prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Andra län har utgått från enförsiktig bedömning av eflerfrågesidan och hamnat på mycket låga nivåer.Länsstyrelsernas bedömningar är gjorda uttfrån olika utgångspunkter och det ärdärför svårt att redovisa hur stor produktionen kan bli eller hur snabbt denkommer igång. Torvproduktionenkommer successivt att öka och därmed också den sysselsättning som skapas. Somexempel på vad torvutvinning kan komma att betyda för de oUka regionerna kanman göra antagandet att läget för torvproduktionen vid någon framtida tidpunktär sådant att 2/3 av den "maximala" produktionen uppnås i södra ochmellersta , medan uppnås i skogslänen föratom de tre nordligastelänen. För , och , som har myckel storalorvresurser. Prop.1981/82:113 BUagedel 380 ärdel snarare efterfrågan än tillgången som sätter en gräns för den framtidaproduktionsnivån. För dessa län kan anges ell intervall där den lägre stffranslår för en avsättning på den lokala/regionala marknaden, medan den högresiffran förutsäller möjligheter att transportera torvprodukter lill andraregioner. Den torvproduktion som skulle uppnås i en sådan situation återfinns itabell 2 under beteckningen "realistisk" årsproduktion. Enligl detlaexempel skulle årsproduktionen av torv i de angivna länen ge en oljebesparingpå 1,3-2,1 milj. ton. Det faktiska uttaget kommer givelvis att variera avsevärtmellan länen beroende på behov, intresse och möjligheter. ItabeU 3 redovisas resultatet av en beräkning av sysselsätlningskonse-kvensernabaserad på länsstyrelsernas redovisning. Vad gäller skogsenergin baserassysselsätlningsuppgifterna på den beräknade tillgången på medellång sikt enligltabeU 1, men med redukfion för en småskalig förbrakning av ungefär denomfattning som denna har . Ålgångslalel per mf inkl. transporter har sattsfill 0,15 dagsverken i enlighet med bedömningar som gjorts av skogsstyrelsenoch lanlbrtiksuniversitelel. Förtorv har sysselsällningskalkylen baserats på den s.k. realisfiska nivån enligttabell 2. Åtgångstalet har satts till 0,063 årsarbetare per utnyttjad ha,inkl. Ålgångslalel har hämtats från en utredning utförd på uppdragav statens planverk. Somtidigare berörts finns en osäkerhet i uppgifterna om produktionsnivå, vilketnaturligtvis även påverkar sysselsätlningsuppgifterna. Under givnaföratsättningar skulle ca 7000 arbetslillfällen (helår) uppnäs. Detla skullekunna tänkas inträffa kring . Två tredjedelar av dessa arbelsliltfällenskulle tillfaUa skogslänen. Det bör dock understrykas att begreppetårsarbetare inbegriper både heltidsanställda och säsonganställda. Proportionenberor på vilken teknik som utnyttjas och hur arbetet organiseras.Säsongsysselsättning kan i vissa regioner fungera som ett viktigt komplementlill annan verksamhet. Men del kan bli ett problem om en slor del avarbetskraften skall rekryteras enbart för sommarhalvåret. Prop.1981/82:113 Bilagedel Sysselsättningseffekter (antal årsarbetare) vid tillvaratagande av skogsenergi och torv * Uppgift saknas. Sysselsättningsmässigt synes produktionen av inhemskabränslen få störst betydelse i Nortbollens, och län.Därefter följer , och , samt ochJönköpings län i . Den sysselsättning som här beräknas är den som krävs förkontinuerlig verksamhet i utvinning av inhemska bränslen. Därutöver krävsarbetsre-surser för bl. a. iordningsläUande av torvtäkter. Vidare kräverpannanlägg-ningar som eldas med fasta bränslen fler anställda än oljeeldadeanläggningar av samma storlek. Flera länsstyrelser har också i sina rapporterpekat på att en ökad användning av inhemska bränslen kan utgöra en stimulanstUl industrin i resp. region och därigenom generera en indirektsysselsättningsökning. 9 Energiresursernas regionala fördelning 1 tabeU 4 har den maximala långsikligaproduktionskapaciteten som den fidigare redovisats skogsenergi på läng sikt(tabell 1) och "maximal" torvproduktion (tabell 2) - summerats. mått på energiförbrak-ningen i resp. län har förbrukningen av eldningsolja1-5 år 1980 angivils. Prop.1981/82:113 BUagedel 382 Förhållandetmellan dessa storheter har återgivits som ett index på energi-resurseraasregionala fördelning. Tabell4 skall inle läsas som en prognos eller som en polifisk målsättning.Beräkningar av maximal produktionskapacitet på lång sikt är både osäkra ochhypotetiska. Som tidigare berörts beror den faktiska framtida produktionen avinhemska bränslen på en rad faktorer som samverkar i ett komplicerat förlopp.Vad som däremot kan utläsas av tabell 4 är klara skiUnader i de potentionellaenergiresursernas relativa betydelse för oUka delar av landet. Ifyra län - , , och -är depotentieUa tillgångarna på torv och skogsenergi mycket stora. I Norrbottensfall är den potentiella framtida årsproduktionen enligt dessa beräkningar merän 16 gånger störte än förbrakning av eldningsolja i länet. Om denframtida avsättningen skulle komma att begränsa sig tUl det egna länet kommerenbart en bråkdel av de potentieUa resurserna att utnyttjas. Därefter följer engrupp av fyra län med index 50-80 i tabell 4: , ,och . En tredje grapp med index 30-40 består avVästeraortlands, , , och län. Bland de länsom återstår är storstadslänen de mest utpräglade underskottsområdena, denpolenfiella tUlgången på inhemska bränslen inom dessa län uppgår till avdagens förbrakning av eldningsolja. Energiresursernas regionala fördelning (1 OOO-tal ton oljeekvivalenter perår) Prop.1981/82:113 Bilagedel 383 Sammanfattning av rapportLäns-planeringen kostnader och användning () har som ett led i sin förvaltningsrevision granskat länsplaneringen,företrädesvis på regional och lokal nivå. Granskningen har haft följandeinriktning. Först beskrivs och avgränsas länsplaneringssystemet. Medutgångspunkt häri bedöms de administrativa kostnaderaa förplaneringsprocessen, och dessa kostnader kvantifieras så långt möjligt. Vidareredovisas oUka intressenters användning av systemet. Syftet har dock intevarit att göra en fullständig utvärdering av hela länsplaneringssystemetsutformning och resuhat eller av innehållet i planeringsdokumenten. Med hänsyndels tUl att ligger utanför förvaltningsrevisionens område,dels till alt av resursskäl endast ett begränsat antal län besökts, görs intenågon samlad avvägning av länsplaneringens intäkler mot dess kostnader. Däremotdiskuteras om vissa administrativa ratiner har en lämplig utformning iförhåUande tUl den nytta särskill regionala och lokala avnämare anser sig haav länsplaneringen. I anslutning härtill redovisas två alternativ tillnuvarande planeringsrutiner. RRVdefinierar i denna rapport länsplaneringen i snäv mening som de aktiviteter somär förknippade med arbetet med statistik och upprättandel av länsprogram ochlänsrapport. Diskussionen i det följande gäller huvudsakUgen länsplaneringen idenna mening. Tyngdpunkten i diskussionen ligger på planeringsdokumenten ochderas upprättande och inte på statistikarbetet. Medlänsplanering i en vidare bemärkelse avser RRV dessutom det övrigaregionalpolitiska utredningsarbete som har samband med länsprogram ochlänsrapport och som bedrivs i arbelsgrapper knutna tUl länsstyrelsensregionalekonomiska enhet. Verkställandet av ålgärdsförslagen i länsplaneringenkan däremot sägas ligga utanför denna planering. I föreliggande rapport berörslänsplaneringen i vid mening endasi för all ge en bakgrand ål länsplaneringen isnäv mening och sälla denna i sitl sammanhang. RRVhar sökt uppskatta de rörliga kostnaderna för länsplaneringen, dvs. dekostnader som uppstår genom länsplaneringen och varierar med förändringar idennas omfattning. Undersökningen lar däremot inle upp de fasta kostnaderna,dvs. kostnader för aktiviteter som bidrar fill länsplaneringen men som bedrivsoberoende av denna. Hit hör t. ex. kostnaderna för alt ta fram viss kommunalstafisfik, som visserligen utgör ett viktigt underlag för länsplaneringen menväsenfiigen ändå tas fram i nuvarande utsträckning av andra skäl. Genom dennauppläggning anges således de merkostnader som är direkt förknippade medlänsplaneringen. Undersökningenär inle tillräckligt exakt för att ge annat än en översikt- 1981/82:113 Bilagedel 384 liguppfattning om kostnadsbilden för länsplaneringen i snäv mening. Avundersökningen framgår att länsplaneringens statistiksystem kostar ca10 Mkr, något mer de år länsprogrammen las fram och något mindre andra år. Attutarbeta själva länsprogrammet kostar uppskattningsvis mellan 12 och17 Mkr och alt la fram länsrapporten kostar . För bådadokumenten ligger den tunga kostnadsposten på länsstyrelsernasregionalekonomiska enheter, medan övriga medverkandes samlade insatser intebara är avsevärt mindre ulan också spridda på ett stort antal instanser, l.ex.en mängd enskilda kommuner, företag och fackföreningar. har inte uppskattats. Somjämförelse kan kostnaderna för länsplaneringen i vid mening beröras. Det harvarit svårt att uppskatta kostnaderna för de arbelsgrapper på regional ochlokal nivå som bidrar till länsplaneringen; dessa kostnader torde överstiga 30Mkr men håller sig sannolikt . En slor kostnadspost (ca 15Mkr) här är den del av de särskilda åtgärdsmedlen under industridepartementetshuvudfilel som inte används för konkreta frågor ulan omfattar aUmännautredningar som ingår i länsplaneringen. En annan stor post är omkring 10 Mkrsom hänför sig lUl länsstyrelsernas regionalekonomiska enheter. Dessaungefärliga siffror innebär en uppskattad årlig totalkostnad förlänsplaneringen i snäv mening (arbete med dokument och statistik) av 20-25 Mkroch i vid mening (inkl. arbelsgrapper 0. De år endastlänsrapporteringen pågår är kostnaderna i båda fallen lägre.Övervägande delen av kostnaderna för länsplaneringen hänför sig lill desärskilda ålgärdsmedlen och de regionalekonomiska enheterna. Vadgäller medverkande parters uppfattning om hur målen för länsplaneringen uppnås- dvs. planeringens "intäklssida" - visar RRVs intervjuundersökningpå central, regional och lokal nivå att länsplaneringen anses ha flera bristerbl. a. beroende på all det råder oklarheter om dess roll. hävdarflertalet intervjuade alt någon form av regional planering behövs, inle minstdärför all del hårdnande ekonomiska läget gör det nödvändigt att samordna ochhushälla med resurserna. RRV vill i delta sammanhang peka på att man vid entotal bedömning av "intäktssidan" givetvis även måste väga in dennytta som statsmakterna har av planeringen. Intervjuadedeltagare anser i allmänhet inle att länsplaneringen, vare sig i snäv eller vidmening, i nämnvärd grad påverkar deras beslutsfattande. Däremot bedömslänsplaneringen i båda meningarna vara mer värdefull i de fall man kan få enbild av var länens problem ligger och vilka åtgärder som är tänkbara. Detframhålls emellertid också, alt denna bild inle alllid är liklydig med deproblem som anses viktiga att lösa, och alt planeringen ofta inte leder tillgemensamma prioriteringar. Några intervjuade avnämare anser att informationen isystemet delvis är bristfällig, eftersom den bygger på Prop.1981/82:113 Bilagedel 385 Länsplaneringen bedömsav de intervjuade oftast vara formellt förankrad ur demokratisk synpunkt,särskilt genom remissomgångarna, men man menar all denna förankring inle fårnågon påtaglig reell innebörd i och med all berörda parters beslutsfattandeinte i nämnvärd grad påverkas av planeringen. Planeringen anses ha bidragittill all bygga upp ell kontaktnät inom regionen. En vanlig synpunkt är alllänsplaneringen i snäv mening, särskill dokumenthanteringen, är mindrevärdefull än arbetet i arbetsgrupper och projekt. ÅtskUliga deltagare pekar i detta sammanhang på att delinle är klart utsagt om länsplaneringen i första hand riktar sig till dencentrala eller den regionala nivån. Många som deltar i planeringsprocessen ärockså osäkra i vad mån de är avsedda alt vara avnämare för planeringensresultat. Såvitt RRV kan bedöma beror de brister som länsplaneringenanses ha fill en del på oklarheter om förutsättningarna för denna planering,särskilt vad gäller befogenhelsfördelningen mellan och inom olika nivåer:central, regional och lokal. Det finns inte någon klar koppling mellanplaneringsansvar och beslutsansvar, vUkel synes ha lett lill en utbreddosäkerhet om länsplaneringens roll. Vidare råder oklarheter om vilka ekonomiskaförutsättningar som planeringen skall bygga på. skall enligt sina direktiv studeraolika modeller för ett vidgat folkligt inflytande över den regionalasamhällsverksamheten. Enligt vad RRV erfarit kommer kommittén i dessasammanhang all beröra länsplaneringens roll. I avvaktan på en eventuell förändring av de mer grundläggandeförulsällningarna för länsplaneringen vill RRV peka på två tänkbara alternativför länsplaneringens tekniska utformning. RRV anser sig däremot inle böra laställning till vilket alternativ som är all föredra, dvs. vad som är en lämpligambitionsnivå för länsplaneringen, bl. a. av det skälet att regeringskanslielsnytta av systemet självfallet måste beaktas vid ett sådant ställningstagande. I det första alternativet begränsas länsplaneringen sålångt möjligt, särskUt vad gäller dokumenthanteringen. Länsplaneringen är iförsta hand inriktad på länels problem, inte på alt ge en enhetligriksomfattande översikt. Länsprogram och länsrapporler las inle längre frammen ersätts möjligen av en kort informationsskrift till allmänheten om delekonomiska och näringspolitiska läget i länet. Denna ändring innebär altinformationsflödet inskränks till del absolut nödvändiga, förslagsvis denstatistiska dalabas som bedöms oundgänglig och den information och de önskemålregionala organ vill föra fram i sina anslagsframställningar. Däremot görs inlelängre övergripande studier över de allmänna regionalpolitiska målen i vaijelän och över hur olika sektorer och kommuner i länet skall samordna sinaverksamheter på lång sikt. Länsplaneringen blir i denna utformning mindreresurskrävande än f. n. Kostnader för att ta fram och remissbehandlalänsprogram och länsrap-25 1981182. 1981/82:113 BUagedel 386 porterersätts av de betydligt mindre kostnaderna för en kortfattad informationsskrift.Det kan komma att röra sig om minskad resursåtgång av ungefar pälänsstyrelseraas regionalekonomiska enheter vid de stora planeringsomgångarnasom lar ; övriga år skulle en sådan besparing uppgå tUl . I det andra alternativetbibehålls länsplaneringens nuvarande uppläggning i stort, och översiktUgalänsprogram och länsrapporter tas fram på i huvudsak samma sätt som nu.Samtidigt genomförs inom ramen för nuvarande fördelning av befogenheter ochresurser vissa tekniska förändringar och preciseringar så att länsplaneringenbättre kan uppfylla sin roll som regionalpoUtiskt samordningsinslramenl ilänet. Länsstyrelserna föratsätts inte få ökade resurser eller ökadebefogenheter att påverka statliga sektororgan, landstingskommuner,primärkommuner och företag. Tanken är istället att länsstyrelserna ilänsplaneringen skall skapa bättre förutsättningar för regional samordninggenom att mot bakgrund av en helhetsbild av länens långsiktiga utvecklingkartlägga de väsentliga intressekonflikterna i regionema, l.ex. mellan olikakommuner eUer mellan olika sektorer, redovisa alternafiva lösningar och läggafram realisfiska förslag lill åtgärder för berörda beslutsfattare. a. kanregeringen härigenom få elt enhetligt och övergripande underlag förstatsmakternas regionalpolitik. Länsplaneringentorde i denna utformning inte bli mindre resurskrävande än f n. Arbetet medremissomgång och utformning av planeringsdokumenten kan bli mer omfattande,eftersom ställning måste tas lill känsUga avvägningsproblem. Å andra sidan kananalysen koncentreras fill dessa problem, och tidsödande diskussioner av meröversiktlig karaktär begränsas. 1981/82:113 BUagedel 387 Sammanfattning av ,handläggning och uppföljning av glesbygdsstödet. () har som ett led i sin förvaltningsrevision genomfört en granskning avstödet fill glesbygder. Granskningen har närmast avsett användning,handläggning och uppföljning av detta slöd i fyra län (, ,och ). Även berörda centrala myndigheters styrningoch uppföljning av slödel har granskats. Glesbygdsstödethar tillskapats som ett komplement fill de övriga regionalpolitiskainsatserna. Stödet regleras i förordningen (1979:638, ändrad 1980:471) omstaUigl slöd tUl glesbygd. I denna förordning har de fidigare anslagen för stödtiU sysselsättning, service och social omvårdnad sammanförts. Syftet har varitatt därigenom få en ökad samordning och intensifiering av insatserna ochsamtidigt möjUggöra anpassningar lill regionala och lokala förhållanden. Stödet utgår till fyratyper av ändamål, nämUgen sysselsällningsfrämjande åtgärder vid företag iglesbygd, kommersiell service, intensifierade kommunala sysselsätlningsinsatser(IKS) saml samhällelig service. Beslut i ärenden av det första slaget fattas avlantbraksnämnden. I saml är dock denregionala utvecklingsfonden beslutande utom i ärenden som rör jordbrak. 1övriga län medverkar utvecklingsfonden i beredningen. Beslut om stöd tillövriga ändamål fattas av . Denna har också del samordnandeansvaret på regional nivå för glesbygdsstödet. Irevisionen har kartlagts samtliga fyra stödändamål i de fyra län som nämnts.Kartläggningen har gjorts med avseende på handläggningsordning,beslutsunderlagets kvalitet, beslutskriterier, planerings- och slyr-ningsformersamt uppföljning av stödets resultat och effekter. Dessutom har användningen avstödet granskats genom all samtliga ärenden som omfattas av den nyaförordningen gåtts igenom. Denna genomgång har dokumenterats i tabellform. Avde intervjuer som RRV gjort framgår att glesbygdsstödet av samtliga centralaoch regionala organ uppfattas som elt viktigt och smidigt komplement tillövriga regional-, närings- och arbetsmarknadspolitiska slödin-satser. Medrelativt små stödbelopp kan för de berörda bygderna betydelsefulla insatsergöras. Inte minst har stödet sitt värde som sfimulans eller starthjälp tillmindre företag i glesbygd. Stödethar hitfills huvudsakligen använts till de två ändamål som skall främjasysselsättningen i glesbygder, dvs. sysselsällningsfrämjande åtgärder liUförelag och intensifierade kommunala sysselsätlningsinsatser (IKS). Enbetydande del av slödel liU sysselsällningsfrämjande åtgärder 1981/82:113 Bilagedel 388 hargått fill företag inom jord- och skogsbruk. En klar tendens kan dock skönjasmot en större spridning till andra näringar, främst hantverk, småindustri ochturism. RRVhar granskal hur planering och handläggning av slödel överensstämmer medintentionerna i beslut om del nya glesbygdsstödet. De tvåviktigaste förändringarna jämfört med tidigare är kravet på samordning av samtligaslödändamål saml samordning av den statliga och kommunala planeringen. Syftethar varit att med samordning och decentralisering få ökad effektivitet islödanvändningen. RRVkonstaterar alt samordningen mellan de olika ändamålen inom ramen för glesbygdsstödetuppvisar vissa brister i förhållande lill de intentioner som uttryckts iriksdagens beslut. RRV finner att en väsentlig orsak till delta är att två ochi vissa län tre länsorgan är beslutande i dessa ärenden och att därutöver enrad remissinstanser deltar i beredningen. Samordningen försvåras också av allde olika länsorganen förefaller ha delvis olika syn på syftet med stödet.Lanlbraksnämnderna och ulveckUngsfonderna tenderar att se stödet som ellkomplement fill jordbruks-resp. näringspolitiskt slöd under det alllänsstyrelserna i högre grad tycks väga in regionalpolitiska hänsyn ibedömningarna. Närdet gäUer samordningen mellan den kommunala och statliga planeringen vadgäller slödel lill glesbygder visar RRVs karfiäggning all sådan samordningförekommer på en rad punkter. Kommunerna deltar i länsplaneringsarbelel. I deundersökta länen har kommunerna dessutom deltagit i utarbetandet avavgränsningen av glesbygdsområden. Kommunernasinflytande över beslut i enskilda ärenden varierar beroende på slödändamål.För sysselsällningsfrämjande åtgärder gäller att kommunerna undantagsvis beredsfillfälle att ge synpunkter på ett ärende. För det kommersiella stödet skerdäremot ofta en nära samverkan mellan och berörd kommun när man skallla fram varaförsörinings-planer. Dessutom har berörda handläggare vidlänsstyrelsen och i kommunerna omfattande underhandskontakter i enskildaärenden, varvid kommunernas synpunkter har en avgörande inverkan på besluten.För IKS-slödel och slödel liU samhällelig service Ugger ansvaret för planeringoch uppföljning av slödel direkt hos kommuneraa. Föratt kunna uttala sig om effektiviteten i stödhanteringen bör förutomsamordnings- och decentraliseringsaspeklerna även vägas in aspekter påhandläggningen i övrigi och den uppföljning som görs av slödels resultat ocheffekter på sysselsättning och service. Med effekfiv handläggning menar RRV enhandläggning som ger sökanden elt snabbi och "riktigt" beslut.Resursinsatserna för beredningen bör dessutom slå i någorlunda proportion tillsökt stödbelopp. RRVsundersökning av handläggningstiderna visar alt dessa är långa, framför alll närdet gäller beslut om sysselsällningsfrämjande åtgärder vid företag. OrsakernaliU delta är flera, l.ex. Prop.1981/82:113 Bilagedel 389 landerådgivning och projektering i samband med ett slödärende och del förhåUandelatt beslut vid vissa nämnder i övervägande antalet fall fattas i plenum. Ävenremissomgången är tidsödande. Där utvecklingsfonden är beslutande ärhandläggningsfiderna kortare, vilket torde bero på all fonden har enklareformer för sin handläggning. För att avhjälpa bristernai handläggningen av stödet kan olika åtgärder tänkas, varav en del innebärmarginella förändringar och andra är av mer genomgripande natur. I en bilagaliU rapporten redovisar RRV tre aUernativ till förändringar. Det förstaalternativet innebär att den nuvarande ordningen bibehålls men att vissaförändringar görs i lantbruksnämndernas handläggning. I det andra alternativetskulle besluten för samfiiga slödändamål överläs av länsstyrelserna. Dettredje aUernativel innebär all utvecklingsfonderna får beslutanderätten iärenden om sysselsällningsfrämjande åtgärder till företag i glesbygd i frågaom andra näringar än de areella. En kombination av dessa aUernativ är ocksåtänkbar. Beträffandeuppföljningen konstaterar RRV att del inte vare sig på central eUer regionalnivå finns någon mer detaljerad beskrivning av användningen ellereffekteraa av stödet till sysselsällningsfrämjande åtgärder, IKS-slödel ochstödet lill samhällelig service. Beträffande slödel tiU kommersiell servicedäremot gör konsumenlverkel såväl löpande uppföljning som särskildautvärderingar. En förklaring fill att man på regional nivå inte gjort någonuppföljning kan vara den sektoruppdelning av slödel som f. n. föreligger ochsom inte lyckats överbrygga. Bristerna i uppföljningen kan ocksåförklaras av alt del nuvarande slödel varit i kraft endast . Föratt förbättra uppföljningen skulle uppgifter om slödanvändningen kunnasammanställas , l.ex. på del sätt som RRV redovisar i rapportenstabellbilaga. På länsnivå skuUe man därmed få en överblick över stödetsanvändning på ändamål, näring, objekt, området osv. Om en sådan sammanställninggörs enhetligt i alla län, underlättas även en samlad överblick över slödel påcentral nivå. Ytterligare en höjning av ambitionsnivån i uppföljningen skullevara all länsstyrelserna i samråd med beredande länsorgan göruppskattningar av slödels sysselsättnings- och serviceeffekter. 1981/82:113 Bilagedel 391 Sammanfattning av och remissyttranden över glesbygdsdelegationensrapport (Ds 11981:24) Politik för glesbygden 1 Sammanfattning av rapporten ............................ 392 2 Remissyttranden ............................................ 395 2.1 Inledning .................................................. 395 2.2 Begreppen landsbygd och glesbygd ............... 396 2.3 GlesbygdspoUtik ..... 396 2.4 GlesbygdspoUtik för 80-talet ........................ 398 2.5 Stödets effekter ........................................ 405 2.6 Administration och beslutsfattande ................ 409 2.7 Sysselsällningsfrämjande åtgärder ................. 411 2.8 Resurser ................................................... 416 1981/82:113 Bilagedel 392 1 Sammanfattning av rapporten