prop · G503134 · 1981-12-31 00:00:00 — Principenär atl den som uppträder som ombud svarar för att han är behörig till del.Saknas behörighet kan del föregivna ombudet vara skyldigt att ersätta motparteneller annan de rättegångskostnader som uppkommit genom att vad ombudet harföretagit inle är bindande för parten. Utompro-cessuellt gäller likartadebestämmelser om ersättningsskyldighet. Ifall av missbmk är sålunda det föregivna ombudet ansvarigt både för kostnadersom skulle ersättas i den summariska processen och för t. ex. erlagdbetalning. Del bör emellertid hållas i minnet att enligt domstolspraxisgäldenären inte kan lillerkännas ersättning i del summariska processkedet försina kostnader i del skedet såvitt gäller Bf-målen. Omdet nuvarande fullmaktsobligatoriet enligt 12 kap. 9 8 RB ersätts av en fakultativregel, som hänvisar domstolen till att kräva dokumentation bara när någonsärskild omständighet gör det påkallat, synes därför gäldenärens intresse avatt ombudet verkligen har huvudmannens uppdrag vara tillgodosett i stort sett isamma utsträckning som . Närdel gäller företeende av registreringsbevis eller annan behörighetshandlingbeträffande en borgenär är, enligt vad som har berörts i del föregående, ettskäl härtill atl få klarlagt behörigheten för ställföreträdare som har utfärdatfullmakt eller undertecknat ansökan (11 kap. 46 RB). Motivet för alt generelllkräva registreringsbevis beträffande borgenär är dessulom intresset attkontrollera borgenärens identitet (finns denna juridiska person? är denverkligen en juridisk person? är den rätl betecknad i ansökan?). Dennakontroll sägs på domstolshåll ha en viss betydelse. Kontrollen motregistreringsbeviset visar sålunda emellanåt atl det råder en viss oklarhet hosborgenärer och ombud om begreppet juridisk person och dess ' NJA II 1943s. 1981/82:134 51 innebörd(l.ex. att firma inte är juridisk person). Del förekommer också att borgenärensnamn i ansökan inte stämmer överens med den officiella, registreradebeteckningen. En identitelskontroll avdel slag som nämnts är inle författningsföre-skriven. Kontrollen görs ipraktiken bara beträffande juridiska personer. Någon molsvarande kontroll(l.ex. alt i ansökan uppgivet personnummer är rätt) görs inte beträffandefysiska personer. Det är ett rimligt kravatt ett seriöst inkassoföretag i samband med mottagandet av inkassouppdrag görsig underrättad om vem uppdragsgivaren är. En seriös borgenär bör givetvisockså känna och använda sin egen officiella beteckning. Det kan t. o. m.ifrågasättas om det inte skulle anses strida mot god inkassosed atl försökadriva in en fordran för - som det visar sig - en icke existerande elleruppenbart oberättigad uppdragsgivares räkning. Detter sig naturiigt atl i den summariska betalningsprocessen bevakningen avborgenärens identitet överlämnas till gäldenären, söm kan förväntas ha vissöverblick över med vem han har ell ekonomiskt mellanha-vande. Ett befogatbestridande från gäldenären av innehåll att fordringen i målet inle tillkommerden i ansökan uppgivna borgenären torde komma att leda till att den begärdaexekutionstiteln i målet uteblir. Har sådan utfärdats och del i samband medbegäran om verkställighet skulle visa sig att borgenären är i betydelsefull månoklart eller orikfigt angiven i exekutionstiteln, torde verkställighet intekomma att medges. Domstolarnasnuvarande självpåtagna kontroll av borgenärens identitet när det gällerjuridiska personer synes därför kunna avvaras för de flesta fall. För styrkandeav behörighet som ställföreträdare för borgenär (l.ex. genom registreringsbevis)bör gälla en regel motsvarande den föreslagna fullmaktsregeln. Sammanfattningsvis synesalltså kravei på registreringsbevis beträffande borgenär som är juridiskperson samt kravet på fullmakt för den som för talan i egenskap av ombud kunnaslopas för de flesta fall. I fortsättningen bör registreringsbevis och fullmaktföretes endast när någon särskild omständighet gör det påkallat. Härigenom kanuppnås en inle oväsentlig arbetsbesparing hos fingsrätlerna. Del bör övervägasom inle en motsvarande ordning då bör gälla även beträffandehandräckningsmålen. Registreringsbeviseller molsvarande dokumentation beträffande gäldenären fyller vanligenfunktionen all ge underiag för forumprövningen. När gäldenären är juridiskperson brukar den forumregel som åberopas vara 10 kap. I 6 tredje stycket RB,som anknyter till styrelsens säte eller motsvarande. Registreringsbevisetsuppgifter om behöriga ställföreträdare behövs också ofta för rättens kontrollav all delgivningen med gäldenären är koiTekt. Dessa omständigheler gör atlregistreringsbevis för gäldenären också i fortsättningen måste företes i sammautsträckning som sker f. n. Prop, 1981/82:134 52 6.3 Yrkanden och grunder I en Bf-ansökan skall enligt LL anges del belopp somfordras och vad fordringen grundar sig på. Enligt tingsrätternas erfarenhet anges ofta grunden på ettså lakoniskt säll, att det kan vara svårl att klargöra vilken grund borgenärenåberopar. Detta gäller såväl i del summariska processkedet som i det efterhänskjutande eller återvinning följande tvistemålsskedet. En anledning tilldetta kan vara att en del handläggare hos inkassobyråer och liknande har otillräckligakunskaper om innebörden av de juridiska begrepp de sysslar med. Alt tillgodose utbildningsbehovet hos handläggarna påinkassobyråer m.m. är alltså en betydelsefull åtgärd om man vill underlättadomstolarnas situation. Alt möta bristfälliga ansökningar med den stramasteavvisnings-praxis som lagstiftningen f.n. medger är i etl längre perspektiv ensämre lösning. Föreliggande utbildningsbehov kan i viss utsträckningtillgodoses genom att i den summariska processensom verket nu för-bereder i samverkan med bl.a. datainspektionen ger visshandledning om de grundläggande bestämmelserna och juridiska begreppen.Behovet blir än större, om förslagen i prop. 1980/81; 10 genomförs Qfr avsnitt6.3). En sådan handledning kan också åsladkomma en slörre enhetlighet än f. n.i hanteringen både hos inkassoföretagen och tingsrätterna. Särskilda problem finns, enligt vissa tingsrätter, när delgäller ränteyrkandena. Ett problem är yrkande om ränta på ränta, t. ex. närkapitalfordran är det sammanlagda beloppet av ett antal delfo'-dringar enligtfakturor, av vilka någon är räntefaktura, och ränta i ansökningen yrkas påfaktura-fordringarnas sammanlagda belopp'. 1 fall där i ansökan framställsyrkande om ränta på ränta utan alt grund för sådant yrkande alls anges, tordeförutsättningar föreligga för att direkt, utan kompletteringsföreläggande förborgenären, avvisa ansökningen i den delen. Elt annal problem är att någon av de uppgiftskomponenlersaknas, som är nödvändiga för att räkna ut del belopp som skall belalas iränta. Vanligen är den felande uppgiften utgångsdagen för ränteberäkningen.Som exempel kan nämnas att ränta yrkas "från förfallodagen". Vilkendag som är förfallodag framgår dock varken av ansökan eller bifogadehandlingar. Här finns ett yrkande, fastän det är oklart uttryckt. En lösning äratt införa en särskild lagregel, som för sådana fall anger att räntan skallutgå först från delgivningsdagen. ' Se avgörande av hovrätten för ,refererat i Rättsfall från hovrätterna 1/1980 som nr 17/80. Prop, 1981/82:134 53 6.4Tillämpningsområdet för Bf-processen: bara en gäldenär Enligt20 8 LL får i samma Bf-ansökan inle framställas krav mot mera än en gäldenär.Denna bestämmelse slår i sak oförändrad kvar alltsedan tillkomsten av 1937 årsLL. I mofiven till den ursprungliga bestämmelsen hänvisas till JO:sämbetsberättelse 1929 s. Där behandlas överexeku-tors tillämpning av dågällande lag om handräckning för fordrans utfående, särskilt i frågan huruvidai en och samma ansökan kunde riktas krav mot mer än en gäldenär. JOkonstaterade att frågan i den praktiska tillämpningen aktualiserades i frågaom anspråk riktade mot flera solidariskt ansvariga gäldenärer. JO uttalade allhandräckningslagen i dess dåvarande gestaltning inte var väl avpassad för annatförfarande än sådant där varje ansökan avsåg endast en gäldenär. JO mofiveradesitt ställningstagande med - förutom specialregler om delgivning ochhandräckningskostnad utan motsvarighet i nuvarande lagstiftning - dels alt stödi lag saknades för att kräva solidarisk ansvarighet som villkor för ansökan,att någon prövning i sak av den solidariska belalningsansvarigheten därför intekunde ske inom handräckningsförfarandet och därför prövningen härav uppkomförst i verkställighetsskedel, där underlaget för prövningen kunde varadiskutabelt eller ofillräckligt, dels att det var tveksamt vilken verkan som imål mot flera gäldenärer skulle tillmätas bestridande från endast en av dem. Prakfiskasituationer, där elt solidariskt ansvar kan ligga bakom ansökningar ombetalningsföreläggande, är vissa fall av borgen (borgen för checkräkningskredit),bolagsmäns ansvar i handelsbolagsförhållanden och visst redaransvar ipartrederi. Enborgenär som vill skaffa en exekutionstitel beträffande en fordran mot flerasolidariskt ansvariga, kan göra detta antingen genom stämning -och därigenomunderkasta sin fordran den mera tungrodda och omständliga tvistemålsproceduren- eller genom Bf-ansökan men då i en särskild ansökan mot var och en avgäldenärerna. I ansökningarna om Bf måste hela fordringsbeloppet uppges iförhållande lill varje gäldenär. Resultatet blir att borgenären så småningomkan ha förvärvat lika många exekutionstitlar som antalet gäldenärer, varjeexekutionsfilel berättigande till utmätning/betalning för hela fordringen. Tingsrättenkan i hithörande situationer rekommendera borgenären att i stället anlitastämningsförfarandel. Behandling såsom Bf kan emellertid inte vägras. Från bådedomstolar och kronofogdemyndigheter, som kan nödgas medverka tillverkställighet av ett för högt fordringsbelopp, har framförts kritik mot lagensnuvarande ståndpunkt. Detfår anses ofillfredsställande alt domstolar och kronofogdemyndigheter på dettasätt medverkar till atl skapa förutsättningar för en materiellt 1937:156 s. 72. Prop.1981/82:134 54 Överbetalning kan utverkas av en illojal borgenär genom atl deparallella exekulionsfitlarna avsiktligt missbmkas. Också en lojal borgenärkan genom förbiseende tänkas göra detta. Problemetkan i och för sig lösas genom all från tillämpningsområdet för Bf-processen skärsbort anspråk för vilka flera gäldenärer rent faktiskt svarar solidariskt.Detta skuUe emellertid möta avsevärda lagtekniska svårigheter. Ett förbud avden innebörden skulle vidare vara alltför lätt alt kringgå genom formuleringenav ansökan. Enmera praktisk lösning skulle vara att öppna processformen för ansökan motflera gäldenärer just förde solidariska fallen, dvs. under förutsättning att iansökan påstås och åberopas solidariskt betalningsansvar för alla gäldenärerna.Med en sådan reglering skulle i ansökan få anges grunden för det påståddasolidariska ansvaret. Domstolens prövning kommer då alt omfatta all denåberopade grunden, om den är i sak riklig, leder till alt gäldenärerna ärsolidariskt ansvariga. Meden sådan utformning av tillämpningsområdet uppkommer inte de av JO befaradesvårigheterna på verkställighetssladiel. Den nuvarande risken för avsikdigeller oavsikdig öververkställighel torde också elimineras, eftersom det direktav exekutionstiteln kommer att framgå att det rör sig om solidariskbetalningsskyldighet. För borgenären skulle det bl. a. från kostnadssynpunktvara fördelaktigt alt utnyttja möjligheten att ta upp kraven i en enda ansökan. Naluriigtviskan det förekomma att en av gäldenärerna bestrider medan de övriga lämnar ansökanobestridd. Är bestridandet i realiteten en invändning om rättegångshinder - t.ex att fordran avser skadestånd är del fråga om en förutsättning förprocessen, som domstolen skall beakla ex officio. En sådan invändning kommeralltså att leda till en enhetlig bedömning med verkan för samtliga gäldenäreri målet. Avserinvändningen forumfrågan, l.ex. frågan om tillämpning av hemvistregeln, fårinvändningen behandlas i förhållande till den invändande gäldenären men intedämtöver (någon generell fommprövning ex officio skall ju, enligl vad somföreslås, se avsnitt 6.1, inte åligga rätten efter den inledande prövningen avansökan). Avser foruminvändningen däremot att domstolen över huvud laget inteär behörig atl handlägga målet l.ex. på gmnd av att det skall handläggas vidfasfighelsforum enligl 10 kap. 10 8 RB, följer av 10 kap. 17 6 RB atl rättensbedömning av invändningen kommer atl bli gällande för hela målet och alltså fårverkan också för övriga gäldenärer. Byggerett bestridande på en invändning om att betalning redan har skett, kommerbestridandet enligl allmänna regler att gälla endast till förmån för denbestridande, medan slutbevis kommer all meddelas i fråga om de icke bestridandegäldenärerna. Även om detta inte är helt liltfredsstäl-lande, innebär lösningenändå inte ell sämre rättsläge för gäldenären än del nuvarande. En gäldenär, somhar försummat att bestrida under Bf-proce- 1981/82:134 55 duren, kan senare genom ansökan om återvinning föra uppsaken till prövning. Delgivning med part är mestadels en fömtsättning för atldomstolarna skall kunna slutföra sin uppgift att handlägga och avgöra mål. Närdelgivningssvårigheter uppslår, får det omedelbar inverkan på domstolarnasfunklionsgrad och arbetseffekfivitet. Avgörandena dröjer eller rent av uteblir,som en slörre del av domslolspersonalens arbetskapacitet måsteanvändas för göromålen med delgivningarna. 1 L- och Bf-mål skall rättens föreläggande jämte ansökan imålet delges med gäldenären. för delgivningen löper en frist förgäldenären att svara (förklaringsliden). Först efter förklaringstidens utgångkan fortsatt handläggning ske och, i förekommande fall, utslag resp. slutbevismeddelas. Delgivningen kan sägas vara det cenlrala handläggningsmomentet sedanansökan väl har upptagits till handläggning. Mest markant är detta i storstadsområdena. PåbroUmålssidan har del i vissa domstolar blivit allt vanligare att utsattaförhandlingar måste ställas in därför att stämning och kallelser inle harkunnat delges. I alll större utsträckning tenderar delgivningsskedet i dessamål att bli långvarigt och arbetskrävande som i ett alll störreantal mål delgivning trots alla insatser inte kommer till slånd.Tingsrättspersonalens arbete med delgivningsgöromål har blivil mer omfattandesamtidigt som antalet oavgjorda mål växer. Huvudregeln är atl tingsrätten ombesörjer delgivningen medgäldenären (2§ första stycket DelgL). Tingsrätten anlitar i sin turdelgivningsorgan, vanligen posten eller stämningsman (3 8 DelgL). Det kan ocksåförekomma att borgenären själv får ombesöQa delgivningen (2 6 andra stycketDelgL). Partsdelgivning behandlas vidare i etl senare avsnitt, 7.6.6. Vad tingsrätterna betyder som förmedlare avdelgivningsuppdrag och hur uppdragen fördelar sig på en tingsrätts olikaverksamhetsgrenar belyses av följande stalistikuppgifter om verksamheten viddelgivningscentra-len (DC) i : Stockholmstingsrätt: Bf 15 928 överexekutor() I 995 övrigauppdrag från myndigheter 15 349 uppdragfrån enskilda I 432 Prop.1981/82:134 56 Avdessa uppgifter kan utläsas att DC;s uppdrag till 2/3 kommer från tingsrättenoch atl av uppdragen från tingsrätten mer än hälften avser summarisk process.Del finns anledning anta, att de övriga uppdragen från tingsrätten i alltväsentligt avser brottmål. Det bör i sammanhanget påpekas att just vidStockholms tingsrätt frekvensen av delgivning i tingsrättens regi i L-mål ärförhållandevis myckel låg; se vidare avsnitt 7.6.6. Närdelgivning sker genom myndighets försorg, står staten för kostnaderna (25 6DelgL). Ombesörjs delgivningen av part, får denne själv bekosta den. Närpartsdelgivning förekommer i summarisk process, yrkar borgenären vanligen attfå ut också delgivningskostnaden av gäldenären. Genomsnittskostnadenför oUka delgivningsformer som vanligen används i summarisk process var enligtdepartementspromemorian (Ds Ju 1978: 2) Delgivning s. 26-29 följande . rekommenderatbrev med mottagningsbevis . Kostnadenför stämningsmannauppdrag kan beräknas lill , vilket utgör detbelopp som en enskild skall betala för delgivningsuppdrag tillslämningsmannaorganisationen enligl föreskrift i avgiflslistan tillexpe-dilionskungörelsen (1964: 618). DomstolsverketsGöteborgsundersökning (se avsnitt 2) omfattar ocksådelgivningar/delgivningsförsök i sådana Bf-mål , där delgivning harkommit till stånd. Undersökningen visar atl vid följandedelgivningsinsatser lades ner i målen: Antaluppdrag per mål Delg. form Procent av målen 1 rek m mb 2 rek m mb -r- 1 stgman 3 rek m mb + 2 stgman 4 rek m mb + 3 stgman Dettainnebär att på hela målantalel, ca 25 1980, ca 16250 delgivningsuppdragkom i retur från post och stämningsman efter misslyckade delgivningsförsök. Delinnebär vidare att per 100 Bf-mål lämnades 65 delgivningsuppdrag tillslämningsman. Kostnadernaför delgivningsverksamheten i målen beräknas till Prop.1981/82:134 57 Genomsniltskoslnaden per Bf-mål kan sålunda - i 1980 årskostnadsnivå - beräknas till . Vad enborgenär betalar för domstolsbehandlingen inklusive delgivningen äransökningsavgiften i målet, f. n. Deföregående beräkningarna gäller Bf-mål men lorde i viss utsträckning gälla ävenför L-målen. Beträffande dessa kan tillkomma kostnader för delgivning utomlands,översättning av det som skall delges samt för delgivning genom kungörande itidning. Förkungörande i tidning enligt 15 8 DelgL gäller lagen (1977:654) om kungörande imål och ärenden hos myndighet m. m. Del har inte kartlagts i vilkenulslräckning kungörelsedelgivning i L-mål förekommer eller vad kostnaden uppgårtill. Men några slickprovsexempel har tagits fram; lör kungörande 1980 perL-mål Göteborgstingsrätt 13 150:60 190:57 Uppskattad kostnad eftersom det exakta antaletkungöranden ej är känt. Till statens kostnader för delgivningsverksamheten i målenär också att hänföra den interna kostnaden i tingsrätten för personalenshantering av målen i delgivningsskedet. För varje delgivningsförsök skall itingsrätten ställas i ordning den försändelse som skall delges och blankett fördelgiv-ningsuppdraget saml dagboksförleckning göras. Varje retur efter misslyckatdelgivningsuppdrag skall föras samman med handlingarna i målet, varpå ett nyttdelgivningsuppdrag skall lämnas eller annan åtgärd vidtas. Denna internahantering blir, med ökande målmängder och ökande svårigheter att genomföradelgivning, en alll mer dominerande del av arbetsinsatsen i målet. En analys av de delgivningssvårigheter som uppkommer ipraktiken visar följande. Delgivningsverksamheten utgår från uppgifterna omgäldenären i ansökan. Är dessa uppgifter ofullständiga, måste tingsrätten satsaresurser på att få dem kompletterade. År de formellt full- Prop, 1981/82:134 58 ständiga men i praktiken oriktiga eller ofullständiga, kandelta vålla att delgivningsskedet förlängs. 2 Under delgivningsskedet' kan det visa sig A att delgivningsunderlaget ärofillräckligt: Gäldenären har t. ex. flyttat till ny adress. nytt delgivningsförsökmåste då göras på den nya adressen. Vidare kan gäldenären ha flyttat från adressen och nyadress kan skaffas bara genom registerforskning. kan en ny adress inteskaffas fram därför att personnummer saknas och registerforskning av denanledningen inte kan göras. B alt gäldenären är svår att komma ikontakt med: han kan ha arbetstider som sammanfaller med de fider när delgivningsförsöki hemmet görs eller han har ett rörligt arbele eller kanske av andra skälsällan är hemma i sin bostad. Då kan behövas ytterUgare uppgifter om var hankan träffas, t. ex. om arbetsplats. Det kan också visa sig att adressen åren läckadresseller en adress som gäldenären i annat fall sällan besöker, och del mötersvårigheter att få veta när han kommer dit och var han annars uppehåller sig.Han kan t. ex. föra en ambulerande lUlvaro. Då behövs spaning. C att gäldenären håller sig undandelgivning och en för den si- tuationen lämpad delgivningsform inte får användas. 3 Efter delgivningsskedet. Del kan visa sig attdelgivning inle kan åstad kommas med rimliga insatser. I vissa fall saknar domstolarna då lagligt stöd för att ändå avsluta handläggningen, om borgenären inte återkallar an sökan Qfr prop. 1978/79:11 s. 40). Det kan antas all detta i åtskilliga fall le der lill all ytteriigare delgivningsförsök görs och alltså ytteriigare resurser satsas på målel, fastän det på förhand kan bedömas som osannolikt att del givningen kommer att lyckas. Del anförda leder till att åtgärder för att möta derådande delgivningssvårigheterna bör sättas in på följande punkter. En höjd kvalité på delgivningsunderlaget.Uppgifterna om gäldenären bör vara mera fullständiga och så långl möjligt rikfiga redan från början. Delgivningsorganen måste ha effektiva arbetsredskapför att komplettera delgivningsunderlaget (l.ex. tekniska hjälpmedel förregisterforskning) och för all begagna det (delgivningsformer). Begränsning avtingsrätternas och delgivningsorganens insatser. Tingsrätterna bör ha möjlighetatt avsluta delgivningsskedet (grund för avvisning avansökan). Dessa olika problem kommer i det följande att behandlasvar för sig. ' Som illustration kan tjäna en analys avdelgivningsreturer till tingsrätts Bf-enhet, Bilaga 1. Prop, 1981/82:134 Uppgifternaom parterna i en ansökan till del dubbla syftet att klargöramellan vilka parter målet utspelas och alt utgöra underlag för delgivningar medparterna. Det grundläggande delgivningsunderlaget i L- och Bf-mål är deuppgifter om gäldenären som borgenären lämnar i sin ansökan. Lagenskrav på uppgifter om parterna i ansökan till domstol är i L- och Bf-mål (2 och19 66 LL) resp. i tvistemål (33 kap. 1 6 RB); Uppgift om borgenären/ telefonnummer övriga omständigheter som är av betydelse för delgivning Uppgift om gäldenären/ skall finnas, där så kan ske (LL), bör finnas (RB) skall finnas, där så kan ske (LL), bör finnas (RB) som är av betydelse för delgivning Dekrav som lagen ställer på borgenären när del gäller att lämna uppgifter omgäldenären är som framgår av uppställningen utomordendigt blygsamma. Det haralltså lagls på domstolarna att vid behov svara för sådan adressforskning somkan behövas för att delgivning med gäldenären skall kunna genomföras. Närdet gäller den summariska processen är en sådan ordning inte in- 1981/82:134 60 vändningsfri.Domstolarnas uppgifter inom den summariska processen har visseriigen inslag avrättsvård; domstolarna skapar underlag för exekution och avskiljer de krav somvisar sig vara tvistiga. Men elt myckel påtagligt inslag i den summariskaprocessens funktion är all vara elt av påtryckningsmedlen inominkassoverksamheten. Ansökan till domstol föregås vanligen av inkassoåtgärdenligl 5 8 inkassolagen. Innebörden av inkasso-brevel är bl. a. allinkassoärendet kommer all lämnas till domstol om fordran inte blir betald inomviss kort lid efter inkassoåtgärden. När ansökan sedan ges in till domstolen,är det vanligt att ingivaren skickar en kopia av ansökan direkl tillgäldenären. Först därefter böQar domstolens direkta funktion, handläggning avmålel. Domstolarnas betydelse i inkas-sosammanhanget - som torde vara slörreindirekt än direkl - har belysts i avsnitt I. Detsagda talar starkt för att ell större ansvar än för delgivningsunderlagetläggs på borgenären. Del bör framhållas alt borgenären i allmänhet inte har såmyckel svårare än domstolarna alt få fram en korrekt delgivningsadress.Borgenären har redan för sina krav- och inkassoåtgärder, vanligen kort lidföre ansökan lill domstolen, haft anledning att undersöka var gäldenären kannås. Borgenärenbör alltså bära ansvaret för att uppgift om gäldenärens adress finns iansökan. Adressen bör dessulom vara Qänlig för delgivning. Under förutsättningatt delgivning kan genomföras per post är postadress tillräcklig. Fördelgivning genom slämningsman kan emellertid behövas också annan adress. Ärpostadressen av typ Box eller Fack, behövs nämligen uppgift också omgatuadress. är det enkelt att skaffa fram uppgift om gatuadress. Ifråga om t. ex. de flesta företag finns den intagen i telefonkatalogen.Undantagsvis kan en sådan uppgift dock bara fås från posten.