prop · G503196 · 1981-12-31 00:00:00 — Det framhölls i denefterföljande propositionen bl.a. att konstitutionella skäl talar motinrättandet av en nämnd av detta slag. Det skulle innebära en principiell nyhetsom är främmande för vår författning. Enligt denna har inte attbefatta sig med Kungl. Maj:ts beslut i enskilda ärenden på annat sätt än genomden i grundlagen föreskrivna granskningen. Jag anser i likhet medkommittén att utrikesnämnden fyller funktionen som samrådsorgan. Jag är också ense med kommittén om att regeringen fortlöpande bör inhämta nämndens råd i frågor om länderval, samarbetsav tal avseende gemensam utveckling och produktion av krigsmateriel samt även i övrigt i ärenden av principiell innebörd, dit jag också räknar frågor som rör export i större omfattning. ' Enannan fräga som ofta tagits upp i den allmänna diskussionen gäller förekomstenav vapen av svenskt ursprung i länder till vilka vi inte skulle 1981/82:196 11 Frågan berörs, i den mån den är avhängigkontrollåtgärder beträffande vidareexport, av kommittén i dess överväganden omförsäljning av tillverkningsrättigheter men också i betänkandets allmännaavsnitt. Kommitténpåpekar att endast statlig myndighet eller av staten auktoriseradvapenimportör godtas som köpare av svensk krigsmateriel och att denna regelavser att minska risken för att materielen hamnar hos icke avsedd stat. För attytterligare minska denna risk kan i samband med tillståndsgivningen ocksåkrävas intyg om att materielen skall användas av den köpande statens egnaförsvarstyrkor. Kommittén anser att detta förfarande bör, om inte särskildaskäl föranleder annat, tillämpas regelmässigt. I riktlinjerna anges att intygetsgiltighetstid bör vara . Eftersom den effektiva användningstiden för ettstort antal vapen och vapensystem är betydligt längre och då de flesta intygensom utfärdats inte haft någon tidsbegränsning finns det enligt kommitténsmening inte nägon anledning att förorda den femåriga giltighetstiden. Jag instämmer i kommitténs rekommendationer. Etteffektivare system med slutförbrukningsintyg är redan under utarbetande inomhandelsdepartementet. Enligt detta skall en slutförbrukningsdeklaration regelmässigtavkrävas samtliga köpare vid all försäljning av krigsmateriel i form avvapensystem, ammunition och reservdelar. 1 deklarationen som endast kan avgespå särskild numrerad blankett, tryckt på sedelpapper, vilken tillhandahälls avhandelsdepartementet skall köparen intyga att materielen endast är avsedd för köparlandetsegna försvarsstyrkor. I vissa fall, t.ex. vid särskilt brådskande leverans avreservdel, kan undantag göras. 2.3 Krigsmaterielbegreppet m. m. Beträffande krigsmaterielbegreppet och gränsdragningenmellan civil och militär materiel pekar såväl kommittén som flera avremissinstanserna på svårigheterna att ge exakta definitioner. Den snabbatekniska utvecklingen inte minst på elektronikområdet vållar allt oftareproblem i fråga om gränsdragningen. Även om en förteckning över vad somklassificeras som krigsmateriel aldrig kan göras fullständig och entydig är detdock av stor vikt att förteckningen har den grad av exakthet som rimligtvis kanuppnås. Det nuvarande systemet med mera allmänt hållnadefinitioner av krigsmateriel i den förteckning som är bilagd ulförselkungörelsenbedömdes redan av krigsmaterielexportutredning som lämpligt. Densenaste utredningen framhåller att förteckningen ger relativt klaradefinitioner av de varor eller varuslag som principiellt hänför sig tillbegreppet krigsmateriel. Förteckningen upptar 16 huvudgrupper av materiel.Dessa är i sin tur indelade i undergrupper. Jag anser att denna ordning sålångt det är möjligt bör bibehållas. Den har redan under lång fid gett stadgaåt krigsma- 1981/82:196 12 terielbegreppet och underlättat ställningstaganden ochbesked i klassificeringsfrågor. Rubriceringarna täcker väl in normal utvecklinginom respektive grupp. Det hindrar inte att utvecklingen kan komma att geanledning till vissa revideringar. Ny teknik med militära tillämpningar kantillkomma, äldre kan försvinna. Som kommittén framhåller finns det i förteckningen åtskilligmateriel som inte under alla förhållanden är att betrakta som krigsmateriel ochsom har större eller mindre användning även inom civila verksamhetsgrenar. Föratt underlätta klassificeringen i sådana fall används i förteckningen oftauttrycket "för militärt bruk utformad/e". Detta anger - som ävenframgår av förteckningens ingress - att materielen för att falla underutförselkungörelsen skall ha konstruerats, utrustats eller ändrats på sådantsätt att den påtagligt avviker frän motsvarande civila materiel. Andra iförteckningen förekommande uttryck är "speciella delar till" eller"speciella tillbehör till". Dessa bestämningar anger att materielenicke skall ha civil användning utan vara särskilt konstruerad eller ändrad föratt infogas i en slutprodukt som är krigsmateriel. Även med dessa begreppsförklaringar har det emellertidvisat sig att ytterligare preciseringar varit påkallade i enskilda fall. Dettahar föranlett en serie uttalanden från krigsmaterielinspektören, I ensammanställning av sådana uttalanden som utgetts till ledning för myndigheteroch tillverkare heter det bl, a,: "För militärt bruk utformad materiel är oftastsärpräglad och lätt att urskilja. Föratt tillhöra begreppet krigsmateriel måstevaran emellertid ha anknytning till en möjlig stridsinsats. Den kan då inrymmasi någon av förteckningens materielgrupper. Om varan i annan form eller annatutseende även har civil användning måste den avvika därifrån på ett påtagligtsätt för att hänföras till krigsmateriel. Enbart märkning, typbeteckning,skyddsmålning e.d. är icke bevismaterial i sådan klassificeringsfräga. Speciella delar och speciella tillbehör inbegripna ibegreppet krigsmateriel skall enligt vad som anges i förteckningens inledningicke ha civil användning. Detta avses vara ett normalförhållande. Enstakacivilanvändning av en krigsmaterielartikel föranleder ingen omklassificering.Först om en viss "bredd" kan påvisas i fråga om civil användning kanartikeln avföras från krigsmaterielbegreppet. Ett annat kriterium på att en artikel utgör"speciell" del (tillbehör) och därigenom klassas som krigsmaterielär, att artikeln särskilt konstruerats för den avsedda funktionen ingående i enstörre krigsmaterielenhet. Detsamma gäller om en civilt använd artikel måsteunderkastas omfattande ändring för att kunna användas i (i funktionell föreningmed) den större krigsmaterielenheten. Ett tredje kriterium på att en artikel utgör"speciell" del (tillbehör) och därigenom klassas som krigsmaterielär, att artikeln är färdigbearbetad till sin avsedda form, eller att endastnågon eller några oväsentliga arbetsope-rationer återstår". Prop.1981/82:196 13 Jag anser mot bakgrunden av den mycket snabba utvecklingenpå krigs-materielområdet att den nuvarande ordningen tillgodoser de krav pådefinitioner och stadga som myndigheter och tillverkare kan göra anspråk påoch som rimligen kan ställas. Motbakgrund av svårigheter som kan uppkomma rörande gränsdragningen mellan civiloch militär materiel finner jag kommitténs tanke på att utse ett antalfristående sakkunniga experter för att avge råd vid bedömningen av sådanaärenden väl motiverad. Den har också fått ett övervägande positivt mottagandeav remissinstanserna. Visserligen använder sig krigsmaterielinspektören av möjligheten att genom underhandsförfrågningar inhämta synpunkter frånteknisk-vetenskaplig expertis inom skilda områden men den fastare ordningkommittén förordar har uppenbara förtjänster. Den får dock inte leda till ökadbyråkrati i form av förlängda handläggningstider och en begränsning av krigsmaterielinspek-törensreferensramar. Jag är emellertid övertygad om att risken för detta är mycketliten. Antalet ärenden av den natur som diskuteras är begränsat även om de varför sig kan vara komplicerade. Föreslagen ordning bör medge en fortlöpandekonsultation utan onödiga tidsutdräkter. En rådgivande instans med företrädareför flera olika institutioner som äger kunskap om teknologins tillämpning på civilaresp. militära områden bör tillförsäkra bedömningen opartiskhet ochallsidighet. Jag anser i likhet med kommittén att en sådan instans skulle kunnaunderlätta krigsmaterielin-spektörens utredande verksamhet och kommer därföratt föreslå regeringen att utse sådana rådgivare. Gällande riktlinjer för export av krigsmateriel skiljermellan materiel av utpräglad defensiv karaktär och krigsmateriel i övrigt. Deallmänna utrikespolitiska skälen mot krigsmaterielexport har inte samma tyngdi fråga om defensiva vapen, t.ex. kustartilleri- och luftvärnsmateriel.Visserligen bör inte ens defensiv materiel kunna exporteras till stat sombefinner sig i väpnad konflikt med annan stat. Men i de övriga fall som häravses bör export av sådan materiel som inte kan utnyttjas för att påverka denföreliggande krissituationen kunna tillåtas. Att dra någon strikt skiljelinje mellan materiel avdefensiv karaktär och övrig krigsmateriel låter sig inte göra. Ett stort antalvapentyper kan användas säväl vid försvar som vid offensiva operationer. kustartilleri och fästningsartilleri, är enbart avsedda för försvar.Begreppet materiel av defensiv karaktär är, även om det inte alltid låter sigklart avgränsas, inte oegentligt. Avgränsningsfrågorna har till stor del komplicerats av denvapentekniska utvecklingen och också av de förändrade strategier som denna nödvändiggjort.Detta har i sin tur lett till att ökad vikt kommit att tillmätastotalbedömningen vid ställningstaganden i krigsmaterielexporlärenden. påpekar måste flera faktorer vägas in. Det gäller bl.a. köparlandetsinrikespolitiska förhållanden och utrikespolitiska situation och det sätt påvilket materielen kan väntas bli använd. Prop.1981/82:196 14 Dethar i den allmänna debatten ibland hävdats att den åtskillnad riktlinjerna görmellan materiel av utpräglad defensiv karaktär och krigsmateriel i övrigt kanleda till en alltför generös behandling av den defensiva kategorien. Motbakgrund av den totalbedömning som görs i varje exportärende och som styrs avriktlinjernas övergripande princip om restriktivitet är denna risk underkontroll. Jag anser därför att nuvarande riktlinjer också pä denna punkt kanligga till grund för tillståndsprövningen även i fortsättningen. Kommitténhar också haft att pröva i vad mån det är befogat att betrakta övnings- ochutbildningsanordningar som krigsmateriel. Kommittén konstaterar att vad somförstås med övningsmateriel utgör en relativt stor grupp olikartade produkterfrån enklare målanordningar till mycket komplicerade simulatorer. Flera harbåde civil och militär användning. För klassificering som krigsmateriel gälleratt den skall vara utformad för militärt bruk för "utbildning i handhavandeav materiel som upptas i krigsmaterielförteckningen". Övningsmateriel är igällande kungörelse jämställd med övrig krigsmateriel. I den mån övningsmaterielsynes ligga i gränszonen mellan vad som kan betraktas som civil och militärmateriel har prövningen av en klassificering gjorts efter samma regler ochpraxis som gäller för annan materiel spm är upptagen i krigsmaterielförteckningen. övningsmateriel, exempelvis flygplanssimulatorer, har tidigt utvecklats sälångt att det är befogat att tala om en integrering i ett vapensystem. Isådana fall förekommer inte några för övningsmaterielen specifika problem. Densom inte har flygplanet har inte heller behov av simulatorn och den som harfått köpa flygplanet har ju också godkänts som köpare varför det i dessa fallinte finns något hinder för export av övningsmaterielen. I andra fall kan detröra sig om avancerad övningsmateriel som kan utnyttjas utan att försäljningsker av de vapen eller vapensystem materielen är avsedd för. Vapnen kansåledes i dessa fall köpas från annat land än . Vid en begäran omexporttillstånd kommer prövningen enbart att gälla övningsmaterielen. Utvecklingenav avancerad övningsmateriel med många olika funktioner påskyndas i hög grad avde starkt ökade kostnaderna för alltmer sofistikerade vapen. Denna mycketavancerade, inte sällan mot integration drivna typ av övningsmateriel bör,enligt kommitténs mening, även fortsättningsvis vara reglerad och tas upp iförteckning över vad som avses med krigsmateriel. Vid denna bedömning kvarstårfrågan om även övrig övningsmateriel skall vara reglerad. Detkan ifrågasättas om inte övningsmateriel som vetter så starkt mot den civilasidan eller har så relativt ringa betydelse som materiel för utbildning till stridskulle kunna avföras från förteckningen utan att fylla det mått av civilanvändning som krävs för övrig materiel. En sådan ordning förutsätter antingenatt definitionen under rubriken övningsmateriel i förteckningen ändras ellerförses med en särskild tolkningsföreskrift. 1981/82:196 15 Oavsett vilket tillvägagångssätt som används kommer nyagränsdragningsproblem att dyka upp. Kommittén anser det därför vara lämpligastalt nuvarande förfarande bibehålls och att således bedömningar får göras frånfall till fall och frän tid till annan. Jag har inga invändningar mot kommitténs slutsats.Utvecklingen på området går mycket snabbt. En del övningsmateriel, typsimulatorer, blir alltmer efterfrågade för att hålla nereutbildningskostnaderna. Som kommittén påpekar tenderar de inte sällan att blien integrerande del av ett vapensystem. Å andra sidan täcker rubriken övningsmaterielockså konstruktioner som ursprungligen tagits fram för militärt bruk men som iallt högre grad kommit till civil användning. Om sådan materiel "inteendast i obetydlig omfattning" fått civil användning har den avförts frän krigsmaterielförteckningen.Jag finner den praxis som utbildats vara den under givna omständighetermest ändamålsenliga. har enligt direktivengranskat de regler och rutiner som gäller beträffande licenstillverkning avsvensk krigsmateriel i andra länder och prövat i vad mån försäljning av tillverkningsrättigheterkan och bör underställas kontroll av samma slag som krigmaleriel-exporten.Kommittén har därtill med anledning av den s. k. Telub-affären somaktualiserades under utredningsarbetet även prövat frågan om kunskapsöverföringi form av militärt inriktad utbildning i . 2.4.1 Upplåtelse eller överlåtelse av tillverkningsrätt Upplåtelse eller överiålelse av tillverkningsrätt (licens)innebär att li-censhavaren av antingen en rättighet inom det industriellarättsskyddets område och/eller vetande, know-how, mot eller utan vederlagöverlåter eller upplåter denna rätt. Eftersom det oftast förekommande tordevara att upplåtelse eller överlåtelse sker genom försäljning utgår det följanderesonemanget från denna form av transaktion. Objektet för en licens kansåledes utgöras exempelvis av säväl immaterialrättsligt skyddade rättighetersom driftserfarenheter som saknar egentligt rättsskydd. Licensförsäljning kan betraktas som en form av export ochsom ett alternativ till etablering av tillverkningsföretag. Eftersomlicensförsäljning i regel innebär att tillverkning skall ske lokalt, skapasgenom en sådan försäljning möjlighet att med en begränsad resursinsats kringgåeller undvika handelshinder som försvårar eller omöjliggör direktexport. Frågan om försäljning av tillverkningsrättigheter harbehandlats också av tidigare utredningar. krigsmaterielutredningövervägde frågan om möjligheterna att reglera försäljningen till utländskaköpare av bl.a. tillverkningslicenser. Utredningen erinrade om den beredskapsmässigabetydelsen av att man inom landet har tillgång till en krigsmaterielindustriav 1981/82:196 16 hög teknisk standard och att en förutsättning för den högastandarden är att en betydande tillverkning sker för export. Utredningenframhöll att det visserligen kan sägas att man genom att tillhandahålla enlicens icke skapar en inhemsk produktionskapacitet som i ett krigs- ellerberedskapsläge kan tas i anspråk för vårt eget försvar. Från synpunkten attgenom utlandsförsäljningar skapa de ekonomiska förutsättningarna för entekniskt högtstående vapenindustri torde dock ett licensavtal ha samma värdesom ett avtal om leverans av krigsmateriel. Från industrihåll har för övrigt uppgivitsatt licensförsäljning i vissa fall är den enda möjliga vägen att komma in päutländska marknader. 1 en del fall sägs det vara ett villkor för beställningav krigsmateriel, att tillverkningslicens tillhandahålls. Densamverkan med utländsk vapenindustri som förekommer i licenshänseende sägsäven medföra ett utbyte av tekniska erfarenheter som den svenska industrin kandra nytta av. Möjligen kan såsom skäl för en mera restriktiv bedömning avlicensförsäljningen anföras, att fullgörandet av ett licensavtal i allmänhetsträcker sig över en längre tidsperiod öch att de utrikespolitiskaförhållandena därunder kan hinna väsentligt ändra sig. Utredningen summerade: På grundval av de gjordaövervägandena har utredningen icke ansett sig böra föreslå införandet avbestämmelser, som förhindrar eller i någon mera väsentlig mån begränsarmöjligheterna att till utlandet försälja licenser, metoder, uppfinningar etc.Däremot synes ifrågavarande försäljning på samma sätt som exporten avkrigsmateriel böra bli föremål för en fortlöpande kontroll och förutsättningarskapas för att -om utvecklingen skulle påkalla det - ingripa reglerande. Utredningens förslag ledde inte till någon lagstiftning. Också krigsmaterielexportutredning övervägde isitt betänkande frågan om försäljning av tillverkningslicenser förkrigsmateriel m.m. Utredningen anförde därvid bl.a, att den efter kontakt medolika företrädare för krigsmaterielproducerande företag erfarit att dessa -trots att nägon formell skyldighet därtill inte förelåg - kontaktat krigsmaterielinspektöreninnan eventuell licensförsäijning ägt rum och att företagen därvid följt de rådsom krigsmaterielinspektören lämnat om lämpligheten av att försäljning skereller inte sker till visst land. Utredningen menade att detta samarbete var tillfredsstäUandefrån kontrollsynpunkt varför någon skärpning av lagstiftningen inte tordefylla nägot praktiskt ändamål. Några regler om godkännande av eller tillstånd förlicensavtal infördes inte, I föreliggande betänkande redovisar kommittén en enkät somomfattar ett 20-tal företag och som gäller licenstillverkningen utomlands. Avredogörelsen framgår att antalet licensavtal som ingåtts under femårsperioden1975-1979 uppgår till ca 25, De flesta av dessa rör ammunition, reservdelar,radar, radioutrustning och liknande. Från tiden finns omkring ett20-tal licenser. Av dessa härrör ett I O-tal från tiden och restenfrån och från . 1981/82:196 17 Huvuddelen av dessa avtal har någon form av jnskränkningbeträffande vidareexport. En del av dessa äldre avtal har obegränsadgiltighetstid. Det torde dock med fog kunna ifrågasättas om huvuddelen av deavtal som tillkommit numera har någon reell betydelse. Licensintäkterna av avtalen från perioden uppgårtill drygt 30 milj. kr. och från tiden till ca sex milj. kr. I kommitténs enkät lämnades utrymme för de olika företagenatt framföra "övriga" synpunkter. Därvid framkom i huvudsak: De flestakunder ställer numera som villkor vid köp av krigsmateriel att kunden själverhåller viss del av tillverkningen. Detta förhållande talar för att licensgivningenkommer att bli vanligt förekommande . Licensintäkter ger emellertidoftast endast en blygsam förräntning på gjorda investeringar. Licensgivningenbör därför, så långt möjligt, kopplas samman med kontinuerliga leveranser avvissa delar. Därigenom underställs också licensärendena indirekt regeringensprövning. Det bör även noteras att beslutsmässighet är en avgörande tillgång iaffärsförhandlingar. Införande av en obligatorisk granskning av överlåtelser avtillverkningsrättigheter skulle begränsa denna beslutsmässighet. Det framstårvidare som klart att kontrollmöjligheterna beträffande utförsel av know-how ärmycket små. Detta förhållande borde påverka frågan om införandet av bestämmelseri det avseendet. Det hittillsvarande samarbetet - främst med krigs-materielinspektionen har fungerat bra och ger tillräcklig kontroll över aktuella exportärenden. I sinaöverväganden framhåller kommittén att en försäljning av tillverkningsrättigheterkan motiveras av en önskan att undvika handelshinder. Försäljning avkrigsmateriel är en sektor som i vårt land är starkt reglerad och där såledessådana hinder finns. Kommittén har emellertid inte funnit stöd för bl. a. i denallmänna debatten framställda påståenden att exportföretag utnyttjatförsäljning av tillverkningsrättigheter till att kringgå eller undvika gällandebestämmelser för krigsmaterielexport. Tvärtom har kommittén fått bekräftat attde olika företagen i regel haft samråd med krigsma-terielinspektionen såvittavser frågan om köpande land och att företagen följt de råd inspektionenlämnat. Det finns således alltjämt fog för påståendet att den nuvarandeordningen fungerar tillfredsställande från kontrollsynpunkt såvitt avser ländervalef.Emellertid omfattar inte detta förfarande alltid uppgifter om vilken rätt tillvidareexport som det köpande landet får genom licensavtalet. Detta är enligtkommitténs mening en uppenbar brist i den nuvarande ordningen. Resultatet av den förfrågan kommittén gjort hos vissaföretag angående försäljning av tillverkningsrättigheter visar att sådanförsäljning i huvudsak skett i samband med försäljning av här i rikettillverkad krigsmateriel. Den s. k, ländervalsfrågan har i de fallen prövats isamband med försäljningen av den materielen. Av de uppgifter företagen lämnathar kommittén funnit att det i något fall förekommit avtalsbestämmelser vilkaknappast skulle ha 2 1981/82. 1981/82:196 18 godkäntsom de hade varit underkastade myndighetsprövning. Kommittén anser med hänsynhärtill och med beaktande av den brist i nuvarande ordning som kommitténpåtalar att det, trots de invändningar som gjorts, föreligger tillräckliga skälför en obligatorisk prövning även av försäljning av tillverkningsrättigheteravseende krigsmateriel. Tillståndsprövningenbör enligt kommitténs mening omfatta sådana omständigheter som köparland,möjlighet till vidareexport och giltighetstid. Kommittén utgår ifrån atthandläggningen i dessa frågor också skall kunna ske utan tidsutdräkt och på ettlikartat sätt som det som gäller utförseltillstånd. Kommitténsförslag finner förankring hos de flesta av de remissinstanser som uttalat sig ifrågan. Det framförs emellertid också invändningar. industriförbundbefarar bl.a. att affärsförhandlingar i licensfrågor som senare kräver beslut iadministrativ ordning kan försvåra förhandlingarna och förorsaka sämre villkoreller rentav äventyra hela affären. Liknande synpunkter framförs av Saab-ScaniaAB och AB . Motbakgrund av den allmänna restriktivitet som kommittén förordar beträffandeexporten av krigsmateriel finner jag förslaget väl ansluta sig till kommitténsövriga slutsatser och rekommendationer. Av den skärpning av kontrollen övervidareexporten av krigsmateriel till tredje land som tidigare berörts följerlogiskt också en ökad motsvarande kontroll över upplåtelse eller överlåtelseav tillverkningsrätt. Även om den nuvarande ordningen som kommittén ocksåframhåller - har fungerat tillfredsställande från kontrollsynpunkt såvitt avserländervalef har inte alltid önskvärd klarhet förelegat beträffandemottagarlandets rätt till export av licenstill-verkad materiel. Förslagetinnebär enligt min bedömning framför allt ett viktigt kompletterande bidrag tillansträngningarna att förhindra att krigsmateriel - tillverkad eller framtageni - vidareförs till länder till vilka vi inte skulle tillåtadirektexport. I förhållande till nuvarande praxis med informellt samråd om ländervaletvidgas bedömningen lill att mer ingående gälla också villkor beträffande rätt tillvidareexport och avtalets giltighetstid. Den senare frågan bör i normalfalletinte bereda några svårigheter. Jag kan inte se att den skärpning av kontrollensom lagförslaget innebär skulle kunna inverka menligt på beslutsmässigheten iaffärsförhandlingar. Också vid upplåtelse eller överlåtelse avtillverkningsrättigheter kommer ju samma grundläggande regler som gäller för krigsmaterielexportenatt tillämpas.