prop · G50351 · 1981-12-31 00:00:00 — ULÄ:s förslag om att slopa begreppet centralt läromedelmöter stor uppslutning bland remissinstanserna. Förslaget fillstyrks av UHÄ,SÖ. och , , ,, , , , , ,och , , , , ,. SHIO, FPU, LFF. FSL samt , , , , Tierpsoch kommuner. Instanserna menar att förslaget ligger i linje med såvälSIA- som läroplansbeslutens riktlinjer. Flera instanser erinrar dock om attdet i Lgr80 angetts att del "för skolarbetet finns också speciellaläromedel, producerade för undervisningen. Tryckt material, som täckerväsentliga delar av ämne, ämnesgrupp eller kursmoment, måste spela en viktigroll, bl.a. för att ge fasthet och sammanhang i studierna. Eleverna skall genomkommunens försorg vara garanterade tillgång till sådana läromedel. Vissa sådanaläromedel, eller väsentliga hjälpmedel som lexikon och kartböcker, skall elevernafå som gåva". i län menar att ett slopande avbegreppet centralt läromedel inte får innebära att bestämmelserna i .. Även länsskoinämnden i framhåller att ettborttagande av begreppet inte får ha den effekten att alla läromedel fömtsättesvara lika acceptabla för skolarbete och att därför i t.ex. enbesparingssituation främst billiga och slitstarka läromedel anvisas somgodkända och därf'ör lämpliga. Liknande synpunkter framförs av bl.a. länsskoinämnden iVästerbottens län, kommun, SACOISR, CUF, och . kallade de mer heltäckande läromedel som anges i Lgr80 förbasläromedel. i län anser att ULÄ i sitt förslag ickelyckats skapa garanfier för elevens rätt till de läromedel som anges i Lgr80.För att ge eftertryck åt dessa den nya läroplanens riktlinjer föreslär länsskoinämndenatt nu gällande bestämmelse i skolförordningen 2 kap. 27 § första stycket fåren formulering som ansluter till läroplanens. Nämnden föreslår följandeformulering: "Varje elev skall genom kommunens försorg vara garanteradständig tillgång till tryckt material, som täcker väsentliga delar av ämne,ämnesgrupp eller kursmoment". Även SÖ framhåller att elevernas rätt till"basläromedel" bör preciseras i skolförordningen. 1981/82:51 41 Statskontoretavstyrker ULÄ:s förslag med hänvisning till bestämmelserna i ochriktlinjer. Även SRF avvisar förslaget. Enligt SRF torde det vidgadeläromedelsbegreppet snarare öka än minska behovet av centrala läromedel.Däremot bör nya krav ställas på de läromedel som registreras som centrala. Enförutsättning för registrering bör vara att läromedlet finns överfört på ettmedium som är tillgängligt för synskadade och att också typografin uppfyllervissa normer. Dessa krav är enligt SRF i realiteten en förutsättning för attsynskadade skall kunna erhålla en undervisning som är likvärdig med övrigaelevers. I annat fall får en synskadad elev varken samma mångfald av läromedeli varje enskilt ämne eller likvärdiga möjligheter till ämnesval. Flerainstanser, bl.a. UHÅ, länsskoinämnden i , / SR. Btj och FPUbetonar skolbibliotekens ökade betydelse. Utredningens förslag om fillämpningav ett rambudgetsystem tillstyrks av de flesta instanser som behandlat frågan.Vissa instanser, bl.a. länsskoinämnden i län och kommunpåpekar att ett slopande av begreppet centralt läromedel även får konsekvenserför nuvarande bestämmelser om granskning, registrering och antagande avläromedel. Så gott som samtligainstanser tillstyrker utredningens förslag att kommunerna - utan reglering avstatliga bestämmelser - skall få avgöra hur eleverna skall få bruka sinaläromedel och huruvida eleverna efter genomgången kurs skall få sina läromedelsom gåva eller inte. Samtliga kommuner som behandlat frågorna, tillstyrkerförslaget oreserverat. menar att gåvoläromedlen inte fått detvärde för eleverna som riksdagsbeslutet om gåvoläromedel avsåg. Undersökningarvisar, att många elever aldrig fittar i sina gåvoläromedel efter avslutad kursi skolan. Inte sällan rapporteras om elever som helt enkelt kastar bortgåvoböckerna efter terminens slut. Den inriktning som systemet medgåvoläromedel fått genom nuvarande författningsbestämmelse är, enligtkommunförbundets mening, följaktligen inte rationell. Det föreligger enskyldighet att som gåva tillhandahålla läromedel som ger "en allmänöverblick av det huvudsakliga innehållet i lärokursen". Praktisktviktigare bör vara sådana frågor som hur läromedlet bör användas om det bör"förbrukas" vid användningen - samt om det kan vara intressant som"uppslagsbok". Den hittillsvarande författningsregleringen kan ocksåha bidragit till att styra utvecklingen mot onödigt påkostade "paket"med olika komponenter. uppger att det från många kommuner harframförts stor oro över att gåvoläromedlen tagit en starkt ökande del av deärliga läromedelsanslagen och sålunda motverkat upprustningen av kollektiva läromedel.Avgörandena om i vilken omfattning läromedel skall tillhandahållas som gåvabör alltså enligt förbundets mening träffas lokalt, där de praktiskaomständigheterna kan beaktas. Ettantal instanser nämner de bestämmelser om läromedelsgåvor som införts i Lgr 80.SÖ utgår från att detta inte avser att föregripa ställningsta- 1981/82:51 42 gandettill ULÄ:s förslag. Statskontoret och länsskoinämnden i länavvisar emellertid ULÄ:s förslag i detta avseende just med hänvisning tillföreskrifterna i Lgr 80. Exempel på andra instanser som nämner kopplingenmellan ULÄ:s förslag och bestämmelser i 80 är länsskolnämnderna iVästerbottens, , och samt /SR. iKalmar län anser att bestämmelserna i 80 skall vara vägledande, närskolstyrelsen beslutar om gåvoläromedel. i länmenar att det i den lokala undervisningsplaneringen måste övervägas i vilkenutsträckning läromedlen får användas av eleverna för egna understrykningar ochanteckningar. Möjligheten för eleverna att på detta sätt arbeta med text ochinnehåll är en väsentlig del av inlärningsmetodiken och får icke förbises. ÄvenLFF m.fl. betonar vikten av att eleverna även i fortsättningen som egenmateriel får förfoga över för undervisningen särskilt väsentliga läromedel.Härför talar såväl pedagogiska skäl (behovet av att tillämpa modern studieteknikmed understrykningar och andra markeringar) som sociala rättviseskäl. Någrainstanser uttrycker oro över hur de kommunala läromedelsanslagen kommer attutvecklas vid ett slopande av begreppet centralt läromedel och gåvoläromedelsföreskrifterna.Länsskoinämnden i lån bedömer det som troligt att det i ett kärvtekonomiskt läge för många kommuner blir frestande att här göra besparingar somlätt kan leda till en olikvärdig utbildningsstandard. Nämnden anser dock attförslaget ligger väl i linje med tanken på decentraliserad beslutanderätt ochvidgat kommunalt ansvar för skolans drift, varför förslaget tillstyrks. LFFanser det angeläget att frågan om kommunernas självbestämmande när det gällergåvoläromedel noga följs av centrala och regionala skolmyndigheter. Skulle detvisa sig att den nya ordningen äventyrar progressiva pedagogiska metoder och återinförsociala orättvisar måste frågan omprövas. Gävlekommun menar i motsats fill ULÄ att det är tveksamt om resurser kan frigörasför ett ökat kollektivt läromedelsbestånd genom borttagande av gåvoläromedelsparagrafen. ULÄföreslår att läromedelsnämndens nuvarande förhandsgranskning ersätts av olikaslags granskningar i efterhand. Efterhandsgranskningen skall kunna gälla allaslags informationsbärande läromedel (text-, ljud- och bildmaterial) i allutbildning enligt och gymnasieskolans läroplaner. Verksamhetenbör inriktas på att dels granska läromedel efter anmälan, dels att själv tainitiativ fill s. k. temagranskning eller liknande. Förverksamheten föreslår ULÄ att en självständig myndighet (nämnd) 1981/82:51 43 inrättas.Det totala anslagsbehovet har beräknats till 910000kr. för det första verksamhetsåret.Nämndens verksamhet bör, enligt ULÄ, utvärderas . Förslaget att nuvarandeförhandsgranskning skall ersättas av olika slags efterhandsgranskningartillstyrks av en majoritet av remissinstanserna. TCO delar utredningensuppfattning att förhandsgranskningen kan ha vissa negativa effekter vidtillkomsten av ett läromedel. Läromedlet anpassar sig mera efter granskarenssynpunkter än efter de verkliga avnämarnas: lärarnas och elevemas. Omläromedlet genom en försenad produktion blir mindre aktuellt och genom ett fillrättalagtinnehåll mera utslätat gynnas inte undervisningen. Yttrandefrihetsutredningenframhåller att förslaget innebär en från yttrandefrihetssynpunkt meratilltalande lösning. i ser den föreslagnaförändringen som ett naturligt led i strävan mot ett vidgat lokalt ansvar.Såväl skolstyrelserna som skolans personal och elever fär härigenom ettsjälvständigt ansvar att vid valet av läromedel särskilt beakta kraven påobjektivitet. Även SÖ förordar en efterhandsgranskning men dock av andra skälän utredningen. Negativt inställda tillförslaget om slopad förhandsgranskning är bl.a. statskontoret, radionämnden, länsskolnämndernai , och , läromedelsnämnden i SÖ, LO,CUF, SSU, och . Även SIL menar att möjligheterna attbibehålla någon form av förhandsgranskning bör övervägas. Statskontoret saknar hosULÄ en analys av konsekvenserna för skolans måluppfyllelse av en övergång tillefterhandsgranskning när det gäller läromedel i samhällsorienterande ämnen.Formerna för objektivitetsgranskning av läromedel bör enligt statskontoretsmening utgöra ett led i samhällets strävan att upprätthålla vissa garantierför ett enhetligt skolsystem och en likvärdig utbildningsstandard i helalandet. anser att det ligger ett stort värde i att de centralaläromedel som förekommer i undervisningen förhandsgranskas. Detta ger, enligtradionämndens mening en grundläggande förutsättning för att undervisningen blirobjektiv och allsidig. i lån menar att en slopadförhandsgranskning medför stora risker för att icke-objekfiva läromedel inköpsav konsumenterna. En efterhandsgranskning informerar inte konsumenten förränskadan redan har inträffat. Av ekonomiska skäl kan det vara mycket svårt attbyta ut läromedel mot ett annat. Även andra instanser nämner detta problem, bl.a.LO. i SÖ anser att det inte är realistiskt att överlämna åtlärare och elever att granska sakligheten och allsidigheten i allt material,som tas in i undervisningen. Ett centralt granskat basmaterial blir ett stödför elever och lärare i arbetet med att bedöma sakligheten och allsidigheten iandra framställningar. För föräldrarna är det, enligt läromedelsnämndensuppfattning en tillgång att ha en central objektivitetsgranskning, som äroberoende av lokala uppfattningar vid tillfällen, då läromedel vållar debatt. 1981/82:51 44 SAFhyser tveksamhet inför förslaget om efterhandsgranskning. Enligt SAF kommerdåliga läromedel - dvs. läromedel som inte uppfyller skolans, lärares ochelevers krav på innehåll m. m. - att "slå ut sig själv" pä en friläromedelsmarknad, vilket skulle göra en "opinionsnämnd" överflödig.En opinionsnämnds uppgifter skulle också på samma sätt som den nuvarandeläromedelsnämnden hämma en friare debatt om läromedel. Ett antal instanserunderstryker att när det gäller undervisningens objektivitet är lärarenspresentation av stoffet i regel av större betydelse än läromedlen. a. länsskoinämnden i att det vore olyckligt omgranskningsområdet begränsades till en viss typ av läromedel. FSL pekar på attläromedlen bör ses i sitt sammanhang, vilket leder fram till att det är helaundervisningssituationen som måste studeras och inte en enskild produkt. Även länsskoinämndeni län framför hknande synpunkter. Ett relativt stort antal instanser, bl.a.SIL, länsskolnämnderna i , och samt län,, Landstingsförbtmdet samt . och Norrköpingskommuner framhåller att tonvikten i granskningen bör läggas på tema- ellerämnesområdesgranskning. SÖ,som genomfört en undersökning av granskningens effekter, fäster särskiltavseende vid att granskningen saknar betydelse för hur man i skolorna bedömeroch använder godkända läromedel och anser att en sakgranskning som merainriktas på att beskriva och jämföra bör ha bättre fömtsättningar att komma fillanvändning. En sådan kan också med fördel utföras centralt där man har tillgångtill expertis. SÖanser att granskningen bör knytas till SÖ:s utvärdering av skolans verksamhet.I denna ingår redan nu såväl läromedels- som objektivitetsfrågor. Därvid kaneffekterna av att skolan vid sidan av de tillrättalagda läromedlen ocksåanvänder samhällets informationsutbud vägas in. Granskningsuppdragenbör fördelas mellan länsskolnämnderna, som får det direkta ansvaret förutvärdering. De kommer att anlita den sakkunskap som finns vid olika högskoleinstitutioner.Olika organisationer såväl som producenter och konsumenter bör knytas tillverksamheten. Arbetet kommer till en del att utföras i skolorna. Också pådessa nivåer kan referensgrupper knytas till verksamheten. Centralt bör depolitiska partierna och de stora organisationerna få möjlighet attkontinuerligt följa granskningen, i samband med att SÖ samordnar planeringenoch informationsspridningen. Länsskoinämndeni län, SFEF och FSL framför liknande synpunkter. iKalmar län menar att en självständigt arbetande nämnd som sysslar medutvärderingsfrågor lätt skulle kunna bli en stat i staten och göra det svårareoch krångligare att hantera två av Lgr 80: s viktigaste instrument för attskapa en effekfiv och bättre skola: arbetsplaner och utvärdering.Statskontoret betonar att överväganden om förändringar i fråga om granskningbör utgå från en helhetssyn på den statliga skoladministrafionens uppgifter. 1981/82:51 45 Ettstort antal av de instanser som tillstyrker inrättandet av en nämnd förefterhandsgranskning, menar att denna bör knytas till SIL. Den uppfattningenframförs av bl. a. UHÅ, SIL, länsskolnämnderna i och Värmlandslän. , , , . LFF, FPUsamt . Tierps och kommuner. ULÄframhåller att det vidgade läromedelsbegreppet medför ökade krav påläromedelsinformation. Läromedelsinformationen bör inte vara begränsad tillvad som f. n. betecknas som centrala läromedel. ULÄ utgår från att informationi första hand omfattar alla slags informationsbärande läromedel (text-, ljud-och bildmaterial m.m.). Enligt ULÄ:s uppfattning är det nuvarande förhållandetmed flera från varandra helt skilda läromedelsregister inte rationellt. Ensamordning bör ske. ULÄ förordar att FSL-systemet blir grunden för ett enhetligtläromedelsregister. Förslaget gör det möjligt att avveckla SIL:s verksamhet medregistrering av läromedel. Till registret, som sålunda ägs av producenterna,bör knytas en referensgrupp med representanter från SÖ, kommunförbunden ochandra intressenter. bör, enligt ULÄ:s uppfattning tainitiativ till att en utvärdering görs av verksamheten . Flerainstanser, bl.a. statskontoret, RRV. UR och LFF, framhåller det angelägnai att nuvarande register samordnas. Statskontoret menar dock att debeskrivningar och analyser av befintliga ADB-system och deras olikaregisterinnehåll som redovisas i betänkandet inte möjliggör någon saklig analyssom grund för en jämförelse mellan ULÄ:s olika alternativ och/eller andratänkbara lösningar. Någonform av samgående mellan berörda parter bedömer statskontoret som nödvändig föratt åstadkomma ett enhetligt läromedelsregister som tillgodoser såväl statensoch kommunernas som producenternas och distributörernas önskemål. 1 denna delbehöver emellertid beslutsunderlaget kompletteras med en i detalj genomfördstudie av befintliga system och förekommande krav på information hos olikaintressenter, bl.a. som en grund för fortsatta överläggningar med om förutsättningar och former för en rationell samverkan påläromedelsområdet. ÄvenSÖ anser att konsekvenserna av ULÄ:s förslag är ofillräckligt utredda. Detgäller registrets uppgifter och funktion, dess finansiering såväl somhuvudmannaskapet. Förslaget bör därför inte ligga till grund för en lösning avregisterfrågan. SÖ finner det sannolikt att en utbyggnad av tillden täckningsgrad ULÄ föreslagit kräver samhällsinsatser. Dessa behövernärmare preciseras och man måste undersöka om Prop.1981/82:51 46 och hur målen skall kunna uppnås genom ett branschägtregister. Man bör därefter ta ställning fill om det är angeläget att samhälletengagerar sig i ett register, som i första hand är ett beställningsinstmment. Frågan om vilket organ som skall handha informafionen omläromedel är den delfråga som väcker det största intresset blandremissinstanserna. Så gott som samfiiga instanser har synpunkter på huruvida SILeller FSL skall vara ansvarig för läromedelsinformationen. Den heltöverväldigande delen av instanserna ansluter sig till de synpunkter iinformationsfrågan som utvecklats i reservationer till betänkandet, dvs. att SILäven fortsättningsvis skall svara för läromedelsinformationen. Följandeinstanser förespråkar - uttryckligen - SIL som huvudman: , SIL, samtliga RPH,, , barnmilförådet, , integrationsutredningen,länsskolnämnderna i , , , , ,, , och . ,, Lö, TCO, CUF, FPU, SSU, , , , ,, , , SRF samt Östra Göinges, , , , ,, och kommuner. SACOISR anser att det finns skälsom talar för att SIL får fortsätta sin verksamhet, men anser att ytterligareinformation om utvärderingsresultat beträffande SIL behövs innan beslut kanfattas. Även andra instanser understryker det angelägna i att samhället taransvaret för informationen. Detta framförs av bl. a. länsskolnämnderna iÖstergötlands, och samt och Tierpskommuner. Som de främsta skälen till ett bibehållet samhälleligtansvar för informationen pekar instanserna på det vidgade läromedelsbegreppet,vilket medför ökat behov av överblick av marknadens utbud. I all synnerhetgäller detta material från andra än de konvenfionella läromedelsproducenterna.Instanserna ifrågasätter om FSL även kommer att informera om dessa produkter.Flera instanser framhåller det principiellt tveksamma i att den praktiskt tagetenda köparen (kommunerna) av läromedelsprodukter för val, beslut ochupphandling ensidigt skall vara hänvisade till underlag som fillhandahålls avdem som producerar varan. Från flera instanser - framför allt med anknytningtill handikapprörelsen - uttrycks oro över hur informationen om läromedel försmå målgrupper kommer att utvecklas i FSL-systemet. CUF menar att om FSL-registretblir basen för informationen, riskerar små producenter att slås ut. Utredningsmajoritetens förslag att FSL-systemet skallutgöra basen för ett samordnat register stöds endast av ett mindre antalinstanser: länsskolnämnderna i , , ochKristianstads län, FSL, SHIO, SAF samt , och Lunds kommuner. FSL menar att uppfyller alla de krav somutredningen ställt på ett register. I fråga om insyn i verksamheten framhåller FSLatt man ej har anledning att avvisa sådan. FSL har svårt att förstå om något Prop.1981/82:51 47 endaav de basfakta som utredningen föreslagit ingå i registret skulle kunna seannorlunda ut om en statlig myndighet skulle sortera och trycka informationernafrån producenterna. Det skulle bara betyda ett dubbelarbete ft r producenternaoch ett onödigt extraarbete för samhället - ett arbete som kostar pengar. Föratt få ett så brett register som möjligt är FSL beredda att medverka till atttillföra detta böcker/broschyrer från myndigheter och organisationer. Vidareanger FSL i sitt remissvar att informafionen om läromedel för särskilda gmpper(specialundervisning, invandrare, vuxenutbildning, skilda handikappgmpper osv. )eller kategorier av läromedel (AV-material, film, videogram osv.) kan kommatill uttryck i en kompletterande databas. Ett konkret exempel på en sålundaselekterad information utgör FSL:s särskilda register förspecialundervisning (inkl. särskola och ADL). FSL menar att frågan hurinformationer av hithörande slag skall administreras mäste bli föremål förytterligare överväganden. Någrainstanser som är positivt inställda till utredningens förslag framhållervikten av att samhället fillförsäkras inflytande vid organiserandet ochuppbyggandet av det gemensamma läromedelsregistret. I det sammanhanget betonarlänsskolnämnderna i och . , samt länoch och kommuner betydelsen av den föreslagnareferensgruppen. Denna referensgmpp bedömer dock statskontoret som en heltotillräcklig garanti för samhällets intressenter, om ambitionen skall vara atttillgodose informationsbehoven hos lärare och elever inför läromedelsvalet i gmndskolanoch gymnasieskolan. Länsskoinämndeni län tillstyrker att ett enhetligt och vidgat läromedelsregisterupprättas, men för att detta register icke skall bli ett producentregister börett enhetligt läromedelsregister kunna tillskapas som ett fristående företagför läromedelsinformation men med FSL-systemet som grund. BådeFSL och SIL lämnar detaljerade förslag hur resp. register bör vara utformatsamt hur det kan utvecklas. Även kommunförbundet har synpunkter på registretsutformning. Förbundet behandlar även frågan om finansiering av det statligaläromedelsregistret. Enligt kommunförbundet är de nuvaranderegistreringsavgifterna små sedda mot den summa som förlagen lägger ner påmarknadsföring. Avgifterna borde kopplas till den förväntade försäljningen.Även SIL nämner detta system som ett alternativ, i länanser att alternativa former för finansiering av SIL:s verksamhet, eventuellti riktning mot att läromedelsproduktionen blir helt kostnadsbärande börprövas. Nämnden menar vidare att samhället genom i första hand avtal och iandra hand genom olika bestämmelser bör garantera att producenterna för in sinaläromedel i registret. FSLaccepterar grundsynen beträffande ägande m.m. av den centrala delen avregistret (innehållande basfakta). Vad sedan gäller de databaser. 1981/82:51 48 somkan komma att komplettera denna, får man enligt FSL i närmare diskussioner geunderlag för ställningstagande till vem som skall stå för utvecklingskostnadernaoch vem som skall var ägare. Motsvarande diskussioner måste komma att förasbeträffande kostnaderna för uttag av informafion från de olika registerbaserna.Principiellt anser FSL att den som gör ett sådant uttag ur registret därmedockså köper en tjänst, som han skall betala för. Även om alla dessa frågor ärganska komplexa, så föreligger det enligt FSL inga som helst tekniska problematt lösa dem. FSLföreslår att man i det fortsatta arbetet med denna fråga försöker finna enlösning t. ex. genom avtal om formaliserad samverkan mellan berörda parter. Ettsådant avtal skulle på ett realistiskt sätt kunna lösa frågor som gäller vemsom skall betala insatser i, resp. uttag från, databasen (= den centrala basenmed kompletteringsbaser). ULÄanser att läromedelsfrågorna inom SÖ i stor utsträckning bör handläggas av deberörda arbetsenheterna. SÖ:s arbete bör främst inriktas på att förbättraläromedelstillgången inom olika bristområden. ULÄ betonar alt det i fråga omläromedel finns viktiga uppgifter som berör flera utbildningsområden.Dessa uppgifter bör fullgöras av någon enhet med samordnande uppgifter. ULÄföreslår, att då SIL:s huvudsakliga uppgift försvinner, SIL avvecklas och attuppgifterna att fördela produktionsstöd samt att vara huvudman för RPH utförsav SÖ. Ettmindre antal instanser, som l.ex. SÖ, statskontoret samt länsskolnämnderna iStockholms, och påpekar att ULÄ ej varitfullständig vid sin redovisning av de statliga insatserna på läromedelsområdet.ULÄ bortser från länsskolnämndernas och fortbildningsavdelningarnas verksamhetoch från de delar av SÖ:s arbete, som ligger utanför FoU-anslaget och intehandläggs av verkets läromedelssektion. Fråganom var läromedelsfrågorna skall hanteras i SÖ behandlas endast av ell fåtalinstanser. Länsskolnätnnderna i , , och Västernorrlandslän tillstyrker ULÄ:s förslag att läromedelsfrågorna i första hand bör skötasav berörda arbetsenheter inom SÖ:s nya organisation. iJönköpings län betonar dock att det är viktigt att samordningen avutvecklingsarbetet inom läromedels- och läroplansområdet utökas, inte minstinom bristområden som invandrarundervisning och undervisning av handikappadeelever i vanlig klass. ULÄ:sförslag att SÖ skall överta ansvaret för fördelning av produkfionsstöd ochvara huvudman för RPH fillstyrks av bl. 1981/82:51 49 , och samt kommun. Ilikhet med ULÄ följer instansernas uppfattning i denna fråga, mest som enkonsekvens av ståndpunkt i registerfrågan. Det är dock endast en minoritet avinstanserna som förordar SÖ som huvudman. En klar majoritet anser att SIL ävenfortsättningsvis skall bära ansvaret för frågorna.