prop · G50340 · 1981-12-31 00:00:00 — Det borde i princip vara självklart att reglerna för hemförsäljning skavara sådana att konsumenten ges samma ställning och skydd som vid andra formerav försäljning och köp. Den nuvarande hemförsäljningslagen gäller inte förförsäkringsområdet. Skälet till detta är dels den speciallagstiftning somgäller för försäkringsverksamhet, dels försäkringsprodukternas särart. När t.ex. ett personförsäkringsskydd ska erbjudas är det ofta nödvändigt attkartlägga befintligt försäkringsskydd, samhällets grundförmåner, inkomst- ochanställningsvillkor, familjesituation m. m. Även när det gäller försäkring förlösöre och fastighet är det viktigt att ha tillgång till olika uppgifter ellerkunna bedöma lösörets omfattning, byggnaders storlek och beskaffenhet m. m. Kartläggning eller behovsanalyser av detta slagunderlättas givetvis om diskussioner kan föras "på platsen" dvs. ihemmet där underlaget oftast finns och tillsammans med berörda personer. Vianser t. ex. att det är viktigt att båda makarna i en familj deltar och får deninformation som är nödvändig. Ett annat skäl för hemförsäljning inomförsäkringsområdet är att kunden kan komma överens med försäkringsföretaget omden tidpunkt som passar bäst för samtal om egna och familjens trygghetsfrågor.För vidkommande är majoriteten av kunder privatpersoner för vilkakvällstid är enda möjligheten för ett samtal eftersom de inte har möjlighet attdisponera arbetstid. Även kommittén anser att hemförsäljning kan varabetydelsefull och naturlig. I betänkandet (sid. 87) står det; "Hemförsäljning kan otvivelaktigt vara till nytta förkonsumenterna under vissa förutsättningar. Så är framför allt fallet när detgäller varor, tjänster och andra nyttigheter som ska anpassas till den enskildekonsumentens behov. Ett exempel på en sådan nyttighet är försäkringsavtal.Konsumenten har ofta behov av att diskutera sina önskemål och få hjälp med attbedöma olika alternativ av en person som är särskilt utbildad på det aktuellaområdet. Det kan då vara praktiskt att parterna träffas i konsumentens bostad.Ibland behöver man nämligen ha tillgång till vissa uppgifter, t. ex. omkonsumentens ekonomiska förhållanden." Försäkringstjänsters särskilda betydelse för samhälle,försäkringskollektiv och enskilda människor samt försäkringsfrågornas särarthar lett fram till speciallagstiftning som på olika sätt reglerar försäkringsverksamheten.För Prop.1981/82:40 77 marknadsföringen har bl. a. lagen om försäkringsrörelsestor betydelse. I § Bilaga 3 302 stadgas att anskaffningsverksamheten ska ske iöverenskommelse med god försäkringssed. Det slås vidare fast att särskildabestämmelser ska gälla för anskaffningsverksamheten. Frågor som gäller dessabestämmelser handläggs i enlighet med försäkringsrörelselagen av en nämnd -. Nämndens uppgift framgår av den s. k. anskaffningsöverenskommelsentill vilken samtliga svenska försäkringsföretag är anslutna. I anskaffningsöverenskommelsen regleras bl. a. krav påregistrering av ombud, kvalifikations-, utbildnings- och verksamhetskrav påombud samt de särskilda bestämmelser som gäller till följd avförsäkringsrörelselagens krav om att anskaffningen ska utföras med iakttagandeav god försäkringssed. På de områden som aktualiseras av hemförsäljningskommitténhar speciallagstiftningen och de åtgärder som varit en följd av denna medförtatt inom dessa ramar utvecklat en policy för marknadsföring som ikorthet innebär; - attöverenskommelse regelmässigt träffas med kunden om sammanträffande för samtalom försäkringsskydd och lämplig tidpunkt för detta - att analyser avbehov görs i den omfattning som motiveras av omständigheterna - att konsumentenges möjligheter att överväga, ofta med skriftlig offert som underlag, omerbjuden försäkringslösning ska accepteras - att ombud intefår uppbära premie - att konsumentenalltid har möjlighet att avstå genom att inte betala premien när försäkringenaviseras. Trots att kommittén - som framgår av tidigare citat -berört försäkringsområdet har man tyvärr inte beaktat att det föreligger fleraväsentliga skillnader mellan marknadsföring av varor och tjänster i allmänhetoch av försäkring. Mot denna bakgrund och med hänsyn till att kommitténsförslag inte kan fillämpas på försäkringsområdet utan betydandekompletteringar, finner vi det rimligt att behålla nuvarande ordning. kan vi konstatera att lagen omförsäkringsrörelse nu är föremål för översyn genom försäkringsverksamhetskommittén.Översynsarbetet ska bl. a. gälla marknadsföring och konsumentens ställning. Vifinner det naturligt att det på försäkringsområdet även finns etiskaregler och klara anvisningar för försäkringsombudens ställning inom denspeciallagstiftning som gäller och att syftet med förslaget till ny hemförsäljningslagbeaktas under arbetet inom försäkringsverksamhetskommittén. ser positivt på syftet med hemförsäljningskommitténsbetänkande att stärka konsumenternas ställning i samband med hemförsäljning. Av vår argumentering torde framgå att speciellaförhållanden gäller pä försäkringsområdet i flera avseenden. Till följd avdetta gäller speciallagstiftning för försäkringsverksamheten och den har bl.a. lett fram till för branschen gemensamma etiska regler för marknadsföringen. Lagen om försäkringsrörelse är nu föremål för en översyngenom försäkringsverksamhetskommittén. Översynsarbetet ska bl. a. omfattamarknadsföring och konsumentens ställning. 1981/82:40 78 förslag kan inte tillämpas på försäkringsom- Bilaga 3 rådet utan betydande kompletteringar. Med hänsyn till vad som anförts finner vi det vara rimligtatt särskilda regler som är anpassade till den speciella produkt som försäkringär också tillämpas i fortsättningen och att försäkringsverksamheten därför som hittillsundantas från hemförsäljningslagen. 1.22 (): Den nuvarande lagen om hemförsäljning gäller inte vidhemförsäljning av tidningsabonnemang under förutsättning att abonnemangetbetalas kontant vid hembesöket. Om ett tidningsföretag däremot av praktiskaskäl föredrar att låta abonnemangsförsäljarna hänvisa till att tidningen senareöversänder ett inbetalningskort för den avtalade abonnemangsperioden ärtidningen skyldig att följa lagens bestämmelser om ångervecka. Såsom ovananförts är här fråga om små intäktsbelopp. De administrationskostnader sombestämmelserna om ångerfristen medför står därför inte i rimlig proportiontill abonnemangsintäkterna. Dessutom är det inte sällan så att ett tidningsföretagvia sin abonnemangsförsäljare erbjuder en presumtiv tidningsabonnent ettkostnadsfritt abonnemang eller mer innan en betaladabonnemangsperiod börjar. Därmed har den nya tidningsabonnenten i praktikenredan erhållit en "ångervecka". I anslutning till vad ovan anförtsvill TU föreslå att tidningarna skall undantas från hemförsäljningslagensnuvarande regler för abonnemangsförsäljning vid hembesök. har ett omfattandelagstiftningsarbete pågått på det konsumentpolitiska området i syfte attstärka konsumentens ställning i förhållande till näringsidkaren. Orsaken äratt statsmakterna funnit att konsumenten haft svårt att hävda sina intressengentemot de skiftande sälj- och marknadsföringsmetoderna. Som ett led i reformsträvandena trädde den nuvarande hemförsäljningslageni kraft . Lagens huvudsyfte var att förstärka konsumentskyddetmot avarter inom hemförsäljningen. Hemförsäljningens funktion som en värdefulldistributionsform ifrågasattes inte av lagstiftarna. Det påpekades iförarbetena att denna försäljningsform kan utgöra ett värdefullt komplementtill butikshandeln. Under de år hemförsäljningslagen varit i kraft har enbetydande sanering ägt rum varigenom ett flertal icke seriösahemförsäljningsföretag upphört med sin verksamhet respektive anpassat sinaförsäljningsmetoder i enlighet med lagen. Inte minst inom bokbranschen hardenna utveckling varit mycket tydlig. Även annan konsumentskyddandelagstiftning har härvid spelat en viktig roll exempelvis marknadsföringslagen,avtalsvillkorslagen, konsumentköplagen och konsumentkreditlagen. har inte kunnat visa på någrabetydande överträdelser mot lagen. Tvärtom har kommittén, i likhet med KO,kunnat konstatera att hemförsäljningslagen lojalt tillämpas av de flestaföretag som bedriver hemförsäljning. Därtill kommer att många företag påfrivillig bas givit ett skydd ät konsumenten vilket sträcker sig längre än vadlagen kräver. Som exempel härpå kan nämnas att ångervecka av vissa företagtillämpats också vid telefonförsäljning. 1981/82:40 79 Som skäl för en skärpning av hemförsäljningslagen anförkommittén att Bilaga 3 hemförsäljning skulle vara en av konsumenternaifrågasatt säljmetod. De attitydundersökningar kommittén stöder sig på utgörenligt föreningens mening ett mycket osäkert underlag för en bedömning av denifrågavarande försäljningsformen. I betänkandet saknas således sakligt grundadeskäl för en skärpt lagstiftning. Motiven synes snarare vara grundade påvärderingar av känslomässig natur. 1.24 Näringslivets Delegation för Marknadsrätt (NDM): Bakom NDM står såsom huvudmän följande organisationer:Auktoriserade Fastighetsmäklares Riksförbund, ,, , , , , , , ,Svenska , , , , ,, Hantverks- och Industriorganisation-Familjeföretagen,, och . Ett flertal av huvudmännen har yttrat sig direkt tilldepartementet över betänkandet eller över vissa däri behandlade frågor ochframlagda förslag. NDM har sett som sin uppgift att främst granska betänkandetsuppläggning, utredningsarbetets allmänna inriktning samt utredningsmetodiken. Enföljd härav är att tyngdpunkten i remissyttrandet kommer att ligga påkonsumentpolitiska och konsumenträttsliga aspekter. Även om detta medför attyttrandet får en i och för sig väl ensidig inriktning har begränsningen bedömtsförsvarlig mot bakgrunden av att flera huvudmän tämligen utförligt berör andraaspekter på kommitténs förslag. Utgångspunkten i betänkandet är att hemförsäljning är entämligen enhetlig företeelse och som distributionsform uppvisar markantasärdrag i förhållande till annan detaljhandelsdistribufion. Denna inställninghos kommittén har i hög grad präglat utredningsarbetet. Kommittén har ställtupp en allmän definition av hemförsäljning och utgår i sina resonemang fråndenna. Några ansatser till en företags- och konsumentekonomiskkartläggning av företeelsen hemförsäljning i dess olika varianter förekommericke i betänkandet. Man har också i stort sett underlåtit att analyserahemförsäljningens olika yttringar i relation till andra former avdetaljhandelsdistribution. Enligt NDM:s mening hade det inte varit förenat med någrasvårigheter för kommittén att med bistånd från kvalificerad ekonomisk expertiskonstruera analysmodeller väl ägnade att läggas till grund för en seriös ochverklighets-anknuten granskning av sälj/köpprocessen vid hemförsäljning.Avsaknaden av ett genomtänkt grepp på utredningsuppgiften har medfört attresonemangen i betänkandet saknar systematisk fasthet och erforderlig allsidighet. 1981/82:40 80 En ordentlig genomgång av branschens struktur saknasockså. För att Bilaga 3 erhålla en viss bild av hur branschen ser ut fårman söka sig till särskilda yttrande - ett expertyftrande kandock naturiigen inte framträda med pretentioner att fullständigt belysabranschen. Kommittén har använt betydande resurser åt att sökakartlägga allmänhetens attityder till hemförsäljning. Något motsvarandeintresse har inte ägnats den viktiga uppgiften att kartlägga hur hemförsäljningfaktiskt går till och vilka missförhållanden som eventuellt kan konstaterasförekomma. Det är beklagligt att, enligt vad som framgår av experten yttrande, kommitténs ledning och sekretariat inte ens tagit fasta påföretagens villighet att låta kommittén få ta del av hur hemförsäljning i olikavarianter går till i praktiken. Den ensidiga inriktningen på förmodade ochkonstaterade konsumentattityder gör att betänkandets värde som underlag för ensaklig, lidelsefri bedömning av företeelsen hemförsäljning tyvärr måste bli ganskabegränsat. Enligt NDM:s mening måste den avgörande frågan frånkonsumentsynpunkt vara vilka negativa effekter som är förbundna medhemförsäljning, eller mera precist, med säljmetoder som tämligen frekventkommer till användning vid denna distributionsform och som är specifika förden. En värdering av konstaterbara effekter synes också vara lättare attgenomföra i utredningssammanhang än en mer eller mindre amatörpsykologiselandeskattning av konsumenters förmodade reaktioner. Kommitténs nitälskan att återge historiska notiser omlagstiftningsåtgärder och utredningar beträffande hemförsäljning både frånvårt land och från en del andra länder är påfallande. Det skall inte förnekasatt åtskilliga av dessa har sitt intresse som bakgrundsmaterial. Deras värdesom underlag vid en bedömning av dagens hemförsäljning kan emellertidifrågasättas. NDM vill betona att intresset bör inriktas på hurdistributionsformen hemförsäljning faktiskt fungerar och vilken rollden spelar som ett aktuellt eller potentiellt alternativ till andradistributionsformer. I betänkandet ägnas dessa frågor ett mera förströttintresse - från konsumentsynpunkt synes de däremot vara vitala. NDM noterar också att kommittén knappast alls berört hurdetaljhandeln sannolikt kommer att förändras under ivårt land och vilken roll olika varianter av hemförsäljning kan komma att spelai sammanhanget. Betänkandet återspeglar en statisk syn på distributionen avvaror och tjänster till konsumenterna. NDM erinrar om att det finns ett ganskaomfattande utredningsmaterial på detta område som - låt vara att det har sinabegränsningar - pekar på att distributionsformer och säljmetoderkan komma att utvecklas, vilka bär åtminstone vissa av hemförsäljningens drag. NDM måste alltså redan inledningsvis konstatera att detutredningsunderlag som framläggs i betänkandet är högst bristfälligt. Hemförsäljning och andra detaljliandelsfarmer Kommitténs utgångspunkt - att all försäljning vid vilkenen näringsidkare själv eller genom ombud söker upp en konsument i dennes bostadutgör en enhetlig och tämligen väl avgränsad detaljhandelsform sett från konsumentpolitisksynpunkt - är enligt NDM:s mening inte riktig. En ordentlig genomlysning avolika element i den säljprocess kommittén kallar hemför- 1981/82:40 81 säljning i jämförelse med säljprocessen vid några andradetaljhandelsformer Bdaga 3 hade följaktligen varit påkallad. Även en genomgång med utgångspunkt från en tämligenosofistikerad sälj-/köpprocessmodell hade sannolikt visat sig fruktbar. Mankunde t. ex. ha delat upp sälj-/köpprocessen i en kontaktfas, en säljfas, enavslutsfas (inbegripet ångervecka), en leveransfas och en betalningsfas samt enefterservice- och garantifas. Det kan givetvis inte komma i fråga att i detta yttrandegenomföra en systematisk analys av antytt slag. NDM får inskränka sig till attmera osystematiskt peka på några frågeställningar som kräver att bli närmarestuderade. Kommittén tycks mena att det är ett kännetecknande dragför hemförsäljning att försäljaren arbetar med ett mycket smalt sortiment, t.ex. en enda varuvariant eller ett enda märke. Detta i motsats tillbutikshandeln. Verkligheten är emellertid mycket mera nyanserad ochkomplicerad. Inom hemförsäljningssektorn finns företag som tillhandahåller ettbrett sortiment likom det inom annan detaljhandel finns företag med ett starktselekterat varuutbud och bundenhet till visst leverantörsmärke. Hemförsäljning med regelbundna besök, en eller fleragånger per säsong, avviker från den enhetsmodell som kommittén arbetar med.Relationerna konsument-säljare företer här från konsumentens synpunkt påtagligalikheter med dem som uppstår mellan konsumenten och den lokala fastadetaljhandeln. I synnerhet är detta fallet om hemförsäljningen utgår från ettlokalt fast säljställe, kontor eller nederlag. NDM vill i detta sammanhang pekapå att man har anledning vänta sig olika serviceformer i den lokala fastadetaljhandeln som kommer att likna hemförsäljning liksom en decentraliseringinom hemförsäljningen med en strävan till "förankring ibygden" som närmar den fill lokal fast detaljhandel. Hemförsäljning av varor anknuten till en väl etableradhantverks- och annan serviceverksamhet, lokalt, regionalt eller på riksplanet,synes ha större likheter med etablerad butikshandel än med det påengångsförsäljning inriktade okända företagets marknadsuppträdande. Hemförsäljning baserad på utförligt katalogmaterial, därförsäljaren huvudsakligen agerar som orderupptagare skiljer sig markant frånhemförsäljning baserad på personlig säljinsats. Släktskapen medpostorderförsäljning är påtaglig. Slutligen finns det anledning att betona det effektivakorrektiv mot missbruk som ligger däri att hemförsäljningsföretaget liksomandra detaljhandelsföretag måste skapa förtroende för sig och för sina varoreller tjänster hos konsumenterna om det vill bli kvar på marknaden - dettagäller även företag som marknadsför sällanköpsvaror. I betänkandets avsnitt 4.2 Kritiken mot hemförsäljningåterges ganska summariskt ett antal argument mot hemförsäljning och i avsnitt4.4 Kommitténs inställning till hemförsäljning sammanfattar kommittén sinallmänt surögda attityd till företeelsen i fråga. Avsnitt 4.5 Behovet avåtgärder ansluter till sistnämnda avsnitt. Kommitténs huvudargument mothemförsäljning är att konsumenter känner sig försatta i en situation som deinte behärskar därför att de blivit överraskade av en försäljares besök. 6 1981/82. 1981/82:40 82 Enligt NDM:s mening kan det på goda grunder hävdas attkommitténs Bilaga 3 kritik är stereotyp och mindre väl genomtänkt. Dettasammanhänger med att, som förut framhållits, kommittén underlåtit att genomföraen ordentlig konsument- och företagsekonomisk analys av företeelsenhemförsäljning. I avsaknad av en sådan analys är man hänvisad till attgranska de argument som kommittén lägger särskild vikt vid i sin diskussion avhemförsäljning. NDM har trott sig kunna urskilja tre huvudpunkter: - atthemförsäljning ofta innebär ett moment av "överrumpling" elleröverraskning av konsumenter - atthemförsäljning ofta sker med hjälp av aktiv försäljning ("högtrycksförsäljning")som försätter konsumenten i ett påtagligt underläge - att konsumentenhar större svårigheter att dra sig ur säljsamtalet än vid andra säljformer. Kommitténs starka betoning av överrumplings- ochöverraskningsriskerna sammanhänger sannolikt med att kommittén också känt sigmanad att tillgodose konsumenternas medborgerliga intresse av"integritetsskydd" och "". NDM finner sig fill en början föranlåten att klartdeklarera att säljpåverkan och annan efterfrågestimulans är ofrånkomligaelement i ett ekonomiskt system som bygger på marknadshushållning ochkonkurrens och är legitima i ett öppet samhälle där medborgarna i princip ärtillförsäkrade frihet att kommunicera meddelanden av alla slag. Strävanden frånsamhällsmaktens sida som syftar till att utan den enskilda konsumentens egnadirekta medverkan avskärma honom/henne från information via viss kanal är i saken form av censur. De kan därför under inga förhållanden godtas. NDM finner det i sak föga träffande att, som kommitténgör, jämföra en försäljares öppna närmanden till en potentiell köpare med t.ex. olovlig avlyssning eller tv-övervakning eller insamling av persondata ellerekonomiska data bakom medborgarens rygg. Skyddsintressena är i dessa fall avhuvudsakligen annan art än de konsumentintressen som står i focus i förevarandesammanhang. Enligt NDM:s mening bör man hålla fast vid den numera allmäntgodtagna rättsliga distinktionen mellan konsumentskydd och integritetsskydd. NDMerinrar om, att man vid tillkomsten av marknadsföringslagen markerade attintegritetsfrågor inte borde lösas inom ramen för enkonsumentskyddslagstiftning, att avböjt att prövakönsdiskrimineringsfrågor enligt marknadsföringslagen och att lagstiftarenavvisat tanken att lösa integritetsskydd inom reklamsektorn genom enkonsumenträttslig reglering utan i stället hänfört detta problemkomplex tillseparat lösning i lagen (1978:800) om namn och bild i reklam. NDM hävdar alltså bestämt att analysen bör inriktas pä deproblem som olika moment i hemförsäljningsprocessen kan anses ge upphov tillför konsumenten i egenskap av konsument. Som antytts i det föregående synes kommittén mena att denstora faran vid hemförsäljning skulle vara att konsumenten i kontaktfasen lättblir överrumplad och mot sin egentliga vilja indragen i ett säljsamtal. Denföreslagna aviseringsregeln har till syfte att hindra att konsumenten bliröverrumplad. Såvitt NDM kan finna har kommittén emellertid inte fått fram någotempiriskt material som stöder överrumplingshypotesen. Enligt NDM:s mening harkommittén, till följd av sin bristfälliga analysmetodik, här gjort sig skyldigtill en felsyn. Det lär nämligen vara svårt att på allvar 1981/82:40 83 hävda att konsumenten utsätts för något nämnvärt mått avöverrumpling vid Bilaga 3 ett öppet närmande till konsumenten i enlighet medanvisningarna i för direktförsäljning (punkterna och 11b).Konsumenten har goda möjligheter att avböja vidare kontakt. Principen attförsäljaren skall öppet närma sig kunden och utan omsvep ange sittärende är i praktiken allmänt accepterad och tillämpas av alla seriösa företag.Det bör också framhållas att, om i enstaka undantagsfall en försäljare underkontaktfasen skulle uppträda aggressivt eller på annat sätt i strid med Df-reglernasanvisningar, ett sådant säljuppträdande innefattar otillbörlig marknadsföringenligt 2 § marknadsföringslagen. Detta innebär att den enskilde försäljaren kanåtkommas med förbud - även interimistiskt -förenat med ett kraftigt verkandevite. Grava fall av övertramp i kontaktfasen torde f. ö. kunna beivras medstöd av bestämmelsen om olaga intrång i 4 kap 6 § . NDM konstaterar alltså dels att de eventuella problemenvid hemförsäljning med all sannolikhet inte uppkommer i säljprocessenskontaktfas dels att det redan finns regler som ger skydd mot försäljarövertrampi kontaktfasen. En aviseringsregel med syfte att hindra kontaktmissbruk fylleringen praktisk uppgift. Gällande hemförsäljningslag utgår från att de problem somkan uppkomma vid hemförsäljning uppstår efter det att kontaktfasen övergått ien säljfas. Detta är i själva verket ganska naturligt. Säljfasen och denpåföljande avslutsfasen är i regel det mest komplicerade momentet i en säljprocessdär ett inte obetydligt mått av aktiv (icke mekaniserad) försäljning ingår.Detta gäller vid hemförsäljning lika väl som vid annandetaljhandelsförsäljning. Som medel att komma tillrätta med eventuelltförekommande anmärkningsvärda förfaranden från försäljares sida under säljfasen(och avslutsfasen) är givetvis en aviseringsregel helt otjänlig. Det är en allvarlig brist i betänkandet att kommittén intenärmare undersökt och övervägt säljfasens problem. Kommittén har nöjt sig mednågra ganska ytliga betraktelser. Övervägandena om eventuella regler påhemförsäljningsområdet hänger i luften. Det skall inte fördöljas att det inte är någon helt lättuppgift att kartlägga och värdera säljfasens problem vid hemförsäljning- inteminst därför att ett element av personlig försäljning spelar en betydelsefullroll vid flertalet hemförsäljningsformer. NDM vill betona att en förstautgångspunkt vid en genomlysning av säljfasen måste vara att säljpåverkan är enlegitim aktivitet, liksom att personlig försäljning är en i och för sig helt invändningsfrisäljmetod sett från konsumentpolitisk synpunkt. En andra utgångspunkt bör varaatt personlig försäljning inte är en för hemförsäljning speciell säljmetod utanförekommer också i annan detaljhandel och att den personliga försäljningensvillkor och problem därför bör övervägas i sitt totala sammanhang. Vid enanalys av säljfasen vid hemförsäljning bör man vidare noggrant skilja mellantvå olika slag av potentiella konflikter mellan köpare-och säljareintressena.En situation är att försäljaren genomför sin säljinsats på ett helt korrektsätt men att konsumenten fattar ett - som han/hon senare finner - förhastatbeslut. Här ligger "transaktionsfelet" hos konsumenten. För att kommatill rätta med fall av detta slag finns den s. k. ångerveckan och dennafungerar väl.