prop · G50357 · 1981-12-31 00:00:00 — förekommer att advokat har hjälpt gäldbunden klientatt rädda undan egendom genom gåvor eller försäljning till närstående, lösöreköps-kontrakleller liknande åtgärder. Sådana fall synes ofta - inte minst ursamhällsintresset att få in förfallna skatter - kräva betydligt vidare undersökningav klientens obeståndssituation än många advokater anser sig skyldiga till. En fråga, som inte sällan varit uppe, är frågan om detvarit förenligt med god advokatsed och bestämmelse omförsvararens plikt att i klientens intresse verka för sakens riktiga belysning,att försvararen understött klientens vilja att vägra yttra sig i processen.Även om en försvarare inte skall vara positivt verksam för utrönande avsanningen "om detla skulle komma att stå i strid med hans ställning somförsvarare" kan man tycka att skall påståendet om att advokat i viss månhar alt taga hänsyn även till den allmänna rättsordningens funktion ha någoninnebörd, bör försvararen i en sådan situation enligt min mening försökamedverka till att uppgifter lämnas. Så långt bör också advokaten ha plikt att medverka till sanningensutletande, att han aktivt verkar för att inte klientens uppgifter leder tillatt annan person oriktigt blir fälld för brott, om advokaten har bevisning omatt klienten begått broUet. Prop,1981/82:57 183 Närfråga uppkommit om försvarares verksamhet i brottmålsärenden, som snartriskerat att preskriberas har del visat sig alt gränsen mellan å ena sidan rådfrån advokatens sida till klienten att hälla sig undan och å andra sidan"upplysning om vad som är gällande rätl" varit hell flytande. Del harmed viss rätt hävdats att upplysning till klienten om att saken snartpreskriberas och att delgivning av stämning erfordras för att avbryta preskriptionrent faktiskt innebär samma sak som råd till klienten att l.ex. resa utomlandstill dess saken hunnit preskriberas. Formuleringav en "etisk generalklausul" måste, som jag ovan framhållit,innebära stora svårigheter. Fråga är om del överhuvudtaget är möjligt atttillfredsställande reglera sådana förhållanden med någon generell regel, inteminst därför att vad som är etiskt riktigt inte är något enhetligt ellerdefinierbart begrepp. Risken med en sådan regel är att den för att fåtillräcklig anslutning blir alltför allmän och "urvattnad" eller - omman försöker skapa regel med klarare gränser - blir alltför kontroversiell föratt kunna accepteras. inom som har föreslagit enbestämmelse om att advokat i sin verksamhet inte får "främja orätt".En sådan regel säger ju ingenting utöver vad som redan reglerats i RB 8:7 omatt "advokat som i sin verksamhet uppsåtligen gör orätt eller eljestförfar oredligt skall uteslutas ur samfundet". Vad är för övrigt"orätt" på det etiska planet? Vad en menar vara orätt i deltasammanhang uppfattas inte som orätt av annan. Inte heller blir gränsen mellan"rätt" och "orätt" mycket klarare rned vad som sägsytterligare i arbetsgruppens förslag. Advokat skall icke medverka till"kringgående av lag". Vad man menat härmed har man inte angivit. Medhänsyn till vad som sagts i lagförslaget om att advokat inte skallmedverka till lagstridig handling måste det rimligen innebära något som inte ärlagstridigt. Kanske tydligare då hade varit att begagna sig av uttrycket"lucka i lagstiftningen". Menar man alt advokat inte få begagna sigav sådan förefaller ett förbud alltför ingripande även om man talar om åtgärdsom "uppenbarligen innebär kringgående av lag". Härtill kommer att,som ovan påpekats det förefaller alltför vagt vad som åsyftats. Mycket av enadvokats, revisors eller ekonomisk rådgivares verksamhet går ju just ut på altinom lagens råmärken värna om den enskildes rätt även om detta skulle ske påbekostnad av en inte tillfredsställande lagstiftning. Påståendet i Engman-Nordinsreservation å sid 109 i promemorian om att "Advokatens uppgift är attklargöra lagstiftarens syfte - inte luckor som kan finnas i lagstiftningen"- går enligt min uppfattning tveklöst för långt när det gäller att beskriva"samhällstillvändheten" i advokatrollen. Däremot delar jag hennesuppskattning otn att de tvä sista meningarna i arbetsgruppens förslag om attadvokat har rätt att "lämna upplysning i innehållet i gällande rätt"och alt advokat inte är skyldig "att särskilt tillvarata myndigheternasintressen" är onödiga. De synes förta verkan i vad som sagts tidigare iden föreslagna regeln och ytterligare öka ovissheten om vad man egentligenmenar. Eftersomförslaget beträffande advokatelik intimt sammanhänger med vad som tidigareföreslagits beträffande revisors etik och i viss mån även med den s.k.generalklausulen på skattelagstiftningens område vill jag i viss del åberopavad jag i yttrandet anfört om BRÅ;s promemoria över "Revisorsverksamhet" såsom tillämpligt även på nu aktuell promemoria: "Bådenär det gäller revisors arbete som rådgivande sakkunnig och hans Prop.1981/82:57 184 reviderandeverksamhet är gränsdragningen mellan tillåtet - otillåtet och tillbörligt -otillbörligt svår. Samma problematik har länge diskuterats beträffande advokatersverksamhet. Mycket talar för att man i vart fall från åklagarsynpunkt skullevara beredd att ansluta sig till den av arbetsgruppen föreslagna regeln attrevisor skall avhålla sig från att medverka i handling som är lagstridig ellerinnebär uppenbart kringgående av lag. Den föreslagna lydelsen låter bestickandevid en första genomläsning. Vid ett närmare begrundande blir man emellertidbetänksam. Det behövs självfallet inte någon särskild etisk regel just förrevisorer om att dessa skall avhålla sig från att medverka i lagslridigahandlingar. Och vad innebär uppenbart kringgående av lag? Arbetsgruppens egnaförklaringar i sammanhanget, såsom "att regeln endast tar sikte påuppenbara fall, dvs. fall som vid ett förnuftigt betraktelsesätt framgår som ettkringgående av lag' eller att "är saken tveksam, kan något särskilt kravinte ställas på revisorn' är inte ägnade att bringa klarhet i terminologin. Jagdelar dessutom helt riksdagsledamoten uppfattning att begreppet'kringgående av lag" saknar erforderiig precision. Kringgående av lagbehöver språkligt sett inte innehålla någon motsats till att begå lagstridighandling. Man kan kringgå lag med lagstridig handling och man kan kringgå lagutan att begå sådan handling. Kringgåendebegreppel har behandlats bl. a. av1953 års skatteflyktskommitté, som i sitt slutbetänkande (SOU 1963:52) avvisadetanken på att införa en generalklausul inom skattelagstiftningen. Senast har i SOU1975:77 frågan om kijnggående och generalklausul inom skattelagstiftningen behandlalsav en expertgrupp inom företagsskatteberedningen. En generalklausul av den typsom där föreslagils innebär ett stort mått av rättsosäkerhet för deskattskyldiga. Det blir svårare att förutse vad som skall beskattas. För egen delhar jag i skilda sammanhang ställt mig avvisande till en generellskatteflyktsklausul av sådant innehåll. Enligt klara motivuttalanden tillgällande rätl skall varje avtal och annan rättshandling tolkas efter denegentliga innebörden och inte efter den form i vilken avtalet ellerrättshandlingen klätts. Det är enligt min mening ägnat att förvåna att man ickenågon gång under behandlingen av alla dessa lagförslag och tydligen icke ens nutagit upp förslag om att införa den formen av generalklausul att nämndagrundsats fastlägges genom lag. Även om alla är överens om att grundsatsen -ehuru oskriven - gäller, skulle rättsläget ändå vinna på att den kodifierades. Skallen generalklausul av föreslaget innehåll om förbud för medverkan som innebär"kringgående av lag' likväl införas bör av de skäl som anförts ireservation av riksdagsledamoten i vart fall meningarnautgå om att förbudet icke utgör "hinder för revisor att lämna upplysningom innehållet i gällande rätt' och "ej heller skyldighet för denne attsärskilt tillvarata myndigheternas intressen'." Detförslag till generalklausul, som kommittén inom angivit tillsamfundets styrelse, intaget å sid 72 i arbetsgruppens promemoria, synes ocksåalltför oklart och intetsägande för att vara till någon verklig vägledning. Vadmenas med att advokat inte får i sin yrkesutövning "begagna alla till budsstående medel"? Inte heller erbjuder uttrycket att advokaten inte fårfrämja klientens intresse på ett "otillbörligt" sätt eller upprättaavtal i "otillbörligt syfte" någon klarläggande gränsdragning, sålänge man inte på nägot sätt definierat vad man menar med otillbörligt isammanhanget. Ännu mindre blir man klar över var gränsen mellan tillåtet ochförbjudet skall gå av de honnörsord, som förekommer i slutet av regelförslagetom att advokat skall handla på ett sätl som främjar ""heder- 1981/82:57 185 lighet" och "redbarhet" inom rättslivet ochinte på ett sätt som verkar i motsatt riktning. På en enda punkt får man genomdetta generalklausulsförslag ett klart besked, nämligen, att det inte ärtillräckligt att advokaten förvissar sig om att det förfaringssätt hanrekommenderar inte är lagstridigt. Denna reglering innebär emellertid ingetnytt eftersom den följer direkt av bestämmelsen i RB 8:7. har i den mån deras förslag innehållernågon konkretisering gått längre genom att vilja förbjuda advokat att användasig av "lucka i lagstiftningen" vilket som ovan framhållitsförefaller vara en alltför extrem begränsning. Det förefaller föga meningsfullt att å ena sidan hävda attadvokaten skall tjäna klientens intressen - "inte vara samhälletsförlängda arm" - å andra sidan göra gällande att advokaten också i vissmån skall taga hänsyn till ett mera allmänt samhällsintresse - "inte gåhur långt som helst" - utan att tala om vad man egentligen menar. Jag tror att man måste på ett mera konkret sätt försökabeskriva handlingssätt, som man anser förkastliga. Kanske går det - sedan mankonstaterat, all advokat i första hand har lojalitetsplikt mot sin klient -att beskriva i vilka undanlagssilualioner denna bör vika till förmån för t. ex.sanningsplikt, undersökningsbehov eller samhällsintresse. Jag avstyrker sålunda vad kommittén i ocharbetsgruppen föreslagit och anser att frågan måste bli föremål förytterligare bearbetning. : Enligt 8 kap. skalladvokat, som uppsåtligen gör orätt, uteslutas. I de vägledande reglerna om godadvokatsed borde finnas en regel som svarar mot denna bestämmelse. Det ärviktigt att en sådan regel inte ges en alltför stelbent utformning. Den inomsamfundet föreslagna etiska grundregeln skulle väl fylla detta krav. Klausulenkan och bör därvid, såsom också föreslagils inom samfundet, kompletteras med enmera ingående kommentar. Beträffande arbetsgruppens förslag ansluter sig hovrättentill den kritik som framförts av den kommitté inom som hafttill uppgift att se över de "Vägledande regler om god advokalsed" somantagits 1961. (TSA 1979 häfte 6 s 170 ff.) : (majoriteten): Tingsrätten delar desynpunkter som anförts i promemorian till stöd för en etisk generalklausul ochtillstyrker en klausul med föreslagen lydelse. : (minoriteten): Det centrala spörsmålutredningen haft att taga ställning till är behovet av ändringar i nuvarandeetiska regler för advokatverksamhet. har en offentligrättsfunktionsom disciplinärt kontrollorgan och dess stadgar fastställs av regeringen. 4 § RB åläggs advokat att vid utövande av sin verksamhet redbart ochnitiskt ulföra det uppdrag som anförtrotts honom och i allt iaktta godadvokatsed. Det synes uppenbart att advokat, som uppsåtligen i sin verksamhetföretager dispositioner till kringgående av lag, bryter mot de sålunda redangällande grundläggande reglerna för hans verksamhet. Vi kan inte finna att denföreslagna etiska regeln innebär annat och mera än ett förtydligande i visstavseende av vad som redan gäller; och regelns innehåll utgör i och för sig entruism. Utredningen har efter sin granskning av advokatverksamhetullalat att stöd ej förefinns för framförda generella påståenden om advokatersmedverkan i organiserad och ekonomisk brottslighet. Vad utredningen anfört somskäl för den föreslagna rekommendationen till komplettering av de 13 1981/82. Prop.1981/82:57 186 vägledande reglerna om god advokatsed kan enligt vårmening ej tillräckligt motivera rekommendationen. Om man ändå skulle viljagöra förtydligande uttalanden om innebörden av gällande etiska reglerförefaller det naturligt att i allt fall avvakta slutligaställningstagande till vad som föreslås frän den kommitté som samfundet tillsattmed uppgift att utreda samfundets disciplinförfarande och de disciplinära påföljderna. : 1 fråga om enskildheterna i förslagetvill styrelsen endast på en punkt ifrågasätta en ändring. Det gäller devägledande reglerna om god advokatsed. Styrelsen föreslår här att ordet"uppenbarligen" utbyts mot "sannolikt" för att undvika enalltför liberal tolkning av regelns rätta innebörd. Det bör inte få förekommaatt en advokat som mot bakgrund av sina rättskunskaper och erfarenheter bortinse att en handling sannolikt innebär kringgående av lag. genom rådgivningeller annat aktivt arbete medverkar i en sådan handling. : Liksom arbetsgruppen anserförbundet att de vägledande reglerna om god advokatsed bör kompletteras med enallmän etisk regel som tar sikte på bl.a. förhållandet till det allmänna ochsådana situationer, då advokat kan komma i kontakt med organiserad och ekonomiskbrottslighet. Förbundet anser vidare det riktigt, att en sådan etisk regel bör utgäfrån den nu okodifierade principen att advokat inte får främja orätt. Förbundetkan även i övrigt instämma i de principer som innefattas i den etiska regel somgruppen rekommenderar. Enligt förbundets uppfattning innehåller regeln, ehurumed nödvändighet allmänt hållen, uttalanden som synes utgöra en rimligavvägning mellan, å ena sidan, advokats skyldigheter och ansvar samt, å andrasidan, intresset av att yrkesutövningen inte inskränks av särskilda hänsyn tilldet allmänna. Förbundet anser därför att gruppens uttalanden kan läggas tillgrund för fortsatta överväganden om hur en allmän etisk regelbör avfattas och fogas in bland de vägledande reglerna om god advokatsed. : Som framgår av betänkandet haradvokatsamfundet tillsatt en kommitté med uppdrag att företaöversyn av de vägledande reglerna om god advokatsed. 1 kommitténs uppdragingick även att särskilt överväga frågan om reglerna behöver kompetteras med ens. k. etisk generalklausul. Kommittén har i skrivelsen tillsamfundets styrelse framfört sina synpunkter i sistnämnda fråga och därvidlämnat förslag till en etisk regel med tillhörande kommentar. Skrivelsen, sommedföljer som bilaga härtill, härav styrelsen utsänts till samfundetsavdelningar för behandling på avdelningsmöte. Sedan avdelningarnas yttrandeninkommit kan frågan upptas till behandling vid möte med samfundetsfullmäktige. Först därefter kan styrelsen fatta beslut i frågan om behovet aven komplettering av de vägledande reglerna för god advokatsed. BRÅ:s promemoria om advokatverksamhet ingår i underlagetför frågans behandling inom samfundet. I remissärendet till avdelningarna harhänvisning skett till denna promemoria, som i samband därmed även tillställtsvarje enskild ledamot av samfundet. Föreningen : De rekommenderade nyaetiska reglerna innebär knappast nägot nytt. a. bestämmelsen i 8 kap 4 §första stycket RB ger detsamma. Föreningen : Förslaget till uttalanderörande innebörden av begreppet god advokatsed kan föreningen för sin delgodtaga under förutsättning att man mera påtagligt understryker skyldighetenatt hänsyn 1981/82:57 187 tas även till det allmänna. Enär de generella påståendenom brottslighet, vilka närmast givit anledning till arbetsgruppens utredning,oftast gått ul pä alt brott begåtts mot det allmänna är det enligt föreningensmening av särskild vikt att just hänsynen till det allmänna starkt framhålls idetta sammanhang. : När det gällerarbetsgruppens konkreta förslag till åtgärder vill TCO starkt ifrågasätta omden av arbetsgruppen rekommenderade etiska förhällningsregeln får någonpraktisk effekt. I stället för att, som utredningen föreslär, advokat i sinverksamhet inte får främja orätt bör enligt TCOs mening en regel införas somklart utsäger att en advokat som han har rätt och skyldighet attlämna upplysning om gällande lagstiftning ocksä skall vinnlägga sig om att intekomma i strid med gällande rätt. TCO avstyrker därför arbetsgruppens förslag pådenna punkt. i : Beträffande den del avadvokaters verksamhet som berör rådgivningsverksamhet konstaterararbetsgruppen att förhållandet till det allmänna inte har fått någonframträdande plats i de nuvarande etiska reglerna. Arbetsgruppen föreslårdärför alt de vägledande reglerna om god advokatsed kompletteras med enallmänt hållen etisk regel av innebörden att advokat i sin verksamhet inte fårfrämja orätt. LO är tveksam till om denna regel får någon praktiskeffekt. Enligt LOs mening bör i stället införas en regel som klart utsäger allen advokat är skyldig att vinnlägga sig om att han i sin verksamhet inte bidrartill förfaranden som står i strid med gällande rätt eller strider mot desssyfte. Detta innebär naturligtvis ingen inskränkning i advokatens rätt och skyldighetatt lämna upplysning om gällande rätt. 4 Ökad information om disciplinäraverksamhet Justitiekanslern: Jag ställer mig odelat positiv tillarbetsgruppens förslag om ökad publicitet av disciplinärenden. Det äremellertid av vikt att inte endast information till allmänheten ökas. Likaviktigt anser jag det vara att avgöranden i sådana frågor snabbt, systematisktoch överskådligt bringas lill kännedom för samfundets ledamöter. Riksåklagaren: Jag har i princip inte någon erinran motvad arbetsgruppen uttalat beträffande ökad information om advokatsamfundetstillsyn över advokatväsendet. Självfallet är det angeläget att avgöranden idisciplinärenden snabbi och effektivt kommer till allmänhetens och advokaternaskännedom. Överåklagaren i : En publiceringav disciplinnämndens beslut kan, för de som anlitar advokat, vara en hjälp vidbedömningen huruvida denne på ett riktigit sätt fullgjort uppdraget ochsåledes öka effekten av tillsynen över advokaterna. Överåklagaren i : Gruppen harvidare behandlat frågan om allmänhetens tilltro till advokaterna och ianslutning härtill frågan om ökad samhällsinsyn i samfundetsdisciplinavgöranden. Gruppen har stannat för att rekommendera attdisciplinnämndens avgöranden som bedöms vara av allmänt intresse bringas tillallmän kännedom och att regeringen får möjlighet att utse två ledamöter idisciplinnämnden. Den första rekommendationen förefaller överflödig med hänsyntill den publicering som redan sker. Frågan om kontroll från det allmännassida har varit föremål för behandling i (JuU 1978/79:6). För enmedverkan av lekmannarepresentanter vid disciplinärendens behandling talar 1981/82:57 188 egentligenendast den eventuella psykologiska effekt på allmänhetens förtroende föradvokatverksamheten en dylik medverkan kan få. Rent faktiskt synshittillsvarande ordning ha fungerat väl och garantier för att det allmänna harerforderlig insyn finns genom samfundets egna tillsynsorgan och genom JK:sgranskande verksamhet. Jag avstyrker därför även denna del av punkt 3. Överåklagaren i åklagardistrikt:Frågan om offentliggörande av beslut av disciplinära organsynes däremot vara viktig och verkligen kunna leda till ett medel att förmåadvokater att ej medverka vid tvivelaktiga, ohederliga eller rent brottsligaförfaranden. Med hänsyn till den uppmärksamhet från massmedia och allmänhet somoavbrutet och vid ifrågasatta oegentligheter drabbar andraoffentligt verkande jurister såsom domare, åklagare och polischefer, är detnärmast förbluffande att konstatera att gruppen inte på ett kraftfullt sättsöka vinna ändring i det system som härvidlag tillämpas föradvokater. Gruppens förslag till utökad information är så försiktigt att det -som framhåller - närmast saknar substans. I stället bordeövervägas ett starkt regelsystem innebärande kraftigt ökad insyn i dedisciplinära besluten och deras innebörd, dock självfallet med sammabegränsningar som gäller för andra i samhället offentligt verkande jurister, säatt den enskildes integritet i största möjliga mån skyddas och att namngivandenoch ulpekanden undvikes. Den öppenhet som samhället i övrigt fordrar synes görasig gällande lika starkt beträffande advokatkårens medlemmar som beträffandeandra jurister vilka i större eller mindre grad är arbetande i offentligheten.Den nuvarande ordningen, där samfundet självt beslutar om såväl publicering somutformning av denna samt att publiceringen dessutom sker med tämligen avsevärdfördröjning ter sig därför föråldrad och föga svarande mot allmänhetens berättigadekrav på insyn och information. En betydande förändring till omedelbar och sålångt som möjligt fullständig information om disciplinära beslut förordasdärför. Länsåktagareni län: Beträffande frågorna om ökad insyn i och information om advokatsamfundetsdisciplinära verksamhet, anser jag att disciplinärenden som bedöms vara avallmänt intresse snabbt bör komma till allmänhetens kännedom. Länsåklagareni lån: Jag instämmer i behovet om ökad information frånadvokatsamfundets sida till allmänheten om disciplinära åtgärder. Arbetsgruppenhar pekat på att inom andra områden i samhället förmärkts en strävan tilloffentlighet när det gällt disciplinär verksamhet. har man emellertidi arbetsgruppen utgått ifrån alt i disciplinbeslut advokatens namn och denbeslutade disciplinåtgärden skall hemlighållas. Några bärande skäl för ensådan inställning finns enligt min mening inte. I princip är alla beslut avmyndighet offentliga. Redananmälningar mot tjänstemän till JO och JK är offentliga liksom givetvisbesluten. När det gäller disciplinbeslut mot advokat kan inte den disciplinäraverksamhetens "speciella karaktär" utgöra någon motivering förhemlighållande av advokatens namn eller disciplinpåföljd. Tvärtom måsteallmänheten ha väl så stort intresse av offentlighet i sådana sammanhang somnär det gäller tjänsteman. Den enskilde har ju, när det gäller tjänsteman, iregel ingen valrätt medan det i princip står honom rätt att välja vilkenadvokat han vill. För detta urval kan det inte framstå som betydelselöst om enadvokat t. ex. fått disciplinpåföljd för allt för högaarvodesdebiteringar eller andra åtgärder, som direkt kan angå en klient. Somarbetsgruppen föreslagit bör - i övrigt - offentliggörandet ske Prop,1981/82:57 189 med beaklandeav den tystnadsplikt som samfundets funktionärer har. Sålunda bör inteklientens namn angivas eller annat, som kan inverka kränkande avsekretesskyddet. Om advokatens namn skall publiceras i pressen eller ej måsteliksom i andra sammanhang bli en pressetisk fråga. Lånsåklagareni län: De rekommendationer som arbetsgruppen avgivit tilladvokatsamfundet tillstyrks i princip. Vad gäller den rekommendation som avserökad information om samfundets disciplinära verksamhet synes den emellertidbli alltför uttunnad med beaktande av alla de inskränkningar som. Jag vill dock framhålla det angelägna i att disciplinnämndens beslut framledeskommer till allmänhetens kännedom i större utsträckning än vad som hittillsskett. Götahovrätt: Den ökade informationen i nu angivna hänseende skulle enligthovrättens mening bäst tillgodoses genom att samfundets beslut idisciplinärenden blir offentliga. Stockholmstingsrätt: Genom rekommendationen till samfundet att bringa avgörande fråndisciplinnämnden av allmänt intresse till allmän kännedom anser tingsrätten attarbetsgruppen överskattat en bredare allmänhets intresse av advokatverksamhet.Av värde vore här i stället att advokater, domstolar, åklagare och andra som harintresse av advokatverksamhet snabbare än vad som sker fär del avdisciplinnämndens avgöranden. Domstolsverket:DV har ingen erinran mot den föreslagna rekommendationen. Det förtjänar dockpåpekas att rekommendationen innebär att advokater härigenom får ensärställning. Disciplinära avgöranden som rör t. ex. statstjänstemän blir ickeföremål för motsvarande publiceringsåtgärder. Sverigesadvokatsamfund: Samfundet delar arbetsgruppens uppfattning att det nu kan varaanledning att undersöka möjligheterna att ge ökad information om huradvokatsamfundets tillsyn över advokatverksamheten bedrivs.