prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — att det endast är inspektionen som har erforderligaresurser och kompetens för det analysarbete på vilket konsumentupplysning om försäkringar måste grundas. Jag delar uppfattningen attinspektionens erfarenheter och kunskaper måsteutnyttjas i konsumentupplysningsarbetet. Kommittén bör dra upp riktlinjer för hur uppgifterna på detta område lämpligen bör fördelas mellan inspektionen och . Kommittén bör även i andraavseenden än jag nu har berört överväga försäkringsinspektionens roll på konsumentområdetoch klara ut gränserna mellan inspektionens ochkonsumentverkets uppgifter. Det ärviktigt att de båda myndigheternas insatsersamordnas. En avvägning bör därvid göras mellan önskemålet att myndighetskontakterna med försäkringsbolagensamordnas och behovet av ett likformigt konsumentskydd inom olika sektorer av näringslivet. Företagensuppgiftslämnande bör begränsasoch möjligheterna till förenklingar tillvaratas i syfte att motverka en onödig byråkrati. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört och med beaktande av försäkringsinspektionensskrivelse och RRV:s rapport bör kommittén överväga omfattningen och den närmare inriktningen av försäkringsinspektionensframtida tillsynsverksamhet. Sammanfattningsvis vill jag framhålla att vägledandeför kommitténs arbete i denna del bör vara att inspektionens insatser bör ökas när det gälleråtgärder av mera kon- 1981/82:180 Bilagedel 517 Kommittén bör på grundval av sina överväganden ocksåföreslå de ändringar i gällande tillsynsregler som kan anses påkallade. En utökad tillsyn över försäkringsvillkoren kan tänkas minska behovet av systemet med grunder. Sådana skall upprättasför vias försäkringsverksamhetoch stadfästas av regeringen. Det kandiskuteras om systemet är förenligt med den nya regeringsformens föreskrifter om normgivningsmaktens fördelning.Kommittén bör ta upp frågan i vad mån systemet i nuvarande utformning kan behållas förframtiden. I viss utsträckning kan grunderna tänkas bli ersatta av tvingande civilrättslig lagstiftning om försäkringstagarenscentrala rättigheter. Samråd bör därför ske med försäkringsrättskommitténoch utredningen för översyn av FL. En speciell frågagäller de försäkringar somhar skapats genom kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter. Uid sådana arbetsmarknadsförsäkringar är konsumentens situation en annan än vid övrigaförsäkringar. Det kan sättas i fråga om inte möjlighetbör öppnas att undanta de kollektivavtalsbundna försäkringarna från vissa regler i FL. Kommittén bör överväga denna fråga och läggafram de förslag som anses motiverade med hänsyn till arbetsmarknadsförsäkringarna. Chef för försäkringsinspektionenär en generaldirektör. Myndigheten ärorganiserad på tre byråer, nämligen en för livförsäkringsärenden,en för försäkringsjuridiska och administrativaärenden och en för skadeförsäkringsärenden.Chef för livförsäkringsbyrån är en överinspektöroch de båda övriga byråerna förestås av var sinbyråchef. Dessutom finns hosinspektionen två i ekonomiska frågor särskiltsakkunniga som utses av regeringen. Generaldirektören beslutar i princip ensam i ärendensom rör verksamheten. Viss delegering avbeslutanderätten kan ske till annan tjänsteman. Vid föredragningoch avgörande av viktigare frågor börchefstjMnste-männen och de båda sakkunniga närvara. organisation har i stort sett varit oförändrad . Kommittén bör motbakgrund av den översyn av inspektionens tillsynsuppgiftersom jag har behandlat föreslå de ändringar iorganisationen som bedöms motiverade för att säkerställa en rationell och ändamålsenlig tillsyn. Utredningen bör ocksålägga fram förslag i den av behandlade frågan om att inrätta en lekmannastyreise inominspektionen. fann i sitt betänkande (NU 1977/78:57), som jag tidigare berört, att det ärmotiverat att inspektionen förses med enlekmannastyreise. Vid prövningen av denna fråga borde beaktas önskvärdheten av ett parlamentariskt inslag i styrelsenoch av representation för konsumentintressena. Kommittén bör vid sitt utredningsarbete uppmärksamma och sökata till vara möjligheter att förenkla lagstiftningen på försäkringsområdetoch bevaka att lagreglerna inte skapar krångeleller onödig byråkrati. Med anledning av de förslag 1981/82:180 Bilagedel 518 som läggs fram på försäkringsområdetbör kommittén vara oförhindradatt föreslå de följdändringar som kan bli aktuella, t.ex. i fråga om understödsföreningarna. Utredningsarbetet börbedrivas i etapper. Kommittén bör med förturbehandla de ändringar i försäkringsinspektionensorganisation och verksamhet som kan vidtas utan att slutresultatet avutredningsarbetet avvaktas. Därvid bör belysas de personalpolitiska konsekvenserna för de anställda.Vidare bör bl.a. frågan om att inrättaen lekmannastyrelse behandlas i detta sammanhang. Det finns också anledning att med förtur behandla inspektionens roll pådet konsumentpolitiska området. Förslag i nämndafrågor bör läggas fram skyndsamt. Utredningen börunder sitt arbete hålla kontakt med utredningen (E1977:05) angående översyn av lagen om försäkringsrörelsem.m,, försäkringsrättskommittén (Ju 1974:09) och banklagsutredningen (Fi 1976:04).Uidare bör utredningen hålla kontakt med bl.a. berörda myndigheter och personalorganisationer liksommed försäkringsbranschen." 1.2 Utredningsuppdragets inriktning och uppläggning Som framgår av dedirektiv som kommittén erhållit för sitt uppdrag skall den med förtur behandla bl.a. de ändringar i försäkringsinspektionens organisation och verksamhet somkan vidtas utan att slutresultatet av utredningsarbetet avvaktas. Uidare skallmed förtur behandlas inrättandet av en lekmannastyrelse och inspektionensroll på det konsumentpolitiska området. Förslag om inrättande av en lekmannastyrelse för försäkringsinspektionen har framlagts av kommittén (Ds E 1979:8). Kommittén fann därvidatt frågan om andra ändringar i inspektionens organisation och verksamhetinte kunde upptas till behandling innan utredningsarbetet i övrigt slutförts.Av förtursärendena återstår nu att behandla försäkringsinspektionens roll på det konsumentpoli-tiska området. Som kommittén framhöll i sitt förslagom inrättande av en lekmannastyrelse för försäkringsinspektionen hänger frågan om inspektionens framtidatillsynsverksamhet nära samman med hur kommittén löser övriga i direktiven ålagda uppgifter. Den slutliga utformningen av konsumentskyddet inom Prop.1981/82:180 Bilagedel 519 försäkringsområdet kankomma att påverkas av den översyn som kommittén skall göra av skälighetsprincipen,med bl.a. frågor rörande avtalsvillkorsgranskning och granskning av försäkringsbolagenshandläggning av skaderegleringsärenden. Konsumentskyddet kommer vidare bl.a. att påverkas avden utvärdering som kommittén skall göra av bolagens anskaffningsverksamhet med frågor rörandet.ex. anskaffningsöverenskommelserna och försäkringsmäklarverksamheti . Omfattningen och inriktningen av inspektionens tillsynsverksamhet,ävenpå det nu aktuella konsumentområdet, kan därför enligt kommitténs uppfattning bestämmas först i ettsenare skede av kommitténs arbete, då huvuduppgifterna lösts. Kommitténredovisar därför i detta betänkande huvudsakligen den organisatoriskauppbyggnaden av konsumentskyddet och gränsdragningen mellan och försäkringsinspektionen. Prop, 1981/82:180 Bilagedel 520 2 ALLMÄNBAKGRUND TILL UTREDNINGENS FÖRSLAG inrättades 1903och är det statliga organet för tillsyn inom försäkringsområdet.Chef för inspektionen är en generaldirektör. Inom inspektionen finns tre byråer,en för livförsäkringsärenden, en förförsäkringsjuridiska och administrativa ärenden och en för skadeförsäkringsärenden. Byrånför livförsäkringsärenden förestås av en överinspektör. Uardera av de två andra byråerna förestås av en byråchef. Hos inspektionen finns dessutom två med ekonomiska frågor väl förtrogna sakkunniga, som regeringen utser särskilt. Den försäkringsjuridiska och administrativa byrån består av en försäkringsjuridiskenhet och en administrativ enhet underställdaen byråchef. Den försäkringsjuridiskaenheten ansvarar för koncessionsfrågor, övrig enligtförsäkringsrörelselagen angiven associationsrättslig reglering och registrering, villkors- ochskaderegleringsfrågor, förande av kartellregister för försäkringsväsendetoch beredskapsfrågor m.m. Den administrativa enhetenhandlägger frågor rörandeinspektionens anslagsframställning,ekonomi och interna administrations- inkl. personalfrågor. Livförsäkringsbyrån består av livbolagssektionen och understödsföreningssektionenunderställda en överinspektör.Livbolagssektionen svarar för tillsyn över bolag som tecknar livförsäkring, sjukförsäkring ellerannan personförsäkring samt återförsäkringsbolag där huvudgrenen ärlivåterförsäkring, ävensom förförsäkringsfrågor som aktualiseras inom deinternationella organisationerna. Understödsförenings-sektionen svarar för tillsyn av och rådgivning till understödsföreningar. Skadeförsäkringsbyrånsvarar under ledning av en byråchef för tillsyn av skadeförsäkringsbolagen. 1981/82:180 Bilagedel 521 Inspektionens arbetsuppgifter framgår av den instruktion som utfärdats av regeringen. Den viktigaste uppgiften för inspektionen äratt övervaka att lagbestämmelserna förförsäkringsrörelse efterlevs. Dessa lagbestämmelser återfinnsfrämst i lagen (1948:433) om försäkringsrörelse, lagen (1950:272) om rätt för utländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelse häri riket, lagen (1972:262) om understödsföreningar, trafikskadelagen (1975:1410) och lagen(1976:357) om motortävlingsförsäkring. Inspektionen skall, som framgår av försäkringsrörelselagen,tillse att försäkringstagarnas intressen tillvaratas genom att bolagen bedriver sinverksamhet med bevarad soliditet (soliditetskravet) och tillhandahåller sina försäkringar till skäligtpris i förhållande till det skydd de äravsedda att ge (skälighetsprincipen). I enlighet medskälighetsprincipen skall inspektionenockså vaka över försäkringsbolagens skadereglering i stort samt även ägna uppmärksamhet åtfrågan hur försäkringsvillkorenallmänt är utformade (närmare härom se kapitel 5). Inspektionen utövarsin tillsynsverksamhet bl.a. genom granskning av bolagsordningar och grunder,som skall stadfästas av regeringen ellerinspektionen. Ett mycket betydelsefullt led i den fortlöpande tillsynen överförsäkringsverksamheten är också granskningen av en mängd uppgifter som bolagen vid bestämdatidpunkter, eller efter begäran, skallinsända till inspektionen. Dennainsamling, granskning och sammanställningav uppgifter är dessutom ett led i framställningen av de tvåårliga statistikpublikationerna Enskildaförsäkringsanstalter och Understödsföreningar. Genom utgivandet av dessa publikationerfullgörs den inspektionen ålagda uppgiften att följa utvecklingen av och främjaallmän kännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom försäkringsväsendet. Tillsynen utövasockså genom att inspektionens tjänstemän eller särskilda experter kan inspektera bolagen på ort och Prop.1981/82:180 Bilagedel 522 Inspektionen utser vidare ialla större bolag revisorer somtillsammans med övriga revisorer granskar styrelsensoch verkställande direktörens förvaltningsamt bolagens räkenskaper. Enligt instruktionen ärinspektionen också tillsynsmyndighet för understödsföreningar (närmarebeskrivna i avsnitt 3.1.3) och skall vidare föra kartellregister. Inspektionen skall slutligen även i övrigtverka för en sund utveckling av försäkringsväsendet samt ombesörjaberedskapsplanläggning på försäkringsväsendetsområde. Om inspektionen finner anlednirig till anmärkning mot ett bolag skall bolaget anmodas att åstadkomma rättelse.I de flesta fall är ett påpekande under hand tillräckligt. Det lindrigaste formella ingripandet består i att inspektionen skriftligen meddelar sinaerinringar i fråga om bolagets verksamhet. Sravvikelsen av mera allvarlig karaktärskall inspektionen förelägga bolaget eller dess styrelse att vidta de åtgärder som prövas påkallade. Omföreläggandet inte följs skall inspektionen anmäla detta till. regeringen, som efter bolagets hörande kan förklarakoncessionen förverkad. Inspektionen kan också förelägga vite vid meddelande av föreskrift enligt försäkringsrörelselagen. verksamhet finansieras i stort sett genomobligatoriska bidrag från dem som är underkastade tillsyn av inspektionen, Privat försäkring meddelas i av försäkringsbolagsom är antingen aktiebolag eller ömsesidiga bolag. Viss personförsäkringmeddelas också av understödsförening. Enskildperson får inte meddela försäkring. 1981/82:180 Bilagedel 523 Genom den offentliga försäkringen, till vilken i detta sammanhang främst är att räkna allmänsjukförsäkring, allmän folkpensionering (AFP) och försäkring för allmäntilläggspension (ATP), har utvecklatsett grundskydd på personförsäkringsområdet. Vid arbetsskador ges ett förstärkt försäkringsskydd(se lagen (1962:381) om allmän försäkring respektivelagen (1976:380) om arbetsskadeförsäkring). Stora grupper åtnjuter ytterligare personförsäkringsskydd genom olika kollektiva anordningar på grund av avtal mellan arbetsmarknadens parter.Detta ytterligare skydd är i mycket stor utsträckning garanterat genom försäkring ienskilda försäkringsbolag. Här bör nämnas tjänstegrupplivförsäkring (TGL), industritilläggspension (ITP), särskild tilläggspension (STP), avtalsgruppsjukförsäkring (AGS)och trygghetsförsäkring vid arbetsskada (TFA). I övrigtutgör försäkringsbolagens utbud av personförsäkring numerai huvudsak ett komplement till den trygghet som den offentliga försäkringen ochde kollektivavtalsreglerade skyddsanordningarna skapar. Annan försäkring änpersonförsäkring, bl.a. sakförsäkring, meddelas uteslutande av de enskilda försäkringsbolagen,som alltså på detta område till skillnad från vad som ärfallet på personskyddssidan svarar även för det grundläggande skyddet. Uid utgången av 1978var sammanlagt 604 svenska försäkringsbolag och 15 utländska försäkringsbolag verksamma i . Efter verksamhetensgeografiska omfattning brukar de svenska bolagen delas upp i riksbolag (ca 50st. ), läns-och häradsbolag (ca 100 st.) samt sockenbolag (ca 450st.). Branschen kan också delas upp efter verksamhetsgrenari liv- och sjukförsäkringsbolag, skadeförsäkringsbolag samt återförsäkringsbolag. Försäkringsaktiebolagen ägs av sinaaktieägare. Genom för-säkringsrörelselagen och dess tillämpning ärdock aktieägarnas möjligheter att utta vinst ur verksamheten begränsade. Såvittgäller livförsäkring återgår i stortsett allt överskott till försäkringstagarnai form av återbäring. Prop.1981/82:180 Bilagedel 524 De ömsesidiga bolagen ägs av sina försäkringstagare, vilka när det gäller direkt sakförsäkring är ömsesidigtansvariga för vederbörande bolags förbindelser.Försäkringstagarnas ansvarighet ärdock ofta begränsad, t.ex. till några årspremier,och i praktiken har uttaxering ägt rumendast en gång, nämligen . Närdet gäller livförsäkring,annan personförsäkring och återförsäkring föreskriver försäkringsrörelselagenatt endast bolagets tillgångar skall svara för dess förbindelser.Uid sådan försäkring kan sålunda försäkringstagarna inte bli personligt ansvariga för bolagets förbindelser. Den enskilda försäkringsverksamheten omfattar ett flertalverksamhetsgrenar, vilka kan indelas påolika sätt. Från tillsynssynpunkt skiljer manmellan Uvfäisäkring, vartill också räknas viss enligt försäkringsrörelselagen därmedjämställd annan personförsäkring, och annan försäkring änlivförsäkring, som då kallas skadeföxsScring. Det utmärkandeför dessa huvudgrupper är att livförsäkringen ger ersättningvid tidig död eller lång levnad, medan skadeförsäkringen ersätter ekonomisk förlustpå grund av inträffad skada påperson eller egendom. Sådan försäkring, där försäkringsgivaren vid sjukdom eller olycksfall skallutge på förhand avtalade belopp, kan - beroende på den försäkringstekniska konstruktionen - höratill den ena eller andra kategorin. I det praktiska branscharbetet delar man ofta upp försäkringsverksamheteni personförsäkrjng och sakförs3crijng, varvid till personförsäkring hänförs livförsäkring, sjukförsäkring och olycksfallsförsäkring. En annan indelningsgrund är stmoaforsäkring och skadeförsäkring. Medsummaförsäkring avses att i avtalet bestämdabelopp utfaller vid dödsfall eller vid viss inträffad händelsesåsom uppnående av viss ålder,sjukdom eller invaliditet. Storleken av de belopp som betalas ut påverkas alltså inteav hur stor ekonomisk skada det särskildaförsäkrings- 1981/82:180 Bilagedel 525 fallet har medfört.Skadeförsäkring enligt denna terminologi har däremot till uppgift att adekvat ersättaden ekonomiska förlusten på grund av inträffadskada på person eller egendom. En summaförsäkring är så gott somalltid en personförsäkring. Sjuk- och olycksfallsförsäkring kan vara en kombination av summaförsäkring ochskadeförsäkring då det kan utfalla t.ex. såväl avtalatinvaliditetsbelopp ("summa") som ersättning för läkarvårdskostnader ("skada"). På livförsäkringsområdet skiljer man i försäkringsavtalslagen mellan kapital-och livränteföjcsäkring. Kapitalförsäkringenavser vanligen ett engångsbelopp, men ersättningen kan också varaavtalad att utgå i poster. Den skiljer sig då emellertid frånlivränteförsäkringen genom att antalet poster är bestämt,medan antalet poster vid livränteförsäkring berorav någons livstid. Inom livförsäkringsområdet skiljer man vidare mellan risIcfärsacriDg, som endast utfaller om dödsfall inträffarinom , och sparförsäkring, som utfaller vid den försäkrades dödeller när han uppnår en viss ålder. Inom livförsäkring skiljer man också mellan pensions- och kapitalfÖTsäkring. Uppdelningen hänför sig till den skattemässiga behandlingen av försäkringen. Vidpensionsförsäkring är möjligheten till avdrag för erlagdapremier större än vid kapitalförsäkring, men i gengäld är utfallande belopp -till skillnad från ersättning på grund av kapitalförsäkring - skattepliktig inkomst för mottagaren. Livförsäkringar tillhandahålls i såvälindividuella som kollektiva former. Inom de individuella livförsäkringarnadominerar försäkringar med sparmoment. har de kollektiva livförsäkringarna fått en alltmer ökadomfattning. Med kollektiva livförsäkringar förstås dels grupplivförsäkring, som främstgenom de överenskommelser arbetsmarknadensparter träffat fått mycket stor utbredning, dels kollektiv tjänstepensionsförsäkring. Prop.1981/82:180 Bilagedel 526 Kollektiv tjänstepensionsförsäkringmeddelas för tjänstemän och arbetsledare i huvudsak ienlighet med den s.k. ITP-planen (industrins och handelns tilläggspension) och förarbetare i enlighet med den s.k. STP-planen (särskild tilläggspension för arbetare). Den kollektiva tjänstepensionsförsäkringen förtjänstemän och arbetsledare är koncentreradtill (), medan Arbetsmarknadsförsäkringar,pensionsförsäkringsaktiebolag (AMF-pension) handhar försäkringen för arbetare. Förmånerna enligt bäggeplanerna avser att komplettera den allmännaförsäkringens förmåner, STP-planen kompletteras därvidmed skydd genom den s,k. avtalsgruppsjukförsäkringen (AGS), som tillhandahålls av Arbetsmarknadsförsäkringar, sjukförsäk-ringsaktiebolag(AMF-sjuk). Utöver den kollektiva sjukförsäkring somingår i de kollektivavtalsfästa försäkringsförmånerna tecknas ävenannan såväl kollektiv som individuell sjukförsäkring. De mest betydande sakförsäkringsgrenarna ärbrandförsäkring och därmed kombinerade grenar (ansvars-,vattenlednings-skade- och inbrottsförsäkring m.fl.) samt trafik- och övrig motorfordonsförsäkring. Trafik- och ansvarsförsäkring liksomrättsskyddsförsäkring hänförs ipraktiskt arbete terminologiskt till sakförsäkring. Sakförsäkringar för den stora allmänheten tillhandahållsnumera i övervägande utsträckning i form av s.k. paketförsäkringar. Demest utbredda av dessa är den vanliga hemförsäkringen, ivilken ingår bl.a. brand-,vattenledningsskade-, inbrotts-, ansvars- och rättsskyddsförsäkring samt villahemförsäkringen. En annan betydelsefull paketförsäkring armotorfordonsförsäkringen, i vilken - utöver trafikförsäkring - kaningå olika s.k. kaskomoment, bl.a.brand-, stöld-och vagnskadeförsäkring.Trafikförsäkringen är en obligatorisk försäkring till förmån för skadelidande i trafiken. Uagnskadeförsäkringen är liksom övrigakaskomoment frivillig och ger ersättningför skador på det egna fordonet. 1981/82:180 Bilagedel 527 Under gällandetillsynslagstiftnings giltighetstid, , har det inte tillkommit något nytt friståendeallmänt försäkringsbolag. De nya bolag sometablerats har varit mer eller mindre specialiserade. A andra sidan har existerandeskadeförsäkringsbolag medgivits att i inte obetydlig utsträckning utökasitt sortiment så att de fått möjlighet atttillhandahålla de nu allmänt förekommandes.k. Koncentrationen inom försäkringsbranschen har ökat påtagligt, framför allt . De mest betydelsefulla förändringarna iföretagsstrukturen har skett isamband med förvärv av , ,Thule-bolagen och öresundskoncernen, varigenom Skandiamätt efter premieinkomsterna blivitden största enheten i landet (ca 20?o1978). Vidare sammanslöt sig förutvarande Svenska Liv, och Städernas i Hansakoncernen. Ar 1970 sammanslogs Tryggoch Framtiden och 1971 fusionerade sedan Hansa- och Tryggkoncernerna. Sedan1976 tillhör även , numera Hansatrafik, . Av försäkringsbolagenstotala premieinkomster i direkt försäkring i svarade 1978 de fyra största enheterna - , , SPP ochFolksam - för ca 64?o. Motsvarande andel av detotala förvaltade tillgångarna uppgick till ca 74?. Sedan början av1970-talet finns på försäkringsmarknaden som helhet tredominerande gruppbildningar: , och . Den förstnämnda består av aktiebolag, medan de andra i huvudsak består av ömsesidiga bolag.Om enbart skadeförsäkring beaktas ingår även Länsför-säkringsbolagsgruppen bland de storapå marknaden. Av skadeförsäkringsbolagenstotala premieinkomst i direkt försäkring svarade de fyra grupperna 1978 för ca 82?o. I liv-och sjukförsäkring harpremieinkomsterna i de bolag som meddelar de nya kollektivavtalsfästa försäkringarna ökatsnabbt. , och svarade 1978 för ca 26?o av den totala premieinkomsten i liv- ochsjukförsäkringsbolagen, medan SPP, AMF-pensionsförsäkring och AMF-sjukförsäkringsvarade för ca 64?o. Prop.1981/82:180 Bilagedel 528 Fyra bolagsgrupper - , , ochVegete -erbjuder i stort sett alla typer av försäkringar som förekommer påden allmänna marknaden, övriga företagerbjuder antingen livförsäkring eller skadeförsäkring med ett mer eller mindre fullständigt sortiment. Fullständigt livsortiment tillhandahåller som i marknadsföringen samarbetar med Länsförsäkringsbolagen. Skadeförsäkring av praktiskt taget alla gängse former av intresse för allmänhetenerbjuder Allmänna Brand, Ansvar, och . Genom samverkan med olika skadeförsäkringsbolagkan även genom ombud förmedla fullständigtskadeförsäkringssortiment såvitt rör alla vanliga försäkringar. Detsamma gäller beträffande läns- och häradsbolagenoch vissa sockenbolag på grund av samverkan med och för andra sockenbolag på grund av samverkan med främstTrygg-Hansa. I övrigt arbetar riksbolagen med merabegränsade sortiment. Enligt 302 § försäkringsrörelselagen åliggerdet styrelsen och verkställande direktören i försäkringsbolag att övervakaatt anskaffning av ansökningar om försäkring hosbolaget sker på sätt som överensstämmer med god försäkringssed. Enligt samma stadgande kan regeringen utfärda bestämmelserom anskaffningsverksamheten och inrättaen av den. Så har emellertid inte ansetts behövligt med hänsyntill att försäkringsbolagen träffat överenskommelser för främjande av god försäkringssed inom anskaffningsverksamheten. Inom direkt liv- samtolycksfalls- och sjukförsäkring ävensom annan direkt försäkring träffades nu gällandeöverenskommelse 1964 (närmare om denna under avsnitt 3.1.1). Omkring 200bolag är anslutna till överenskommelsen. Överenskommelsenär under översyn och en ny omarbetad överenskommelse beräknas träda i kraft under .1981. Prop.1981/82:180 BUagedel 529 3 NUVARANDE LAGSTIFTNING M.M. 3.1 Speciell lagstiftning m.m. på försäkringsområdet 3.1.1 Lagen (1948:433) om försäkringsrörelse De svenska försäkringsbolagens verksamhet regleras främst i lagen (1948:433) om försäkringsrörelse (FRL).