prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — - få fatta beslut även i ärenden somgäller nyetablering och få utvidgade möjligheter att la beslut i de branschersom nu är undantagna. 1981/82:113 Bilagedel 203 Föratt förbättra effektema av glesbygdsstödet bör - medelsramen för glesbygdsinsatser utvidgas - kreditgaranti för lån till rörelsekapital kunnautgå till förelag i glesbygd - länets lantbmksnämnd få lokalrådgivare. Länsplaneringoch medel för dess genomförande Detråder stor enighet om att enskilda sektorsintressen måste underordna sig deregionalpolitiska målen. Föralsältningen för en samordning av StatUgaverksamheter har förbättrats . Nya planeringsformer harintroducerats. Länsplaneringen är en av dessa. De regionalaulveck-Ungsproblemen är emellertid stora och insatsema hittiUs har i varje falli varit otillräckliga. De översiktliga ekonomiska planeringarnaoch den nya organisationen på länsplanet har inte på långt när fått deneffekfivitet som erfordras med hänsyn fill problemens omfattning. Orsa-keraatiU de bristeraa är flera. Framför alh är kopplingen mellan den ekonomiskaplaneringen och de medel som erfordras för alt genomföra planeringenotillfredsslällande. Planeringen sker regionall medan medlen i allmänhet finnscentralt, vilket är en begränsning av helt avgörande karaktär. Dessaerfarenheter och problem har lelt till slutsatsen att manframöver bör begränsa arbetsinsatsen när det gäUer cenlralinitieradeplaneringsuppdrag av typ länsplanering. Länsplanering 1980 har också genomförtsmed en väsentligt lägre ambitionsnivå än tidigare länsplaneringsomgångar. Istället bör resurserna sättas in på all inom länet utveckla en egeninitiafivverksamhet. Ett sätt all stimulera en sådan arbelsinrikt-ning är despeciella medlen för "Åtgärder i anslutning till länsplaneringen".Det regionalpoUfiska behovet av en ätgärdsinriktning av länsplaneringen ärsedan länge klart dokumenterat. Erfarenheterna från del första årets verksamhethar visat att del finns en stor bas av länkbara projekt, därlänsplaneringsmedlen kan göra nytta för länets utveckling. Principer harklarlagts och inriktningen av verksamheten faslstäUts under det gångna året.Alla dessa faktorer lalar för att bör tilldelas medel föråtgärder i anslutning till länsplaneringen även framöver. Det ger också vidhanden att anslagen bör öka allteftersom verksamheten utvecklas. På basis avhitfillsvarande erfarenheter har begärt ett anslag för Gävleborgslän på 2,5 mUj. kronor för /82. Fortsattoch ökad tilldelning av medel för "Åtgärder i anslutning tilllänsplaneringen" är ett sätt på vUket man centralt kan stödja utvecklingenav en regionalpolitiskt angelägen initialivverksamhel på länen. Prop.1981/82:113 Bilagedel 204 Deflesta kommunerna inom skogs- och norrlandslänen som ingår i stödområde 3erhåller transportstöd men inle och . Det vore därför rimligt attdessa kommuner behandlas Ukvärdigt och också erhåller transportstöd. 5 Förslag till konkreta åtgärder riktade till den centrala nivån Enmängd förslag och krav på åtgärder från statsmakternas sida har förts fram ilänsprogrammet. Här är några krav som inle tagits upp i annat sammanhang: Bostadsdepartementetbör bevilja tillstånd enligl 136a§ BL lill tre ak tuella och angelägna projekt i länet: 1) Pappersbruk i Söderhamnstrakten 2) Sulfatfabriken i 3) Gruvbrytning av vanadin i Kramsta. Sltflelsen Industricentra bör lägga fram förslag omoch begära medel tiU en fortsall utbyggnad av yllerligare en etapp av delstafiiga induslricenl-ral i . Regeringen bör i anslutning fill budgetarbetetunder lägga fram ett förslag om ett regionall utvecklingsbolag tillGävleborgs län. bör lägga fram förslag lillriktlinjer för avtal mellan SJ och länshuvudman för koUeklivtrafikens giltighetpå låg saml begära medel som gör del möjligt all värdesäkra och helst utökastatsbidraget tUl koUektivtrafiken. bör besluta om att inrättaett fullständigt arbelsmarknadsinsfilul i HudiksvaU. 6 Hörnstenar i en ny regionalpolitik Dengrandläggande frågan för och för norrlandslänen över huvud tagetär utvecklingen inom basindustrierna. Basnäringarna betyder så mycket försysselsättningen alt de under överskådlig lid inle kan ersättas av andraverksamheter. Den regionalpolitiska huvudfrågan blir då hur man skaU kunnabibehåUa konkurrenskraffiga basindustrier framöver. Del är knappast möjligt attklara alla enheter som finns i länet. Viktigast är emellertid att slå vaktom de utvecklingsbara enheterna och skapa utrymme för nya som kan utvecklas påsikt. har mycket begränsade möjligheter alt påverkabasindustriernas utveckling. Del kan i huvudsak ske genom alt framföra krav påden centrala politiken i för basindustriernas utveckling viktiga frågor. Länsstyrelsenhar i tidigare avsnitt berört ell anlal frågor som är speci- 1981/82:113 Bilagedel 205 elltbetydelsefulla för utveckUngen av länets basindustrier. Det gäller framföralll följande områden: EnergipoUtiken där det ärav största vikt med en säker tillgång lill billig energi. Råvarutillgången påskog är speciellt viktig för skogsindustrin. Skogspolitiken måste leda lill högvirkesproduktion, att virket verkligen kommer fram ur skogen och attbasindustrierna får sin nödvändiga del av råvaran. Finansieringen av tungainvesteringar i basnäringarna. Samhället måste skapa former som gör det möjligtalt få fram de miljardbelopp som erfordras för att hålla basindustriernakonkurrenskraftiga. medvetet strukturtänkande eftersom samhället numeramedverkar i strakturförändringar inom basindustrin. Karaktäristiskt ärall samhället engageras först när nedläggningar aktualiseras. Inyetableringsfallen tenderar samhällsprövningen att bli aUt mer komplicerad ochutdragen i liden. En bättre framförhållning och beredskap och en mer medvetenuppfattning om vilken stmktur man på lång sikt kan räkna med eller villeftersträva skulle ge möjligheter alt tidigt möta nedläggningshot och snabbtpröva nyelable-ringsfrågor. En aUernativ metod attgöra de avvägningar som erfordras mellan sektorsintressen och regionalaintressen är att ge regionerna ell vissl eget handUngsulrymme - ett länsanslag.Det går miljardbelopp lill länen via olika seklorsanslag. En mindre del avdessa pengar borde kunna ställas till länens förfogande utan speciellabegränsningar för användningen. Länen skulle då få möjlighet att klara mångamindre frågor av regionalpolitisk betydelse och tvingas lillhushållning med de medel som slår tiU förfogande för regionalpolitisktmofiverade insatser. Den centrala nivån bör då koncentrera arbetet till frågorav störte vikt. Ett länsanslag skulle sannolikt kunna las fram genom enomfördelning av de ekonomiska ramar som går tiU länen. Detkrävs dessutom en kraftfull central fördelningspolitik mellan regionerna.Denna bör bl.a. ange det utrymme som vart och ell av länen får disponera förregionalpolitiskt motiverade insatser. Del utrymmet måste givetvis varaberoende av hur stora regionalpolitiska problem som finns i ell län. Gävleborgoch norrlandslänen måste få väsentligt större resurser än framåtgående län isödra . Ta fram störte regionalpoUliska paket för särskill utsattaområden. De kan innehålla störte industrietableringar i den mån sådanaaktualiseras, utflyttning eller decentraUsering av statliga verksamheter,större satsningar på infrastrukturinvesteringar, speciella stödvUlkor m. m. 1981/82:113 Bilagedel 206 Sammanfattning av länsprogram 1980 för Västernorrlandslän 1 Hittillsvarande och framtida utveckling i länet Västemortlandslän liksom övriga nortlandslän drabbades ochunder 1960-lalel av stora befolkningsförluster. Förändringarna inomskogsindustrin tillsammans med nedgången inom de areella näringarna ochanläggningsverksamhelen var de starkast bidragande orsakerna. Enbart under1960-talet uppgick flyttningsförlusten för länet fiU 19000 personer. 1970-laletkännetecknades av en mer lugn befolknings-och sysselsättningsutveckling. Denutflyttning av yngre arbetsföra människor som ägde rum under 60-talel haremellertid lett till alt länet nu har en mycket ogynnsam ålderssammansättning.Dessutom karaktäriseras länets arbetsmarknad av hög arbetslöshet, få ledigaplatser och en osedvanligt kraftig tillväxt av antalet förtidspensionärer.Delta har gjort länets kommuner ytterst känsliga för nya påfrestningar inomarbetsmarknaden. Bristenpå arbetstillfällen är således det avgjort största hindret för att nå trygghetoch valfrihet på de lokala arbetsmarknaderna i länet. fördregionalpolitik har bara uppnått marginella förskjutningar i sedan lång lidrådande regionala obalanser. Endast i östra och del centralaÖrasköldsvik har arbetsmarknaden storleksmässiga föratsättningar att erbjudaden differentiering som nio tiondelar av landet utanför skogslänen annars harfillgång till. Andelen förvärvsarbetande länsinvånare håller långsamt på attnärma sig rikels medelvärde. Men för att nå upp till rikets genomsnittUgaförvärvsfrekvens 1990 skuUe länets arbetsmarknad ändå behöva filiförassammanlagt 8500 nya arbelsfillfällen under 1980-lalet utöver vad som anges iden reviderade länsprognosen för . De störstasysselsättningsproblemen kan under del närmaste decenniet antas uppkomma iAnge, och kommuner saml inom den isolerade arbetsmarknaden ide inre delarna av . Akut kan betydande svårigheternaturligtvis uppkomma också på andra håll. Skogsindustrini länet har starkt rationaliserats redan under 1960-talel och 1970-talen, dåuppskattningsvis 6000 arbetslUtfällen förlorades inom näringen. Nedläggning avvissa produktionsenheter inom näringsgrenen kommer att ske . Dessa ocheventueUt framtida nedskärningar av produktionen kommer också all påverkalänets verkstadsindustri eftersom skogsindustrin hör till de viktigasteavnämarna för denna bransch. Även inom övriga industribranscher kan förutsesnedläggningar och andra rationaliseringar. En viktig orsak till detta är enunder allmänt minskande byggnation inom länet. Totalt beräknassysselsättningen i tillverkningsindustrin 1975-1985 sjunka med inle fullt 5000arbelslillfällen. Behovet av nya, egna produkter och produktutveckling ärdärför omfattande Prop.1981/82:113 Bilagedel 207 En god grand för utvecklingsinsatser är bl. a. den iVästernorrland relativt väl representerade kemiska industrin liksom den del avverkstadsindustrin i vilken elektroinduslrin ingår. a. av reducerat bostads- och indu stri byggande väntas enligt denreviderade länsprognosen byggsektorn minska sitt behov av arbetskraft med 2100personer eller . Åtstramningarna inom denoffentliga sektorn beräknas leda till 2000 färte sysselsatt jämfört medtidigare prognoser . Del bör noteras att den enligt prognosen angivnaökningen i offentlig verksamhet lill stor del redan har skett. Detta innebäratt den offentliga sektorn i mycket liten mån, om ens aUs, kommer att bidra mednya sysselsättningstillfällen fram . Risken för enlångsiktig mycket stor arbetslöshet och undersysselsältning synes öka på grandav dessa utvecklingstendenser. Skillnaden i tillgång påarbete under en längre lid mellan olika regioner kan bl.a. uttryckas med hjälpav det relativa antalet förtidspensionärer. Andelen förtidspensionärer i länetär 30 procenl högre än i riket och motsvarar 11500 personer i åldrarna 16-64år. I inlandsområdena och i kommun har antalet förtidspensionärer ökatväsentligt. Förebyggande åtgärder har satts in i alldeles för litenutsträckning. Den hotande ungdomsarbetslösheten får enligtlänsstyrelsens uppfattning inte ge upphov tiU system som i likhet medförtidspensioneringen syftar till att permanent utestängda människor frånarbetsmarknaden. allmänt svagt arbetsmarknadsläge har medfört få ledigaplatser i förhållande fill antalet arbetssökande. I länet har det länge varitdubbeU så många sökande per ledig plats jämfört med riksmedelvärdel. Somexempel på det långvariga beroendet av arbetsmarknadspolitiska åtgärder i länetkan nämnas att mer än 3 procenl av länets industrisysselsatta f. n. beräknasarbeta inom skyddade verkstäder (Midlandproduklion m. Denökade sysselsättning enligt prognoserna för perioden 19751985 faller nästanuteslutande på den offentliga förvaltningen. Kvinnors förvärvsmöjligheterlorde härigenom traditionellt öka som vissa lokala arbetsmarknaderfår större mångsidighet. Det finns dock klara risker att denna tillväxt ikombination med nedgång inom industri och handel förstärker de regionalaobalanserna. De alll större kommande inskränkningarna inom den offentligasektorn, som blivU uppenbara och , skaparemellertid än större problem särskill för de svagare grapperna och mindre orternapå länets arbetsmarknad. Del blir alll mer tydligt alt de arbetslillfällen somtillförs länet främst måste vara anpassade till de undersysselsattabefolkningsgmpperna. Situationen försvåras också av all i första handnäringsgrenar utanför offenllig förvaltning och privata tjänster nu i rasktakt håller på all rationaliseras och omstruktureras mol kapital- ochkunskapsinlensiv verksamhet. Tjänslesidan följer sedan alltmer efter. För attmöta efterfrågan på mer specialiserad arbetskraft måste arbetsmarknads- ochskolmyndigheter på det lokala planet målmedvetet samordna utbud och efterfrågansamt bygga upp en nödvändig framförhåUning i utbildningsplanering ochyrkesutbildning. 1981/82:113 Bilagedel 2 Mål och riktlinjer för utvecklingen i länet Destörsta ansträngningarna för att främja länets utveckling anser länsstyrelsenäven fortsättningsvis måste inriktas på att öka antalet arbetstillfäUen. Ettlångsiktigt mål bör vara alt uppnå Uka hög sysselsältningsnivå som riket har igenomsnitt. För all nå målet krävs all länet under 1980-lalel filtförs istorleksordningen 8500 nya arbelsfillfällen utöver vad som anges av denreviderade länsprognosen för . Underde närmaste decennierna måste utvecklingen inom den offentliga sektorn präglasav ett avsevärt större hänsynstagande lill de regionalpolitiska målen än förnärvarande. Detta är nödvändigt för all länet ska nå en med Syd- ochMellansverige jämförbar sysselsättnings- och servicenivå. Även offenlligverksamhet på regional nivå måste i elt långsiktigt perspektiv medverka önskvärd decentralisering. Miljöproblemeni länet har länge dominerats av utsläppen lill luft och vatten från den tungaindustrin. Den allmänna försurningen har dock nu kommit allframstå som del mest överhängande problemet inom miljöskyddet. Svårbedömda mennödvändiga prioriteringar i miljövårdsarbetet behöver inte minst i dennasituation grundas på politiska överväganden. De relativt begränsade resursersom industrin och samhället i övrigt har för miljöskydd måste således sättasin där de ger den största effekten. Länsstyrelsensförslag lill planeringslal för länet och kommunerna framgår avnedaslående tabell. Planeringslalenska vara vägledande för långsiktig planering. De måste därför grundas pårealism. I annat fall kan planeringslalen leda till ineffektivt utnyttjande avsamhällsresurserna. Detta ska vägas mol planeringslalen som uttryck för enregionalpolitisk viljeinriktning. Prop.1981/82:113 Bilagedel 209 gångspunkl vid upprättandet av förslag tUl planeringslal1990 har mot denna bakgrand varit en avvägning mellan prognosresuUalen församma år och en bedömning av de regionalpolifiska behoven för respektive kommun.Då den reviderade befolkningsprognosen får anses som interimistisk i avvaktanpå resultaten från FoB 80 vidhåller föreslagen planeringsram förlänet . Även regionalpolitiska skäl talar för att åtminstoneplaneringsramens undre värde (270000 inv.) bör bibehållas oförändrat. Ortsplanen är ett av de inslrament inom regionalpolitikensom ska vara vägledande i planeringen av den regionala utvecklingen. Gällandeortsplan för länet, som framgår nedan, ska enligt riksdagsbeslut kompletterasmed pendUngsregioner. förslag på en sådan regionindelning baseraspå tankegångarna härom i prop. 1978/79:112 och rådande pendlings-förhållanden ilänet. Den av statsmakterna 1979 angivna ökade flexibiliteten iortsplanens användning gör den mer reaUstisk än i sitl syfte alt angede långsikfiga målen om regional balans och effektiv ortsstruktur. Medundantag av antalet kommundelscentra kan nu gällande ortsplan godtas också för1980-talet. Men intentioner - all primära centra istödområdet bör bli föremål för kraftigare insatser än primära centra utanförstödområdet måste genomföras mer ambitiöst än vad l.ex. den senasteutlokaliseringen av statliga verk från Slockhoim är uttryck för. Av samma viktär att de 1972 aviserade särskilda insatserna i vissa regionala centra i inrestödområdet fullföljs bl. a. genom struklurförbällrande åtgärder i Ange ochSollefteå. För länet är det av vikt all /ges möjlighetalt fungera som ett verkligt alternativ tUl vidlokaliseringsval. Länets primära centrum har dock redan nu en relativt starkställning. vill därför framhålla att länets övriga kommuner ivissa avseenden har kvaliteter och behov vilka gör dem lämpade som lokaliseringsorterockså för "slorstadsfunkfioner". Bland landets primära centra liggerSundsvall/klart under riksgenomsnittet i fråga om förvärvsfrekvenser.Också andra skäl talar för en förstärkning av arbetsmarknadens storlek ochkvalitet i /. Differentiering av tillverkningsindustrin ärsärskilt nödvändig liksom fortsalt utvecklingsarbete på kemisidan, inomaluminiumleknik och systemteknik. Behovet av insatser är massivt för att länels femregionala centra ska uppnå för ortstypen rimliga arbetsmarknads- ochservicemässiga förhållanden. behöver främst nya och utökadeförvaltnings- och serviceverksamheter och ökad variation inomtillverkningsindustrin som kan ge störte sysselsättningsmöjligheter förkvinnor. Kommunens slorleksmäs-14 1981182. 1981/82:113 Bilagedel 210 sigasärställning bland regionala centra i landet måste i lokaliseringssammanhanguppmärksammas av statsmakteraa. behöver främst balansering avarbetsmarknaden med påtagligt vidgad industriell verksamhet. Åtgärderna iKramfors måste inriktas på att dels förstärka befintliga industriförelag medstyrande och utvecklande enheter, dels stimulera lUl nya företagsbildningar ochdels skapa en mer fullständig regional service. I är det främst denindustriella utvecklingen som behöver stimuleras genom bl. a. fidigare nämndasärskilda stafiiga åtaganden. Del är också myckel väsentligt att den offentligaserviceverksamheten kan bibehåUas och förbättras. Ange behöver främst enförstärkning av de regionala servicefunktionerna och en fortsatt posifivindustriutveckling inte minst för att stärka befolkningsunderlaget. Avlänets två kommundelscentra har under någon lid haft vissa positivautvecklingsdrag p.g.a. nyetableringar inom industrin medan bU-den konstantvarit sämre för . Lägel i de båda orterna är dock f n. ytterstotUlfredsställande med hög öppen och dold arbetslöshet och hotadeservicefunktioner. vidhåller sitt tidigare förslag från länsplanering1974 med följande nya kommundelscentra: ,, , , Trehörningsjö/Långviks-mon och . Fr.o.m.den 1 juli 1979 är landet indelat i sex stödområden. I Västernorriands länligger , och kommuner i allmänt stödområde 3,och kommuner i allmänt stödområde 4 saml Ange ochSollefteå kommuner i inre stödområde 5. Drygt ett års erfarenhet av denna indelninghar visat all kriterierna för indelningen bör kompletteras och att den gällandeindelningen behöver förändras. Utövernu tiUämpade kriterier måste även näringslivs- och branschsam-mansätlningen iskilda delar av länet tillmätas slor betydelse. förordar såledesatt man på central nivå utvidgar kriterierna för revidering avstödområdesindelning lill alt även omfatta industrins konkurrenskraft ochutvecklingspotential. När del gäller själva stödområdesindelningen villlänsstyrelsen föreslå regering och riksdag följande ändringar: Kramforsfrån stödområden 4 till 5, från 3 till 4, västra (Junseleoch ) från 5 och 6 saml de inre delarna av ochLidens pendlingsregion i liU i stöd-hänseende generellt bättrebehandlade områden. Detbör slutligen påpekas att del efter senaste riksdagsbeslutet vidgadestödområdet påtagligt försämrat norriandslänens regionalpolitiska viUkor irelation till Syd- och . hemställer därför attregering och riksdag fortsättningsvis bedriver en mer medveten regionalpolitikbl.a. genom alt återinföra ett geografiskt mer begränsat stödområde. 1981/82:113 Bilagedel 211 3 Riktlinjer för olika samhällssektorer Länetfår troligen räkna med en fortsatt minskning av sysselsättningen inom jord- ochskogsbruket, fast i väsentligt långsammare takt jämfört . Förjordbrukels del bör nedgången kunna dämpas genom en intensifiering avproduktionen och övergång fill eller utökning av arbetsintensivaproduktionsgrenar. Betydande möjligheter finns nämligen i länet tiU en ökadjordbruksproduktion genom intensivare växtodling och därmed ett effektivareutnyttjande av åkerarealerna. Föratsättningarna är även goda att utöka denarbetsintensiva djurhållningen och därmed sysselsättningen. Medlen för attstimulera en sådan utveckUng är bl. a. del regionala rationaUseringsstödet ochdel s. k. glesbygdsstödet. För att skogsbruket även ien framtid ska utgöra en sysselsättningsmässigt viktig näring är detnödvändigt att bättre tillvarata länels skogsråvararesurser. Detta kräver bl.a. rationeUare brakningsenheter samt en förbättrad avverkningsplanering.Kravet på nalurvårdshänsyn motiverar också förbättrad avverkningsplanering. Enintensivare och mer nalurvårdsanpas-sad skogsvård inrymmer även betydandesysselsättningsmöjligheter. Av prognosresultatenframgår att länets industrisysselsättning väntas minska i ej oväsentligomfattning. Delta kan få svåra återverkningar på 80-talels arbetsmarknad.Möjligheterna för den offentliga sektorn att "suga upp" friställdarbetskraft från industrin måste bedömas som begränsade. Samhällets insatserför alt förändra den negativa utvecklingen måste i första hand ha sinutgångspunkt i en från centralt håll förd aktiv industripolitik. På länsnivåbör direkfiv utarbetas tUl ell närings- och induslripoUtiskl program. Detlautvecklingsprogram bör innehålla dels analyser av de skilda branscherna, delsen målsättning för den framfida induslrislrak-turen. Förslagen till åtgärderbör riktas mot de branscher, som bedöms ha stora utvecklingsmöjligheter.Programmet liksom övrigi industriellt utvecklingsarbete i länet bör också ihög grad präglas av en inriktning på de sysselsättningssvaga områdena i . Närdel gäUer servicenäringarna ulgör den offentliga sektorn genom sin i vart fallhittUlsvarande expansion den från regional- och sysselsättningspolitisksynpunkt mest intressanta delen. Även om den offentliga verksamheten liUstörsta delen är befolkningsberoende, varigenom dess förutsättningar somregionalpolitiskt styrmedel begränsas, kvarstår det faktum att utvecklingeninom sekiorn får regionala konsekvenser av stor betydelse. skerdess tillväxt i huvudsak i de orter och regioner där offentlig verksamhet redanär koncentrerad. TiUväxlen kommer således endast i begränsad utsträckning desysselsättningssvaga områdena lill godo. Därigenom medverkar sektorn lill altojämlikhelerna avseende sysselsättning och service förstärks mellan olikadelar av länet om inte särskilda regionalpolitiska insatser görs. 1981/82:113 Bilagedel 212 LänsstyrelsenviU understryka att en kraftfull decentraUsering från avlandsomfattande funktioner fill de underförsörjda områdena är ett grandläggandevillkor för att de regionalpolitiska målen i länet ska uppnås. En utjämning avde me/Zanregionala obalanserna har således högsta prioritet. Länsstyrelsenhar för samhällsorganens serviceplanering ställt upp vissa mål beträffandetillgängligheten. Således bör regional service kunna nås minst en gång i veckanpå mindre än två timmars enkel resa. Lokal service bör nås minst två gånger iveckan på mindre än 45 minuters enkel resa. Närhetsservice (dagligvaruutbud)bör nås minst på mindre än 15 minuters enkel resa. Företagsservicebedöms vara myckel väsentUgt för näringslivels fortsatta utveckling. Påvisbarabrister hos denna service måste avhjälpas genom regionalpolitiskt stöd för attfå lill slånd nyetablering inom branschen. Denoffentliga servicen är till stora delar föremål för en väsentligutbyggnad i länet.