prop · G50357 · 1981-12-31 00:00:00 — En allmän genomgång av de vägledande reglerna om god advokatsed ger ocksä tillresultat att advokaten i sitt handlande är underkastad åtskilliga begränsningar med hänsyn till andra intressen änklientens. Arbetsgruppen vill därför understryka att sådana företeelseri advokatens yrkesutövning, som skulle kunna ha anknytning tillorganiserad och ekonomisk brottslighet, i dé allra flesta fall måste antasstå i strid mot något av de intressen som de vägledandereglerna avser att skydda och därför torde kunna fångas in av dessa regler. Somett exempel kan nämnas att enligt 15 §. i de vägledandereglerna om god advokatsed gäller bl a att advokat är skyldigatt frånträda mottaget uppdrag om klienten begär attadvokaten skall handla brottsligt eller i strid mot god advokatsed och trots påpekandevidhåller sin begäran. Prop.1981/82:57 88 Arbetsgruppenvill emellertid peka på en regel vid sidan av de vägledandereglerna om god advokatsed som har central betydelse i detta sammanhang. Sonien okodifierad etisk regel gäller nämligen att advokat till iakttagande av godadvokatsed är skyldig att avböja uppdrag, vars fullgörandeskulle innebära uppsåtlig medverkan till främjande avorätt (s 164 f). I fräga om regelns närmare innebörd bör erinrasom att begreppet orätt förekommer också i 8 kap. 7 § första stycket RB. Av detta stadgande följer sålunda attadvokat, som i sin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller som eljest förfar oredligt, skalluteslutas ur ; är omständigheterna mildrande kan i ställetvarning tilldelas honom. är 1959 tillsatta stadgekommittén diskuteradebl a innebörden av bestämmelserna i 8 kap. 7 § RB (se Betänkandemed förslag till stadgar för m ra s 124 ff). avser raan med lokutionen "uppsåtligen gör orätt"handlingar som är ett uttryck för ohederlighet. Det är fråga omhandlingar sora kan vara straffbara m.en också om sådana somfaller utanför det straffbara området. Wiklunduttalar (s 172) angående regeln om att en advokat är skyldigatt avböja uppdrag vars fullgörande skulle innebära uppsåtligmedverkan till främjande av orätt bl a följande med avseende på den utomprocessuellaverksamheten: Atthan inte får medverka till brott är självklart,men han får enligt god advokatsed inte heller främja annanorätt. Han är skyldig att avböja varje uppdrag, somexempelvis går ut på att någon skall luras eller otillbörligentvingas att företaga en rättshandling eller att någon skallutsättas för ocker eller för annat förfarande,som strider mot tro och heder. Han skall inte medverka till en rättshandling,som -enligt vad han inser - är ogiltig enligt avtalslagens regler. Han måste också avböja varjeuppdrag att medverka till ett handlande, varigenom annans rättolagligen trades för när, t ex otillbörliga förfaranden mot borgenärer, liksom han inte fårmedverka till att skriftliga handlingar upprättas för skensskull eller ges annat innehåll. Om advokaten redan när ettuppdrag erbjudes honom inser att klientens Prop.1981/82:57 89 önskan är att han skall medverka till handlande av nuangiven eller därmed jämförlig art, är det hans ovillkorliga plikt att säga nejtill uppdraget och avråda klienten från det planerade handlandet. Wiklunduttalar vidare under regeln om advokatens plikt till trohet och lojalitet motklienten (jfr 1 och 18 §§ i de vägledande reglerna om god advokatsed) bl a följande (s273 f): Enadvokat fär under inga omständigheter tillrådaklienten att handla på ett sätt som advokaten inser vara brottsligt eller eljestolagligt. Även om denna regel väl främst är förestavadav hänsyn till de andra berättigade intressen som begränsaradvokatens frihet att handla, synes det inte oberättigat att betrakta det somillojalt även mot klienten, om advokaten medvetet utsätterdenne för de påföljder som ett olagligt handlande kan föranleda. Iavdelningen om avböjande av uppdrag har framhållitsbl.a. att en advokat är skyldig att avböja varje uppdrag, varsfullgörande - enligt vad advokaten inser -skulle innebära ettuppsåtligt främjande av orätt. Om en advokat åtager sig ett sådantuppdrag, gör han sig inte bara skyldig till en uppsåtlig kränkning avett annat berättigat intresse, utan han handlar också orätt motklienten, ty det är hans plikt mot denne att avråda från dylikthandlande. Attnärmare bestämma räckvidden av begreppet "orätt"låter sig knappast göra. Arbetsgruppen anser att det med den nu ifrågavarandeokodifierade etiska regeln i och för sig torde vara möjligt att fånga in åtskilligaav sädana förfaranden från en advokats sida som gruppen avser att motverka.Regeln tar emellertid -i likhet med vad som också i allmänhet gäller beträffande deetiska reglerna för advokatverksamhet, vare sig de kodifierats i de vägledandereglerna eller ej - sikte på uppsåtliga förfaranden. Enligt arbetsgruppens uppfattning visaremellertid disciplinära praxis att man ingripit även motoaktsamma handlingar. I all synnerhet gäller detta när omständigheterna tyder på att advokaten medvetetunderlåtit att sätta sig in i konsekvenserna av de åtgärder hanföretagit. Prop.1981/82:57 90 finnaiakttas här en sträng inställning från samfundets sida. Även relativt ringaoaktsamhet kan föranleda ingripande. Samfundet behöver därvid intetillgripa de strängaste disciplinära påföljderna.Ett handlande som skett av ringa oaktsamhet kan sålunda föranledasamfundets styrelse att i vart fall göra ett uttalande om vad som är förenligtmed god advokatsed. Vid grov oaktsamhet kan det bli fråga omvarning eller uteslutning med stöd av 8 kap. 7 § andra stycket RB. Enligtarbetsgruppens uppfattning tar emellertid de nuvarande etiska reglerna, varesig de kodifierats eller ej, huvudsakligen sikte på förhållandettill klienter och motparter, på domstolsförfarandet och på utomprocessuella förhandlingar.Förhållandet till det allmänna har däremotinte fått någon framträdande plats. Styrelsens och disciplinnämndenspraxis visar emellertid att samfundet trots avsaknaden av detaljerade reglerej tvekat att gå fram med stränghet också mot missförhållanden som riktat sig mot det allmänna.Hittills har dock avgöranden av detta slag varit fåtaliga.Samfundet har sålunda sällan haft anledning att ta ställning ifråga om en advokats medverkan till företeelser som kan hänföras tillorganiserad och ekonomisk brottslighet. I bilaga 3 redovisas emellertid två nyligenpublicerade fall, som enligt arbetsgruppen tydligt ger uttryck församfundets syn i dessa frågor. 6.3.3 Föreslagen etisk generalklausul Dentidigare (avsnitt 5 och 6.3.1) nämnda kommittén inom , som har i uppdrag att göra en översyn avde vägledande reglerna om god advokatsed, har till samfundetsstyrelse lämnat ett förslag till en etisk generalklausul med därvidfogad kommentar. Förslaget, som ännu inte har behandlats av styrelsen, har följandelydelse: Prop.1981/82:57 91 Advokatfår i sin verksamhet inte främja orätt. Kravetpå iakttagande av god advokatsed leder till begränsningari handlingsfriheten vid tillvaratagandet av klientens intressen. Sålundamedför hänsynen till rättsordningen samt till motparten och tredje man atten advokat inte får i sin yrkesutövning begagna alla till budsstående medel. Atten advokat inte får medverka till brott är Självklart,men han får enligt god advokatsed inte heller jämna vägen för annansbrottsliga verksamhet) eller främja klientens Trntressen på ettotillbörliat sätt. Han skall exempelvis inte medverka till en rättshandling,som enligt vad han bör inse är ogiltig enligt avtalslagens regler och han skallavböja varje uppdrag, som går ut på att någon skall vilseledas eller eljest otillbörligen förmås att företa en rättshandling.Han skall också avstå från uppdrag som måste leda till att annans rätt kränkes'.inte heller fär han medverka till att skriftliga handlingar upprättas för skensskull eller ges osant innehåll'. Han skall inte låna sig till att upprätta avtaleller andra skriftliga handlingar av sådant innehåll att det kan befaras att de kommer att brukas iotillbörligt syfte. För attuppfylla kravet på god advokatsed är det sålundainte tillräckligt att advokaten förvissarsig om att det förfaringssätt som han rekommenderar inte ärlagstridigt. Av en advokat måste fordras att han handlar på ett sätt som främjarhederlighet och redbarhet inom rätts livet, inte på ett sätt somverkar i motsatt riktning. 375,fall 12. 64, fall 24, samt 1967 s21, fall 6. 77, fall 5. Prop.1981/82:57 92 6.3.4 Arbetsgruppens överväganden på revisorsområdet Somtidigare nämnts (avsnitt 6.3.1) har arbetsgruppen ipromemorian (BRA PM 1978:2) Revisors verksamhet rekommenderatrevisorsorganisationerna att komplettera sina etiska regler med vissauttalanden. Rekommendationerna tar sikte på dels den granskandeverksamhet som revisorer utför i företagen, dvs de egentliga revisionsuppdragen, delssådant konsultarbete - t ex rådgivning i skattefrågor - som dessa yrkesutövare utför vidsidan av revisionsuppdrag. I det sistnämnda hänseendet rekommenderade arbetsgruppen följandeetiska regel: Revisorskall avhålla sig från att genom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka ilagstridig handling eller i handling som uppenbarligen innebär kringgående avlag, vare sig förfarandet riktar sig mot en enskild eller mot detallmänna, och inte heller aktivt medverka i förberedelser som enligt vadrevisorn vet eller har grundad anledning anta syftar till sådanahandlingar. Vad nu sagts skall icke utgöra hinder för revisor att lämna upplysning om innehållet i gällande rätt. Detmedför ej heller skyldighet för denne att särskilt tillvarata myndigheternas intressen. Arbetsgruppen,som alltså ansåg att det finns behov av att genom en särskildetisk regel mera uttryckligt ange vad som bör gälla förrevisors verksamhet vid sidan av revisionsuppdrag, uttalade i sin motiveringtill regeln bl a följande (s 58 f): Dennaregel bör utformas sä, att revisor skall avhålla sigfrån att genom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka ilagstridig handling eller i handling som uppenbarligen innebär kringgående avlag. Revisor får inte heller aktivt medverka i förberedelsersom enligt vad han vet eller har grundad anledning anta syftar till sådana handlingar.Det kringgående av lag som åsyftas -vare sig det redanskett eller förbereds - skall vara uppenbart. Är sakentveksam, kan något särskilt krav inte ställas pårevisorn. 1981/82:57 93 Attdet inte spelar någon roll om de' nu nämnda förfarandenariktar sig mot en enskild eller det allmänna finner arbetsgruppen självklart.Gruppen vill särskilt föra fram klientens intresse av att inte onödigtviskomma i konflikt raed myndigheterna och att i sådana sammanhang fåschavottera inför allmänheten. Det är enligt gruppen rimligt att klienten kan lita på attrevisor har sådan kompetens att dylika situationer kan undvikas imöjlig mån. När det gäller förfarandensom riktar sig mot det allmänna är frågan om skatteflykt väsentlig i sammanhanget.Arbetsgruppen vill framhålla att i fråga om sådana förfaranden bygger gruppens resonemang på att enlagstiftning om skatteflyktsklausul kommer till stånd. Genomen sådan klausul pä skatteområdet måste nämligen utrymmet där oklarhet råder omden skattemässiga bedömningen av ett visst förfarandekrympa. Ett visst utrymme för sådan oklarhet kommer dock med nödvändighetatt bestå. Hur stort det blir beror påskatteflyktsklausulens utformning. Arbetsgruppen utgåremellertid från att det i motiven till en sådanklausul kommer att anges olika fall där klausulen är tillämplig. Dessa fall kan tjäna tillledning för en revisor som har att bedöma om ettförfarande faller under klausulens räckvidd. I den månoklarhet föreligger i visst fall om klausulens tillämplighetbör revisorn råda klienten att söka förhandsbeskedhos rättsnämnd. Attarbetsgruppen inte avser att motverka legitim skatteplanering framgår av attetikregeln knyter an just till skatteflyktsklausulens tillämpning.Om klausulen ej genomförs fär givetvis den ifrågavarande etikregeln mindrebetydelse på skatteområdet än eljest. Arbetsgruppen vill understryka att regelnendast tar sikte på uppenbara fall, dvs fall som vid ett förnuftigtbetraktelsesätt framstår som ett kringgående av lag. Motsvarandesynsätt bör enligt gruppen gälla ocksä beträffandehandlingar som rör lagstiftningen på andra områden änskatteområdet, t ex den associationsrättsligalagstiftningen och, givetvis, bestämmelser om förmögenhetsbrotten. Arbetsgruppenanser sig slutligen till undvikande av missförstånd böra betonaatt den nu aktuella etiska regeln inte i något fall skall utgöra hinder för revisoratt lämna upplysning om innehållet i gällande rätt. Likaså bör understrykas att någon skyldighet att särskiltbeakta myndigheternas intressen inte skall åvila revisor. Inga anspråk bör ställas på honomatt verka som en "förlängd arm" för exempelvis skattemyndigheterna. Prop.1981/82:57 94 Advokatenhar som främsta plikt att tillvarata klientens intressen.Advokatens frihet att handla i detta syfte är emellertid, sora tidigarehar påpekats (avsnitt 6.3.2), underkastad åtskilliga begränsningar.Vad som i detta sammanhang är av betydelse är hur långtadvokatens skyldigheter att beakta andra intressen änklientens sträcker sig, när han i sin yrkesutövning kommer i kontakt med företeelsersom har anknytning till organiserad och ekonomisk brottslighet. Arbetsgruppenvill därvid understryka att en etisk regel som rör dessaskyldigheter måste i likhet med andra etiska regler varaavbalanserad raed hänsyn till olika intressen. Dels måste denbeakta intresset av att yrkesutövningen inte onödigtvis beskärs, delsmåste den vara tillräckligt effektiv. Frågan omhur en advokat skall förhålla sig till de aktuella företeelserna,sora han kan komma i beröring med framför allt i sin rådgivningsverksamhet, hängerdelvis saraman med frågan om vilket ansvar advokaten bör ha för att deuppgifter och förhållanden, på vilka han bygger sitt handlande, ärriktiga. Arbetsgruppen anser därvid att som allmän förhållningsregeli yrkesutövningen måste gälla att advokaten har rätt attutgå från de sakuppgifter han fått av sinklient, om inte annat talar mot det. I rollen som försvarareeller rättegångsombud bör advokaten som regel kunna bygga påklientens uppgifter. Motsvarande bör gälla i den utomprocessuella verksamheten, t ex när det gäller affärsförhandlingar.Här är det emellertid av stor betydelse om motparten hareget ombud eller ej. Har motparten inget ombud bör denne rekommenderas attanlita sådant. Om motparten inte har ombud, mästeadvokaten vara försiktig och inte med utnyttjande av sin ställning"sätta sig" på denne. Oavsett om motparten biträds aveget ombud eller ej får advokaten inte vilseleda motparten om faktiska förhållanden.Någon skyldighet att för motparten klarlägga innehållet i gällande rätt kaninte föreligga. Det får dock inte Prop.1981/82:57 95 förekomma någotvilseledande på denna punkt. Motsvarande bör gälla också i den rådgivandeverksamheten. I denna verksarahet bör raan dessutom kunna kräva enviss undersökningsplikt i fråga ora konsekvenserna av de åtgärder soraadvokaten råder klienten till. I all synnerhet gällerdetta om åtgärderna i juridiskt-tekniskt hänseendeutvecklats av advokaten själv. När advokaten får klart för sig att hans medverkan krävs för något otillbörligt,skall hans deltagande vara avslutat i och raed att han lämnatupplysning om innehållet i gällande rätt. Om advokaten misstänker attdet är fråga om något otillbörligt, får han således inte handla aktivt. Dessaprinciper bör naturligtvis ta sikte på intebara hänsynen till procederet, t ex intresset av att materiellt riktiga domarmeddelas, eller till motparter. Också tredje mans intressen - vare sig fråga är om detallmänna eller någon enskild - mäste beaktas i dettasammanhang. Deallmänna principer, som arbetsgruppen förespråkar, överensstämmer raedvad som anses bör gälla i advokatens yrkesutövning.Gruppen anser sålunda att, i den män dessa principer inte kandirekt utläsas ur de vägledande reglerna om god advokatsed, de dockkomrait till uttryck i advokatsarafundets disciplinärapraxis. Av vad som har redovisats angående nuvarande etiska regler(avsnitt 6.3.2) framgår bl a att samfundets disciplinnämndnyligen med bestämdhet ingripit i två fall, däradvokaterna kan sägas ha varit inblandade i förfarandensom rört sådan brottslighet som är i fråga.Arbetsgruppen anser det från många synpunkter väsentligt att kodifiera dennapraxis. Det har nämligen inora advokatkåren gjorts uttalanden somtyder på att de principer, som samfundets disciplinära organomfattar, inte är obestridda. Men det är intebara för advokaterna själva angeläget att föra ut vilka etiska principer som dessa yrkesutövare haratt arbeta efter när det gäller de aktuella företeelserna. Också förklienter, myndigheter och den breda allmänheten - inte minst mot bakgrund 1981/82:57 96 avpåståendena i den allmänna debatten om advokatersmedverkan i organiserad och ekonomisk brottslighet -är detta väsentligt. Arbetsgruppenanser sålunda att de vägledande reglerna om god advokatsed börkompletteras med en mer allmän etisk regel som tar sikte på bl ajust de situationer, då en advokat kan komma i kontakt med sådanaotillbörliga förfaranden som gruppen avser att motverka. Att i enetisk regel fånga in dessa situationer ärnaturligtvis inte lätt. Risken är att regeln, som med nödvändighet mäste varaallmänt hållen, får en alltför vag avfattning för att kunna vara effektiv. Arbetsgruppenmenar emellertid att grundsatsen om att inte främja orätt, somenligt det tidigare sagda redan är inlemmad bland de etiska reglerna, relativt väl täcker desituationer eller företeelser, som en regel av detta slag böromfatta. När det gäller den närmare innebörden av denna grundsats hänvisargruppen till vad som har uttalats ovan (avsnitt 6.3.2). Arbetsgruppenanser alltså att den nu aktuella etiska regeln bör byggasupp kring principen om att inte främja orätt. Gruppens tankegångar synes därvidligga i linje med det förslag till etisk generalklausul, som utarbetatsinom (se avsnitt 6.3.3). Denna klausul innebär attadvokaten i sin verksamhet inte får främja orätt. Arbetsgruppen menar att en regel av dennalydelse bör kunna bilda utgångspunkt i den etiska regelsom även gruppen syftar till. Gruppen kan därför i alltväsentligt ställa sig bakom motiveringen till den inom samifundetutarbetade etiska regeln. För gruppen faller det sig emellertid naturligt att inägot högre grad fästa vikt vid det allmännas intressen..Vidare ansergruppen att det bör göras en precisering av advokatens skyldigheter ochansvar i sådana situationer - t ex när det gäller rådgivningsverksamhet- där det finns en särskild risk att denne kan komma i beröring medde företeelser gruppen Prop.1981/82:57 97 Som gruppen har uttalat (avsnitt 6.3.1) är det här ofta fråga orakonfliktsituationer sora ocksä revisorer kan komma att hamna i. De t.ankegångar, somgruppen gett till uttryck på revisorsområdet och som gruppen nu vill hänvisatill (avsnitt 6.3.4), bör alltså i princip kunna föras över på advokaternasyrkesutövning. Vissa jämkningar måste dock ske. Detsagda innebär att det i den aktuella etiska regeln uttryckligenbör anges att advokaten skall avhålla sig från att genom rådgivning eller annat aktivt arbete medverka ihandling som, enligt vad han inser eller bör inse, är lagstridig eller uppenbarligen innebär kringgående avlag, vare sig förfarandet riktar sig mot någonenskild eller mot det allmänna. Vidare bör sägas att advokaten inte heller aktivt skall medverkatill förberedelser som, enligt vad han inser eller bör inse,syftar till sådana handlingar. Begreppetkringgående av lag bygger, som framgår av vad arbetsgruppen har anfört pärevisorsområdet, på att en skatteflyktsklausul kommer till stånd.Gruppen vill på denna punkt erinra om att regeringen till lagrådetnyligen remitterat ett förslag till lag mot skatteflykt ra m, som innebär att ensådan klausul införs. I klausulen har intagits en definition av när ett förfarandeskall anses innebära att en skattebestämraelse kringgås. Två rekvisitskall vara uppfyllda. För det första skall ett annat förfarandepå vilket bestämmelsen i fråga är tillämplig framstå sora närmast till hands liggande med hänsyn tilldet ekonomiska resultat som - bortsett från beskattningen - har uppnåtts raeddet valda förfarandet. För det andra skall en taxering på grundvalav förfarandet strida mot grunderna för bestäramelsen i fräga eller för de bestära-melser som skulle koraraa i fråga om förfarandetlades till grund för taxeringen. Iadvokatens funktion ligger att han skall kunna lämnaden rättssökande allmänheten upplysning ominnehållet 7 1981182. Prop.1981/82:57 98 i gällande rätt. Härmed avses då upplysning om relevanta bestämmelsers innehålloch i förekommande fall deras syfte sådant det framgårav förarbetena, om praxis m ra; däremot givetvis inte information, varigenom advokateni själva verket utför det aktiva arbete med kringgåendetransaktioner m m, som arbetsgruppen genom den förut beskrivna regeln velat hindra. Gruppen anser väsentligt att slåfast att nämnda regel inte innebär några inskränkningar i advokatens rätt och skyldighet att lämna upplysning om innehållet i gällanderätt i enlighet med här preciserade riktlinjer. Likaså börunderstrykas att regeln inte innebärnågon skyldighet för denne att särskilttillvarata myndigheternas intressen. Arbetsgruppen vill betona att de regler som här rekommenderats endast bör ses som ett exempel pä hur de principer gruppen eftersträvar skulle kunna komma till uttryck. Det ankommernaturligtvis på självt att ta ställningtill hur reglerna bör avfattas och fogas in bland de vägledande reglerna om god advokatsed. 6.4 Ökad insyn ioch information om tillsyn över advokatväsendet Den konstruktion beträffandeadvokatväsendets reglering som infördes består i allt väsentligtorubbad. har emellertid önskemål om ökad kontroll av och insyn i advokatsarafundetsverksamhet från samhällets sida framförtsallt oftare i den allmänna debatten. Saken har, somarbetsgruppen har anfört (avsnitt5 och 6.1), diskuterats också i riksdagenvid flera tillfällen. Gällande ordning, som innebär att tillsynen överadvokatväsendet anförtrotts åtadvokaterna själva, har således nu funnits i drygt trettio är. De skälsom under förarbetena till RB anfördes fördenna ordning har enligt 1981/82:57 99 Gruppen har ingåendestuderat advokatsarafundets arbetsformer och praxis i disciplinfrågor.Studierna har gett en entydig bild av att samfundets tillsyn motsvarar högt ställda kravi fråga om fasthet, effektivitet och grundlighet. Arbetsgruppen har kommittill den bestämda uppfattningen att prövningenav disciplinära frågor sker på ett fullt betryggande sätt inomsamfundet. I sammanhanget vill gruppen peka på att också JK - bla i remissyttranden över riksdagsmotioner -uttalat sig i denna riktning;i det ovan på s 48 nämnda beslutet uttalade sålunda JKatt han under sin löpande övervakning av samfundets disciplinäraverksarahet "fått det intrycket att samfundets organ lägger nedmycket arbete i denna del och raed stor kraft värnar ora de intressen -klienternas, advokaternas, det allmännas - som verksamheten avser att skydda." Storasamhällsförändringar, som påverkar advokaternasyrkesverksamhet, har emellertid skett sedan nuvarande ordning infördes. Nyakrav har härigenom kommit att ställas på advokatväsendet.En viktig fråga i detta sammanhang gällerinsynen i och informationen om disciplinäraverksamhet. Inte minst mot bakgrund av påståendena i den allmänna debatten om attadvokater genom rådgivningsverksamhet medverkat i organiserad ochekonomisk brottslighet har denna fråga blivit allt angelägnare. Arbetsgruppenvill för sin del understryka vikten av att den rättssökandeallmänheten och samhället i övrigt kan förvissa sig om att det finns utvecklade etiskaregler som styr advokaternas verksamhet och att är berettatt ingripa mot den som gör avsteg från dessa regler. Möjligheterna att ge ökadinformation om och insyn i hur tillsyn överadvokatväsendet bedrivs bör därför undersökas. Prop.1981/82:57 100 6.4.2 Ökadinformation om advokatsarafundets disciplinära verksamhet