påstådda brottsligheten. Att närmare reglera dessa frågor i lagär en närmast omöjlig uppgift, vilket inte minst arbetsgruppens förslag vittnarom. Något egentligt behov av en sådan reglering har arbetsgruppen inte hellerpåvisat. Hovrättens erfarenhet är att advokaterna agerar korrekt som försvarareinom den angivna ramen. 1981/82:57 177 reglering av detta område kan lätt bli ofullständig ochonyanserad och leda till en överdriven försiktighet från advokaternas sida. Ensådan utveckling skulle kunna medföra att försvaret bedrivs mindre effektivtoch skulle alltså i sista hand drabba den misstänkte. Hovrätten avstyrkerdärför förslaget. (majoriteten}: En försvararesförhållande till den brottsliga gärningen eller till angelägenhet som harsamband därmed får inte vara av den art att han hamnar i ett jävsliknandeförhållande till den misstänkte och dennes sak. Den föreslagna ändringen t 3 §ger en tillfrågad försvarare ett incitament till självprövning och ett skäl attavböja ett uppdrag. .Även för domstolar kan förslaget utgöra ett stöd attavvisa en föreslagen försvarare om denne på angiven grund befinns olämplig. Motdenna bakgrund tillstyrker tingsrätten den i 21 kap. 3 § rättegångsbalkenföreslagna ändringen. En misstänkt bör enligt tingsrätten kunna få biträde avsin försvarare även i ekonomiska angelägenheter som ligger utanför försväraruppdragetså länge advokaten kan lämna sådant biträde inom ramen för sund etisk advokatverksamhet. Främst mot denna bakgrund kan tingsrätten inte tillstyrka denföreslagna ändringen i 21 kap. 7 § . (minoriteten): Vad angår de av arbetsgruppenföreslagna ändringarna i 21 kap. RB känner vi oss inte övertygade om att dehar samband med gruppens arbetsuppgifter. Den allmännalämplighetsprövning som enligt nu gällande regler måste föregå varie förordnandeav offentlig försvarare eller godtagande av enskild försvarare torde rymmatillräckliga möjligheter att undvika de företeelser som de nu föreslagnalagändringarna avser att motverka. : Förslaget till ny lydelse av 21 kap. 3 § RBär utformat så att det för diskvalifikation av försvarare krävs att denne ärövertygad om otillbörligt samröre med den misstänkte. Mot förslaget i och försig finns intet att erinra. Med en bestämmelse med sådana rekvisit torde dockinte mycket vinnas. Flertalet försvarare i de mål det här rör sig om äroffentliga försvarare - dvs. Skulle en advokat ha övertygats omverksamhet av här avsett slag, torde man ha all anledning anta att han redanblivit utesluten ur och pä den grunden i praktiken är otänkbarsom offentlig försvarare. Det ter sig mot bakgrund härav och omständigheterna iövrigt önskvärt att inte heller den får vara försvarare som på sannolika skälkan antas ha hjälpt den misstänkte vid gärningen etc. DV föreslår att 21 kap. 3§ RB ändras i enlighet härmed. Förslaget till ändring av 21 kaj). 7 S RB är ägnat attinge betänkligheter. Det föreslagna tredje stycket av paragrafen är alltför lösligtformulerat för att tjäna till vägledning rörande vad som är tillåtligt för enförsvarare. Av motiveringen framgår egentligen endast att en försvarare intefår ägna sig åt olämplig hjälp åt den misstänkte. Det exempel som ges påolämplig hjälp (s. 60 y) ter sig dessutom enligt DVs mening inte i allo såuppenbart olämpligt; snarare är det mången gång helt i sin ordning attförsvararen hjälper den misstänkte utöver försvararuppdragel. De oarter förslaget avser att komma till rätta med tordekunna bemästras inom ramen för reglerna om god advokatsed och - beträffandeeventuella privata försvarare - bestämmelserna i 21 kap. 3 § 2 st. jfrt med 12kap. 5 § RB. DV avstyrker förslaget i denna del. : Enligt arbetsgruppen är detsärskilt i mål med anknytning till organiserad och ekonomisk brottslighet avvikt att försvararen garanteras en gentemot den misstänkte självständigställning. 1981/82:57 178 föreslåri sådant syfte att det i 21 kap. RB införs bestämmelser av innebörd att den somgenom råd eller på annat sätt varit den misstänkte behjälplig vid gärningeneller i angelägenhet som har väsentligt samband därmed inte får varaförsvarare, att rätten i särskilt fall kan medge undantag från denna regel samtatt den som är försvarare inte fär vara den misstänkte behjälplig i andraekonomiska angelägenheter än sådana som faller inom ramen för försvaret elleruppenbarligen saknar samband med gärningen. Domareförbundetanser i likhet med arbetsgruppen att försvararen måste, för att kunna rätlfylla sin uppgift, upprätthålla en självständig och oberoende ställning iförhällande till den misstänkte och dennes sak. Det är därför väsentligt attförsvararen ej genom samröre med den misstänkte utanför försvararuppgiftenkommer i jävsliknande situationer som är oförenliga med försvararensställning. 1 fråga om sådana fall, där försvararen under rättsförfarandetställs inför oacceptabla anspråk på biträde utanför försvararuppgiften, skulleen förhållningsregel av det föreslagna innehållet i vissa fall möjligen kunnabli ett stöd för försvararen att hävda sin integritet. att de föreslagna reglerna inte torde komma att, utöver vad somkan uppnås inom ramen för gällande regler, på något mera påtagligt sättförebygga att advokater blir inblandade i organiserad och ekonomiskbrottslighet. Ej heller eljest anser förbundet förslaget ägnat att på någotverkningsfullt sätt motverka sådan brottslighet. Såsomligger i det sagda anser förbundet att gällande regler i RB gertillräcklig grund för hanteringen av frågor om försvararens lämplighet medhänsyn till hans tidigare förbindelser med den misstänkte eller hans mellanhavandenmed denne under rättsförfarandet. Vid sidan av RB ges ytterligare ledning ibegreppet god advokatsed. Förbundet vill härutinnan peka på den i vägledanderegler om god advokatsed stadgade skyldigheten för advokat att avböja eller frånträdauppdrag om han ej obundet kan hävda uppdragsgivarens intressen (14 och 15 §§).Enligt förbundets uppfattning ger de gällande reglerna på ett annat sätt änvad förslaget synes förutsätta rätten möjlighet att från fall till fall prövaförsvararens lämplighet i aktuella hänseenden, främst då med avseende påfrågan om försvararen med hänsyn till sitt förhållande till saken kan antagasha.intresse av att hindra eller motverka dess rätta belysning. De problem somsammanhänger med den organiserade och ekonomiska brottsligheten ger givetvisdomstolarna anledning till skärpt uppmärksamhet härvidlag. Vidare vill förbundet pekapä att förslaget ej medför hinder för den som är försvarare att vara aktiebolageller annan juridisk person behjälplig i ekonomiska angelägenheter som harsamband med vad den misstänkte företagit sig. Ej heller har arbetsgruppenklargjort vad som i förslaget avses med den misstänktes ekonomiskaangelägenheter. Förslaget skulle kunna medföra tillämpningsproblem i fråga omt. ex. fackliga organisationer, där jurister och andra anställda kan biträdamedlemmar i brottmål och därmed sammanhängande ekonomiska angelägenheter. Bl.a.i dylika fall skulle förslaget kunna medföra att den misstänkte ej fick biträdeav den som vore bäst skickad att försvara honom. Pågrund av det anförda avstyrker förbundet att förslaget genomförs. Sverigesadvokatsamfund: Samfundet delar arbetsgruppens uppfattning att det är olämpligtatt någon anlitas som försvarare i fall han haft eller har samröre med denmisstänkte utanför försväraruppdraget att detta av den art att det kan inkräktapå hans självständighet gentemot den misstänkte. Av de frågor arbetsgruppendiskuterar i promemorian är i själva verket denna den enda som har praktiskanknytning till problemen med den s. k. organiserade och ekonomiskabrottsligheten. Prop.1981/82:57 179 Såvittgäller advokater som försvarare är frågan - i vidare män än arbetsgruppenantagit (se sid. 56 m) - reglerad genom de vägledande reglerna om godadvokatsed. Sålunda anges där i 14 § andra stycket att varje förekommandeomständighet "som uppenbarligen utgör hinder för advokaten att obundethävda uppdragsgivarens intressen" medför skyldighet för honom att avböjauppdraget. Denna regel är i själva verket mera långtgående än den bestämmelsesom arbetsgruppen föreslår införd i 21 kap. RB. Denangivna regeln i de vägledande reglerna förutsätter att i första hand advokatensjälv skall pröva om jäv föreligger. I allmänhet är det bara den närmastberörde som fullt ut kan överblicka de intrikata och grannlaga frågeställningarsom en jävssituation medför. De av arbetsgruppen föreslagna nya bestämmelsernai 21 kap. 3 och 7 §§ skall emellertid tillämpas även påförsvarare som inte är advokater och de avser både offentliga och privataförsvarare. Enligtsamfundets bedömande kommer åtskilliga problem att bli förknippade medtillämpningen av de föreslagna bestämmelserna. Somett skäl för sitt förslag anför arbetsgruppen önskvärdheten av att undvika atten advokat som varit den misstänkte behjälplig i tvivelaktiga transaktionersenare åtar sig uppdrag som dennes försvarare för att därigenom förskaffa sig detskydd mot att själv bli förhörd i saken som bestämmelserna i 36 kap 5 § RBerbjuder. Det där föreskrivna undantaget från den allmänna vittnesplikten måsteemellertid rimligtvis omfatta även tidigare anlitad försvarare. Om dettaantagande är riktigt nödvändiggör detta att frågan om försvararjäv enligt deföreslagna reglerna prövas innan försvarare utses. Får nämligen den misstänktetillfälle att utse försvarare för sig torde förbudet mot att höra vederbörandealltjämt kvarstå oavsett om denne senare förklarats "jävig". Enligtarbetsgruppen ankommer det i praktiken på åklagaren att bevaka att ingenanmärkning kan göras mot försvararen i fråga om de aktuella reglerna och atteljest anmäla saken för rätten. Bland annat av angivna skäl kan åklagaren haanledning att redan på ett tidigt stadium framföra synpunkter på denmisstänktes val av försvarare. Domstolen kan därigenom tvingas att ta ställningtill reglernas tillämplighet då "gärningen"ännu inte preciserats. Arbetsgruppen har inte anvisat huruvida domstolen, som idetta läge saknar underlag för självständig bedömning av frågan, skall godtaåklagarens uppgifter eller bereda den föreslagne försvararen tillfälle aftyttra sig därom. Väljes den senare vägen kan detta resultera i att denmisstänkte under ett känsligt skede av utredningen får stå utan försvararemedan åklagaren och den tilltänkte försvararen växlar argument infördomstolen. Detta skulle i sin tur i mänga fall tvinga den senare att godtapåståendet om "jäv". Mycket talar sålunda för att det i praktikenblir åklagaren som i tveksamma situationer blir bestämmande för försvararvalet,något som i vart fall från principiell synpunkt inte kan accepteras. Praktiskatillämpningssvårigheter såsom de nu exemplifierade föranleder samfundet altsom sin mening uttala att den av arbetsgruppen föreslagna regleringen avförsvararens relationer till den misstänkte inte utan vidare utredning bör ledatill lagstiftning. FöreningenSveriges Statsåklagare: Den föreslagna obehörighetsregeln i 21 kap 3 §rättegångsbalken, avseende vissa fall, då en föreslagen försvarare varit sinklient behjälplig med tvivelaktiga ekonomiska Iransaktioner, förefaller frånsåväl principiell som praktisk synpunkt diskutabel. Prop.1981/82:57 180 vederbörande advokat själv i enlighet med advokatetikenbedömer sig vara obehörig bör det ankomma på rättens ordförande att antingen exofficio eller efter anmälan av åklagare vilket bör kunna ske redan påförundersökningsstadiet - i det enskilda fallet besluta att avvisa honom. Hurskall utredningen om obehörighet bedrivas och i vilken form skall den redovisasför rätten? Vissa risker är alltid förenade med att rätten utanför huvudförhandlingtillförs sidoinformation om målet. 1 vilken utsträckning skall den presumtiveförsvararen höras, vid förhandling eller vid skriftlig handläggning? 1 vad månkan då nödvändig skyndsamhet vid pågående förundersökning eller förhuvudförhandling i mål med häktad kunna iakttagas? Dessa och andra praktiskafrågor bör noga övervägas, eftersom i detta fall den misstänktes rätt att självutse sin försvarare beröres. De föreslagna ändringarna till såväl 21 kap 3 § som 21 kap7 § RB har givits en så vid utformning att de ej tydligt avgränsar sådana jävsliknandesituationer som bör förhindras. Detta kan komma att föranleda en ojämnrättstillämpning. Reglerna kan väl intas bland de vägledande etiska reglernamen synes icke ha sådan fasthet att de bör vara bestämmande för domstols rättoch skyldighet att avvisa försvarare. Företungen åklagare: till nyabestämmelser i 21 kap RB bör förtydligas så att därav klart framgår att den i 3§ föreslagna diskvalifikationsgrunden blir tillämplig icke endast på den somvarit den misstänkte behjälplig på sätl som anges i förslaget utan även påövriga advokater vid samma byrå. Detsamma bör gälla det i 7 § föreslagnaförbudet. Även förslaget i den delen bör sålunda förtydligas. Centralorganisationen /SR: /SR instämmer i deallmänna synpunkier som där framförs fr. o. m. sid. 2, "Försvararensrelationer till den misstänkle". i : Arbetsgruppen har särskiltägnat sig ål försvarares relationer lill den misstänkte. LO tillstyrker arbetsgruppens förslag i denna del. 3 Komplettering av de vägledande reglerna om godadvokatsed Justitiekanslern: Den rekommendation som arbetsgruppenföreslagit ger uttryck för eu synsätt som i praktiken i allt väsentligt redantorde gälla. Den föreslagna regeln om att advokat i sin verksamhet intefår främja orätt är mycket vidsträckt. De handlingsmönster som arbetsgruppendärutöver behandlat i den föreslagna regeln är sådana som utan vidare fallerunder begreppet främjande av orätt. Jag ifrågasätter därför om det ärnödvändigt att i den föreslagna regeln särskilt ta upp dessa fall. På grund av det anförda anser jag att en sådan regel avgeneralklausulskaraktär som den av styrelse tillsattakommittén föreslagit är tillfyllest, om vid denna fogas en kommentar som meratydligt än förslaget från den nämnda kommittén understryker skyldigheten attinte främja klandervärda förfaranden mot det allmänna. Riksåklagaren: de vägledande reglerna om godadvokatsed har arbetsgruppen föreslagit en regel om att advokat i sinverksamhet inte får främja orätt. Enligt min mening faller de i övriga reglerangivna fallen klart under begreppet främjande av orätt och synes därför kunnautgå. Jag anser att den inom tillsatta kommitténs förslag tillgeneralklausul kan godtagas under förutsättning att man i kommentaren merapåtagligt understryker skyldigheten att hänsyn skall tas även tilldel all- 1981/82:57 181 Jag vill dock framhålla att det i realiteten tordebetyda mindre hur de etiska reglerna är konstruerade; del väsentliga är hurpraxis utbildas på området. Överåklagaren i : Arbetsgruppensförslag till komplettering av de etiska reglerna innebär i sak inte något nyttoch behov av sådan komplettering har inte påvisats. Överåklagaren i : Gruppen harrekommenderat att komplettera de vägledande reglerna om godadvokatsed. Detta förslag biträds. Det bör dock noteras att, som gruppenrefererat i 6.3.3., frågan är under behandling hos samfundet. Överåklagaren i åklagardistrikt: Vad gruppen anför belräffandede vägledande reglerna om god advokatsed föranleder likaledes i och för sig ejinvändning men åter måste påpekas att värdet av de föreslagna förtydligandenasynes begränsat. Pä samma sätt ter sig en etisk generalklausul vara utanstörre värde vid bekämpandet av den organiserade och ekonomiska brottsligheten. Länsåklagaren i län: Grundsatsen om att advokateri sin verksamhet inte får främja orätt är viktig för tilltron tilladvokatkåren. Jag delar arbetsgruppens uppfattning all en regel om detta börinföras i de vägledande reglerna om god advokatsed. Den formulering somrekommenderas synes lämplig. Lånsåklagaren i : De etiska regler, som styradvokatverksamheten, har enligt min mening, vare sig tillräcklig räckviddeller är tillräckligt tydliga för att t. ex. motverka icke önskvärdaadvokatinsatser till förmån för organiserad och ekonomisk brottslighet. Arbetsgruppen har framhållit alt praxis hosadvokatsamfundets styrelse och diciplinnämnd visat att samfundet trols avsaknadav praxis ej tvekat att gä fram "med stränghet också mot missförhållandensom riktat sig mot det allmänna". Jag har inte förmärkt någon sådanaktivitet från sida. I åtminstone ett fall har samfundetvisat en enligt min mening anmärkningsvärd passivitet. Det har gällt en person,som fåll fortsätta med advokatverksamhet, trots att åtal väcktsmot honom dels för medhjälp till grovt skattebedrägeri på mångmiljonbelopp,dels vid annat tillfälle för eget grovt skattebedrägeri. Tingsrätt har isamband med reseförbudsförhandling i båda ärendena förklarat advokaten skäligenmisstänkt för båda brotten. Skatledomstolarna har slutligt avgjort skatteärendena.Eftertaxeringar har skett och skattetillägg har utdömts. Härtill kommer attadvokaten för viss medhjälp till brott mot aktiebolagslagen dömts till böter avHögsta Domstolen. Gärningen har begåtts tillsammans med person, som sysslat medekonomisk och organiserad brottslighet. Endast sistnämnda händelse harföranlett viss mindre disciplinpåföljd från samfundets sida mot advokaten, somalltjämt är samfundsledamot. Stora svårigheter föreligger när det gäller att beskrivavad som bör vara ur etisk synpunkt godtagbart och vad som skall ansesotillåtet. Bland advokater råder delade meningar om var gränsen skall dragas. Några exempel jag mött kan kanske illustrera vissaproblemställningar. En person misstänkt för grovt skattebedrägeri frågar enadvokat om vilken ökad påföljd han kan riskera om han skaffar sig några falskafakturor för att dölja sitt brott om detta mot hans förmodan skulle upptäckas.Vissa advokater har hävdat att en sådan diskussion ger de sig inte på, enärsvaret lätt skulle uppfattas som en rådgivning. Andra har förmenat att en sådanförfrågan inneburit en begäran om upplysning angående gällande Prop.1981/82:57 182 praxis och att advokaten varil oförhindrad att t. ex.lämna svaret, att en sådan "tilläggsbrottslighet" inte nämnvärtskulle öka påföljdstiden. har förekommit fall, där den misstänkte erhållithjälp av advokat med upprättande av avtal, som använts vid bedrägeri ellerskattebedrägeri, varvid advokaten hävdat att han varit helt ovetande ombakomliggande förhållande lill avtalet, och att han endast haft ett begränsatuppdrag att sätta upp ett formellt oantastligt avtal, han har fungerat mera som"skriv-hjälp" än som juridisk rådgivare. Situationen har varit någotannorlunda än i exemplet i bilaga 3 till promemorian. Advokaten har i miltexempel, under åberopande av begränsningen i uppdraget, mer eller mindre avsiktligtunderlåtit att sätta sig in i hela ärendet. Advokaten måste i en sådansituation enligt min mening insett att handlingen av den misstänkte lätt kunnatpresenteras som bevis för att advokaten prövat ärendet ur juridisk synpunkt. En variant av invändning i samband med upprättande avolämpliga avtal har varit att advokaten sagt sig ha materiellt satt sig in iärendet, kommit fram till att konstruktionen varit tveksam och kanske kunnatvara ur skatterättslig och kriminell synpunkt angripbar. Han har därefteröverlåtit åt klienten att fatta beslut om denne likväl velat gå med på atthävda konstruktionen och, sedan klienten samtyckt, hjälpt honom med avtalsskrivningen. Vissa samfundsledamöter har hävdat att en advokat skallkunna åtaga sig ett lill själva avtalsskrivningen begränsat uppdrag medan andraansett att advokaten måste anses ha en viss plikt att undersöka vad sakenmateriellt sett gällt. Helt förkastligt måste vara att till en rådsökandeklient hänskjuta avgörandet om en dubiös avtalskonstruktion skall användas ochsedan hjälpa klienten med denna. En annan icke önskvärd form av advokatmedverkan är attadvokaten hjälper klienten att dölja ett redan begånget ekonomiskt brott t. ex.genom att upprätta skriftliga äganderättsöverlåtelser eller andra handlingarför att göra klientens handlingssätt svåröverskådligt, dock ulan att man kanpåstå att det sker för skens skull eller att handlingssättet i övrigt fränadvokatens sida är straffbart. Sådan och annan form av "efterföljandedelaktighet" framstår för mig som klart stridande mot god advokatsed.