prop · G503103 · 1981-12-31 00:00:00 — En utdragen behandling skuUe vara särskUt kännbar för de småförsamlingarna med sjunkande skattekraft. Behovetav ett nytt utjämningssystem Somframgår av vad jag har anfört i det föregående är de nuvarande systemen förkostnadsutjämning mellan kyrkliga kommuner behäftade med åtskilUga brister. Bildandetav obligatoriska eller frivilliga kyrkliga samfälligheter kan bidra till attutjämna kostnader inom ett begränsat geografiskt område och kan där fungeratillfredsställande om skatteunderlaget inom samfälligheten är gott.Storstadsregionerna ger exempel på hur betydande personalkostnader och storainvesteringar kan bäras av församlingarna gemensamt. I ekonomiskt svagaregioner innebär emellertid en sådan lokall begränsad kostnadsutjämning intenågon tillfredsstäUande lösning för församlingarna. Denkostnadsutjämning som sker via avräkningen mellan pastoralen ochkyrkofonden är begränsad i fråga om verksamhetsområden. Den innebär altekonomiskt svagare pastorat avlastas en del av sina kostnader för prästernasoch kyrkomusikernas avlöning. Men anställning av kyrkvaktmästare ochkyrkogårdspersonal, underhåll och reparationer på församlingskyrkan och dessinventarier samt vård och drift av församlingshem o. d. medför väl så storakostnader, som församlingarna själva har att svara för och som påverkarutdebiteringen av församlingsskatt. I detta och andra avseenden kan kyrkofondeninte bidra tiU någon kostnadsutjämning. En proposition om ökat statUgtslöd till kulturhistoriskt värdefull bebyggelse kommer att läggasfram. Det stöd som där föreslås kan enbart komma sådana församlingar tillgodo,som har att svara för underhåll av kyrkor som är särskilt värdefulla frånkulturminnesvårdens synpunkt. Detstatliga skatteuljämningsbidragel är i och för sig väl ägnat att hjälpa de ekonomisktsvaga församlingarna, men genom att bidragen har låsts till de ekonomiskaförhållandena har det kommit att allt mindre svara mot aktuella behov ide kyrkUga kommunerna. Som ursprunglig bidragsgmnd använde man sig också baraav' en jämförelse mellan den enskilda kommunens skattekraft ochmedelskattekraften i riket. Vill man åstadkomma en verklig ekonomisk utjämningför sådana små kommunala enheter som församlingarna och pastoraten ofta utgör,måste man även ta hänsyn till sådana specieUa förhållanden som påverkarutgiftssidan i deras budget. Detfinns emellertid också andra förhållanden som skapar olikheter mellan 43 Skr.1981/82:103 församlingar och pastorat med i övrigt likartade ekonomiskaförutsättningar. Del II Vissa sådana förhållanden har mansärskilt uppmärksammat och försökt att komma till rätta med genom speciella åtgärder. Tillpastorat med få präster och ett stort antal församlingar kan sålunda ettsärskilt bidrag utgå ur kyrkofonden för anlitande av predikobiträden, så att enalltför omfattande sammanlysning av gudstjänster i församlingarna kan undvikas.I pastorat med betydande fritidsbebyggelse och turism kan man säsongvis fåtillgång lill extra präster, som då avlönas direkt från kyrkofonden. Om ettpastorat inom sig rymmer ell eller flera sjukhus med tillhopa mer än 1 200vårdplatser, kan en särskild komministertjänst för den andliga vården vidsjukhusen få inrättas. Till elt sådant pastorat utgår då ocksåverksamhetsbidrag ur kyrkofonden. Kyrkofonden har alltså kommit all svaraför kostnaderna för stöd av ganska skiftande slag till enskilda pastorat ellerförsamlingar. Det kan finnas skäl att överväga om inte de särskilda behov sommotiverar ett sådant stöd lika väl kan tillgodoses inom ramen för ett meraenhetligt utjämningssystem. Mot bakgrund av vad jag har anfört i det föregåendebedömer jag det vara angelägel att få till slånd ett sådant system. Jag delaruppfattningen att kyrkofonden därvid bör kunna bli ett tjänligt instrument. Den i prop. 1980/81:20 aviserade utredningen rörandekyrkofonden bör nu komma till stånd. En särskild utredare bör få i uppdrag attgöra en översyn av kyrkofondens användning som instrument för ekonomiskutjämning mellan de kyrkliga kommunerna och av det tekniska förfarandet vidavräkningen mellan dessa och kyrkofonden. Utredningen bör ha lill syfte att skapa ettutjämningssystem som är anpassat till de kyrkliga kommunernas behov. Härvid börgivetvis, liksom på den borgerligt kommunala sidan, skattekraften tillmätasgrundläggande betydelse. Som jag redan har antytt leder emellertid ett systemsom tar sikte enbart på de kyrkliga kommunernas olika skallekraft inte lillfull rättvisa. Utredaren bör därför studera möjligheterna att i ett utjämningssystemför de kyrkliga kommunerna också väga in deras i flera avseenden olika kostnadsstruktur.Del kan dock inte bli aktuellt att konstruera ett syslem som innebär att enkyrklig kommun ensidigt skulle kunna besluta om åtgärder som ledertill krav på tillskott från kyrkofonden. Å andra sidan kan man inte hellerlänka sig att införa ett system med myndighetskontroll eller en utifrån bestämdprioritering av åtgärder som det ankommer på den kyrkliga kommunen att självbesluta om. Del bör således vara fråga om kostnader som de kyrkliga kommunernasjälva i ringa utsträckning kan påverka. Utredaren bör alltså studera vilka olika faktorer som börvara avgörande för att en församling, ett pastorat eller annan kyrklig samfällighet skall få utjämningsbidrag ur kyrkofonden och om det är möjligt att väga samman dessa faktorer inom ett enkelt och praktiskt system. Om vissa särskilda ändamål inle kan inordnas i underiagel för det generella systemet, bör det undersökas om systemet kan kompletteras med speciella bidrag ur kyrko- 4 fonden för sådana ändamål.Möjligheten att använda automatisk databe- handling för uträkning av eventuella tillskott till dekyrkliga kommunerna Skr. 1981/82:103 bör också undersökas. Utredaren bör som elt alternativ också övervägamöjligheterna alt bygga vidare på nuvarande syslem med till speciella ändamålriktade stödåtgärder som betalas ur kyrkofonden. När de gäller kostnaderna för de statligt reglerade präst-och kyrkomusikertjänsterna sker redan, såsom förut har framgått, en utjämningvia kyrkofonden. Beträffande dessa kostnader bör utredas om man bör behålla dennuvarande särskilda nelloavräkningen mellan pastoraten och kyrkofonden och omdenna i så fall kan förenklas. Frågan om hur en anpassning till nuvarande ordningför taxeringsväsendet kan ske måste i så fall också utredas. 1 det föregåendehar jag även uttalat, att möjligheten att avveckla systemet medklockarboställskapilal och boställsränta bör studeras i detta sammanhang.Utredaren bör också överväga om den särskilda kostnadsutjämningen för präst-och kyrkomusikerlönerna kan ersättas av den mer generellt verkandekostnadsutjämning som översynen i övrigt bör ha till syfte. Dessa lönekostnaderskulle i så fall utgöra en komponent bland andra som kan läggas lill grund förden ekonomiska utjämningen mellan de kyrkliga kommunerna. Därvid bör dockuppmärksammas att kostnaderna i åtskilliga fall åtminstone till en del täcks avavkastningen från pastoratens präst- och kyrkomusikerlönetillgångar i form avjord eller fonder m. m. Utredaren har att utgå från att utjämningen viakyrkofonden skall finansieras genom den allmänna kyrkoavgiften. Utredaren bör alltså lägga fram förslag till riktlinjerför kyrkofondens framlida funktion och en avgränsning av dess användningsområde.De förslag som utredningen kan leda till kan innebära ändringar i lagen omkyrkliga kostnader. Till detta krävs kyrkomötets medverkan. Utredningens arbetebör därför bedrivas skyndsamt med sikte på att förslag bör kunna föreläggas eltkyrkomöte . Som en utgångspunkt för utredarens arbete gäller att deförslag som läggs " fram skall kunna genomföras inom ramen för tolalt settoförändrade samhällsresurser inom området. Även i övrigt gäller de direktiv somhar utfärdats till samtliga kommiltéer och särskilda utredare angående finansieringav reformer (Dir 1980:20). Med hänvisning till vad jag nu har anfört hemsläller jagefter samråd med chefen för budgetdepartementet att regeringen bemyndigarchefen för kommundepartementel att tillkalla en särskild utredare för frågan omkyrkofondens användning för ekonomisk utjämning mellan kyrkliga kommuner, m.m., att besluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annatbiträde åt utredaren. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar allkostnaderna skall belasta femtonde huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hans hemställan. 1981/82:103 Uppbyggnad av en oljeersättningsfond Del II EnUgtriksdagens beslut (prop. 1980/81:49,NU 1980/81:19, rskr. lOOjskaU ett nytt stödinföras för åtgärder för att ersätta olja, m. m. Syftet med stödet är attstimulera introduktion och kommersialisering av åtgärder som snabbt kan minskaoljeberoendet. Slödel skall inriktas på teknik som baseras på varaktiga, helstinhemska och förnybara, energikällor med minsta möjUga miljöpåverkan. Därmedavses teknik som grundas på bl. a. solenergi, torv, flis, biomassa eller kolsamt teknik för framställning av syntetiska bränslen eller för energiförädUngav tunga råoljor, m. m. Även vissa åtgärder inom miljöskyddsområdet som ärmotiverade från energisynpunkl skall kunna stödjas. Vadgäller villkoren för stödet skall slöd normalt utgå i form av lån med relativtförmånliga villkor. I de fall där de tekniska risker som är förknippade med enåtgärd är stora skall bidrag kunna utgå. Villkorliga lån, för vilkaåterbetalningen görs beroende av om åtgärden i fråga bUr lönsam, skall kunnages när riskerna är höga. Lån skall kunna lämnas utan att krav på särskildsäkerhet ställs. Den kommer att finansieras genom en avgift påoljeprodukter. Denna avgift skall tas ut genom alt den särskildaberedskapsavgiften för oljeprodukter höjs med . De ökade inkomsterna skaU tillföras en särskild fond, benämndoljeersättningsfonden. Medelsbehovet för den första treårsperioden beräknasuppgå lill 1 700 milj. kr. Avgiftshöjningen beräknas medföra att ca 500 milj.kr. stäUs till förfogande för stödverksamheten . Iavvaktan på att ställning tas tiU frågan om myndighetsorganisationen inomenergiområdet lämnas frågan om den föreslagna stödverksamhetens organisationöppen. För att underlätta en helhetslösning av denna fråga tillstyrkerriksdagen att en särskild kommitté tillkallas för att temporärt handhaverksamheten. Motbakgmnd av vad jag nu har anfört bör en delegation tillkallas för att t. v. hahand om stödverksamheten i avvaktan på att ställning tas till frågan om denstatliga myndighetsorganisationen inom energiområdet. Delegationensuppgift bör inledningsvis vara all utifrån de riktlinjer som anges ipropositionen upprätta en översiktlig plan för stödgivningen av verksamheten. Vid upprättandel av planen bör analyseras vilketbehov av slöd som finns för olika slag av åtgärder som kan stödjas enliglpropositionen. Delegationenbör i sitt arbete med planen utgå från den Ireårsram på 1 700 milj. kr. somskaU gälla för den nya stödverksamheten. Planen bör utformas i nära samverkanmed oljeersättningsdelegationen och programansvariga energiforskningsorgan.Planen bör vara färdigställd . Regeringen har den 17december 1981 utfärdat en förordning för stödverksamheten.Förordningen gäller från . 46 detta sammanhang framhålla att del är angelägel att delegationen isitt arbete lartill vara de erfarenheter och kunskaper som finns inom detta område vid Skr. 1981/82:103. statens industriverk och andra organ. Detta innebär bl. a.att delar av Dir. 1980:93 personalen vid industriverket bör knytas lilldelegationen och dess kansli. Delegationenskall vidare vidta åtgärder i syfte alt förbereda verksamhetens organisation,såsom att bedöma behov av personal och lägga upp redovisnings- ochuppföljningsrutiner. Delegationens verksamhet bör finansieras avoljeersättningsfonden. I avvaktan på att fonden tillförs medel bör emeUertidkostnaderna för delegationen förskottsvis bestridas från kommittéanslaget. Delegationensverksamhet avses upphöra . Medhänvisning tUl vad jag nu har anfört hemställer jag att regeringen bemyndigardet statsråd som har förordnats att föredra ärenden som rör energipoUtiken atttillkalla en delegation med högst 12 ledamöter med uppdrag att organisera ochhandha stödverksamhet enligt de riktlinjer som anges i propositionen 1980/81:49om stöd för åtgärder för att ersätta olja, m. m. allutse en av ledamöterna all vara ordförande och attbesluta om sakkunniga, experter och sekreterare åt kommittén. Jaghemställer att regeringen föreskriver alt kostnaderna för delegationenförskottsvis skall bestridas från fjortonde huvudtitelns anslag Kommittéer m.m. Vidare hemsläller jag all kostnaderna för delegationen slutligen skallbetalas från oljeersättningsfonden. Regeringenansluter sig tUl föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Departementschefen,statsrådet , anför. Genombeslut vid regeringssammanträde inrättades enäldreberedning inom för beredning av frågor som gäller deäldres levnadsförhållanden. Till ledamöter i beredningen förordnadessocialministern (ordf.), samt statssekreterarna i statsrådsberedningen,social-, budget-, utbildnings-, bostads- och arbetsmarknadsdepartementen. har därefter i sitt av godkända betänkande översocialtjänsten m. m. (SpU 1979/80:44) anfört "Pågrund av den snabba ökning av antalet pensionärer som förutses kommer arbetet med utformningen av samhällets älgärder för all tillgodose de äldres behov av omsorg, service och vård att bli en av samhällets viktigaste uppgifter . De uppgifter som förutsatts eller föreslagits för den inom tillsatta äldreberedningen kommer härigenom att få en avsevärd vidd och tyngd. Enligt utskottets mening bör 47 Skr.1981/82:103 därför dessa uppgifter på sätt som föreslås i motionerna1978/79:515 och Del II 1979/80:69 anförtros åt enpariamenlariskt sammansatt beredning," Jag förordar all den av begärda parlamentarisktsammansatta beredningen nu tillkallas. Beredningen bör ges formen av enkommitté. Till beredningen bör, förutom parlamentariker, knytas representanterför saml för () och (). Beredningens arbete skall utgå från de övergripande måloch de delmål för äldreomsorgen som har bestämts i anslutning till den nyasocialtjänstlagen. Beredningens huvuduppgift blir all behandla frågor omövergripande prioritering och samordning av samhällets insatser för de äldre.Beredningen skall inrikta sitt arbete på de områden som avser boende, omsorg,service och vård av de äldre. En utgångspunkt för arbetet skall vara att deinsatser som görs för de äldre i första hand skall underlätta för dem att levaett självständigt liv. Bostadsförhållandena och luigangen till nemhjaip arviktiga i det sammanhanget. Äldreberedningen bör vara ett forum för diskussioner ochsamråd kring frågor om samordning och prioriteringar, där även de äldresorganisationer skall beredas tillfälle alt delta. Beredningen bör särskillbeakta att de överväganden som görs utgår från ett samhällsekonomisktperspektiv. Även frågor om förberedelsen inför pensioneringen nämndesbland de uppgifter som skulle kunna behandlas av äldreberedningen.Förutsättningar bör finnas för ett ökat samarbete mellan statliga och kommunalamyndigheter, ulbildningsanslaller, fackliga organisationer,pensionärsorganisationer, studieförbund och arbetsgivare. De stora förändringar som kan väntas inom äldreomsorgenunder den närmaste framliden i fråga om organisation och arbetsmetoder ställervissa krav på utbildnings- och fortbildningsinsatserna. I propositionen nämndessom en uppgift för äldreberedningen att skaffa fram ell säkrare planeringsunderlagbeträffande tillgången på personal och behovet av utbildning. har i sitt tidigare nämnda belänkande medanledning av socialljänstpropositionen pekat på frågan om kommunala planer föräldreomsorgen som en uppgift för en parlamentarisk äldreberedning. Vidare harutskottet pekat på möjligheterna att i ökad utsträckning ta till vara de äldreserfarenheter och kunskaper i arbetet på olika institulioner och i arbetet medatt hjälpa andra äldre personer. Enligt min mening bör beredningen ocksåöverväga möjligheterna alt förbättra kontakterna mellan generationerna,exempelvis genom de äldres medverkan i arbetet i förskolor och skolor. Inom ramen för sin huvuduppgift bör beredningenuppmärksamma de frågor som redovisats ovan och som omnämnts isocialtjänstpropositionen saml socialutskottets betänkande med anledning därav. Bland äldre människor är relativt sett - och i absolutatal - många fler handikappade än bland yngre. De flesta synskadade,hörselskadade, vuxendöva och rörelsehindrade är . Handikappandesjukdomar drabbar äldre än yngre personer. Inriktningen och utformningenav handikappålgärderna måste även fortsättningsvis anpassas så att insatsernakommer äldre handikappade till nytta. Jag finner det angelägel att beredningenuppmärksammar dessa frågor, liksom alt sambandet mellan äldre människors hälsa och kostvanor belyses. FN harbeslutat att hålla en världskonferens om äldrefrågor. Skr.1981/82:103 Beredningen bör svara för de förberedelser som från svensk sidaerfordras Dir. 1980:93 inför konferensen. Beredningen bör lämpligen bedriva sitt arbete iarbetsgrupper. Till dessa grupper kan knytas experter från olika områden. Beredningen bör i sitt arbete samråda med utredningen om pensionärernassysselsätlningsförhållanden (A 1979:02) samt med berörda myndigheter ochorganisationer. Beredningen bör säledes i sitt arbete bl. a. utgå från destudier av olika frågor som berör de äldre som har utförts inom ramen försocialstyrelsens äldreomsorgsprogram. Jag har i dessa frågor samrått med chefen förbostadsdepartementet samt statsrådet . Med hänvisning lill vad jag nu anfört hemstäUer jag att regeringen bemyndigar mig att tillkalla enparlamentarisk äldreberedning med högst fem leldamöter, att utse en av ledamöterna att vara ordförande, alt besluta om sakkunniga, experte, sekreterare och annatbiträde åt kommittén. Vidare hemställer jag att regeringen beslutar altkostnadema skall belasta femte huvudtitelns kommilléanslag. Regeringen ansluter sig till föredragandens övervägandenoch bifaller hennes hemställan. 49 4 1981182 I saml. Direktiv som inte har redovisats i kommitté- Skr. Specialistutbildning i av läkare från utvecklingsländerm. TiUsocialdepartementet har i olika sammanhang kommit in förfrågningar ommöjligheterna att anordna utbildning i av sjukvårdspersonal frånutvecklingsländer. Främst gäller förfrågningarna specialistutbildning avläkare. Utfrånsåväl aUmänpoUtiska som handels- och bislåndspolitiska utgångspunkter börmöjligheterna undersökas att tillmötesgå dessa önskemål i första hand vadgäller specialistutbildning av läkare. Bl.a. med anledning av att den svenska specialistutbildningen är reglerad ochdimensionerad i första hand för inhemska behov, förordar jag att de frågor somsammanhänger med anordnandet av sådan utbildning i för utländska läkarebelyses genom en offentlig utredning. En särskild utredare bör tillkaUas fördetta ändamål. Blandde områden som bör belysas närmare vill jag nämna frågan om vilket utrymme somfinns inom svensk sjukvård och vårdutbildning för utbildning av utländskaläkare varvid det tänkbara antalet utbildningsplatser bör redovisas såvältotalt som för enskilda medicinska specialiteter. Vidare bör belysas juridiskafrågor i samband med utövningen av läkaryrket i under utbildningstidensamt frågor som sammanhänger med Organisation och lokalisering av verksamheten.Frågan om i vilken utsträckning och för vilka specialiteter som kunskaper isvenska språket erfordras Uksom frågan om alternativa utbildningsnivåer och dedärmed sammanhängande frågorna om formell kompetens efter genomgångenutbildning bör också utredas. Det är av vikt att negativa återverkningar påreguljär svensk läkamtbildning och sjukvård kan undvikas och denna aspekt måstedärför ägnas särskild uppmärksamhet. Förutsättningarnaför att anordna kvalificerad vidareutbildning i även för andrapersonalkategorier inom sjuk- och hälsovårdssektorn än läkare bör ocksåbelysas. Enfråga som nära anknyter till olika typer av specialistutbildning i gällermedverkan i alt anordna sådan utbildning i respektive samarbelsland. De problemsom sammanhänger med rekrytering av svensk personal för undervisnings- ochhandledarändamål i andra länder bör därför även översikdigt tas upp. (Se ävenSOU 1980:38.) Somen utgångspunkt för utredningens arbete skall gälla att alla förslag 51 Skr.1981/82:103 som läggs fram skall kunna genomföras inom ramen för oförändraderesurser Del II inom det område som förslagen avser. Det innebäratt om kostnadskrävande förslagläggs fram måste visas hur förslagen kan finansieras inomutredningsområdet. Även i övrigi gäller de dirketiv som utfärdats tUlkommittéer och särskilda utredare angående finansiering av reformer (Dir1980:20). Detförutsätts att ifrågavarande utbildning kan bedrivas med full kostnadsläckningfrån de länder som utnyttjar den och utredningens förslag får därför inlemedföra ökade kostnader för staten eller sjukvårdshuvudmännen. De ekonomiskakonsekvenserna av de förslag som läggs fram skall därför belysas särskUt. Utredningsarbetetbör bedrivas skyndsamt. Den särskilde utredaren bör samråda med berördamyndigheter. Utredaren bör vidare informera berörda personalorganisationer omarbetet och bereda dem tillfälle att framföra synpunkter. Medhänvisning till vad jag nu har anfört hemställer jag alt regeringen bemyndigarmig atttillkalla en särskild utredare med uppdrag all utreda de frågor somsammanhänger med speciaUstutbildning i av läkare från utvecklingsländerm. m. och föreslå hur en sådan verksamhet kan organiseras, attbesluta om sakkunniga, experter, sekreterare och annat biträde ål utredningen. Vidarehemställer jag all regeringen föreskriver alt kostnaderna för utredningsarbetetskall belasta femte huvudtitelns kommilléanslag. Regeringenansluter sig lUI föredragandens överväganden och bifaller hennes hemställan. Tilläggsdirektiv för kommittén (Jo 1979:03) om organisationoch flnansiering av djurens hälso- och sjukvård Departementschefen,statsrådet , anför. Kommittén(Jo 1979:03) om organisation och finansiering av djurens hälso- och sjukvårdtillsattes . Enligt sina direktiv har kommittén bl. a. till uppgiftatt lämna förslag om organisation av djurens hälso- och sjukvård. En fråga sombör tas upp i detta sammanhang är den regionala samordningen av olikaaktiviteter inom djurhälsoomrädel och inom husdjurssektorn i övrigt. a. utöva tillsyn över den allmänna hälso- och sjukvården bland husdjuren. Länsveterinären är chef för länsveterinärorganisationenmen också tjänsteman hos . sistnämnda rollen svararlänsveterinären för att vad som föreskrivs om 52 livsmedelskontrollen, djurskyddet och epizootibekämpandet iakttas. Detcentrala ansvaret för djurens hälso- och sjukvård åvilar lantbrukssly- Skr.1981/82:103 relsen. Det kan därför finnas motiv för att motsvarande regionalaansvar - Dir 1981:3 som ett alternativ till nuvarande ordning - läggs pålantbruksnämnderna som bl. a. har uppgifter rörande personaladministrationenför distriktsveterinär-organisationen och svarar för husdjursrådgivning m. m.Enligt min mening bör kommittén därför undersöka fördelar och nackdelar meddelta alternativ i förhållande lill nuvarande ordning samt hur personalbehovetskulle komma att påverkas. Utredningen bör därvid beakta de konsekvenser somdelta medför i fråga om de uppgifter som länsveterinären fullgör som tjänstemani . Medhänvisning till vad jag har anfört hemställer jag att regeringen beslutar omtilläggsdirektiv i enlighet med vad jag har förordat. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och bifaller hans hemställan. Etiska, humanitära och sociala frågor m. m. kringhybrid-DNA-tekniken Chefenför , statsrådet , anför: beslutade den 13december 1979 om riktlinjer för kontroll av hybrid-DNA-teknikens användning(prop. 1979/80; 10, SoU 1979/80:18, rskr 1979/80:107). Som en följd av dettabeslut inrättades en delegation för hybrid-DN A-frågor vidarbelarskyddsslyrelsen fr. o. m. . Delegationen har tilluppgift att genom rådgivande verksamhet främja säkerheten vid användning avhydbrid-DNA-tekniken och att sprida kunskap om utvecklingen på hybrid-DNA-området.