prop · G503204 · 1981-12-31 00:00:00 — om ändring i lagen(1951:649) om straff för vissa traflkbrott, m. m.; Regeringenföreslår att anta de förslag som har tagits upp i bifogade utdrag avregeringsprotokoll. I proposhionenföreslås att straffbestämmelserna om rattfylleri och rattonykterhet i trafikbrottslagstiftningenskall bli tillämpliga även på förare av motordrivna järtivägsfordon ochtunnelbanetåg. Vissa följdändringar föreslås i körkortslagstiftningen ochlagstiftningen om alkoholutandningsprov. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . Riksdagen1981/82. 1981/82:204 2 Lag om ändring i lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott Härigenomföreskrivs att i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott skallinföras ett nytt moment, 4§ 4 mom., av nedan angivna lydelse. 1 mom.Den som vid förande av motordrivet fordon eller spårvagn varit så påverkad av starka drycker, att det kan antagas, att han icke på betryg gande sätt kunnat föra fordonet eller spårvagnen, dömes för rattfylleri till fängelse i högst eller, där omständigheterna är mildrande, till böter, dock lägst tjugofem dagsböter. Tillsamma straff dömes föraren, om han av annat berusningsmedel var så påverkad somnyss sagts. Densom fört motordrivet fordon eller spårvagn efter att ha förtärt starka dryckeri sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod under eller efter färdenuppgick till eller däröver, skall anses ha varit så påverkad avstarka drycker under färden, som i första stycket sägs. Är det ej styrkt, attförare av motordrivet fordon eller spårvagn var så påverkad, som i 1 mom.första stycket sägs, men har han fört fordonet eller spårvagnen efter att haförtärt starka drycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blodunder eller efter färden uppgick till 0,5 men ej till , dömes tillböter, dock lägst tio dagsböter, eller fängelse . Vad som sägs i 1 mom. tredje stycket och 2mom. gäller ej förare av motordrivet fordon, som är avsett att föras av gående. Bestämmelserna i 1 och 2 mom. gäller även förare av motordrivetspårfordon på järnväg eller tunnelbana. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov Härigenomföreskrivs att 2§ lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov skall ha nedanangivna lydelse. Alkoholutandningsprovfår rutinmässigt företagas på I. förare av motordrivetfordon som stoppas vid i förväg beordrad trafikkontroll, 'Senastelydelse 1978:92, - Senaste lydelse 1978:93. 1981/82:204 3 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 2. den som kanantagas under förande av motordrivet fordon ha, med eller utan skuld, haft deli uppkomsten av trafikolycka, 3. den som kanmisstänkas för 3. den som kan misstänkas för attunder förande av motordrivet att under förande av motordrivet fordon ha begåttbrott enligt I-3§ fordon ha begått brott enligt l-3§ lagen (1951:649) om straffför vissa lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott eller sådan enligt vägtra-trafikbrott eller sådan enligt vägtrafikkungörelsen (1972:603) straffbe-fikkungörelsen (1972:603) straffbelagd förseelse somavser lagd förseelse som avser a. färdhastighet, a. färdhastighet, b. skyldighetatt stanna fordon, b. skyldighet att stanna fordon, c. skyldighet att ha föreskriven/o/-- c. skyldighet att ha föreskriven lyk- donslykla tänd. ta eller strålkastare tänd. Bestämmelserna i första stycket Bestämmelserna i första stycket om förareav motordrivet fordon om förare av motordrivet fordon gäller även förare av spårvagn. De gäller / tillämpliga delar även förare gäller ej förare av motordrivet for- av motordrivet spårfordon på järn don, som är avsett att föras av väg, tunnelbana eller spårväg. gäller ej förare av motordrivetfor- don, som är avsett att föras av gående. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i körkortslagen (1977:477) Härigenom föreskrivs att 23 § körkortslagen (1977:477)skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 23 §' Om körkortshavaren vid förande av ett motordrivetfordon eller en spårvagn har gjort sig skyldig till grov vårdslöshet ellervisat uppenbar likgiltighet för andra människors liv eller egendom ellerföretett tydliga tecken på påverkan av starka drycker eller annat ämne, ellerom han till följd av sjukdom, skada eller dylikt saknar förutsättningar attföra kör-kortspliktigt fordon på ett trafiksäkert sätt, skall körkortetomhändertas. Misstänks att körkortshavaren vid förande av ettmotordrivet fordon eller en spårvagn har brutit mot 4§ lagen (1951:649) omstraff för vissa trafikbrott, och hade han före färdens slut förtärt starkadrycker i sådan mängd att alkoholkoncentrationen i hans blod uppgick till minst0,under eller efter färden, skall körkortet omhändertas sedananalysbeviset har erhållits. Är det fråga om ett brott mot 4 § 2 mom. nämndalag, men uppgick alkoholkoncentrationen inte till , skall körkortetinte omhändertas om omständigheterna vid brottet kan anses mildrande. ' Senaste lydelse 1980:977. Bestämmelserna i andra stycket gäller även vid förande avett motordrivet spårfordon på eller tunnelbana. Denna lag träder i kraft den . Prop.1981/82:204 5 Närvarande:statsministern , ordförande, och statsråden , ,, Åsling, Söder, , , , , , ,, Elmstedt, Ahriand, Propositionom ändring i lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott, m.m. promemoria som upprättats i (dnr346-82) har behandlats frågan huruvida en ansvarsbestämmelse mottrafikonykterhet inom järnvägstrafiken borde införas. 1 promemorian harföreslagits att bestämmelserna om rattfylleri och rattonykterhet i lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott skall göras tillämpliga även på förareav järnvägs- och tunnelbanetåg. Till regeringsprotokollet i detta ärende börpromemorian fogas som bilaga 1. I fråga om gällande rätt hänvisas tillpromemorian. En förteckning över remissinstanserna och en sammanställningav deras yttranden bör fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 2. Någranyligen inträffade fall har riktat uppmärksamheten på att det i gällande rättsaknas ansvarsbestämmelser för onykterhet i trafik med sikte på förare avjärnvägsfordon. Särskilda straffbestämmelser om onykterhet i trafik finnsdäremot för vägtrafiken (4 § trafikbrottslagen, som även gäller förare avspårvagn), sjötrafiken (325 § sjölagen, 1891:35 s. I, omtryckt 1975:1289) ochlufttrafiken (13 kap. 6 § luftfartslagen, 1957:297, omtryckt 1979:643). Straffrättsligtansvar för den som under alkoholpåverkan framför tåg torde f. n. bara kunnakomma i fråga under vissa speciella förhållanden, då någon särskild omständighetutöver själva körningen föreligger. Prop.1981/82:204 6 melsernai (BrB) om vållande till annans död (3 kap. 7 § BrB), vållandetill kroppsskada (3 kap. 8 § BrB) och allmänfarlig vårdslöshet (13 kap. 6 § BrB)hör till dem som främst torde kunna bli aktuella. Föratt någon av de nämnda bestämmelserna i 3 kap. BrB skall vara tillämplig krävsatt någon har avlidit eller vållats kroppsskada som inte är ringa. För ansvarför allmänfarlig vårdslöshet krävs antingen att en olycka av visst kvalificeratslag har inträffat eller att fara för en sådan olycka har framkallats. Irättspraxis har antagits att den framkallade faran måste ha varit av konkretnatur, t. ex. genom att föraren har kört så fort att det har förelegat risk föratt tåget skulle spåra ur eller genom att han har fört tåget mot rött ljus. Omvarken någon olycka inträffat under färden eller en konkret fara för olycka kanvisas ha förelegat, torde en lokförare som i påverkat tillstånd har framförtett tåg inte kunna fällas till ansvar enligt någon av brottsbalkensstraffbestämmelser. Såvittgäller lokförare hos () kan vidare erinras om att dessahörde till den kategori tjänstemän, för vilka fram till desärskilda reglerna i om ämbetsbrott gällde. Om en sådan lokförareframförde ett tåg i alkoholpåverkat tillstånd, gjorde han sig skyldig tilltjänstefel och kunde dömas till ansvar för detta. Tjänstefelsbegreppet hargenom ämbetsansvarsreform numera avskaffats för den civilaförvaltningen. De disciplinpåföljder för tjänsteförseelse som har införts ilagen (1976:600) om offentlig anställning () - varning och löneavdrag - hari praktiken inte alltid ansetts kunna tillämpas vid förfaranden av det slagsom avses . Ipromemorian konstateras att behovet av att motverka onykterhet i trafik genomansvarsbestämmelser är oomstritt såvitt gäller trafiken på vägarna, till sjössoch i luften. Straffansvaret sägs ha ett starkt stöd i allmänhetensrättsmedvetande och vara oundgängligt från trafiksäkerhetssynpunkter. Attsamma skäl talar för en ansvarsbestämmelse på järnvägstrafikens område,åtminstone vad avser förare, kan knappast bestridas. Uppenbart är enligtpromemorian att den nedsatta omdömes- och reaktionsförmåga som följer medalkoholförtäring eller annan berusning gör att en tågförare lättare än annarsriskerar att inte observera signaler eller andra hinder i trafiken, att köraför fort eller att begå andra fel som kan leda till tågolyckor. Dennuvarande ordningen att en lokförare som ertappas med att framföra tåg underalkoholpåverkan ofta undgår både straffansvar och disciplinansvar betecknas ipromemorian som stötande med hänsyn till att lokföraren regelmässigt haransvar för ett stort antal människors liv och hälsa. Att en allmänansvarsbestämmelse mot trafikonykterhet i järnvägstrafik behövs synes sålundaenligt promemorian vara klart. Ipromemorian diskuteras härefter vilka färdmedel regleringen bör gälla, vilkakategorier av funktionärer den bör avse och hur nykterhetskravet bör varautformat. Prop.1981/82:204 7 Beträffandeden första frågan rekommenderas att fordon i järnvägstrafik och tunnelbanetrafiktas med. Däremot förordas att andra spårbundna fortskaffningsmedel än dessa ochspårvagnar - som trafikbrottslagen redan är tillämplig på - t. ex. berg- ochdalbanor och interna transportbanor inom industrin, lämnas utanför en nyreglering. Enligt promemorian blir det nämligen en naturlig avgränsning attlåta den nya regleringen ta sikte på den allmänna trafiksäkerheten. Närdet sedan gäller att bestämma vilken krets av funktionärer som avtrafiksäkerhetsskäl vid straffansvar bör åläggas att vara nyktra i sin tjänsteutövning,är det enligt promemorian uppenbart att det är avsaknaden av enansvarsbestämmelse för föraren av ett järnvägsfordon (tunnelbanetåg) som är denmest kännbara bristen f.n. Frågan om straffansvar - på sätt som f. n. gällerför sjö- och lufttrafiken och som har föreslagits för järnvägstrafiken- bör utsträckas också till andra kategorier förtjänar enligt promemorian attövervägas ytteriigare. 1 promemorian föreslås följaktligen att straffansvar t.v. åläggs endast förare. Ifråga om vilket krav på nykterhet som bör ställas upp i den nya regleringensägs i promemorian att den utformning som har getts ansvarsbestämmelserna omförare i trafikbrottslagen - en allmän påverkansregel kompletterad av promillebestämmelsersamt en uppdelning i ett allvarligare och ett lindrigare brott - ganska välskulle passa också för en reglering av ansvaret för förare av järnvägsfordonoch tunnelbanetåg. Enligt promemorian torde det vidare saknas underlag för attvad gäller promillegränserna göra skillnad mellan ansvaret för förare avmotordrivna fordon på väg och förare av t.ex. ett tåg eller en rälsbuss. Dennärmare utformningen av ansvarsbestämmelserna i 4 § trafikbrottslagen böralltså i princip tjäna som förebild för en reglering av ansvaret för förare avjärnvägsfordon och tunnelbanetåg. Underrubriken diskuteras sedan i promemoriani vilken lag de nya reglerna bör placeras. Enligt promemorian synes i förstahand två alternativ kunna komma i fråga. Antingen kan bestämmelserna tas in iden järnvägstrafiklag, som f. n. förbereds inom pågrundval av betänkandet (SOU 1980:37) Ny järnvägslagstiftning 11, eller kan deplaceras i trafikbrottslagen. Ipromemorian förordas på anförda skäl i princip det först nämnda alternativet.Den nya järnvägstrafiklagen kan emellertid sannolikt inte träda i kraft förränden . Det nuvarande rättsläget betecknas i promemorian som såotillfredsställande att det inte ter sig försvarligt att avvakta med enlagändring till dess. Därför förordas en provisorisk lösning genom att 4 §trafikbrottslagen ändras så att den blir tillämplig också vid förande avjärnvägs- och tunnelbanetåg. I så fall torde det enligt vad som anförs ipromemorian finnas förutsättningar för en lagändring med ikraftträdande redanden . Ansvarsbestämmelserna bör sedan kunna flyttas över till denplanerade järnvägstrafiklagen antingen i samband med 1981/82:204 8 dennastillkomst eller också i annat lämpligt sammanhang. I samband därmed bör enligtpromemorian närmare övervägas om regleringen bör kompletteras, t.ex. medansvarsbestämmelser för ytterligare personkategorier. Ipromemorian föreslås att i 4 § 3 mom. trafikbrottslagen förs in en ny mening avdet innehållet att bestämmelserna i 1 och 2 mom. gäller även spårfordon påJärnväg, tunnelbana eller spårväg. Redaktionellt bör då "spårvagn"tas bort från I och 2 mom. i paragrafen. Ianslutning till den föreslagna ändringen i trafikbrottslagen las två övrigafrågor upp i promemorian. Den första gäller om lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprovbör tillämpas i fråga om det nya brottet, den andra huruvida brott mot den nyaansvarsbestämmelsen bör inverka på gärningsmannens innehav av körkort. Enligtpromemorian står det helt klart att det vid konkret misstanke om brott mot dennya ansvarsbestämmelsen för lokförare m.fl. måste finnas möjlighet att ta alkoholutandningsprovför att, om detta är positivt, sedan ta blodprov och därigenom utreda detmisstänkta brottet. Genom att den nya ansvarsbestämmelsen föreslås placerad i 4S trafikbrottslagen blir redan I § första meningen i lagen om alkoholutandningsprov- vari talas om misstanke om brott mot 4 S trafikbrottslagen - automatiskttillämplig. Någon ändring i I § lagen om alkoholutandningsprov behöver alltsåinte göras för att nå det åsyftade resultatet. Däremotbehövs en ändring av bestämmelserna i 2 § lagen om alkoholutandningsprov, somavser rutinmässiga prov, om man önskar att dessa - i tillämpliga delar - skallgälla även förare av spärfordon på järnväg och tunnelbana. 1 promemorianförordas en sådan ändring. Det fall man främst har haft i åtanke är att det någongång kan tänkas föreligga behov av att ta utandningsprov på en förare av ettjärnvägsfordon eller ett tunnelbanetåg som har haft del i uppkomsten av entrafikolycka, även om någon konkret misstanke mot denne inte föreligger. När det slutligen gällerfrågan huruvida brott mot den nya ansvarsbestämmelsen bör inverka pågärningsmannens innehav av körkort framhålls i promemorian att reglerna ikörkortslagen (1977:477) om återkallelse och omhändertagande av körkort påmånga punkter direkt knyter an till bestämmelserna om rattfylleri ochrattonykterhet i 4 S trafikbrottslagen. Med hänvisning till de rättsföljder ikörkortshänseende som sålunda inträder för den som gör sig skyldig tillrattfylleri eller rattonykterhet vid förande av ett motordrivet fordon eller enspårvagn ställs i promemorian frågan om konsekvenserna bör bli desamma för densom begår motsvarande brott vid förande av ett järnvägs- eller tunnelbanetåg.Med hänsyn till de principiella likheter som finns mellan de nu avseddagärningarna och till att det inte torde kunna göras gällande att det är etttecken på större opålitlighet i nykterhetshänseende att köra bil underalkoholpåverkan än att under sådan påverkan köra tåg besvaras frågan jakande.De nämnda reglerna i 1981/82:204 9 körkortslagenbör alltså enligt promemorian gälla även vid trafiknykterhetsbrott som begåsvid förande av järnvägsfordon eller tunnelbanetåg. Några mindre ändringar ikörkortslagen och i körkortsförordningen (1977:722) föreslås för att dettasyfte skall nås. Promemorieförslagenhar vid remissbehandlingen i princip tillstyrkts av samtliga instanser. Enmindre justering beträffande frågan vilka spårbundna fordon som bör omfattasav den nya regleringen har dock förordats av ett par instanser. Till derasyttranden och till några andra uttalanden från vissa remissinstansers sidaåterkommer jag strax. Föregen del godtar jag liksom remissinstanserna i princip författningsförslagen ipromemorian. Endast på ett par punkter finns det enligt min mening anledningatt förorda justeringar. Detta innebär alltså att jag ställer mig bakom deöverväganden och förslag som redovisas i promemorian, i den mån annat inteframgår av det följande. Hovrättenför har föreslagit att den nya ansvarsbestämmelsen i 4 § trafikbrottslagenskall begränsas till att avse förare av sådana spårfordon på järnväg,tunnelbana eller spårväg, som är motordrivna. Hovrätten påpekar att nuvarandeansvarsbestämmelser i 4 § trafikbrottslagen har avseende endast på förare avfordon som drivs av motor. I avsaknad av utredning om förekommande typer avtramp- och handdrivna dressiner, olika arbetsfordon och andra spårfordon utanegen motor och om det sätt på vilket de används säger sig hovrätten tveka omlämpligheten av den föreslagna lösningen. Denna tvekan är dfelvis föranledd avde rättsföljder i körkortshänseende som är förbundna med förslaget. Enligthovrättens mening kan starkt ifrågasättas om körkortslagens regler om återkallelseav körkort generellt bör slå till då fråga är om förande av inte motordrivna dressinereller liknande fordon. Även SJ har uttalat sig för en sådan begränsning avansvarsregelns tillämpningsområde. Enligtmin mening bör man i den provisoriska reglering som det nu är fråga om rikta insig på att avhjälpa den mest kännbara bristen på regler beträffande onykterhetinom den spårbundna trafiken. Jag ansluter mig därför till de nämndaremissinstanserna Och förordar att bestämmelserna om rattfylleri ochrattonykterhet i 4 § trafikbrottslagen nu görs tillämpliga endast på - förutomspårvagnsförare - förare av "motordrivet" spårfordon på järnväg ochtunnelbana. Därmed faller sävitt angår järnvägstrafiken bl.a. diesellok,elektriska lok och ånglok in under regleringen. Frågan om straffansvaret börutvidgas till att gälla även förare av icke motordrivna spårfordon fårövervägas på nytt i samband med att den provisoriska regleringen förs över tillden järnvägstrafiklag som planeras. Detsamma gäller frågan i vad mån andrafunktionärer än förare bör omfattas av regleringen. 1 sistnämnda del vill jagemellertid erinra om att straffansvar för medverkan till brott enligt denbestämmelse som föreslås nu givetvis kommer att kunna ådömas enligt vanliga principer. Ibetraktande av regleringens provisoriska karaktär anser jag det inte ti /82. Prop.1981/82:204 10 nödvändigtatt, såsom föreslagits i promemorian, göra några ändringar i nuvarande 4 § 13mom. Den nya regeln bör i stället tas upp i ett nytt 4 mom.i paragrafen. 1promemorian har uttalats att det påföljdssystem som i praxis har utvecklats vidtillämpning av trafikbrottslagen i stort sett synes kunna godtas också för defall som här är aktuella. Det tilläggs att man naturligtvis här som annars vidstraffmätningen får beakta omständigheterna i det särskilda fallet, såsom föraruppgiftenssvårhetsgrad, antalet passagerare 0. d. Häremot har Svenska Lokmannaförbundetinvänt att även en onykter förare av ett godståg eller ett ensamt lok kanåstadkomma avsevärda personskador. Straffmätningen bör därför enligt förbundetvara lika sträng vid all slags förartjänst i onyktert tillstånd. SJ har anförtliknande synpunkter. Självkan jag till en böijan ansluta mig till det återgivna uttalandet i promemorianså till vida att de principer som i praxis har blivit vägledande för valetmellan frihetsberövande och icke frihetsberövande påföljd för rattfylleri istor utsträckning torde kunna tillämpas även beträffande den nya formen avrattfylleri. Utrymmet för att vid rattfylleri anse att omständigheterna ärmildrande och bestämma påföljden till böter torde dock vara mycket begränsat omman, som jag har förordat, inte i ansvarsbestämmelsen tar med förande av ickemotordrivna spårfordon. När en domstol skall mäta ut ett straff, t. ex.bestämma antalet dagsböter för rattonykterhet eller längden av ettfängelsestraff för rattfylleri, torde det vidare som framhålls i promemorianvara ofrånkomligt att hänsyn tas till omständigheterna i det särskilda fallet.En annan sak är att man i linje med vad lokmannaförbundet har anfört givetvisgenomgående måste beakta att riskerna för olyckor med personskador i allmänhetär mycket stora i de fall någon i alkoholpåverkat tillstånd framför >ettmotordrivet spårfordon. Jag vill tillägga att straffmätningen i det särskildafallet också kan påverkas, om gärningsmannen skall dömas även för brott enligtbrottsbalken (jfr vad som ovan sagts beträffande gällande rätt). Medanledning av ett uttalande vid remissbehandlingen av vill jag erinra om att, om åtgärd har vidtagits föratt anställa åtal mot en arbetstagare, myndigheten inte får inleda eller fortsättadisciplinärt förfarande enligt i fråga om förseelse som avses med åtgärden(14 kap. 3 § ). Närdet sedan gäller lagen om alkoholutandningsprov bör naturligtvis denna anpassastill den avfattning av trafikbrottslagen som jag har föreslagit. Meratveksamt är om en av SJ ifrågasatt befogenhet för järnvägstjänstemän ibefälsställning att ta prov av aktuellt slag bör regleras i lagen om alkoholutandningsprov.Skall en sådan befogenhet införas, kan nämligen bl. a. övervägas om den intebör avse även prov innan körningen påbörjas, något som inte kan ske enligt dennämnda lagen. Frågan kräver sålunda ytterligare överväganden, och jag är inteberedd att ta ställning till den i detta sammanhang. Prop.1981/82:204 11 Medanledning av ett annat remissuttalande vill jag påpeka att det endast ärpunkterna 1 och 2 i 2 § första stycket lagen om alkoholutandningsprov som kan bhtillämpliga på förare av spårfordon genom det föreslagna tillägget i andrastycket; punkten 3 avser brott och förseelser som endast kan begås underförande av sådana motordrivna fordon som avses i 2 § vägtrafikkungörelsen(1972:603). Av de två punkter som sålunda lagtekniskt sett kan få tillämpning tordeden som handlar om i förväg beordrade kontroller (punkten 1) f. n. inte bliaktuell i praktiken. I2 § lagen om alkoholutandningsprov bör slutligen uttrycket "fordonslykta"bytas ut mot "lykta eller strålkastare". Genom denna justering bringaslagtexten i överensstämmelse med ändringar som har vidtagits ifordonskungörelsen (1972:595) och vissa andra regeringsförfattningar (SFS1982:12-15). Vad slutligen gäller denändring som behöver göras i körkortslagen bör en mindre justering ske i förhållandetill promemorieförslaget. 1enlighet med vad jag nu har anfört har inom upprättatsförslag till 1. lag om ändring i lagen(1951:649) om straff för vissa trafikbrott, 2. lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandningsprov, 3. lag om ändring i körkortslagen(1977:477). Detvid 3 angivna förslaget har upprättats i samråd med chefen för . Deföreslagna ändringarna är lagtekniskt sett så okomplicerade att det får ansesklart att lagrådets hörande skulle sakna betydelse. Jaghemställer att regeringen föreslår att anta förslagen. Regeringenansluter sig till föredragandens överväganden och beslutar att genom propositionföreslå att anta de förslag som föredraganden har lagt fram. Prop.1981/82:204 12 Straff för onykterhet vid förande av järnvägsfordon m. m, Någrafall som har inträffat har riktat uppmärksamheten på att densom i alkoholpåverkat tillstånd framför ett järnvägsfordon, oavsett om det ärfråga om ett vanligt lokdraget tåg, en motorvagn (rälsbuss) eller annatfordon, ofta undgår straff. Frågan har också aktualiserats i (mot.1981/82:168, 169, 868 och 921). Straffbestämmelsernai 4 § lagen (1951:649) om straff för vissa trafikbrott om rattfylleri ochrattonykterhet gäller bara den som för "motordrivet fordon" eller -efter ett tillägg - "spårvagn". I detta sammanhang förståsmed "fordon" en "anordning .... som är inrättad för färd pämarken och ej löper på skenor" (2 § vägtrafikkungörelsen, 1972:603).