prop · G503128 · 1981-12-31 00:00:00 — a. innebär att den blir mer svårsåldoch att speciella åtgärder kan krävas för alt nå lyssnarna bör dock bidragetvara ganska omfattande. Enligt min uppfattning erfordras 3,9 milj. kr. i 1981års priser för basorganisationen. I det beloppet är även inräknat medel förkonsulthjälp åt tillfälliga producenter. Vidmina beräkningar har en utgångspunkt varit att basanslaget skall vara så stort atlRikskonserter, tillsammans med de produktionsstöd som kan erhållas från kulturtådet,skall kunna fullgöra sina uppgifter på fonogramområdet och investera i viss nyutmstning utan att minska nuvarande antal produktioner. Enligt min mening börsnarare en ökning av produktionen eftersträvas, vilket bör kunna ske om enintern rationalisering genomförs och resurser omfördelas. En effektivareverksamhet bör också Prop.1981/82:128 29 bliföljden av ett samarbete med andra fonogramproducenler i sådana fall där dettaär möjligt samt ett tekniskt samarbete med t. ex. . Ävenmindre sparåtgärder bör ha viss betydelse i sammanhanget. Med tanke på den långa planeringsfidenför fonogramproduktion bör, som jag har antytt, den här föreslagnaförändringen i fråga om finansieringen av Rikskonserters fonogramverksamhet inlevidtas redan inför /83. Det statliga bidraget bör undernyssnämnda budgetår utgå på samma villkor som och i enlighet med minaförslag i årets budgetproposition. Först inför /84 bör en omläggningske, innebärande att enbart ett basanslag för fonogramverksamhet anvisas underanslaget lill Rikskonserter. Som jag har nämnt (avsnitt 4.1,Produktionsstödets omfattning) räknar jag med att under budgetåret1983/84 - om medel finns tillgängliga - skall kunna disponera ett störte beloppför bidrag till fonogramproduktion än under /83. Som jag nysshar nämnt bör då Rikskonserter söka och erhålla produktionsstöd på samma sättsom andra fonogramproducenler. Jag ämnar återkomma till regeringen i dennafråga vid min anmälan lill budgetpropositionen 1983. Regeringen bör inhämtariksdagens godkännande av de riktlinjer för en ändring av bidraget tillRikskonserters fonogramverksamhet som jag nu har angett. 4.4Distribution av fonogram m. m. Sominformation vill jag i det följande ta upp vissa frågor rörande distributionenav fonogram och utgivning av en fonogramkatalog. Kulturrådethar i sin rapport pekat på att personer som bor utanför storstadsområden intehar tillfredsställande möjligheter att ta del av fonogramutbudet, varken närdet gäller möjligheten till information om fonogram eller möjligheten att köpafonogram. Det urval som står dessa personer till buds är begränsat ochmotsvarar det för dagen mest populära. Kulturrådethar därför föreslagit att ett samhällsstöll distributionsnät skall bildas.Detta skall bestå av en central organisation med ett betydande ansvar för olikafunktioner samt regionala depåer. Enligt förslaget bör rådet få i uppdrag attinleda förhandlingar med intressenter inom fonogramområdet om bildandet av ettsamhällsstöll distributionsnät. Isenare anslagsframställningar har angett att rådet inle räknar med atlkunna genomföra de nödvändiga förhandlingarna i egen regi. Flertaletremissinstanser instämmer i att staten bör göra en insats på distributionsområdet.Många har dock invändningar mot det konkreta förslaget och anser det varaalltför skissartat. Ett antal remissinstanser påtalar att utredningen borde haundersökt mera näraliggande alternativ för staten att stödja distributionen av fonogram. Föregen del anser jag det otillfredsställande att möjligheten atl ta del av Prop.1981/82:128 30 fonogramutbudetär så begränsat som det f. n. är. a. mot bakgmnd av remisskritiken är jagdock inte beredd att följa förslag om ett samhällsstöttdistributionsnät. Möjligheterna att förbättra distributionen via existerandeoch billigare kanaler måste prövas i första hand. Ensådan prövning kräver att kontakter tas med ett stort antal instanser och altett relativt omfattande utredningsarbete genomförs. Ett sådant arbete böranförtros åt en särskild utredare. Jag avser därför atl senare hemställa omregeringens bemyndigande att tillkalla en sådan för att utreda frågor av betydelseför fonogramdistributionen. Utgångspunktenför utredarens arbete bör enligt min mening vara att huvudansvaret för fonogramdistributionenligger hos producenterna själva. Utredaren bör därför i första hand undersökaom de nuvarande distributörerna av fonogram kan ta på sig ett mer kvalificeratansvar för distributionen samt om möjligheter finns att utnyttjaförsäljningskanaler inom angränsande områden. Därvid bör även informafionsaspektenbelysas. Med hjälp av en sådan kartläggning kan klargöras vilka möjligheternaär att få till stånd en tillfredsställande distribution av fonogramöver hela landet. Förstom utredningsarbetet visar att de möjligheter som härvid bjuds inte kan ge etttillfredsställande resultat kan alternativet att staten tar ett ekonomisktansvar för viss distribution av det kulturellt värdefulla fonogramutbudetövervägas. Därvid måste hänsyn även tas till om tillgängliga kassettskattemedelger utrymme för ett eventuellt statligt åtagande. Ettsätt att underlätta informationen om och därmed distribution och inköp av fonogramär att ge ut en samlad katalog över i tillgängliga fonogram.Kulturrådet har i sin rapport föreslagit atl en sådan kalalog skall utformas avALB. En katalog skulle väsentligt öka möjligheterna för mottagarna att fäinformation om fonogram och också underlätta detaljhandelns arbete. En katalogutgör, enligt , också en fömtsättning för en jämförande och kritiskgranskning av fonogramutbudet i olika sammanhang. Av praktiska skäl kan dennakatalog omfatta endast fonogram som hålls i lager av olika producenter ochdistributörer. Allasom har yttrat sig om förslaget till fonogramkatalog anser att en sådan börfinnas och några remissinstanser ställer sig utan invändningar bakomkulturrådets förslag. , statskontoret och KF anser dock att förslaget är förallmänt utformat och att frågan om en fonogramkatalog bör utredas särskilt.Svenska kommunförbundet och Bibliotekstjänst erinrar om att Bibliotekstjänsthar en databas med kataloguppgifter som kan byggas ut. , , SKÅP och GLF pekar på att GLF numera utger en kalalogdär samtliga producenter har erbjudils representation. a. videogramutredningenoch anser att katalogen också skall omfatta ejlagerförda fonogram. tar också upp frågan om utgivning av en svensk nationaldiskografi. Dennämnda har publicerats i en femte utgåva Prop.1981/82:128 31 somupptar ca 24000 lagerförda tidar och där 23 bolags produktioner finns representerade.Merparten av de mindre företagen saknas. Katalogen förtecknar fonogram med allslags musik. Den säljs till detaljisterna och går {. n. ut i 4500 exemplar. Finansieringenav katalogen sker genom att varje producent betalar en radkostnad. Enligt vadjag har inhämtat är den samlade utgivningskostnaden mer än dubbelt så stor somden man tar ut av detaljisterna. Den fortsatta utgivningen anses därför varaosäker. Enligtmin mening bör det i första hand vara ett intresse för branschen att en katalogges ut och distribueras. En sådan katalog torde också vara fill god hjälp vidinformationen om och försäljning av kullurpolitiskt intressanta men kanske svårsåldafonogram. Det är därför glädjande att en katalog numera produceras även om den inletäcker del totala utbudet. ALBhar främst överblick över den svenska utgivningen. Enligt den s.k. pliktexemplarslagen(1978: 487) skall nämligen fonogram som har framställts i i minst 50exemplar och mångfaldigats här, levereras fill . Leveransplikten gäller ävenimporterade fonogram med svensk anknytning, t.ex. svensk upphovsman. Av dettotala årliga fonogramutbudet representerar det som registreras ochkatalogiseras hos endast . Även om det bl. a. från forskningssynpunktfinns ett klart intresse av att dokumentera det totala utbudet, bör dock,enligt min mening, i första hand fömtsättningarna för en fortsatt utgivning ochkullurpolitiskt motiverad utvidgning av klargöras. GLF-katalogenhar ett för branschen mycket stort kommersiellt värde. De kullurpolitisktmotiverade kompletteringar som är önskvärda bör -bl. a. mot bakgrund av det statligastöd i övrigt som branschen till följd av mina förslag kommer att få del av -kunna göras utan att särskilda statliga medel behöver anvisas. Om sådana medeländå skulle behövas måste ett eventuellt åtagande från statens sida vägas motdet utrymme härför som kassettskatteintäkterna kan ge. Jaganser sålunda, i likhet med flera remissinstanser, att frågan om en fonogramkatalogbör utredas särskilt. Jag ämnar därför senare föreslå regeringen alt ge iuppdrag alt utvärdera i samråd med den tidigare nämnde särskildeutredaren samt att på basis härav lämna förslag med olika ambitionsnivåer tillhur en fonogramkatalog bör vara utformad, utgivningsperiodicilel,ansvarsförhållanden, katalogiseringssy-stem etc. Beträffande ambitionsnivånanser jag det vara självklart atl sådana fonogram som ges ut med hjälp avstatliga produktionsbidrag skall ingå i katalogen. I denna fråga bör därförsamråda även med . Förutsättningarnaför utgivning av en svensk nationaldiskografi bör också klargöras iutredningsarbetet. Denna skulle kunna komplettera en fonogramkatalog genom attpå ett djupare sätt dokumentera den svenska utgivningen - däribland givetvisden statligt stödda produktionen - och 1981/82:128 32 vårtkulturarv på fonogram. Även i detta fall blir möjligheterna fill ett eventuelltstadigt stöd beroende av de intäkter som kassettskatten kommer att ge. Jagvill i detta sammanhang erinra om att frågan om dataregistrering och bevarandeav fonogram är föremål för utredning eller beredning i flera av de nordiskaländerna. Medelför de kostnader som är förenade med fullgörandet av de båda här angivnautredningsuppdragen har jag beräknat till . Dessa medel bör disponerasav regeringen och anvisas under del nya anslaget Bidrag till verksamhet inommusik- och bildområdena m. m. Idet föregående (avsnitt 2.2) har jag anfört alt utvecklingen på kassett-marknadenotvivelaktigt har en inverkan på musikers, artisters m.fl. arbetsvillkor.Enligt min mening är det därför av stor vikt atl insatser nu görs för att ökaantalet arbetstillfällen för dessa yrkesgrupper och därmed vidga stödet fillden levande musiken. Mina förslag i det följande har i första hand dennautgångspunkt. En utgångspunkt för flera av förslagen är dessutom att sökastimulera utövandet av och därmed intresset för och spridningen av svenskmusik. Ettviktigt led när det gäller atl öka utkomstmöjligheterna för musiker ochartister är att på olika vägar söka stödja frilansartisler. I olika sammanhanghar framhållits att arbetssituationen för frilansartisler är mycket besvärlig.Förslag till åtgärder har aktualiserats av både och Rikskonserteri anslagsframställningarna för /83. En stor del av frilansmusikernasarbetstillfällen kommer till stånd med hjälp av arrangerande musikföreningar.Till artangerande musikföreningar räknas främst kammarmusik-, jazz-,folkmusik- och andra specialföreningar, musikforum, allmänna musikföreningar m.m.De arrangerande musikföreningarna är de största mottagarna av de friamusikgruppernas utbud. Enligt gmpperna är deras viktigaste arrangörer musikforumoch jazzklubbar. Därefter kommer musikpubar, skolor, studentkårer och föreningsliveti övrigt. De artangerande musikföreningarna finns över hela landet.Verksamhetens omfattning växlar och beror fill stor del på vilka resurser manhar till sitt förfogande och om man har en fast lokal, vilket har storbetydelse för att kunna nå en bred publik. Flertalet föreningar försöker hållanere inträdesavgifterna eftersom publiken till stor del består av ungdomar. Viktigaarrangörer när det gäller atl engagera artister och fria grupper är ocksåfolkparker och folkets hus. 1981/82:128 33 Det statliga stödet till de arrangerande musikföreningarnauppgår till 1,4 milj.kr. för /82 och utgår ur anslaget Vissabidrag till teater-, dans- och musikverksamhet. För nästa budgetår har enmindre uppräkning gjorts av stödet i årets budgetproposition. Kulturrådethar i sin anslagsframställning föreslagit en ökning av bidraget tillarrangerande musikföreningar med 2,3 milj.kr. a.att de arrangerande musikföreningarna f. n. är de huvudsakliga arbetsgivarnaför frilansmusiker. Ett direkt stöd till fria musikgrupper skulle således pålängre sikt bli utan verkan om inle arrangörerna får molsvarande ekonomisktstöd för alt ordna speltillfällen för musikerna. I kombination med ettarrangörsstöd blir emellertid det direkta stödet til| musikgrupper mycketviktigt. Genom den föreslagna bidragsökningen till arrangerande musikföreningarskulle det enligt bli möjligt att öka stödet till de föreningar somredan får bidrag men också att fördela bidrag till ytterligare föreningar.Liksom bör bidraget avse föreningar med omfattande och kontinuerligoffentlig konsertverksamhet och även riksorganisationer för deras centralaverksamhet, turnéprojekt m.m. Det statliga bidraget bör utgå till verksamhetmed musiker och musikgrupper som är yrkesverksamma på hel- eller deltid. Rikskonserter påpekar i sin anslagsframställning attinstitutet med ökade resurser för gager och resor för artister lätt kan bereda frilansartislerfler arbetstillfällen och bredda urvalet av ensembler. Rikskonserlerpåpekar vidare att anslaget till skolkonsertverksamhet behöver ökas för attinsatserna för barn och ungdom skall kunna bibehållas på nuvarande nivå ellerökas i förskolan, och gymnasieskolan. Enligt min mening är del nödvändigtatt kunna stödja frilansmusiker.De spelar en viktig roll för utvecklingen av ett levande musikliv och förspridandet av ett musikintresse till allt fler, inte minst barn och ungdomar.Genom att fördela stödet pä flera vägar uppnår man enligt min mening enönskvärd spridning av arbetstillfällen. Jag har därför räknat med ökade medelför såväl arrangerande musikföreningar som Rikskonserters stöd till frilansartisler. Detsärskilda bidrag till arrangerande musikföreningar som jag här föreslår böruppgå fill sammanlagt 2 milj. kr. och anvisas under det nya anslaget Bidragtill verksamhet inom musik- och bildområdena m.m. Jag har inget att invända motkulturtådets förslag när det gäller användningen av statsbidraget för de artangerandemusikföreningarna. I delta sammanhang bör det enligt min mening vara möjligtför kulturtådet all ge ett ökat stöd till de s.k. SOR- () orkestrarna. Vidare bör det även vara möjligtför bl. a. folkrörelser och organisationer inom folkbildningsområdet att sökabidrag för störte musikprojekt som anknyter till den egna verksamheten. Stödbör därvid inte utgå till sådana arrangemang till vilka bidrag kan utgå frånden särskilda anslagspost till kulturverksamhet som finns under anslagetBidrag till folkbildning. Det här avsedda bidraget bör utgå för engagemang av professionellamusiker och artister. 3 1981/82. Nr 128 Kartong: S. 33, rad 33 Står: bidrag jag Rättat lill: bidrag till som jag Prop.1981/82:128 34 Somjag har anfört bör också Rikskonserter tillföras ytterligare medel förengagemang av frilansmusiker. Vidare bör ökade medel anvisas för skolkonsertverksamheten.Sammanlagt har jag beräknat ytteriigare 2 milj. kr. för dessa ändamål under detnyssnämnda anslaget. Minst hälften av medlen bör avse skolkonsertverksamhet. Förvissa genrer inom musiken, såsom jazz, pop och folkmusik men även i viss månkammarmusik, svarar de s.k. fria musikgrupperna för en stor del avverksamheten. Även de fria musikgrupperna drabbas av minskade möjligheter tilldirekta framföranden och fonograminspelningar till följd av privatkopieringen.Detta ökar de svårigheter som musikgrupperna redan har. I likhet med de friateater- och dansgrupperna lider de bl. a. brist på resurser i såväl producent-som mottagar-/arrangörsledet. Gruppernas ekonomi har oftaföreställningsintäkterna som grund vilket fordrar en jämn och hög efterfrågan.Emellertid är denna ofta ryckig och detta medför svåra problem med planeringen.Musikerna vågar inte heller ta ut de gager som skulle behövas eftersom man ärrädd att förlora engagemang. Gruppmedlemmarnas löner är därför ofta mycketlåga. Motbakgrund av det jag nu har anfört om de fria musikgruppernas situation bör ettsärskilt bidrag om 1,5 milj. kr. utgå till dessa grupper under anslaget Bidragtill verksamhet inom musik- och bildområdena m. m. Kulturrådetbör i likhet med vad som gäller för de nuvarande bidragen handhabidragsfördelningen. Beträffande fördelningen vill jag erinra om vad jag haruttalat i årets budgetproposition (prop. 1981/82: 100 bil. 12s.55) beträffande bidragsgivningentill de fria grupperna, nämligen alt bidragsgivningen bör inriktas mot gruppervilkas verksamhet kan bedömas vara av stort konstnärligt och kullurpolitisktvärde, så att de kan få bättre ekonomiska villkor än f. n. för sin verksamhet. Enligtmin mening ges alltför få tillfällen till framföranden av ny svensk musik.Det är därför viktigt att söka påverka institutionerna att spela modern musik.En möjlighet som har diskuterats är alt statsbidraget lill en institutionskulle betalas ut endast om det institutionen spelar till en viss andel utgörmodern musik. Detta förslag til! kvotering har kullurrådel dock avvisat redanför . senare skrivelse har tagit upp problemet med andelen nutidasvensk musik i de regionala och lokala musikinstilutionernas repertoarutbud.Det visar sig alt svensk nutida musik har svårt alt hävda sig. I den debatt somhar förts i dessa frågor har man varit oenig om orsakerna. De förklaringar somhar getts är bristande publikintresse, höga kostnader för instudering,bristande intresse för svensk musik bland gästande utländska dirigenter m. m.Att framföra nutida svensk musik är också förenat med höga kostnader, bl. a. iform av längre instuderingstid i förhållande till den återkommandetraditionella repertoaren, engagemang av extra musiker samt extra kostnadervid hyra av nolmaterial. Prop.1981/82:128 35 harsärskilt höga produktions- och distributionskostnader. föreslår iskrivelsen att särskilda medel anvisas för nothyra av ny svensk musik. Med nymusik avses musik som inte är upphovsrättsligt fri. Ett genomförande av dettaförslag skulle enligt skapa en ekonomisk fömtsättning förinstitutionerna att framföra en större andel ny svensk musik. Den totalakostnaden för ett sådant stöd beräknas för till . FöreningenSvenska tonsättare har i en särskild skrivelse pekat på ett antal problem förtonsättare. a. föreslås att regeringen utser en enmansutredare för attutreda möjligheterna att förbättra tonsättarnas situation i Sverige.Handläggningen av notfrågor föreslås fortsätta varvid specielltbiblioteksfrågor, nothandel och annan distribution av tonsättarnas verk böruppmärksammas. Tonsättarna betonar också kravet på delaktighet i intäkternafrån avgifterna på kassetter. Jagdelar uppfattningen att det är viktigt att söka öka andelen ny svensk musik vidinstitufionerna. Jag vill i detta sammanhang erinra om att staten sedan någraår tillbaka stöder produktionen av modern svensk musik genom att det regionalastödet lill musikinstitutioner också kan utnyttjas för anställning avtonsättare. I syfte att öka andelen svensk musik ytterligare beräknar jagmedel motsvarande tre lonsältargrundbelopp för musik-institutionerna. Enligtmin mening bör besluta om utnyttjandet av dessa belopp så att det blirmöjligt alt använda dem för viss försöksverksamhet i syfte att öka andelensvensk musik vid institufionerna. Jag beräknar kostnaden härför till 240000 kr.Motsvarande medel bör anvisas under det tidigare nämnda nya anslaget. Stödetbör administreras av kulturtådet. Vidareföreslår jag, i enlighet med förslag, all ett särskilt stöd skallutgå till musikinstilutionernas hyra av noter till svensk, inte upphovsrättsligtfri musik. Jag räknar med att stödet, som också bör beräknas under det nyaanslaget, för /83 skall uppgå till . Fråganom åtgärder för att mer allmänt förbättra tillgången på noter har tagils upp iolika sammanhang. Frågan behandlades översiktligt av littera-tumtredningen ibetänkandet (SOU 1974:5) Boken. Frågor om olika insatser togs också upp iriksdagsmotioner . Dessa behandlades av kulturutskottet i betänkandet1978/79; 10. a. mot denna bakgmndtog jag upp notfrågan budgetproposition (prop. 1978/79; 100 bil.12). I proposifionen (s. 63) påtalades olika brister på området och föreslogsatt , och Kungl. skulle få vissaanslagsförstärkningar för insatser på området. beslöt i enlighet medregeringens förslag (KrU 1978/ 79; 24, rskr 1978/79:234). Rikskonserterhar i särskild skrivelse pekat på behovel av statliga åtgärder för utgivningav noter. Prop.1981/82:128 36 Inomregeringskansliet har frågan om noter beretts ytterligare. I samband härmedhar konstaterats att bristerna är stora när det gäller tillgångenpå noter. Jag föreslår därför att ytterligare . beräknas under det nyaanslaget för bidrag till utgivning av samtida svensk musik. 5.2Insatser på teater- och biblioteksområdena Detfinns anledning att räkna med att den tilltagande användningen av ljud- ochvideokassetter i hemmen får betydande konsekvenser även för de konstnärsgruppersom arbetar inom områdena teater och dans. Särskilt gäller detta de frittverksamma teater- och dansgrupperna som i hög grad är beroende avpublikintresset för att deras föreställningar och framträdanden skall gå ihopekonomiskt. Vid de tidigare nämnda (avsnitt 3.2) överläggningarna med KLYSframhölls också det angelägna i atl ett ökat stöd ges åt de fria teater- ochdansgrupperna. Jag förordar därför att 2 milj. kr. anvisas som ett särskiltstöd till fria teater- och dansgrupper från det nya anslaget Bidrag tillverksamhet inom musik- och bildomrädena m.m. Tillsammans med den ökning av 1,5milj. som jag har förordat med hänsyn lill de fria musikgmppernasbehov kommer del sammanlagda särskilda bidraget fill fria teater-, dans- ochmusikgrupper sålunda att uppgå lill 3,5 milj. kr. Motbakgrund av de negativa konsekvenser som en ökande privatkopiering kan ha förkulturarbetarnas arbets- och inkomstförhållanden blir även insatser av indirektbetydelse för kulturarbetarnas ekonomi angelägna. Jag har tidigare förordatatt särskilda medel skall utgå direkt till författarkollektivet. Förförfattarnas ekonomiska situation är det också väsentligt att läsintressetupprätthålls. Jag vill i detta sammanhang erinra om vad jag har anfört i åretsbudgetproposition (s. 61) om att frågan om en avveckling av det lokalabiblioteksstödet i dess nuvarande utformning bör aktuahseras för att därigenomskapa ett större utrymme för nya initiativ på ifrågavarande område. Jagföreslår att 1,5 milj. kr. avsätts under det nya anslaget för utvecklingsinsatsermed läsfrämjande syfte vid folkbiblioteken. Medlen bör fördelas av statenskulturråd efter särskilda ansökningar från kommunerna. Jag förutsätter därvidalt medlen inte används för bibliotekens allmänna inköpsverksamhet. 6 Kompensation för kostnadsökningar vid bandinköp till följd av kassettskatt av regeringen beslutade lagrådsremissen med förslag till lag omskatt på vissa kassettband anges att en skatt på oinspelade kassettband börutgå med per spelminul för ljudkassetter och förvideokassetter. Prop.1981/82:128 37 Olikahandikapporganisationer, institutioner m.fl. verksamma inom handikappområdetoch enskilda handikappade har i olika sammanhang, bl. a. i särskilda skrivelsertill regeringen, uttryckt sin oro för hur en kassettskatt skulle komma attpåverka deras ekonomiska villkor. För flera handikappgmpper är ljud- ochvideokassetterna viktiga hjälpmedel i kommunikationen med omvärlden, när detgäller att få informafion och när del gäller att ta del av kultumtbudet. Förbmkningen avljudkassetter i verksamhet avseende handikappade är ansenlig. a. används en stor mängd kassetter i talböcker och vid utgivning av taltidningar. Idet senare fallet används ofta billiga s.k. engångskassetter. En speltidsrelateradskatt kan i deras fall mer än fördubbla inköpspriset. Vidare använderSynskadades riksförbund ett stort antal ljudkassetter i sin centrala ochregionala verksamhet. Jagkommer senare denna dag att föreslå regeringen atl förelägga ensärskild proposition om stöd till taltidningar.