prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Laxodlingen bidrar äventill elt lönande kustfiske. Före kraftverkens tillkomst kunde laxen ta sig upplängst till Karseforsfallen, uppströms Laholmsfallet. De relativtbegränsade, tidigare reproduktionsområdena är helt överdämda. Dessaförhållanden lär därför icke heller kunna påverkas genom en ändring i nuvaranderätt till nolltappning. 5.5Omprövning på begäran av tillståndshavare m. fl. : 15 kap. 19 8. Begärs ändring förbättre utnyttjande av vattenkraft bör de allmänna tillåtlighetsreglernatillämpas och inte bestämmelserna angående omprövning i 13 8 . - Sista meningen i första stycket synes överflödig. Vid omprövning till förmän för enskilt intresse torde någonreducering enligt 10 kap. 12 8 VLF av tillståndshavaren enligt 11 8 sammakapitel tillkommande ersättning ej ifrågakomma. Det hade under sådanaomständigheter varit av värde med en närmare analys av skillnaden mellanomprövning enligt VLF och den jämkning av meddelat tillstånd mot ersättning,som en tillståndshavare måste underkasta sig vid tillkomsten av ellkonkurrerande vattenföretag. Hovrätten för Nedre : Enskilda inlressenborde beredas möjligheter att påkalla omprövning i vidare omfattning än vadföreslagna bestämmelser medger. Lantbruksnämndeni : En intressant nyhet i lagförslaget är möjligheten förkoncessionsnämnden atl fastställa ändrade eller nya beslämmelser ominnehållande eller lappning av vatten. Sådan ändring av tappningsplan kanförväntas bli av särskilt intresse för bevattningsintressenterna i vissavallensystem. : Hänvisningen i 15 kap. 19 § sista styckettill 13 8 andra stycket torde vara riktig för det fall att ansökan göres avannan än den som vill bättre utnyttja vattenkraften i fallsträcka somtillkommer honom. Om ansökan göres för bättre utnytQande av vattenkraft börprövningen inle vara bunden av 13 8 andra stycket. 13 1981/82. Prop,1981/82:130 194 Näringslivets byggnadsdelegation: 115: 19 föreskrivs bl. a. att vatlenhushållningsbestämmelser kan förändras påbegäran av kraftverksinlres-sen för bättre utnyttjande av vattenkraften i enfallsträcka. Omnämnandet av detta intresse ter sig diskutabelt i deltasammanhang, eftersom det lorde stå klart att etl företagarintresse av deltaslag kan uppnå nödvändiga förändringar med slöd av de allmänna tillållighelsreglernai vattenlagen. Omnämnandet i detta sammanhang tillsammans med intressen som kanuppnå ersättningsfri omreglering skapar viss oklarhet, eftersom detinte är avsikten att dessa vattenrättsliga företagarintressen skall uppnå någonersältningsfri omreglering - jfr 10: 12 samt bl. 2: 15 st. 2, 2; 16, 10:1. Alt en särskild omprövningsregelupptas i 10; 15 - ersätlningskapitlet -medan omprövning i övrigt regleras i 15kap. kan vidare leda till vissa oklarheter. Vikfiga intresseavvägningsreglerfinns beskrivna i 15:13, då det gäller omprövningsinstitulet. Dessa börsjälvfallet också gälla omprövning med slöd av 10: 15. Atl bestämmelsenåterfinns i 10 kap. skulle emellertid mot den förmodade avsikten kunna tolkasså, att inlresseavväg-ningsreglerna i 15 kap. inle skulle gälla. Denna oklarhetbör undanröjas. 5.6 Återkallelse av tillstånd m. m : Enligt motiven stårdel sökanden fritt att inte begagna sig av erhållet tillstånd, vilket också är fallet enligt gällande rätt. Detta kan emellertid medföra att en sökande, som uppenbarl icke tänker utnytQa sitt tillstånd, kan hindra annan från all få tillstånd till vallenförelag under hela byggnadsfiden. Problem av detta slag har uppkommit i torrläggningsmål. Det synes lämpligt atl den som på detta sätt hindras av ett gällande, ej utnytQat tillstånd efter förslagsvis halva byggnadstidens förlopp hos fas tighetsdomsolen kan utverka att tillståndet förklaras förfallet. Del föreslagna 15 kap. 15 8 andrastycket saknar motsvarighet i VL. även om de med en vattenbyggnad förenadeservitutsrättigheterna enligt gällande rätt ansetts förfallna, om byggnaden enlängre tid varit övergiven. Frågan har emellertid aktualiserats vid fåtillfällen och domstolarna har varit ytterst obenägna att anse en vattenbyggnadövergiven s. 156). En större utbyggnad av s. k. minikraftverk,som företrädesvis skall förläggas i anslutning lill gamla dammar, och den avulredningen föreslagna intensifierade kontrollen av äldre vattenbyggnader kan medföraall frågan oftare än kommer att bli aktuell. - Enligthovrättens mening är frågor om förverkande av tillstånd enligt denna paragrafav sådan art att de bör underkastas judiciell prövning och de bör därförbehandlas i fastighetsdomstol i form av stämningsmål. Del synes befogat att vidsidan av kammark;ollegiet bereda enskilda möjlighet att väcka lalan. I sambanddärmed bör fastighetsdomstolen även äga rätt upplaga frågor enligt 16 8. Det lorde i många fall stöta päbetydande svårigheter att avgöra om ett förelag övergivits, medan del fallersig betydligt lättare alt fastställa att elt tillstånd icke utnyttjats underviss . En enklare reglering skulle således vara att uppställa endastden sistnämnda grunden för förverkande av tillståndet, i synnerhet om man redani lagtexten anger den tidrymd -förslagsvis - under vilken anläggningen ejskall ha nylQals för att ett förverkandeyrkande skall kunna bifallas. Intressetav att bibehålla övergivandel som självständig grund för förverkande redanföre utgången av ifrågavarande tidrymd synes vara ringa. Prop,1981/82:130 195 Hovrätten för Nedre : Bestämmelsen i 15 8om förbud mot fortsatt verksamhet har på s. 347 i belänkandet motiverats medanvändande av departementschefens ordalag i propositionen till ML såvittgäller motsvarande bestämmelse (23 8 ML). Utredningen har därvid inte berörtfrågan huruvida det kan finnas olikartade förhållanden som medför atl man inteutan vidare kan överföra ML:s förbudsbestämmelse till VL-förslaget. Här synesdärför föreligga ett "plagiat". Hovrätten har svårt att överblickakonsekvenserna härav. Det kan dock sägas ligga i sakens natur att miljöfarligverksamhet måsle kunna förbjudas medan däremot förbud mot fortsalt drift ochhandhavande av vissa större vattenförelag, exempelvis kraftverk ochvattenregleringar, ter sig verklighetsfrämmande. Ifrågavarande bestämmelse börsåledes ses över. Man skulle därvid även kunna uppmärksamma frågan om förbudetöverhuvudtaget har någon självständig betydelse vid sidan avförverkandebeslutet. Så blir emellertid fallel om - såsom utredningenföreslagit - straffansvar skall kunna inträda vid överträdelse av meddelatförbud. Vä.xjö tingsrätt: Tingsrätten instämmer i attbeslämmelser erfordras som kan medföra att även ett vattenrättsligt tillståndförklaras förfallet av tillståndsmyndighelen. För del fall kammarkollegiettilläggs befogenhet alt föra talan härom fordras emellertid att kollegiet visaren helt annan aktivitet än vad man gjort, när del gällt atl beivraavsteg från gällande fillstånd enligt VL. i : anserförslaget om omprövning av meddelade beslut som den principiellt viktigastenyheten i förslaget. Av andra styckel i det föreslagna lagrummet framgår dockinte om ändrad användning av elt vattenförelag inräknats bland de förutsättningarunder vilka koncessionsnämnden kan vidtaga någon av de inledningsvis nämndaåtgärderna. Som exempel må nämnas att vattnet i en damm tillhörande en kvarnfaslighetdär rörelsen nedlagts, numera används för bevattning av enfruktodling utan alt det ändrade användningssättet föregåtts av någon form avprövning. : föreslår (kap. 15 8 15)att etl tillstånd skall kunna förklaras förverkat, bl. a. när tillståndet ickeutnyttjats . Detta skulle även gälla äldre tillstånd avvattendomstol eller häradsrätt saml andra äldre dämningsrätter (övergångslagen8 17). Den föreslagna bestämmelsen kan uppenbarligen medföra rättsförluster,som kan representera ett avsevärt värde. Tillkomsten av ett minikraftverk kant. ex. vara beroende av alt etl gammalt tillstånd kan utnytQas. En bestämmelsebör därför tillfogas att tillstånd icke får förklaras förverkat, omrättighetens innehavare gör troligt atl rättigheten inom rimlig tid kommer attbegagnas. LRF:Utredningen har pekat på de olägenheter som kan förorsakas andra intressengenom att underhållet av ett vattenföretag allvarligt försummas ellerosäkerhet råder huvuvida elt förelag skall anses vara övergivet eller ej.Dessa förhållanden har beaktats i förslagets 15 kap. 15 8, enligt vilkenbestämmelse ett tillstånd kan förklaras förverkat och verksamheten förbjudas.LRF har ej någon erinran mot denna saneringsbestämmelse, som är välbehövlig,men vill i sammanhanget peka på ett annat förhållande som även bör lösas genomnågon form av omprövningsförfarande. Det finns elt flertal gamladämningsrätter för olika ändamål som ej utnyttjats . Befolkningen iområdet har anpassat sig lill rådande förhållanden. När nu intresset förexempelvis minikraftverk börjat ta fart har intresset för att utnytQa dessaäldre tillstånd ökat. Enligt gällande praxis medför elt ätempptagande av dengamla dämningen icke någon Prop, 1981/82:130 196 skyldighetför tillståndshavaren alt ersätta därvid uppkommande skador. Förbundet anseratt det är mycket otillfredsställande att sådana allvarliga förändringar avsedan lång tid rådande vattenförhållanden får ske utan hänsyn till motståendeintressen. I lagen bör. enligt LRFs mening, införas en bestämmelse om, attunder ej utnylQade dämningsrätter är förverkade. 6 Underhåll, tillsyn och utrivning : har, med tanke på det storaantalet dammar i de många vattendragen, varit anmärkningsvärt förskonat frånöversvämningskatastrofer på grund av dammbrott. - ochSvenska kraftverksföreningens medlemmar tillämpar vissakontrollrufiner (s. 203). Det synes hovrätten angeläget att även fortsättningsvisutnyttja detta kontrollsystem, som torde omfatta alla slörre dammanläggningaroch som, ulan att medföra särskild kostnad för statsverket, får anses hafungerat väl. och kraftverksföreningens störstaenskilda medlemmar har egna anställda med kompelens att kontrollera dammar,medan andra föreningsmedlemmar begagnar utomstående konsulter. Om offentligtillsyn anses önskvärd i dessa fall bör den enligt hovrättens bedömning bestå idels fastställande av erforderliga kontrollrutiner, dels avgörande av vilkaföretag som själva skall få kontrollera sina dammar och dels aukiorisation avbesiktningsmän. Offentligtillsyn av angiven beskaffenhet torde bäst utövas av en central beslutsinstans.En sådan instans med lillsynsuppgifter rörande slörre dammanläggningar (SFS 1942:335). Den består av lagfarenordförande, en representant för försvarsstaben, en för ,en för valtenfallsverket och en för kommunala och enskilda kraftföretag (SFS1944: 542). Nämnden arbetar utan fast anställd kanslipersonal och är därför enringa ekonomisk belastning för statsverket samfidigt som den genom sinsammansättning förfogar över kvalificerad sakkunskap. Om den centralaövervakningen av dammarnas säkerhet begränsas till ovan angivna uppgifter -fastställande av mtiner samt meddelande av behörighet - lorde tillsynen kunnautövas av en nämnd med lagfaren ordförande och representanter förvattenfalls-verket samt kommunala och enskilda kraflförelag. Dessutom bör ingårepresentant för en eller flera statliga myndigheter med kompetens ifråga omvattenbyggnad. Eftersom såväl krigsskyddsnämnden som den nu föreslagna nämndenskulle syssla med dammsäkerhet bör frågan om sammanslagning eller annansamordning övervägas. Den föreslagna nämnden skulle få till uppgift attbesluta om formerna för kontrollen. Dessutom bör garantier skapas för att denåsyftade kontrollen kommer till stånd, vilket lämpligen sker genom altdammägaren åläggs atl med regelbundna intervaller tillställa länsslyrelsen en ibehörig ordning upprättad kontroll- eller besiktningshandling. Om det av dennaframgår att åtgärd erfordras, bör länsslyrelsen vaka över att dammägaren inomviss tid styrker att åtgärden utförts. Vadnu sagts gäller i första hand de stora dammar som ägs av vattenfalls- Prop,1981/82:130 197 verketoch kraflverksföreningens medlemmar, men även andra dammägare bör naturligtviskunna utnytQa de auktoriserade besiktningsmännen. De dammar som ej kontrolleras på auktoriserat sättbör lämpligen kontrolleras av egna Qänstemän eller genomutnytQande av t. ex. lantbruksnämndernas vattenbyggnadstekniska erfarenhet. Imera svårbedömda fall bör, om så erfordras, även kunna utnytQaauktoriserad besiktningsman eller eventuellt ålägga dammägaren att ingiva en avsådan besiktningsman utfärdad kontrollhandling. Delföreslagna kontrollsystemet fordrar atl länsstyrelserna för register över dedammar som måste underhållas av hänsyn till allmänna och enskilda intressen.Hovrätten vill emellertid i detta sammanhang framhålla alt dammbrott i mångafall - t. ex. vid ett litet magasin uppströms en större sjö - oftaär utan betydelse. I sådana fall behövs självfallet ingen kontroll. Det nu föreslagna förfarandet med en central nämndoch auktoriserade besiktningsmän bör möjliggöra en mera likformig och teknisktbättre kontroll än kontroll enligt utredningens förslag med hela ansvaret lagtpä länsstyrelserna, vilkas Qänstemän i de flesta fall skulle få alltför.litenerfarenhet av dammsäkerhetsfrågor för all med rimlig snabbhet kunna bedömatekniskt komplicerade fall. Vad hovrätten anfört i del föregående röranläggningar av dämmande karaktär. Ulredningen föreslår atl den offentligatillsynen även skall omfatta övriga vatlenförelag. Erfarenheten visar dockicke alt en så omfattande tillsyn är erforderlig. En stor andel av allavatlenföretag står f ö. redan under tillsyn av offendiga myndigheter såsombyggnads- och hälsovårdsnämnder samt av statliga och kommunala organ såsomstatens vägverk och kommunala hamnförvaltningar. Del kan befaras altkoslnaderna för tillsynen icke skulle uppvägas av de därmed vunna fördelarna.Hovrätten avstyrker därför förslaget i vad det avser offentlig tillsyn av andraän sådana dämmande anläggningar som vid bristande underhåll kan skada allmäneller enskild rätl. Skulle emellertid 21 kap. 2 8 1 st. VLF godtas och allavattenföretag ställas under tillsyn, bör dock fillsynen över markavvattningsföretaginte utövas av länsslyrelsen ulan av lantbmksnämnden. Ulredningen anser (s. 206) det obehövligt att i VLFinföra en motsvarighet fill 13 kap. 3 och 4 88 VL (besiktning på begäran avsakägare eller anläggningens ägare). Bestämmelserna har emellerfid utnylQats iett flertal fall och sålunda fyllt ett behov som icke täcks avrättegångsbalkens allmänna bestämmelser om bevisning. Besiktningen har bl. a.ofta varit ett enkelt medel all för berörda personer dels klarlägga elt för demdunkelt förhållande och dels upplysa dem om länkbara åtgärder. Därigenom harmånga stämningsmål kunnat undvikas. Hovrätten förordar därför atl enmotsvarighet fill dessa beslämmelser bibehålls i en ny vallenlag. Hovrätten för Nedre : Del förmodasföreligga elt behov av lagsliftningsålgärder för att bättre än för närvarandetillgodose rimliga krav på underhåll och säkerhet, åtminstone såvitt avserdammbyggnader och andra dämmande anordningar. Det ligger i sakens natur atl fillslåndsmyndighetenej kan åläggas någon mera ingående teknisk granskning vid prövningen av ansökanom tillstånd. Konsekvenserna av anläggningens utförande i vad avserhållfasthet, grundläggningsförhållanden o. dyl. lorde i regel vara svåra ellerrent av omöjliga att utreda på delta stadium. Förelagaren har givetvis självintresse av atl säkerhetsaspekterna tillgodoses och från ansvaret härför kanhan under inga förhållanden befrias. Del är emellertid önskvärt att tillstånds- Prop, 1981/82:130 198 myndigheternatillförs en enhetlig teknisk sakkunskap, vilket knappast kan förväntas blifallet i del syslem för tillståndsprövning som ulredningen föreslagit. Hovrättenan.sluter sig till uppfattningen atl tillsyn ej erfordras . Förden säkerhetskontroll som fortsättningsvis kan behövas synes utöverbesiktning som föreskrivs av tillståndsmyndigheten - offentlig tillsyn i de avutredningen angivna hänseendena vara lämplig. Frågan är emellertid omtillsynsuppgiflerna skall läggas på länsstyrelserna. Utredningen har funnitdessa uppgifter kunna fullgöras av den vattenbyggnadslekniska personal somföreslagits bli tillförd länsstyrelserna för tillståndsprövningen. Hovrättenfinner att del i många fall är fråga om tillsyn av anläggningar som ej prövatsav länsstyrelse, varför det troligen blir så att erforderlig teknisk kunskap ejfinns tillgänglig inom länsstyrelserna. Alldeles oberoende av vilkenutformning del framfida prövningssyslemet kommer atl få bör enligl hovrättensmening tillsynsuppgiften såvitt avser större dammanläggningar därför ej anförtroslänsstyrelserna utan i stället förläggas till ell centralt organ medvatlenbyggnadsteknisk erfarenhet. Tillsynen skulle då få formen av en centralövervakning med avseende på slörre dammbyggnaders säkerhet. Övriga dämmandeanläggningar skulle kunna tillses genom länsstyrelsernas försorg. Därvid skulledet centrala organet kunna lillhandagå med hållfaslhelsberäkningar och annanteknisk utredning. Frågorna om en sådan myndighets organisation ochförhållande till andra, nu fungerande kontrollorgan får närmare utredas.Offentlig tillsyn av annat än dammar och Uknande vattenbyggnader är enligthovrättens mening ej påkallad. : Innan beslul fattas om offentligtillsyn över vattenföretag bör en inventering av befintliga anläggningarulföras. Sedan kan med större säkerhet beräknas hur stor arbetsbelastning enfortlöpande tillsyn skulle medföra. Tingsrätten vill i detta sammanhangunderstryka vad ulredningen anfört på sid. 206 att tillsynsmyndighetslillsynsuppgifter bör inskränkas såvitt avser dammanläggning som tillhör stateneller enskild som tillämpar kraftverksföreningens normer. I övrigt torde kunnafömtsättas atl behovet av regelbunden tillsyn frän offentlig myndighet inlekommer atl vara särskilt stort vad gäller anläggningar som väg- och järnvägsbroarsamt hamnar, vilka regelbundet underhålls av ägaren. I och för sig kan länsstyrelse utgöra lämpligmyndighet alt utöva offentlig tillsyn över vatlenföretag. Utredningens förslagfömtsätter emellertid atl länsstyrelse är lillståndsmyndighet beträffande vissavattenföretag och att tillsynsverksamheten läggs på länsslyrelsen bl. a. föratt bereda dess vattenbyggnadslekniska personal full sysselsättning. Det kansättas i fråga om man på det föreslagna sättet bör blanda samman fillståndsfrågormed frågor om tillsyn av efterlevnaden av samma tillstånd och av tillstånd avhögre myndighet. Det förefaller också tveksamt om varje länsstyrelse kanföreträda tillräcklig teknisk sakkunskap för de maktpåliggande uppgifter somtillsynen måste innefatta. Om som tingsrätten föreslår länsstyrelse inte blirtillståndsgivande myndighet måste om inte tillsynsfunktionen skall ges ålendast ett starkt begränsat antal länsstyrelser för att bereda fullsysselsättning ål erforderlig tillsynspersonal - någon annan lösning sökas. Ominte den av fingsrätten förordade inventeringen skulle utmärka ett alltföromfattande tillsynsbehov, förefaller en sådan lösning kunna vara all en centralinspektionsmyndighel inrättas, möjligen genom ombildning av krigsskyddsnämnden. Prop,1981/82:130 199 Enligt tingsrättens uppfattning bör del även ifortsättningen finnas möjlighet atl på begäran av sakägare eller anläggningsägare förordna om besiktning molsvarande vad som gäller enligt 13 kap. 3 och4 88 vattenlagen. Om sådan opartisk besiktning göres kan nämligen onödigrättegång förhindras i det alt parterna därigenom erhåller besked om anläggningenslaglighet. Umebygdenstingsrätt: Utredningen har utförligt behandlat frågan om tillsyn övervattenbyggnader för att motverka kalaslrofrisker lill följd av bristfälligkonstruktion eller eftersatt underhåll. Vad gäller konstruktion och utförandeföreslås ingen ändring i nuvarande system, där granskning av det tekniskamaterialet sker hos tillståndsmyndigheten och den färdiga anläggningenbesiktigas av särskilt förordnad besiktningsman. Däremot föreslås nu attlänsstyrelsen skall utöva tillsyn över vattenföretag av alla kategorier,närmast för atl kontrollera atl bristande underhåll ej medför risker avallvarlig art. Tingsrätten ifrågasätter om detta är nödvändigt och lämpligt.När det gäller större dammar, som kan innebära egentliga katastrofrisker,konstaterar utredningen att tillsynen närmast bör bli av pro-formakaraklär,eftersom ägarnas egna rutiner för kontroll torde utgöra fillräckliga garantierfrån säkerhetssynpunkt. Om det rör sig om för svenska förhållanden merovanliga konstruktioner, t. ex. stora valvdammar, kan det eventuellt föreliggaskäl för fillståndsmyndigheten alt förordna särskild expert att utövaintermittent kontroll. Det kan inte vara vare sig ekonomiskt rimligt ellerrekryteringsmässigl möjligt att förse varje länsstyrelse med högt kvalificeradteknisk expertis för sådana undantagsfall. En fortlöpande och systematiskkontroll av alla småanläggningar är onödig från risksynpunkt och inte värd sittpris. Enbart den inventering och kartläggning av förhållandena i vattendragoch andra vattenområden, varom utredningen talar på sid. 206 m, kräver storaarbetsinsatser och därmed kostnader. De ölägenheter och risker av mindreomfattning, som kan föreligga, kommer erfarenhetsmässigt till myndigheternas(kommuners, länsstyrelsers och, inte minst, vattendomstolarnas) kännedom genomanmälningar och förfrågningar från berörda personer. Viktigare synes vara atttillräckliga medel ställs till förfogande för en systemafisk restaurering avsmåvaltendrag. I Nortland finns en stor mängd bygdedammar, mestadels i nedlagdabiflottleder, som i många fall fortfarande används av ortsbefolkningen utansärskilt tillstånd. Skogsvårdsstyrelserna, vilka regelmässigt har förordnandesom förvaltare av nedlagda floltleder, och länsstyrelsernas naturvärdssektionerförsöker, i män av tillgängliga AMS-medel, rusta upp en del småvaltendrag ifiskels och den övriga naturvårdens intresse. Eftersom de saknar såväl egenexpertis som anslag till konsulter för nödvändig projektering, är dockresultatet blygsamt. Kommunerna och arbetsmarknadsmyndigheterna fårofta bistå med erforderliga medel. Den förhoppning, som departementschefen uttaladei proposition 1969: 104 (sid. 38), att man för återställningsålgärder inedlagda flottleder i första hand skulle la i anspråk behållning hosflottningsföreningarna, har inte på något sätt infriats. Eftersom förslaget omsärskilda flotlgodsavgifter för att finansiera återställningsåtgärderavvisades i propositionen, synes del böra ankomma på staten att ställaresurser till förfogande för restaurering av småvatlendragen. En formellinventering och kontroll av dammarnas tillstånd Qänar inget syfte, om resursersaknas för meningsfulla åtgärder. Den föreslagna bestämmelsen i 2 kap. 13 8tredje stycket VL-förslagel om vitsord för förvaltare att begära tillstånd lillåterställningsålgärder är också meningslös, om erforderliga medel förprojektering och åtgärder inte ställs till förfogande. Prop,1981/82:130 200 Jämtbygdens tingsrätt: Tingsrätten anser att om detskall finnas någon möjlighet atl i efterhand göra en sådan kontroll somulredningen synes avse så erfordras betydligt större resurser än vad utredningensynes förutsätta. För tillståndsmyndighelen kan det därför nog ej bli fråga ommer än att göra en översiktlig bedömning av den föreslagna konstruktionen avanläggningen i samband med tillståndsprövningen. Sedan arbelet färdigställtsfår sedan en besiktning av främst avbördningsanordningarna äga rum i ungefärden omfattning som sker. Tingsrätten tillstyrker utredningens förslag omregler för fortlöpande tillsyn över underhållet och handhavandet av ettvattenfpretag och däri ingående anläggningar, vilken tillsyn bör utövas avoffentlig myndighet. Tingsrätten vill emellertid ifrågasätta om ej störredammbyggnader bör kunna undantas med hänsyn till den kontroll som ändock tordeäga rum beträffande dessa (s. 200). När en erforderlig inventering har gjorts av ilandet befintliga vallenbyggnader bör frågan hur själva tillsynen av dessa ochav nya vallenbyggnader skall ordnas upptas fill bedömning. Vem som skallhandha denna fortlöpande tillsyn torde bl. a. bli beroende av hur pass omfattandetillsynen skall göras.