prop · G503106 · 1981-12-31 00:00:00 — Arbetslivscenlrum anser vidare all verksamheten medkontaktsekretariaten är mycket betydelsefull. Erfarenheterna av verksamhetenhillills visar dock att löntagarorganisationerna haft myckel lite utbyte av deexisterande kontaktsekretariaten. Arbetslivscenlrum har därför försöksvisarbetat med konlaklsekrelarialverksamhet i , , , Göteborgoch . Det är enligl Arbetslivscenlrum angelägel alt man söker enpermanent och organisatorisk form för kontakter mellan löntagarorganisationeroch lokala universitet. /SRanser att kontaktsekretariaten fyller en väsentlig funktion som en förstaförmedlande länk till högskolans forskning. Sekretariaten bör emeUertid inleges mer omfattande uppgifter därutöver. När kontakt väl förmedlats börsekretariatet kopplas loss. Den absoluta merparten av högskolans kontaktermåste naturligen finnas direkt mellan forskare och uppdragsgivare. SAFdelar i huvudsak de av utredningen framförda synpunkterna och förslagen kringförstärkning av högskolans informations- och kontaktverksamhet. Enförutsättning för en ökad forskningssamverkan med näringslivet är emellertidalt informationen från högskolan lill företagen förbättras, som man iframliden bör eftersträva en bättre samordning av högskolans externainformationsverksamhet, l.ex. genom en gemensam organisafion för informations-,kontaktverksamhet och forskningssekretariat vilket bl.a. föreslås i den s.k.Andrénska kommitténs belänkande "Forskningens framlid". SAF finnervidare utredningens förslag om nyttjarinformation i form av eltabonnemangssystem intressant. STUpåpekar all en utökad forskningssamverkan kräver aU högskolans kontakt- ochinformationsverksamhet utvecklas. Högskolorna bör själva söka lämpliga arbetsformer.STU har för avsikt all under sitt program för innovalionsbefrämjande åtgärderställa medel lill förfogande för en utveckling av verksamheten på försöksbasisvid några högskolor. tillstyrker all man inom varje högskola ser Prop.1981/82:106 337 överhur man kan förbättra sin informationsverksamhet till omvärlden.Informationsarbetet är dock ytterligare beroende av engagemang från enskildaforskare. Effektiviteten i informationen om forskning kommer alllid all varieramellan institutionerna. Man riskerar därför ganska snabbt att nå en situationmed starkt avlagande verkningsgrad om man försöker utöka centralinformationsförmedling inom högskolan. Del lorde i många fall vara meraändamålsenligt med särskUda informationsanslag till institutioner som ärintresserade av sådan verksamhet, än ytterligare expansion av centralasekretariat. I många fall är del sannolikt så, att de olika sekretariat somidag finns för skilda kontaktverksamheter skulle kunna slås samman med godrationaliseringseffekt. Självfallet bör då de organ som haft bäsl framgång viden viss högskola få dominera arbetsinriklningen vid denna, snarare än all manskall ha en exakt likadan informafionsadminislralion vid alla högskolor. KVAframhåller all det krävs en översyn som skapar dynamiska institufioner medfungerande ekonomi där seklorsorganen kan få direkt kontakt med kvalificeradeforskare. En sådan direkt kontakt förutsätter aktiv information frånhögskolan, men är säkert, där den nu uppnås, en bättre form än förmedling genomkontaktsekretariat, vilka dock säkerligen får lillräckligl med uppgifter. IVAfinner inle all en utbyggnad av konlaklsekretariaten vid högskolornafillräckligt mycket förbättrar forskningssamverkan. Resurserna för en sådanutbyggnad kan användas på effektivare sätt för all främja forskningssamverkan. RRVanser all konlaklsekrelarialens effektivitet relativt andra medel med syfte altstimulera forskningssamverkan kan diskuteras och är därför inte beredd alttiUslyrka några resursförstärkningar. Även Arbelarskyddsslyrelsen är tveksamttiU en resursökning vid kontaktsekretariaten eftersom en ökning bör baseras påett fullödigare underlag än det som presenteras i belänkandel. Frågan bordeutredas vidare på samma sätt som utredningen föreslår vad gäller behovel avinformations- och kontaktverksamhet på cental nivå. Denna senare insläUningdelas av SIPU. anser del vara angelägel all informationsverksamheten vid högskolanförstärks ul mol samhället för all underlätta kontakter och sprida kännedom omforskningsresultat. I det sammanhanget bör självklart beaktas den väsentligauppgift som organisationer med demokratisk och folklig uppbyggnad kan ha föratt sprida kännedom om forskningsresultat och nya rön. Denna samhällsuppgiftkan aldrig ersättas av centrala organ. EnliglUHÄ har FOSAM: s förslag med avseende på utvecklandet av beställarkompelens iallt väsenligl tillstyrkts av högskoleenheterna. Enligl UHÄ: s mening är detmycket angeläget att beslällarkompelensen ytterligare förstärks inom olikasektorsorgan. Del är av cental betydelse alt statsmakterna också medverkar tillatt beslällarkompelensen kan byggas 22 1981182. 1981/82:106 338 uppdär resurser saknas, dvs. inom organisationer och förelag. De insatsersom behövs från högskolan för alt bygga upp beställarkompelens i FoU-frågorinom offenfiig och enskild verksamhet går inte all närmare kvantifiera ellerresursberäkna på nuvarande stadium. UHÄ förordar elt fortsatt utvecklings- ochförsöksarbete i anslutning lill del ovan nämnda beträffandekontaktverksamheten. Någraremissinstanser framhåUer personalutbyle mellan högskolan ochseklorsorgan/förelag som en viktig väg all öka besläUarkompelensen. Dit hör bl.a. SÖ och EIFO. FOA anser att frågan om avnämarkompelensen är central när delgäller forskningssamverkan i vid mening. Sådan kompelens saknas för närvarandehos de flesta myndigheter. FOAframhåller vidare att utredningen endast i ringa omfattning behandlar forskningssamverkanmed näringslivet. Del fmns enligt FOA behov av regionala och nationellakartläggningar av små och medelstora förelags FoU-situation. På grundval avsådana karlläggningar bör man kunna göra upp forskningsprogram och bedrivaforskning för mer belalningssvaga avnämare under förhållandevis gynnsammaekonomiska betingelser. SAFhar inom ramen för Näringslivels Högskolekontakl själv aklivi försökt bidragaliU att öka den s. k. beslällarkompelensen i framför aUl mindre medelstoraförelag. 1 detta sammanhang vill SAF föreslå all man som ett led i strävan allöka förståelsen mellan näringslivet och högskolan bör uppställa krav på allpersoner som anställs som konlaklsekreterare själva bör ha en relativtomfattande erfarenhet från och om näringsUvet. Kulturrådetanser all beslällarkompelensen på lång sikt bäsl kan förbättras genom attforskarutbildad personal anställs i större utsträckning. Men också mer akutabrister måste åtgärdas genom kurser, informalionsdagar, seminarier etc. ArbetsUvscentrumunderstryker intresseorganisafionernas behov av resurser för att utveckla enbeställarkompelens. TCO hemsläller alt beslutet om indragning av slödel lilllöntagarorganisationerna för inifiering av forskning omprövas. /SRframhåller att en väsentlig del av resurserna i samhälletsforskningsinformation bör initieras på de högskoleutbildade i yrkeslivet. Deolika yrkesgrupperna har myckel skiftande möjligheter fill en aktiv ochlevande kontakt med vetenskapens utveckling. Den generella forskningsinformationenbör på de allra flesta områden kompletteras med en satsning på de mer ellermindre väl utnyttjade kanaler som finns mellan forskare ochuniversitetsutbildade utanför högskolan. Sådana kontaktlänkar är t. ex.vidareutbildning och fidskrifler. Deförsök med vidgad forskningsinformation som med hjälp av statliga medel förforskningsinitiering under två budgetår prövats i bl. a. / SR-lidningen ochPsykolognyll har väckt stort intresse bland medlemmarna. Möjligheter föryrkesorganisalionernas fidskrifler all fä stadiga anslag fillforskningsinformation bör vidgas och permanentas. Prop.1981/82:106 339 lertidinle ges generellt efter t. ex. upplaga, ulan beviljas efter specificeradansökan lill lämpligt organ, t. ex. . Några remissinstanseranser all utredningen förbisett vissa frågor som är av betydelse för högskolansinformations- och kontaktverksamhet. RAÄ och statens historiska museer pekar påviklen av en förbättrad forsknings-och forskarslalislik vid upprättande avforskningsprogram och prioriteringar av forskningsområden. Allinformationsverksamhet som medverkar lill att initiera och utvidga kontaktermellan högskola och seklorsorgan bör därför stödjas. framhåller allkraven på högskolornas arkivfunklion kommer alt öka i betydande utsträckningvid en vidgad forskningssamverkan. Detta bör beaktas i diskussionen om deerforderliga resurserna. Högskolans informationsverksamhet på FoU-områdel bördärför innefatta också information om arkivmaterialet och dess användbarhet förolika slag av forskning eller utvecklingsarbete. Delvis kan denna informationpå elt naturligt sätt förmedlas av arkivmyndigheterna, bl. a. på grundval avarkivförteckningarna, men arkivfunktionen vid högskolorna måste också sättas islånd alt ombesörja uppgifter av detta slag. Enligt DFI: s mening bordeutredningen även ha uppmärksammat den resurs som forskningsbiblioteken utgör.Den enskilde forskarens förmåga att sammansläUa, analysera och värdera andrasforskningsresultat i kombinafion med lätt tillgänglig vetenskaplig och tekniskinformafion är en väsentlig tillgång vid högskolan när del gällerFoU-samverkan. För all denna skaU fungera, måste en basorganisationkontinuerligt hållas på en godtagbar nivå. Högskolan måste också utåt informeraom denna resurs, "marknadsföra" den. Delär väsentligt all en samordning sker mellan alla de instanser inom resp.högskoleenhet som kan bidra lill att ge den nödvändiga informationen. FOSAMlar fram de enskilda institutionerna och uppehåller sig ocksä vidkonlaklsekretariaten. Högskolebiblioteken glöms emellertid helt i sammanhangetliksom också de informafions- och referenscenlraler och motsvarande som finnsvid några högskolor (i permanent form bl. a. vid ochIDC vid tekniska högskolan i ; som försöksverksamheter finansierade avDFI och med särskild inriktning på näringslivet vid i ). Vid dessa finns ofta en omfattande kompelens.Den kunskap de ger är också nödvändig för den informationsverksamhet som bl.a.institutionerna föreslås bedriva. De mer avancerade beställarna har dessutombehov av att själva skaffa sig kunskap om forskningens status vid planering avelt FoU-projekt. Detär vidare väsenfiigt alt de centrala instanser som har uppgifter och intresseninom detta område nära samverkar. Utöver dem som FOSAM nämner, främst FRN ochUHÄ, bör även DFI som samordnande instans för vetenskaplig och tekniskinformafion delta. DFI deltar också i del Prop.1981/82:106 340 ulredningsarbele som FOSAM nämner och stöder därutöverolika försöksverksamheter, i samarbete med l.ex. utvecklingsfonder, och medinriktning på näringsliv, fackliga organisationer m. fl. SärskUd uppmärksamhet bör också fästas vid att allaforskningsuppdrag slutrapporteras till högskolan och att en närmare samordningsker av hela publikalionsverksamhelen vid högskolan i syfte alt på siktlillgängliggöra resultaten av utförd forskning. DFI arbetar f n. med all faenöversikt över allmänt tillgänglig information om den svenskarapportproduklionen. Adjungerade professorer m. m. De remissmyndigheter som yttrat sig angående FOSAM: sförslag om en permanenlning av försöksverksamheten med adjungerade professorerhar genomgående varit positiva. En del, som , , SACOISRoch TCO betonar all verksamheten bör utökas alt omfatta även andra tjänstekategorier. SÖ framhåller all tjänstetypen bör utnyttjas mera änhillills inom den offentliga sekiorn. Arbetslivscentrum förordar all denkompetens som finns inom intresseorganisationerna bör kunna tillgodogöras -långvarig erfarenhet av utredningsverksamhet bör kunna ersätta vetenskaplig kompetens. De flesta tiUstyrker utredningens förslag beträffandeändringen i fiUsätt-ningsförfarandet. NFR och lantbruksuniversitetprotesterar dock mot förslaget all sakkunniga skall utses av forskningsrådennär det gäller donalionsfmansierade tjänster. är någottveksamt vad gäller förslaget all tjänsterna skall tUlsättas lokall - det kanfinnas en risk för kritik för partiskhet. En del universitets- och högskoleinstanser anser att delär önskvärt alt knyta adjungerade professorer och motsvarande Ijänster inomnäringsliv/ myndighel på heltid till uppgiften. UHÄ och några andra förordar alt adjungerad professorstjänstgöring skall avse kalenderår. Det förslag lill "omvända" adjungeradeprofessorer som FOSAM lagt fram har bemötts positivt av flera instanser, bl.a.STU, SÖ, Svensk utveckling AB, KF, , , ,. Svenska kommunförbundetpåpekar att del är värdefullt om t. ex. forskare får fillfälle all pröva sinaforskningsrön i direkt prakusk tillämpning vid förelag och myndigheter. IVAförordar prövning i organiserad form och all sådan tjänstgöring huvudsakligengörs inom industrin. KTH efterlyser dock någon form av uppmuntran. Högskolan iLuleå anser att det är önskvärt att i högre grad än kunna gehögskolepersonal möjlighet all verka i olika förelag. 1981/82:106 341 SFSanser att adjungerade professorer bör finansieras från ell särskillfakultelsanslag, all tjänsterna bör spridas bättre, utlysas, saml alt eventuelladonationer bör kanaliseras över forskningsråden. Utredningensförslag som rör forskningsråden har i första hand behandlats avremissinstanser inom högskolan samt inom forskningsrådsorganisationen och dennärslående instanser. Remissopinionen är i övervägande grad positiv tillutredningens förslag. UHÄoch högskolan i övrigt stöder elt syslem med fleråriga ramanslag förforskningsråden inom område, som UHÄ anser skulleinnebära bättre planeringsmöjligheter för forskningsråden och sannolikt ävenför olika beslutsnivåer inom högskolan. FRNfillstyrker utredningens förslag och , MFR och NFR är mycket positiva. MFRanger därvid den modell som tillämpas för STU och energiforskningsprogrammelsom alternativ tUl utredningens förslag. DFR tillstyrker utredningens förslag iprincip förutsatt all möjligheter fill engångsanvisningar utöver ramarna samtkompensation för kostnadsökningar förverkligas. Även anser kompensafionför kostnadsökningar vara elt krav i sammanhanget. STUtillstyrker förslaget och SAREC understryker starkt fördelarna med flerårigaramanslag, som SACOISR anser vara en önskvärd lösning. SÖ tillstyrker förslagetoch aktualiserar frågan om fleråriga planeringsramar försektorsanslag. RRVär emellertid tveksamt lill fleråriga ramanslag och menar all sådana böraktualiseras först när statsmakterna faslslällt en reell forskningspolitik. Fiertalelfakultetsnämnder inom högskolan, dock ej de medicinska, tillstyrker entidigareläggning av forskningsrådens beslut om projektanslag. Enligt UHÄ börberörda forskningsråd och fakultelsrepresenlanter närmare diskutera för- ochnackdelar för samtliga vid en ändring av rutinerna. FRNoch ansluter sig lill utredningens förslag. SACOISR anser det viktigt inteminst ur personalsynpunkt all forskningsråden tidigare än kan gepreliminära besked om tilldelade anslag. RRV tillstyrker under förutsättningatt ansökningstiden för forskarna inle skjulils fram i liden. Enligt SARECskulle en tidigareläggning för SAREC: s del innebära all forskarna skullebehöva inkomma med ansökan än vad som är fallet. Enförändring måste sålunda vägas om de administrativa fördelar som utredningenpekar på. MFRanser ej utredningens motiv för tidigareläggning väga tillräckligt tungt.Enligl rådels bedömning föreligger i realiteten inle behov av all 1981/82:106 342 insfitutioneroch högskolestyrelser har lUlgång lill rådens definitiva beslut i anslagsfrågornär man påbörjar arbetet med fördelning av riksstatsanslag. Det är för rådenväsentligt all känna lill utfallet i budgetpropositionen införansökningsbehandlingen. UHÄoch högskolan i övrigt liksom FRN och STU är positiva lill definUiva anslag. HSFRanser definitiva anslag vara del enda ändamålsenliga och anför liksom MFR ochSACOISR att dessa bör kombineras med fillgång till läckningsanslag. DFEtillstyrker principen med definitiva anslag där hänsyn till förväntadekostnadsökningar las når anslagen beräknas. RRV,som fillstyrker elt system med definitiva anslag, avstyrker däremot tanken allpå förhand beräkna pålägg för avtalsmässiga löneökningar. Enklare vore enliglverket att göra liUgång fill läckningsanslag huvudregel. NFRoch DFR finner definitiva anslag naturligast och bäst om täckningsanslag införsför rådsfinansierad personal. NFR har emellertid svårt att se all definitivaanslag skulle påverka högskolans planeringssiluafion. DFRanser all definitiva anslag (ulan tillgång lill läckningsanslag) har oönskadeeffekter. Delegationen finner det inte vara nämnvärt mer arbels-belastande altsummera faktiskt löneulfall än alt göra löneprognoser. DFR avråder (under dessabetingelser) från en generell övergång lill definitiva anslag och anser attolika anslagsgivare bör ha möjlighet alt välja det syslem som bäst främjar desseget ansvarsområde. NFRvälkomnar utredningens syn på personliga tjänster men förordar den lösning sområdet numera tillämpar, nämligen att rådet ställer medel till förfogande medaninrättande av tjänster och förordnande pä dessa sköts av resp. högskoleenhet. DFRstöder kraftigt en fortsall möjlighet för forskningsråden att inrättapersonliga Ijänster, särskilt sådana på professorsnivå och menar all sådanatjänster utgör förutsättning för elt genomförande av långsiktiga ochomfattande projekt. Den tekniska fakultetsnämnden vid KTH anser del vara avfundamental betydelse alt forskningsrådens satsningar i form av tjänster sker ifullt samförstånd med berörda institufioner och sektions- ellerfakullelsnämndei\ förslag om ell syslem med fullt arbetsgivaransvar förforskningsråden vid av råden inrättade tjänster anser FRN att konsekvensernahärav bör utredas ytterligare. UHÄ saml högskolan i övrigt anser allforskningsråden bör la över det ekonomiska ansvaret som åvilarhögskoleenheterna för av råden inrättade tjänster. MFRär för sin del berett all pålaga sig de faclo-arbetsgivaransvar för tjänstersom rådet inrättar. HSFRanser sig däremot inte ha vare sig ekonomiska eller personella resurser all pålagasig elt ökat arbetsgivaransvar. NFRavstyrker förslaget att forskningsråden skulle överta det finansiella Prop.1981/82:106 343 ansvaretför förste assistentljänsler bl.a. beroende på all Ijänsteinneha-varna då fårförändrade arbetsuppgifter. Även RRV avstyrker förslaget mot bakgrund av desexåriga forskartjänsternas särart och högskolans långsiktigapersonalplanering. UHÄanser all formerna för kostnadstäckning i samband med forskningsråd sanslagbör bli föremål för översyn. Tekniskafakulteten vid KTH anser all den särställning som forskningsråd och STU ivissa avseenden intar inle skall utgöra hinder för all de också finansierarlokalkostnader. DFRanser att kriterierna för kostnadsfördelning vid forskningssamverkan bör varaför högskolestyrelsen bindande i fråga om medel anvisade av forskningsråden. SAREC anser utredningenoklar när den behandlar organ likställda med forskningsråden och STU. Styrelsenförutsäller att den även framgent behandlas likställt med forskningsråden ikoslnadstäckningshänseende och anser del rimligt att anslag fråninternationella organisationer t. ex. inom FN-systemet behandlas på likartatsätt. ASF anser sig böra höra fill motsvarande kategori. 1981/82:106 344 Utredningen (U 1979:10) om forskningens och forskarutbildningenssituation i den nya högskolan. Betänkandet (SOU 1981:29) Forskningens framtid. Belänkandelinleds med en beskrivning av forskningens situation i ett historisktperspektiv. Samhällets satsning på högre utbildning och forskningkarakteriserades av en långsam kontinuerlig resurstillväxt från sekelskiftetfram t.o.m. 1940-lalels senare del. Därefter skedde en snabb expansion framlill 1970-lalels ingång. Under det senaste årtiondet har del emeUertid rått enresursmässig återhållsamhet med en genomsnittlig sammanlagd tillväxt om endastknappt en procent . präglades också, enligt kommittén, lillviss del av elt inom samhället minskal intresse för högre utbildning ochforskning. Först har denna inställning förbylls till engenomgående positiv värdering. Innanproblemen i forskningens nuvarande situation behandlas i belänkandet, görkommittén ett försök att precisera forskningens väsen som grund för defortsatta resonemangen. Inledningsvis redovisas de två vetenskapstraditionerman i ell historiskt perspektiv rört sig med: den finala, som utforskarverkligheten i termer av avsikt, mening eller ändamål och den kausala, somvisar på bakomliggande orsaker. Kommittén understryker alt de tvåvetenskapstraditionerna kompletterar varandra, och att de bör samverka för attskapa ett bättre samhälle. 1ett särskill avsnitt redogörs för de olika forskningsbegrepp som förekommit iden forskningspoliliskaoch velenskapsteoretiska debatten under de senastedecennierna. Bl.a. redovisas den av 1970 fastställda indelningen avforskningsverksamheten och det inom "forskning om forskning"utvecklade synsättet. Den är, enligl kommitténs mening, i sinahuvuddrag tämligen likartad oavsett vilket slag av forskning det är fråga om.Processen startas vanligen på så säll, att man identifierar ettforskningsområde, varefter man lägger upp forskningsstrategier: preciserarproblemen inom området, formulerar hypoteser, söker för arbetet relevantametoder och teorier och på det givna eller nyfunna materialet utvinner sådanaresultat som belyser och bekräftar eller eventuellt vederlägger de från börjanställda hypoteserna. gott forskningsresultat förutsätter att dessa olikamoment i processen får ell riktigt innehåll och djup. Encentral utgångspunkt för kommitténs arbele har varit all understryka vikten avoch kravet på hög kvalitet inom forskningen. Prop.1981/82:106 345 omfattarsåväl forskningsprocessen som forskningsresultaten. Del är i enkvalitetsdiskussion väsentligt alt poängtera, all högskolan måste erbjudaförulsätlningar för och uppmuntra till skolning i kreativt och innovativttänkande. Forskningen ärinlernalionell och dess kvalitet skall kunna mätas med en inlernalionellmåttstock. Forskarnas strävan lill inlernalionalisering måste stödjas. Detgäller för den enskilde forskaren att inle bara vara väl initierad i aktuellvetenskaplig litteratur och debatt ulan också alt själv föra ul sinaforskningsresultat i det inlernalionella forskarsamhället. Den växandekunskapsmängden inom olika vetenskaper har gjort del nödvändigt för forskarnaatt specialisera sig pä mera avgränsade områden. Kunskapsgränser mellan olikadiscipliner uppstår genom att man måste avgränsa och renodla problemen. För alllösa tillämpade problem krävs numera ofta samarbete mellan forskare inom olikaämnen. Kommittén anser all UHÄ bör initiera en analys av tvärvetenskapensspeciella villkor. Vidare framhålles att professurers ämnesinnehåll bör vara såvida vid tillsättningsförfarandet alt vetenskaplig kvalitet beaktas oavsett omdenna ligger inom det tvärvetenskapliga eller inom det disciplinorienteradefältet. Efterdenna genomgång övergår kommittén till all behandla aktuella problem inomforskningen. Inledningsvis summeras i punktform följande huvudproblem avgenerell natur: - Skillnaderna mellan olikaämnesområden vad gäller forskningens innehåll och forskningsarbetets metoderkräver i stor utsträckning skilda lösningar som det finns ett visstbehov av enhetlighet i systemet. - Vid utformning av skildalösningar kan del vara svårt alt i lika slor utsträckning tillgodose olikaintressen inom exempelvis traditionell och icke traditionell forskning, olikavetenskapstraditioner etc. - Del finns en kvinnligbegåvningsreserv som man inle lyckats akfivera för forskning. - Många forskare får på grund avandra och nytillkomna uppgifter inte längre i tillräcklig utsträckning ägna sigåt forskning. - Forskningsmiljön är i mångafall otillfredsställande. - Krav på snabba lösningar påakuta samhällsproblem har ibland lell till att behovel av långsiktigt uppbyggdkunskapsberedskap åsidosatts. - Forskningen är underförsörjdmed resurser till långsiktig kompetensuppbyggnad.