prop · G50399 · 1981-12-31 00:00:00 — Banken har tagit upp SGUpå sin s.k. short-list för anbudsgivning vid ett flertal tiltfällen. Blandutvecklingsländerna intar oljerika länder en särställning. Dessa ländersförmåga att själva finansiera utvecklingsprojekt har attraherat ett stort antalkonsulterande företag, som försöker sälja sina tjänster. 1 en sådankonkurrenssituation måste SGU i stor utsträckning samarbeta med andraorganisationer med etablerade kontakter. SGU har därtor bl.a. anslutit sig tiUden s.k. SAPP-gruppen (Swedish Agro Package Projects) hos exportrådsom har specialiserat sig på marknadsföring av projekt i arabländerna medanknytning tiU bl. a. mark och vatten. Sverigesbiståndsverksamhet år knuten till SIDA och SAREC. Biståndsverksamhetensinriktning är i regel beroende på mottagarländernas priori- 1981/82:99 103 teringav sina problemområden. Medel för geologiska insatser har hittiUs begärtshuvudsakligen i samband med vattenförsörjning och ingenjörsgeologiska prpblem,varför SIDA kan sägas sakna erfarenhet på många geo-områden. SGU har därförunder haft allt tätare kontakter med SIDA. Några projekt harredan utförts och andra diskuteras. Genom FN:s regionala ekonomiska kommission(UN ESCAP) i Bandung, , harFN:s utvecklingsprogram (UNDP) utfäst sig att delfinansiera ett geokemiskt pilot-projektpä Sumatra som SGU torde komma att utföra i samarbete med den indonesiska geologiskaundersökningen. Vid SGU:s geofysiskaverkstad i har ett flertal geofysiska mätinstrument utvecklats ochserietillverkats. Verksamheten ingår som en del i den geofysiskametpdutvecklingen. Vissa av dessa instrument har försålts, i huvudsak inpmlandet, till prpspekteringsorganisationer och högskolor. Försäljningen har ökatunder senare tid och omsättningen /80 var ca . Det finnsenligt SGU all anledning att räkna med en utlandsmarknad för dessa produkter. SGU har börjatmarknadsföra instrument i utlandet. a. demonstrerades någrainstrumenttyper på "GEOEXPO 80", i samband med den internationellageplpgkpngressen i . Vidare har SGU slutit ett avtal medett svenskt företag om försäljning i utlandet av visst SGU-instrument. Dettasamarbete kan utvidgas att gälla även andra SGU-tiUverkadeinstrument. Diskussioner pågår också med ett stort utländskt instrumentföretagom marknadsföring och försäljning av ett annat SGU-tillverkat mätinstrument. SGUframhåller följande effekter av utlandsverksamheten som särskUt intressantafrån samhällsekonomisk synpunkt: möjlighetenatt följa upp SGU:s utlandsverksamhet med leveranser från svensk industri, t.ex. av gruvutrustning möjligheternaatt utveckla och delvis effektivisera samarbetet med mottagarländerna försvenskt bistånd. SGUframhåller att förutom ökade skatteinkomster kan en effektivt bedrivenutlandsverksamhet resultera i ett bättre utnyttjande av SGU:s resurser. FrånSGU:s egen synpunkt är ökade uppdragsinkomster av stort intresse. Dessutom böruflandsverksamheten leda till en höjning och vidgning av personalensfackmässiga kompetens och förmågan att arbeta i projektform. Detföreligger såvitt SGU kan bedöma i stort sett inga konflikter mellanmöjligheterna att tillvarata de olika positiva effekter som beskrivits. Dockfinns en potentiell konflikt mellan målet att bedriva en effektiv och växandeutlandsverksamhet och SGU:s möjligheter att tillgodose andra direkta ochindirekta uppdragsgivares intressen. Det är också viktigt att de resurser somsätts in i utlandsverksamheten används på ett effektivt sätt. Prop.1981/82:99 104 Ansträngningarnaatt erhålla uppdrag anser SGU bör kpncentreras tUl marknader där SGU:skonkurrensförmåga är relativt god och där utförda uppdrag har ett högtmeritvärde. Det finns därför anledning att göra en prioritering av olikamarknader och typer av uppdrag. Geografiskt bör enligt SGU följande marknaderprioriteras: a) SIDA:s huvudmottagarländer. Med dessa länder finnsett utbyggt svenskt samarbete som underlättar identifiering och formulering avlämpliga projekt. Dessutom fmns - i varierande grad - en utbyggd"svensk" infrastruktur i dessa länder, som underlättar igångsättandetav projekt. Till en början kan det förmodligen mest bli frågan om projekt inomramen för det svenska utvecklingssamarbetet med dessa länder. På längre siktkan dock pckså andra prpjekt bli aktuella spm en följd av tidigare uppbyggdakontakter. b) Övriga regioner Regionen har en snabb ekonomisk tillväxt och goda förutsättningarför gruvdrift. Länderna i regionen ser genomgående mineralutvinning som enstrategisk sektor i sin framtida ekonomiska utveckUng. Hög befolkningstäthet,stor jordbrukssektor och en mycket expansiv byggnadsverksamhet innebär attbehovet av kvartar- och hydrogeologiska undersökningar också är stort. Dengeologiska kunskapen och institutionerna står på en tämUgen låg nivå, om änhögre än i många andra , vilket innebär att förutsättningarna föruppdrag inpm institutionsbyggande är goda. En naturlig finansiär finns i As DBmed vilken SGU har etablerat goda kontakter. kommer ländernas egenbetalningsförmåga att öka. Genom kontakter med UN ESCAP erhåller SGU uppgifterom efterfrågan på geologitjänster. Länderna i regionen har en snabb ekonomisk tiUväxt och planerarstora infrastrukturinvesteringar som de strävar efter attdiversifiera sin ekonomiska struktur. Behovet av geologisk information och avinstitutionsuppbyggnad är stort. Till övervägande del kan det bli fråga omnationellt finansierade uppdrag. De afrikanska länderna är i stort behov av grundläggande geologiskinformation och institutionsuppbyggnad. Även större undersökningsprojekt kanbli aktuella. Förutom SIDA:s huvudmottagarländer är framför allt deengelskspråkiga länderna av intresse. Nästan enbart bi-ståndsfmansieradeprojekt kan komma i fråga. Tänkbara finansiärer är Afrikanska utveckUngsbanken(ADB) och UNDP. Vadgäller övriga regioner bedömer SGU utsikterna att ta och genomföra uppdragjämförelsevis mindre goda. får i detta sammanhang betraktas somen amerikansk/kanadensisk hemmamarknad. Möjligen kan undantag göras för vissasmå länder i och det karibiska området (SIDA-länder). I resten avvärlden finns nationella institutioner som har företräde vid utförandet avuppdrag. Där kan SGU möjligen få vissa smärre expertuppgifter inom välavgränsade områden (sålunda med- Prop.1981/82:99 105 verkadeSGU vid en omorganisation av den geologiska myndigheten i ). Meden grov indelning kan enligt SGU två slag av tjänster sägas vara av primärtintresse nämligen institutionsuppbyggnad och större avgränsade undersökningar. a) Institutionsuppbyggnad. I dettaslag av projekt är SGU:s uppgift att dela med sig av sin expertkunskap ochåstadkomma en kunskapsöverföring till u-landet i fråga. Projekten kräver enmycket bred expertis inom geoområdet tillsammans med administrativ och"policy"-erfarenhet. finansieras projekten genom biståndeller lån från . Omfattningen av denna marknad ökar snabbt.Projekten är resurskrävande från SGU:s synpunkt, främst därigenom att de kräverinsatser av mycket högt kvaUficerad personal. Det ekonomiska utbytet ärrelativt blygsamt (projekten ger oftast 1 ä 2 milj. kr. Å andra sidanhar de ett mycket högt meritvärde och sannplikheten för följduppdrag är stor.De är också jämförelsevis lättadministrerade. SGU:s möjligheter att erhålladetta slag av uppdrag betraktar SGU som goda. b) Större undersökningar. Dettaslag av undersökningar omfattar oftast en region eUer ett helt land däruppdragstagaren antingen skall göra en heltäckande geologisk undersökning ellerendast utföra vissa slag av undersökningsarbeten, t. ex. geofysiska mätningar. "Även denna marknad är starkt expansiv. Projekten kan bekostas antingennationeUt, av biståndsmedel eller genom lån från . Eftersomprojekten är större (5 å 10 milj. kr. ) innebär de ett större finansielltrisktagande än projekten under a). Å andra sidan är utbytet pckså större.Framgångsrikt genomförda prpjekt har ett mycket högt meritvärde, men bedömssällan kunna leda till följduppdrag för SGU:s egen del (därempt kanske förandra svenska företag). Kpnkurrensen är hård pch priset har större betydelse änvid uppdrag som gäller institutionsuppbyggnad. För att uppnå lönsamhet krävsväladministrerat projektarbete. Möjligheterna för SGU att på kort sikt ta hemoch framgångsrikt genomföra uppdrag av detta slag är förmodligen mindre än föruppdragen under a), eftersom SGU inte har erfarenhet av att arbeta med storaprojekt utomlands och har relativt höga kostnader. SGUframhåller att bolaget bör eftersträva ett nära samarbete med SIDA. Förutom detrena projektsamarbetet bör bolaget också ha täta samråd med SIDA och strävaefter att utnyttja av de politiska och ekonomiskaförhållandena i länderna i fråga, liksom av u-landsarbete i allmänhet. Bolagetbör också delta aktivt i formuleringen av biståndsprogrammen och försökapåverka dessas utseende särskilt vad gäller andelen projekt inommineralområdet. Bolagetbör kunna låna personal även av andra stafliga myndigheter, universitet ochhögskolor, om dessa har kpmpetens tillgänglig som inte 1981/82:99 106 finnsrepresenterad på SGU. Som redan nämnts bör bolaget också utbyta information medmyndigheter i samma situation som SGU. SGUbetonar att bolaget bör eftersträva ett nära samarbete med svenska företag inärliggande branscher, dvs. konsultföretag, gruvföretag ochgruv-utrustningsföretag. a) Konsultföretag. Bolaget bör söka upprätta ettnärmare samarbete på basis av långtidsavtal med de större konsultföretagen medspridd uflands-verksamhet. Om bolaget kan utnyttja konsultföretagensinfrastruktur utomlands bör detta underlätta genomförandet av uppdragen.Gemensamma projekt med konsultföretag bör också kunna komma i fråga, liksom detkan bli aktuellt att låna experter från företagen. b) Gruvföretag. Det bör vara möjligt att ta uppdraggemensamt med gruvföretagen och låna experter av dessa. I viss utsträckning börockså marknadsföringen kunna samordnas. Långsiktiga samarbetsavtal bör slutasmed svensk gruvindustri. c) Gruvutrustningsföretag. Enstaka experter kan lånas.I övrigt bör bolaget bevaka möjligheterna tiU följduppdrag för företagens del. MedGeologiska Forskningsanstalten i har SGU redan etablerat ett visstsamarbete. bör man enligt SGU överväga om samarbetsavtal bör slutasmed de geplpgiska myndigheterna, de nprdiska länderna samt , Englandeller . På basis av sådana samarbetsavtal kan de plikaprganisationerna utföra gemensamma projekt. Denårliga omsäUningen är f. n. ca 12 milj. kr. Vattensektornbedöms av SGU kunna bli mycket betydande. Det gäller i huvudsak tjänsteromfattande bl.a. dammbyggnader, flodkontroU, hyd-rologisk och hydrogeologiskmätnings-, analys- och prognosverksamhet, brunnsborrning och undervisning. Mineralverkskommitténhar yttrat sig över SGU:s anhållan att få bilda dotterbolag för deninternationella verksamheten. Kommittén tillstyrker att SGU får startaett aktiebolag. I samband med delningen av SGU anser kommittén att det nya uppdragsorganetför geologiska undersökningar bör bli ägare och att ett samarbetsavtal med dennya förvaltningsmyndigheten bör upprättas. Föregen del vill jag anföra följande. Jagkan i allt väsentUgt biträda konsultexportutredningens och SGU:s bedömningar.Mot bakgrund av att SGU:s nuvarande uppdragsverksamhet per den I juli 1982enligt planerna övergår till bolagsform bortfaller dock det primära behovet attregeringen begär inrättandet av ett särskilt bolag för uflandsverksamheten.Bedömningen av detta liksom utformning av samarbetsavtal m. m. medförvaltningsmyndigheten åvilar naturligen uppdragsbolagets styrelse. Enligtmin uppfattning är dock en större satsning på internationell verksamhet inomhela geoområdet angelägen. SGU:s omsättning inom detta område har på några fåår uppnått en betydande volym. 1981/82:99 107 rymmerytterligare stora expansionsmöjligheter för uppdragsbolaget och från fall tiUfall beroende på de enskilda förutsättningarna i varje projekt även delar avsvensk industri samt även nya SGU. Varje möjlighet till svensk medverkan, äveni samhällsuppbyggnad och annan infrastruktur, t. ex. i samband med störremineralutvinningsprojekt bör självfallet tas till vara i lämpliga former. Jaghar tidigare, bl.a. vid min behandling av internationella strukturfrågor,utvecklat dessa tankegångar. Jagförordar att bolaget redan från början ges de finansiella möjligheterna attinrätta eUer ingå som delägare i speciella marknadsföringsbolag m.m. för deninternationella uppdragsverksamheten. Vid min beräkning av uppdragsbolagetsfinansieringsbehov har jag därför, som jag nämnde vid min behandling avanslagsfrågorna, även beaktat detta. Jagtar nu upp frågan om behovet av de s. k. statsgruvefällen. Statsgruvefältsinstitutetinfördes och ingick då som ett led i en serie åtgärder som vidtogs föratt tillförsäkra staten bestämmanderätten över framför alltjärnmalmsfyndigheterna i . fick institutet en delvisutvidgad innebörd. Det angavs då att instUutet även skaU ha karaktären av ettberedskapsinstrument avsett för fyndigheter av extraordinär betydelse församhället. Institutet innebar i princip att annan än staten inte utan särskiUtillstånd av regeringen får inmuta på område som genom beslut av riksdagenförklarats utgöra statsgruvefält. finns 16 statsgruvefält, varav 14 iNorrbottens län och 2 i . Stats-gruvefältens sträckningvarierar från områden tiU vidsträckta områden med upptill tre mils utsträckning på längden. (DToppi (DNuunasvQQra ©Kaunisvaara (DEkströmsberg ©Svappavaara (QPellivuoma (5)®Salmivaara ®Ruotivare (DSautusvaara ©Gällivare (JjStekenjokk > > > > a c c c c c Prop.1981/82:99 109 Idet följande lämnas en kronologisk framställning av statsgruvefältenstillkomst. År1910 förklarades följande åtta områden utgöra statsgruvefält. 1) Kiiruna statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter utmåls-komplexen på malmfyndigheternaKiirunavaara, Luossavaara, Hauki-vaara, Nokutusvaara, Syväjärvi, Tuolluvaara,Tuollurjärvi och Rakkuri-joki. 2) Ekströmsbergs statsgruvefält iGällivare och socknar. Fältet omsluter utmålen på Ekströmsbergs ochLaukujärvi malmfäU. Det har sedermera utvidgats. 3) statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter utmålen på Leveäniemi malmfält och störredelen av utmålen å malmfält. Inom statsgruvefältets gränser, menundantagna från detsamma, ligga en mindre del av utmålen på Svappavaaramalmfäft och hela Tansari malmfält. 4) Toppi statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter de båda utmålen på malmfyndighetenNjuotjamavaara (Toppi). 5) Nakerivaara statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet avsåg ursprungligen att skydda en ofullständigtkänd fyndighet på södra stranden av . 6) GeUivare statsgruvefält iGällivare socken. Fältet omsluter större delen av det sammanhängandeutmålskomplexet för malmfält och malmfält. 7) Salmivaara statsgruvefält iGällivare socken. Fältet omsluter de fyra utmålen på Salmivaara malmfält. 1981/82:99 110 8) Ruoutevarestatsgruvefält i socken. Fältet omslöt från början malmfälten Ruoutevare och Vallatj, men är sedermera utvidgat. ÅrI9I8 tillkom ytterligare ett statsgruvefält, nämUgen: 9) Liikavaarastatsgruvefält i GäUivare socken. Fältet omsluter utmålen på bergen Nautanen, Liikavaara och Sorvanen samt , Snålkok, Nietsajoki och Juoikamaa. År1921 tillkom följande fält. 10) Stekenjokks statsgruvefält iVilhelmina socken. Fältet omsluter fyndigheten Stekenjokk. 11) Remdalens statsgruvefält iVilhelmina socken. Fältet omsluter fyndigheten Remdalen. 1929års riksdag beslöt om utläggandet av ett antal nya statsgruvefält samtutvigdning av äldre sådana. 2 a)Ekströmsbergs statsgruvefält utvidgades på sådant sätt, att det utom redantidigare nämnda fyndigheter kom att innesluta utmålen på det genom nämnda avtalförvärvade Vieto malmfält. 8 a)Ruoutevare statsgruvefält (kungl. proposition benämnd RuotivarestatsgruvefäU) utvidgades på sådant sätt att det omfattar magne-sitfyndighetemai Tarrekaisse och Måskatskaisse samt de staten redan tidigare helt tillhörigautmålen Kaskaivo och Rakaspakte. 12) Pellivuoma statsgruvefält iPajala socken. Fältet omsluter de två utmålen på Pellivuoma malmfält samt ettkringliggande område. 13) Sautusvaara statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter utmålen på Sautus malmfält. 14) Vathanvaara statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter utmålen på Vathanvaara malmfält. 15) Nunasvaara statsgruvefält iJukkasjärvi socken. Fältet omsluter ett vid avvittringen tiU murstensbrottavsatt, kronan förbehållet område, samt innesluter större delen av Nunasvaaragrafitförekomst. År1933 tillkom följande fält. 16) Kaunivaarastatsgruvefält i socken. Fältet omsluter större delen av det till Tapuli malmfält hörande utmålskomplexet. Genombeslut vid riksdag har dels 11a) Remdalens statsgruvefält givits ett betydligt utvidgat område och dels norrdärom utlagts ett nytt statsgruvefäU benämnt 17) Daningensstatsgruvefält (upphävt 1962). Anledningen till att Rem dalsfältet utvidgades var att vissa malmanledningar påträffats utanför den gamla gränsen. Det ansågs då lämpligt att trygga kronans rätt till även dessa. Fråganom statsgruvefältens fortsatta existens, både i form av nuvarandestatsgruvefält och institutet som sådant togs upp av 1963 årsgruvrätts-utredning. Gruvrättsutredningenanförde att den ringa aktivitet som tidigare förekommit inom fälten kundenärmast tala för att institutet helt avskaffades. 1981/82:99 111 denmån statliga fyndigheter behövde skyddas borde detta enligt utredningensmening i första hand ske på samma sätt som i fråga om andra fyndigheter, dvs.genom inmutning och utmålsläggning. Å andra sidan hade, anförde utredningen,statsgruvefältsinstitutet mer än ett halvsekels hävd inom svensk gruvlagstiftning. Utredningenansåg att statsgruvefältsinstitutet borde kunna fylla en funktion som envärdefuU komplettering till de andra reformer som utredningen förordade. Dettaförutsatte dock att institutet anpassades till de ändrade förhållanden sominträtt. De partiella reformer som utredningen föreslagit inom ramen förinmutningssystemet syftade väsentligen till att stärka garantierna för attlandets mineralfyndigheter utnyttjades på ett från samhällsekonomisk synpunktriktigt sätt utan att för den skull de olägenheter, som enligt utredningen varförenade med ett koncessionssystem, skulle behöva uppkomma. Den tekniska ochekonomiska utvecklingen kunde emeUertid leda till situationer där avsaknaden avbefogenheter för det allmänna att öva omedelbar kontroll över gruvrättighetersuppkomst och ställa villkor för deras utnyttjande skulle framstå som enallvarlig brist från allmän synpunkt. Som exempel på en sådan situation nämndeutredningen att inom vissa begränsade delar av landet påvisas betingelser förförekomst av inmutningsbara som av olika skäl, såsom till följd av nyatekniska uppfinningar, fått vital betydelse för samhällsekonomin eller somkunde få det i en avspärrningssituation och där ett vanligt inmutnings-ochutmålsförfarande inte kunde anses vara lämpligt från aUmän synpunkt. I ettsådant läge kunde det, yttrade utredningen, te sig som ett angelägetsamhällsintresse att det allmänna hade möjlighet att snabbt tillförsäkra sig enmer omfattande kontroll över undersökning och bearbetning av sådana fyndigheterän vad de föreslagna reformerna tillsammans med kronoan-delsinstitutet medgav.När det gällde pekade utredningen särskilt på behovet av attbereda skydd för fyndigheter på stort djup utanför de nuvarande utmålsgränserna.Utredningen föreslog med hänsyn till det anförda att statsgruvefältsinstitutetskulle bibehållas med i huvudsak samma utformning men att det skulle kunnatillämpas också på privat mark. förutsatte utredningen att instituteti fortsättningen företrädesvis skulle få karaktären av ettberedskapsinstrument och i princip reserveras för fyndigheter som hade sådanbetydelse från allmän synpunkt att en starkare samhällelig reglering än som varmöjlig genom de ordinära gruvrättsliga reglerna borde bedömas som nödvändig. Debefintliga stats-gruvefäUen borde enligt utredningens åsikt i princip avvecklasså snart de undersökts och de stafliga intressena skyddats genom utmål. I vissafall kunde det dock av speciella skäl vara befogat att bibehålla ett statsgruvefält.Ett sådant skäl kunde enligt utredningen vara att man behövde skydda vissa påstort djup belägna järnmalmsfyndigheter som inte var aktuella för brytningunder överskådlig tid och inte kunde ulmålsläggas utan exceptionellt dyrbaraborrningar. Prop.1981/82:99 112 Underremissbehandlingen av förslaget invändes bl. a. att en obegränsad befogenhetatt uflägga statsgruvefäU öppnade möjlighet för statsmakterna att i efterhandskapa ett rättstiUständ som väsentligt avvek från det med gruvlagstiftningenavsedda. Bland remissinstanserna rådde starkt delade meningar omstatsgruvefältsinstitutet. Flertalet av de instanser som avstyrkteutredningens förslag befarade att det skulle komma att ha en starkt hämmandeeffekt på de enskilda prospektörernas intresse för malmletning och därmed påden totala prospekteringen i landet. Departementschefenföreslog i propositionen (1974:32) om gruvlag att statsgruvefältsinstitutetskulle bibehållas och utvidgas i överensstämmelse med vad utredningenföreslagit. Institutet skulle företrädesvis ha karaktären av ettberedskapsinstrument avsett för fyndigheter av extraordinär betydelse församhället. Kraven att betydande allmänna intressen skall stå på spel markeradespå så sätt att fråga om utläggande av statsgruvefält skulleunderställas . Att tillämpa institutet på det sätt som befaras underremissbehandlingen överensstämde inte med förslagets syfte och kunde enligtdepartementschefen inte heller komma i fråga. Institutet var avsett attanvändas i så speciella situationer att det inte skulle komma att få någonnämnvärd negativ effekt på den enskilda prospekteringen. Som utredningenföreslagit borde de befintliga statsgruvefällen avvecklas efter hand som deundersöktes. När förutsättningar förelåg borde fyndigheterna skyddas genomutmål. Som utredningen anfört kunde det dock i vissa fall finnas särskilda skälatt bibehålla ett statsgruvefält. I likhet med utredningen ansågdepartementschefen att det inte var motiverat att uppställa krav på synnerligaskäl för att dispens skall kunna beviljas (prop. 1974: 32 s. 109). Efteruppdrag av regeringen har statens industriverk efter samråd med nämnden förstatens gruvegendom tagit fram underlagsmaterial för en avveckling avstatsgruvefälten. Verket har även inhämtat yttranden frånLuossavaara-Kirunavaara AB () och samt samrått medbergmästaren i norra distriktet. Vadgäller en avveckling av Ekströmsbergs och Ruotivaare statsgruvefält haryttranden avgetts även av överbefälhavaren, kammarkollegiet, Sverigesgeologiska undersökning (SGU), domänverket, överstyrelsen för ekonomisktförsvar (ÖEF), statens planverk, länsstyrelserna i , ochNorrbottens län samt och . Industriverketframhåller att det är sannolikt att vissa åtgärder måste vidtagas av gruvägarnaför en anpassning.till den nya situation som skulle uppstå vid en avveckling,varför en rådrumstid bör tillämpas vid avveckling av statsgruvefält inom vilkagruvdrift pågår. Denna tid bör ej sättas för 1981/82:99 113 kortdå undersökningar som hittUls inte utförts i medvetande om den säkerhet somstatsgruvefälten utgjort kan behöva genomföras och utvärderas innan dettaskydd upphör. Bolidenoch är båda positiva till en omedelbar avveckUng av de statsgruvefält däringen gruvdrift förekommer. Bolidenframhåller att vad gäUer Stekenjokk bör formerna för avvecklingen och denbetydelse den kan ha för avtal med staten m. m. diskuteras innan ettdefinitivt beslut fattas. framhåller att vad gäller , GeUivare ochSvappavaara statsgruvefält måste behpvet av pch möjligheterna att verkställakpmpletterande utmålsanläggning närmare studeras. föreslår att ett avvecklande av statsgruvefälten bör ske vidutgången av , utom vad gäller och statsgruvefält vilkaföreslås avvecklas vid utgången av . Den för bibehållandeav de sistnämnda två statsgruvefälten motiveras av behovet att närmareundersöka och gruvrättsligt skydda stora, delvis djupt belägna malmkroppar, somi hög grad berör samhällsbe-byggelse.