prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — TCO: I 6 kap. 8 8 stadgas bland annal atl tmmmaeller liknande anordning, som erfordras för markavvattning genom annan väg änägoväg eller därmed jämförlig utfartsväg, skall bekostas avmarkavvattningsföretaget om markägare ej begärt den innan vägen började byggas. Detta måsle anses strida mot vedertagnarättsbegrepp. Den som utför en anläggning, i detta fall trumma eller bro, börvara skyldig att se till att anläggningen ej skadar annans egendom. Att som härföreslås överföra ansvaret för en tmmmas eller bros rätta dimension och djupfrån den för vägen ansvarige lill de för anläggningen helt oskyldiga markägarnakan inte vara rimligt. De flesta markägarna saknar såväl kompetens som övrigamöjligheter att själva framlägga förslag lill åtgärder för tillfredsställandemarkavvattning. Speciellt vid längre avstånd mellan bro- eller Immläge och lågtliggande marker kan etl dylikt förslag bli omfattande och därmed också kostnadskrävande. Bestämmelserna i nu gällande lag all väggenomgångpå väghållarens bekostnad skall ulföras så atl torrläggning lill 1,2 m djupmedges för de uppströms belägna marker, som vid ifrågavarande bros ellertrummas utförande var , synes vara riktiga och bör behållas i den nyavattenlagen. LRF:När det gäller frågan om markavvattning genom väg har utredningen föreslagiten ändring i förhållande fill nuvarande regler. gällande regler innebär allväghållaren är skyldig ulföra och bekosta erforderliga tmmmor och broar genomväg. Föreslagen ändring innebär atl denna skyldighet upphör beträffande nyaförelag och ersätts med en skyldighet för markägare atl, för all få ågärdenutförd, skriftligen anmäla sina anspråk innan ett vägbygge påbörjas. Detta ären stark försämring av markägarens situation, vilket skulle leda tillallvarliga och kostsamma rältsföriuster. Bestämmelsen kan icke vara iöverensstämmelse med den av statsmakterna uttaladejordbmksrationaliseringstanken. Härför krävs väldränerade marker, varförtäckdikningsverksamheten måsle intensifieras. Föreslagen förändring striderdessutom mot vedertagna rättsbegrepp. Det är förenat med stora svårigheter förden enskilde markägaren att vid studium av en vägplan kunna bedöma nuvarandeoch framtida behov av vägtmmmor m. m. Väghållaren är den som har möjligheteroch resurser att vid planeringen noggrant undersöka dessa behov och bör dåockså ha det ekonomiska ansvaret i frågan. Risk finns också alt väghållaren -om den föreslagna anmälningsskyldigheten blir gällande - lägger ned mindreomsorg på planeringen av avvaltningsfrågan förlitande sig på markägarensanmälningsskyldighet. Förbundet föreslår alltså atl förslaget ändras iöverensstämmelse med vad här sagts och atl nuvarande vattenlagsregel omskyldighet för väghållare atl utföra och bekosta vatlenavlopp genom vägar börgälla även fortsättningsvis och oavsett ägoslag, markens användningssätt ochtiden för vägens anläggande. LRF vill särskilt understryka alt det inle minst urmiljösynpunkt är viktigt att s. k. ängsmarker hålls öppna för alt kunnaanvändas som betes- Prop.1981/82:130 278 marker.För alt detta skall vara möjligt måsle de hygieniska förhållandena beaktas. Allmarkerna kan avvallnas på ell tillfredsställande sätt är etl villkor för atthusdjursparasiter inte skall äventyra betning med nötkreatur eller får. Inomstora områden av vårt land förekommer s. k. organogena jordar, vilka bl. a.kännetecknas av alt jordarna sätter sig under hand som odling bedrivs pådesamma. Väghällares skyldighet att ombesörja markavvattning på sådana jordarmåsle beaktas även för överskådlig framtid. Härvid krävs all tmmma genom vägläggs så djupt all hänsyn las lill alt en fördjupning av dräneringssyslemel påifrågavarande jordar kan möjliggöras inom överskådlig tid. Vad nu sagts börgälla såväl järnväg och lunnebana som spårväg på särskild banvall. Slutligen vill LRF peka på all byggande av nyavägar ofta medför stora olägenheter för en jordbrukare genom försämradarrondering av fälten, skador på dräneringsledningar etc. Det måste då ansesorimligt all han också skall åläggas ansvaret för att nivån på vägtmmmor blirriktig. I regel besitter den enskilde inte sådan teknisk sakkunskap somerfordras för detta. Dessutom berörs även andra markägare vid etl vägbygge ände som är sakägare i vägfrågor. LRF vill också här understryka det modernaskogsbrukels intressen och kostnadsansvar när det gäller underhåll avvattendrag. Dessa problem synes inte i tillräcklig grad vara beaktade iutredningens analyser och förslag. : Vad beträffarfrågan om markavvattning genom väg föreslår ulredningen en ändring iförhållande till nuvarande regler. Enligt gällande lag är väghållare skyldigatt utan särskild framställning från markägare i samband med projektering ochbyggande av väg beakla förekommande markavvattningsbehov. Enligt lagförslagetskall sådana åtgärder bekostas av markavvattningsföretaget, om inle markägarehos väghållaren begärt, att åtgärderna skall vidtagas. Begäran skall varaskriftlig och ha inkommit innan vägen började byggas. Det kan inte vararimligt, enligt förbundet, att väghållaren skall fritagas från del ekonomiskaansvar för den skada byggandet av väg vållar markägare, på gmnd av att denneinte inkommit med begäran om åtgärder. Föreningen : Denförändring som förslaget skulle innebära synes icke medföra några fördelar ulantorde i hög grad öka risken för alt mark ej kommer att kunna bmkas effektivt pågrund av för grunda eller otillfredsställande dimensionerade vattengenomloppgenom vägar. nuvarande intresse av att få en även för jordbruketändamålsenligt dimensionering vad gäller tmmmors djup och storlek kommer allförsvinna. Därtill kommer att det framstår som orimligt att markägaren skallsvara för utredningar vid vägars byggande för atl skada genom väganläggningenej skall uppstå. Hur skall för övrigt markägare, som i övrigt ej direkt berörsav väganläggningen men är beroende av tmmanlägg-ningar i vattendrag med svagafall, ges fillfälle atl bevaka sina inlressen? Fler motiv kan anföras menframstår som onödiga. Nämnas bör emellertid också att, i motsats till vadvattenlagsutredningen kan ge intryck av, fastställelse av vägarbetsplan ejgäller tmmlägen o. d. Ej heller infordras alltid yttrande från hydrotekniskexpertis. gällande regler beträffande broar och tmmmor börsåledes i huvudsak bibehållas. Bestämmelserna i 7 kap. 18 8 VL bör införas även ien ny vattenlag. De blir särskilt angelägna om ovannämnda nyordning beträffandevägtrummor och broar mot förmodan skulle genomföras, speciellt som del då oftablir 1981/82:130 279 frågaom atl gamla broar och trummor ersätts med nya, varigenom avsevärd minskning iunderhåll kan erhållas - kanske motsvarande nästan hela den nya anläggningensvärde. 11.3Företag för markavvattning och avledande av avloppsvatten : Enligt utredningsförslaget skall densom utsläpper avloppsvatten äga rätt atl använda annans anläggning i vaitenoch därvid ändra anläggningen samt utföra skadeförebyggande åtgärder på denna(9 kap. 4 8 VLF). Ändringar och skadeförebyggande åtgärder skall bekostas avavloppsutsläpparen och denne skall också utge skälig goltgörelse för den nyttahan har av anläggningen. Förslaget i denna del torde få ses som etl försök atterbjuda en ordning med utsikt att fungera bättre än de nuvarande bestämmelsernai 8 kap. VL om förelag, gemensamma för tortläggning och avloppsutsläpp. Ettflertal gemensamma företag enligt 8 kap. VL har emellertid kommit till ståndoch därutöver regleras i många fall avloppsutsläpparens dellagande i kostnadenför underhåll av dike genom överenskommelser. Å andra sidan har det visat sigföreligga betydande svårigheter att reglera kompensafionsfrågorna medutnytQande av ett slämningsförfarande utanför ramen för ensamfällighetsbildning Qfr vattenöverdomstolens dom , DT 19, angavloppsutsläpp i Sagan). Anledningen till alt de nuvarande bestämmelserna omgemensamma företag inte kommit att utnytQas i större omfattning än som sketttorde vara att söka snarare i utformningen av de materiella bestämmelserna omkostnadsfördelning än i konstrukfionen med samfällighetsbildning. Motbakgmnd av det anförda vill hovrätten ifrågasätta om utredningsförslaget ärdet mest ändamålsenliga sättet alt reglera hithörande frågekomplex. Utöver vadtidigare upptagits kan mot förslagel anföras att det icke regleraravloppsutsläpparens delaktighet i kostnaderna för underhållet av den av honomutnylQade dräneringsanläggningen. Hovrätten förordar i stället förutredningsförslaget bestämmelser om samfällighetsbildning mellanmarkavvatlnings- och avloppsintresset, vilkas tillämpning kan utlösas genomansökan från endera intressenten. Genom föreskrift allenast om altkostnadsdelning skall ske efter vad som är skäligt kan det främsta hindret förtillämpning av de nuvarande bestämmelserna om gemensamma företag undanröjas.Samfällighetsbildningen bör handläggas vid förrättning. Någonprocessuell möjlighet för dräneringsintresset att genom elt vattenmål kommatill rätta med olaga utsläpp av dräneringsvatten eller avloppsvatten i denegna anläggningen synes utredningsförslaget ej inrymma. Hovrätten föreslår atl18 kap. 3 8 17 och 18 p. omarbetas så att detta blir möjligt. Stockholmstingsrätt: I 8 kap. VL finns även efter miljöskyddslagstiftningensgenomförande bestämmelser bl. a. om avloppsledning och om ledning för såvälavledande av avloppsvatten som torrläggning av mark. Motsvarighet till dessabestämmelser finns inte i VL-förslaget. De nuvarande bestämmelserna har inlesaknat prakfisk betydelse och del har varit lätt att vid en syneförtällninglösa frågor t. ex. om rätt att dra fram avloppsledning och ansluta den lill befintligtdike och om fördelning av kostnaderna för framlida underhåll av sådant dike.Enligl mening bör den nya VL innehålla beslämmelser ävenhärom och om all dessa frågor bör lösas vid förrättning. : Nuvarande möjlighet tilltvångsdelaktighet för företag enligt 8 kap. 20-22 §8 angående ledning för såvälavledande av avlopps- Prop, 1981/82:130 280 vattensom torrläggning av mark innebär att frivilliga uppgörelser mellan kommuner ochtorrläggningsföretag kunnat genomföras och antalet sädana syneförrättningardärigenom avsevärt begränsas. Enligt 24 8 samma kap. äger visserligenbestämmelserna i 20-23 88 med visst undantag ej tilllämpning pä ledning inomstadsplan eller byggnadsplan för torrläggning av mark inom det planlagdaområdet eller för avledande av avloppsvatten inom detta område. Erfarenheteninom denna vattendomstol har dock visat, atl syneförrättningar avseende sådanakombinerade torrläggnings-och avloppsledningsföretag förekommer särskilt iSkåne och att tvister därom ej sällan överklagas hos domstolen. Med denföreslagna lagstiftningen tvingas nedanför samhällen belägna fastighetsägareatt stämma vederbörande kommun för atl fä skadeersättning om ej mot förmodankommunen medger skälig ersättning eller dellagningsskyldighet. Lantbruksstyrelsen: Det finns för närvarandebestämmelser om s. k. kombinerade företag, det vill säga företag för såvälavledande av avloppsvatten som tortläggning av mark. föreslås upphävande avbestämmelserna om kombinerade företag. Avloppsutsläpp skall kunna ske lillbefintliga eller planerade markavvaltningsanläggningar. Den som får rätt attanvända annans anläggning skall också ha rätt att vidtaga erforderligaändringar. Ägaren av anläggningen får dock inte vållas väsentlig olägenhet. Densom avleder avlopp skall enligt förslaget (9 kap. 4 8) inte bli delägare iföretaget men ändå ha vissa rättigheter och skyldigheter gentemot förelagetoch dess motparter. De kombinerade förelag som förekommer kan sägasvara funktionsdugliga. Del synes därför lämpligt all avloppsvattenfrågornaäven i fortsättningen kan behandlas medmarkavvattningsförtättningen. Tvångsrätlen atl gå in i annans vattenanläggningsynes nödvändig. Av samma skäl som väghållare bör kunna tvingas in imarkavvatlningssamfällighet bör den som avleder avlopp eller på annat sättanvänder annans anläggning för att främja eget vatlenföretag vara skyldig atldeltaga i en existerande samfällighet om särskilda skäl föreligger. Dettaskulle kunna underiätta frivilliga överenskommelser på sätt som sker. i län: I 8 kap. avnuvarande vattenlag finns vissa bestämmelser rörande bl. a.kostnadsfördelningen för ledningar för såväl avledande av avloppsvallen somtorrläggning av mark. Några motsvarande bestämmelser har såvittlantbruksnämnden kunnat finna icke införts i lagförslaget. Eftersom det imarkavvattningsföretag ofta ingår ledningar och öppna diken, som avleder såväldränerings- som avloppsvatten, anser lantbruksnämnden att det är angeläget attlagförslaget kompletteras med bestämmelser molsvarande dem, som här ovannämnts, och alt därvid möjlighet skapas att göra avloppsvattenintressenter tilldelägare i markavvatlningsföretag. vill i detta sammanhang nämnaatt dag- och dräneringsvatlen som avledes för sådan torrläggning av mark inomstadsplan eller byggnadsplan, som ej sker för viss eller vissa fastighetersräkning, enligt nuvarande vattenlag hänföres lill avloppsvatten. i : Enligt 9 kap.4 8 vattenlags-förslaget kan den som vill avleda avloppsvatten till annansanläggning i vatten medges rätt därtill, om väsentlig olägenhet ej vållasanläggningens ägare. Han kan därvid berättigas alt vidtaga nödvändig ändring påanläggningen. Någon skyldighet att vidtaga ändringsålgärder (exempelvisuppdi-mensionering av kulvertar) anser ulredningen ej skall finnas ivattenlagen. Vad gäller kommuner förutsätler utredningen att skyldighetinskrives i den Prop,1981/82:130 281 byggnadslagsfiftningsom f. n. är under översyn. I och med att skyldigheten las bort slopas ocksåanläggningens ägares eller markavvattningsföretagets delägares rätt att enligtvattenlagen kräva att den för avloppet ansvarige ingår som delägare ianläggningen eller markavvattningsföretaget. Enligl 6 kap. 1 8 har fastighet rätt och ärsamtidigt skyldig all deltaga i företaget om markavvattningen medför nytta förfasligheten. Enligt 6 kap. 4 8 får den som inträder i företaget efter dessfullbordande och drar nytta av tidigare bekostade anläggningsarbeten erläggaskälig del av kostnaderna för dessa arbeten. Utredningen har enligt sin specialmolivering lill 6kap. : "velat öppna möjlighet föi' väghållare att ingå som delägare imarkavvattningsföretag liksom naturligtvis också ge övrigamarkavvattningsintressenter rätt att kräva väghållarens deltagande".Anledningen är att: "ett vägbygge kan nödvändiggöra omfattande utvidgningav ledningar inom etl angränsande markavvatlningsföretag eller medföra ettpåtagligt dyrare underhåll". anser att den för ett avloppansvarige med samma motivering som utredningen angivit för en väghällaresanslutning skall enligt vattenlagen vara skyldig att ingå som delägare ianläggningen eller markavvatlningsföretaget, om särskilda skäl föreliggerQämför 6 kap. 18,2 st.). i : Enligt 9:4 iVL-förslagel gäller all om någon vill avleda avloppsvallen till annansanläggning kan han ges rätt till detta. Däremot kan inle en avloppsutsläpparetvingas att ingå i elt markavvattningsföretag trots all detta i storutsträckning påverkas av just avloppsutsläppet. Överhuvudtaget har man iVL-förslaget menat att de frågor som berör avloppsvatten skall regleras i annanlagstiftning och ej i VL. Detta synes också rikligt så länge man har all göramed ell orenal avloppsvatten. Efter reningen släpps avloppsvattnet ej sällan uti markavvattningsförelag. I ell sådant läge förefaller det naturligt allavloppsvattnet inte särbehandlas ulan jämslälles med övrigt . När detrenade avloppsvattnet släppts ut tillsammans med annat vatten, blandas detta,och handläggningen av frågor som berör delta vatten bör ske efter VL. Avloppsutsläpparebör i en ny vallenlag kunna tvingas ingå som dellagare i markavvattningsföretagpå samma grunder som gäller för väghållare. i : I 6 kap. 1 8stadgas att fastighet, som erhåller nytta av markavvattningen, har rätt ochskyldighet all deltaga i företaget. Samma rätt och skyldighet tillkommerväghållare om särskilda skäl föreligger. I specialmotiveringen till VL-förslaget anges attett vägbygge kan nödvändiggöra omfattande utvidgning av ledningar inom etlangränsande markavvattningsföretag eller medföra påtagligt dyrare underhåll.Den ökade avrinningen från tak och hårdgjorda ytor inom tätbebyggelse kanorsaka samma olägenheter för markavvattningsföretag som ovan angivils frånvägbyggen. Atl, som utredningen påtalar, hänskjuta frågan omavledande av dagvatten från detaljplanerat område lill byggnads- ochmiljölagstiftningen löser inte deltagningsproblemet förmarkavvattningsföretagets del. Om tillåtligheten för utsläpp av dagvatten fråntätbebyggelse prövas enligl miljöskyddslagen bör detta inte hindra kommun frånatt ingå som delägare i markavvattningsföretag. anser därför alt i lagtexten iVL-förslagel bör införas elt tillägg som anger att även kommun skall ha rättoch skyldighet att deltaga i företagel när särskilda skäl föreligger. Dämtöverkan kommun givetvis komma att deltaga i egenskap av fastighetsägare. Prop, 1981/82:130 282 i län:VL-utredningen har i lagförslaget inte medtagit någon motsvarighet tillreglerna i nuvarande vallenlagen kap. 8, som bland annat innehållerbestämmelser om så kallade kombinerade företag del vill säga förelag för såvälmarkavvattning (tortläggning) som avledande av avloppsvatten. Med hänsyn lillde stora ölägenheter, som utsläpp av avloppsvatten kan åstadkomma i såväl öppnavattendrag som täckta ledningar anser lantbmksnämnden, alt lagförslaget bortange hur samverkan skall kunna ske mellan markavvatlnings- ochavloppsinlressen. Detta skulle säkert i hög grad underlätta tillkomsten avfrivilliga överenskommelser, som är vanligen förekommande lackvare bestämmelserna i 8 kap. gällande vattenlag. Tillkomsten av ny lag om valtenförbund bedömes inteheller få sådana verkningar att intresseavvägning mellan markavvattning ochavlopp kan undvaras i ny vallenlag. Av denna lag bör framgå, atl nyutsläppeller ökat utsläpp av avloppsvatten av någon betydelse i ettmarkavvattningsföretag utgör en sådan väsentlig ändring av rådande förhållandenall en omprövning av företagets rättsliga status bör kunna ske. i län: Slopandet av 8 kapVL utesluter en reell möjlighet atl ålägga huvudman för dagvaltenavledning frånplanlagt område att ingå som delägare i markavvattningssamfällighet. Vid flertalet av de förrättningar som handläggeshar synemännen med stöd av VL 8:20 haft all pröva kommuns andel imarkavvattningsföretag som följd av ökad dagvaltenavrinning. (Tak, galor ochandra hårdgjorda ytor ger upphov till ökad avrinningsintensitel.) Nämnden finner det otillfredsställande med denlösning på problemet som lagförslaget meddelar i 9 kap 4 8. Åberopande vadutredningen anfört om förutsättningarna alt låta väghållare ingå som delägare imarkavvat-ningsförelag finner nämnden anledning förorda all huvudman fördagvat-lenavledningen från planlagt område (som regel kommun), skall om säprövas lämpligt kunna ingå som delägare i markavvattningsföretag. Ulredningenhar anfört att lagen om vattenförbund delvis skulle ersätta 8 kap VL. Nämndalag kan knappast få någon tillämpning beträffande de mindreavloppsvattenutsläppen. Även för dessa fall framstår som rationellt ochangeläget att lagen utvisar en möjlighet att inlemma "utsläpparna" imarkavvattningsföretagets delägarkrets. Erfarenheten ger vid handen all samarbetet mellankommun/"utsläp-pare" och delägarna i markavvattningsförelag fungerarbättre om de båda är delägare i företaget. Detta jämfört med den situation sominträder då fillkommande intresse oftast uppfattas som "inkräktare"som exempelvis vid varje rensningslillfälle skall avkrävas största möjligakostnadsbidrag. Vid förordnande av förtättningsman skallförprövning ske så tillvida att hälsovårdsmyndighet skall meddela vilkareningsprocesser dag- resp. spill-vattnet skall underkastas innan det fårsläppas ut i avlopp som ingår i markavvatlningssamfällighet. Förrättningen fårsedan pröva dagvatten-intressets andel i företagets utförande- ochunderhållskostnader. Av före-tagsbeslulet skall framgå fömtsättningarna för deberäkningsgrunder på vilka beslutet om kommunens delaktighet vilar. Beslutetskall kunna omprövas. : Den som avlederavloppsvatten till dike får enligt utredningens förslag (9 kap. 4 8) inledelägarskap i markavvattnings-samfällighelen. Han skall utge ersättning som kanbestämmas som en viss andel i förelagels anläggnings-, drifts- ochunderhållskostnader Qfr s. 296). Enligl LMVs uppfattning bör den som avlederavloppsvatten inte ställas Prop, 1981/82:130 283 utanförförvaltningen när fråga är om ett mera permanent förhällande ulan i sådant falli stället kunna bli delägare i samfälligheten. Om markavvattningsbestämmelsernaförs över lill AL kan de här berörda bestämmelserna i utgå. TCO:1 6 kap. 1 8 saknas motsvarigheten till 8 kap. VL. Anledningen härtill ärbelyst i specialmotiveringen å sid. 237 sista stycket och första stycket sid.238. Ovan angivet kapitel och paragraf bör emellertid kompletteras så allsamordning kan ske mellan dagvallen, avloppsvatten och markavvattningen tekniskt, ekonomiskt och juridiskt. LRF:En delaktighetsfråga som ulredningen särskilt beaktat är den speciella form avmarkavvattning som sker från hårdgjorda ytor. Utredningen konstaterar sid.266-267 alt vägbyggen ej sällan medför behov av markavvattning för allförbättra vägmärken och all det dessutom behövs anordningar för atl avledanederbörden från hårdgjorda vägbanor och slänter. Genom stadgandet i 6 kap. 1 8andra styckel skall väghållarens delta i markavvatlningsföretag om väg avsevärtkan påverka företaget och om särskilda skäl föreligger. Enligt förbundetsmening är del inte endast väg som på detta sätt kan påverka ettmarkavvattningsföretag. Över huvud taget kan avledning av alll slags dagvatten liksomavloppsvallen medföra avsevärd påverkan på elt avvattningsföretag. Exempelviskan en industri med stora tak och stora hårdgjorda ytor eller en kommun vidbortledande av dagvatten inverka på ett avvattningsföretag. Oavsettreningsgraden har kommunala och industriella avloppsverk stor påverkan pårecipienten. Särskilt påtaglig är denna påverkan i mindre och medelstoravattendrag, främst på gmnd av gödslingseffekler på vegetationen i vattendraget.En betydande del av underhållet är beroende av hur vegetationen utvecklas idessa vattendrag. Förbundet anser därför atl 1 8 andra stycket bör kompletterasså all fömtom väg även medlas "anläggning eller annat företag". LRFhävdar atl sådana intressenter skall ingå som delägare i dikningsföre-tagel,för att möjliggöra en rättvis fördelning av kostnaderna. i : I 9 kap. aktualiseras de ärenden där såvälmarkavvattning, som användningen av vattnet som transportmedel för avfalllorde komma in i bilden. I samband med tidigare behandling av förslag till lagom vattenförbund har provinsförbundet bedömt förutsättningarna mycket goda vadavser alla av elt vattendrag berörda parters medverkan i och ansvar för dessunderhåll m. m. Avseende här aktualiserade frågor, som ur jordbrukssynpunkt ärmycket viktiga, bör regler för samverkan, rättigheter och skyldigheter frånalla intressenter i ell vattendrag m.m. klart och otvetydigt lagstadgas i dennya vattenlagen. Här avses närmast lantbmkets krav att alla i ett vattendragberörda och därmed inbegripes de som genom avloppsulsläpp eller liknandemedverkat till förorening, igenslamning m. m. skall göras kostnadsmässigtmedansvariga för återställningsålgärder. Föreningenstatens lantbruksingenjörer: 8 kap. VL reglerar bl. a. förhållandetvid kombination avloppsvattenutsläpp - markavvattning. Bestämmelserna däri äricke helt tillfredsställande bl. a. därför alt de haft en alltför inskränktomfattning och ej givit utrymme för behandhng av större vattendrag än vad somkunnat intolkas under uttrycket "ledning". Ej heller har allliderforderliga anläggningar självklart kunnat föreskrivas mot parternasmedgivande. Kapitlet har emellertid haft sin stora betydelse inte minst såsombakgrund för träffande av avtal om underhällskostnaders fördelning. I ställetför att göra erforderiiga utbyggnader av bestämmelserna föreslårvattenlagsulredningen all avsnittet slopas helt med hänvisning