prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Frågan om ett vatlenförelagstillåtlighet blir med föreslagna tillåtlighelsregler närmast en fråga omavvägning av mot varandra stridande allmänna intressen som, å ena sidan, sådanaberörande allmänna planeringssynpunkler och bevarandeinlressen i övrigt, och,ä andra sidan, sådana av energipolitisk, näringspolitisk ocharbetsmarknadspolitisk natur. En sådan avvägning bör varken anförtros domstoleller administrafiv myndighet utan i stället ell politiskt sammansatt organ,som har atl fatta avgöranden med hänsyn till de skilda samhällsvärderingar somgäller vid prövningstillfället. Tillståndsprövningen för övrigt, omfattande de närmarevillkoren för elt förelags anläggande och bibehållande, bör däremot ske enligtfastare och i lag angivna regler och bör, liksom skaderegleringen som intimtsammanhänger med villkoren anförtros dömande myndighet. Från nu angivna principiella synpunkter vill samfundetförorda elt pröv ningssystem där tillåtlighelsprövningen för större företag - som sker - förbehålls regeringen men för övriga företag görs av länsstyrelserna. Till ståndsfrågorna i övrigt och skaderegleringen bör - som gäller - anför tros vattendomstol. Tillåtlighelsfrågan för de företag som inte prövas av regeringen bör enligt denna modell lämpligen anförtros vederbörande läns styrelse för avgörande av styrelse som en fråga av vikt för samhällsplaneringen.-- Samfundet gör gällande atl med det av samfundet förordadeprövningssystemet ett smidigt och enkelt samt ur rättssäkerhetssynpunkt meratilltalande prövningsförfarande kunde bibehållas. I förhållande till del prövningsförfarandesom nu gäller skulle vid det förordade förfarandet endast tillkomma attvattendomstolen alllid hade atl med eget yttrande hänskjuta tillåtlighelsfråganantingen som fill regeringen eller, vilket skulle bli en nyhet, fillvederbörande länsstyrelse. Det av samfundet förordade prövningssyslemet kan sägasutgöra en förening av de alternafiva prövningssystemen"Vatlendomslolsmodellen" och "Expropriationsmodellen, alternativ1", som utredningen redovisat i bilaga 2 fill betänkandet. Om så anseslämpligt, torde vattendomstol -liksom skett med expropriationsdomstol - kunnaersättas av fastighetsdomstol, som då bör bestå av, fömtom lagfarna ledamöteroch nämndemän, en eller två tekniska ledamöter med teknisk utbildning ocherfarenhet av vattenfrågors behandling. Den s.k. koncessionsnämndsmodellen,allernaliv 2, har fått några förespråkare. Hit hör och även Näringslivets byggnadsdelegation, som emellertidanser att man bör avvakta blivande lagförslag rörande byggnads- ochmiljöskyddslagstiflningen. : Föreningen skulle viljaförorda all huvuddragen i nuvarande prövningssystem bibehölls till dess altdet mera övertygande kunnat visas att klara fördelar verkligen står att vinnagenom en reform. Regeringen bör dock sörja för alt ett fylligarebeslutsunderlag i denna fråga tas fram. Enligt föreningens mening bör dettabeslutsunderlag innehålla en utvärdering av för- och nackdelar med flera olikalänkbara prövningssyslcm. Ett av dessa bör enligl föreningens mening vara ettsystem där prövningen i första instans sköts av regionala koncessionsnämnder,där förfarandet i stor utsträckning skulle kunna påminna om nuvarandevattendomstolsförfarande, och att besvär över koncessionsnämndens beslut fickanföras hos regeringen. 7 1981/82. Prop,1981/82:130 98 att ett lämpligt utformat om domstolsförhandlingarpåminnande - förfarande skulle skapa slörre trygghet för att allmänna ochenskilda motstående intressen verkligen kommer lill tals och blir beaktade avprövningsmyndigheten än det förfarande som föreslagits i betänkandet. Deregionala koncessionsnämnderna skulle kunna ges domsområden som överensstämmermed elt eller flera avrinningsområden varigenom enhetlig bedömning i vart ochett av vattensystemen uppnås och skulle dessutom kunna ges i uppdrag attregistrera alla beslut av betydelse i sammanhanget som rör avrinningsområdet.Mycket stora vatlenföretag skulle dock direkt kunna prövas av regeringen ochmyckel små vallenförelag kunna prövas genom syneförrättning varvidförrättningsmannens beslut av tillsynsmyndighet bör,kunna överklagas tillregional koncessionsnämnd. Oavsett vilket prövningssyslcm somväljs vill föreningen stryka under att prövningsmyndigheten måsle tillförastillräcklig expertis inom bl. a. naturvärdsomrädet. Detta gäller även omvatlenföretag prövas genom syneförrältning, varvid det är viktigt attförrältningsmannen har lika goda kunskaper och lika gott omdöme i fråga omnaturvård och andra allmänna intressen som i fråga om vattenbyggnads- ochlorriäggningsteknik. Näringslivets byggnadsdelegation:Det kan inte uteslutas, att en lösning med regionala koncessionsnämnder ocksåskulle underlätta en blivande samordning med prövning enligt ML. Det skulle dånärmast innebära utvecklingen av ell Ivåinstanssystem med enkoncessionsmyndighet på regional nivå och en central överinstans molsvarandeden nuvarande koncessionsnämnden. Om det på antytt sätt blir möjligtall utveckla elt ivåinstanssystem för både vattenrättsliga företag och prövningenligt ML, finns det också anledning överväga om man skall la de tidigareberörda ölägenheterna med en splittring på administrativ resp. judiciellprövning. Koncessionsmyndigheterna skulle naturligtvis kunna utvecklas tillalt bli en typ av administrativa domstolar. Sådana är ju redan etablerade i delsvenska rättssystemet - i princip var vattendomstolssystemet också en sådanordning. Vissa komplikationer finns visserligen då det gäller ansvaret förrättegångskostnader, skaderegleringens utformning etc. - men dessa fanns ocksåinom ramen för det vattenrätlsliga prövningssyslemel före ML:s lid. Dylikakostnadsfrågor torde således inte kunna fillmätas någon utslagsgivandebetydelse då det gäller att söka rationella lösningar på prövningssystemetsutformning. En ordning som liknar den nämndakoncessionsnämndsmodellen men som ger prövningsorganet en ännu meradomstolsliknande prägel förespråkas av hovrätten för Nedre ,Umebygdens, Jämtbygdens och tingsrätter saml . Som benämning på organet har föreslagits miljörätt eller m i Ij ödomstol. förordar en sådan ordning men anser att fråganbör utredas ytterligare och förutsättningslöst. ' : Enligttingsrätten bör de nuvarande vattendomstolarna ombildas till organ förprövning av tillstånds- och ersättningsfrågor både enligt VL och enligt ML.Härigenom kan prövningen förläggas till regional nivå och verksamhetsområdenages sådan storlek att bedömningen inom olika delar av landet blir enhetligutan att organen blir alltför stora. Den sakkunskap som finns , vattenöverdomstolen och vattendomstolarnatas lill vara genom att personalen rekryteras därifrån. 1981/82:130 99 Vid ärendenas avgörande bör deltaorgan - i likhet med den föreslagna koncessionsnämnden och vattendomstolarna -bestå av en lagfaren ordförande, en tekniker och två övriga ledamöter,lämpligen nämndemän i fastighetsdomstol. Prövningsorganen bör med hänsyntill verksamhetens art vara självständiga myndigheter inordnade underdomstolverket i administrativt hänseende. Genom att de blir självständigaskapas möjlighet att lill dem lättare knyta för verksamheten lämpliga personer.Om organen skulle knytas till fingsrätlerna, skulle i de flesta fall problemuppstå på grund av obalans mellan storleken av prövningsorganel och tingsrätteni övrigt. Möjligen kan övervägas att göra prövningsorganen i sin beslutandeverksamhet självständiga men anknyta dem i vissa administrativa hänseenden tillannan lill samma plats lokaliserad statlig myndighet med tillgång till administrativpersonal. Det är inte oviktigt hurprövningsorganen benämns. De bör ha en benämning som gör att de snabbt kanförankras i folks rättsmedvetande och som antyder vari derasverksamhet består. Myndigheter med liknande uppgifter har i senare lagstiftningbrukat kallas antingen nämnd, domstol eller rätt. Uppgifter av bådeadministrativ och judiciell karaktär prövas l.ex. av hyresnämnderna och statensva-nämnd. Övervägande administrativa ärenden handläggs av försäkringsdomstolen,och bostadsdomstolen. Benämningen rätt används inte bara fördömande myndigheter utan också för förvaltningsdomstolarna, skattedomstolarnaoch de beslutade försäkringsrätterna. ärinte lämpligt för etl organ som skall pröva både tillstånds-ochersättningsfrågor. Då är det bättre att i likhet med övriga myndighetsbenämningarutgå från verksamhetsfältet. Eftersom prövningsorganen kommer att handläggaärenden enligt VL och ML och då även frågor beträffande vatten hör lill miljöni vidsträckt mening ligger det närmast till hands - även med tanke på atlersättningsfrågor skall prövas - att använda benämningen miljödomstol ellermiljörätt. För atl benämningen inte skall - som skett beträffande vattendomstol- leda till missförstånd anser benämningen miljörätt vara altföredraga. I likhet med namnen på l.ex. tingsrätterna och kammarrätterna börmiljörätterna benämnas efter de orter där de är belägna (miljörätteller miljörätten i ). Beträffande förfarandet vidmiljörätterna kan diskuteras om det är lämpligast att anpassa det lill RBeller till förvaltningsprocesslagen. Med erforderliga specialregler kan eltlämpligt och säkert förfarande skapas vilken modell man än väljer. 1miljörätternas uppgifter kommer emellertid att finnas så mycket av rent dömandekaraktär (ersättningsfrågor) att det av rättssäkerhetsskäl måste vara bäst attgöra RB, med erforderliga undantag, tillämplig på förfarandet. Bestämmelserhärom bör finnas i VL. Fullföljd av talan frånmiljörätterna bör ske till en gemensam instans, som följaktligen har attbehandla både tillstånds- och ersättningsfrågor. Denna överinstans kan antingengöras fristående eller också kan den i likhet med nuvarande vattenöverdomstolenbestå av en avdelning av i särskild sammansättning.Vattenöverdomstolen har fungerat bra och genom anknytningen lill hovrätten hardet varit lätt att anpassa arbetsstyrkan efter arbetsbördan. Anledning saknasatt frångå det nuvarande systemet. Inte heller beträffande överdomslolenssammansättning finns skäl att göra någon ändring i nuvarande regler.Överdomstolen bör därför i normala fall bestå av fyra ledamöter, av vilka enbör vara tekniker. Prop.1981/82:130 100 än fem bör inte sitta i domstolen och minst tre av dem böralltid vara lagfarna. Förfarandet i överdomstolen bör vara skriftligt medmöjlighet för domstolen att i särskilda fall hålla förhandling och syn påplatsen. Tillståndsfrågor och frågor omvillkor för tillstånden bör avgöras utan onödig tidsutdräkt och bör - även medtanke på alt viktigare tillåtlighets-frågor kommer att avgöras av regeringen - stannai överdomstolen. För ersättningsfrågor bör sedvanliga fullföljdsregler tillhögsta domstolen gälla. Med tingsrättens förslag tillprövningssyslcm ombildas vattendomstolarna och koncessionsnämnden förmiljöskydd till fristående miljörätter. Den personalstyrka som finns inomdessa myndigheter torde vara tillräcklig för ändamålet. Umebygdens tingsrätt ansluter sig till detta yttrande. Jämtbygdens tingsrätt: Tingsrättenavstyrker bestämt atl det av utredningen föreslagna prövningssystemet(slutförslaget) genomförs. De av utredningen redovisade alternativen ärantingen helt oacceptabla eller saknar något eller några av de moment, somtingsrätten anser nödvändiga. I stället föreslås därför ett prövningssystem avi huvudsak följande innebörd: I) Denuvarande vattendomstolarna omorganiseras till självständiga prövningsmyndigheterbeträffande tillstånds- och ersättningsfrågor enligl både VL och upphör. 2) Dessa organs verksamhetsområdenbestäms efter avrinningsförhållanden på sätt gäller de nuvarandevattendomstolarnas domsomräden samt med beaktande av atl arbetsbördan inklusivemiljöskyddsärenden blir av ungefär samma omfattning organen emellan. 3) De nyaorganen kan vid prövning av ärende bestå av en lagfaren ordförande, en teknikeroch två inte lagfarna ledamöter, lämpligen nämndemän vid fastighetsdomstol. 4)Förfarandet regleras åtminstone i ersättningsfrågor av mederforderliga tillägg. 5) Tillätlighetsfrågor underställes regeringens prövning iungefär den omfattning, som anges i 4 kap. 17-19 88 VL och I 8 vattenrättskungörelsen(1971:789). 6) 1 det föreslagna systemet inbygges ett förrältningsförfarandeför markavvattningsföretag. 7) Frän de nya regionala organen sker fullföljd ibåde tillstånds- och ersättningsfrågor till en gemensam överinstans, därförfarandet regleras på i huvudsak samma sätt som i underinstansen. Frånöverinstansen får ersättningsfrågor - men icke andra frågor - fullföljas tillhögsta domstolen enligt . Hovrätten för Nedre Norrland:Hovrätten vill avstyrka ett genomförande av ulredningens förslag tillprövningsordning och i stället förorda etl system som förenar handläggningen avtillstånds- och ersättningsfrågor hos en myndighet och tillvaratar även andrafördelar som är utmärkande för de nuvarande vattendomstolarna.Kostnadsaspekterna måste härvid tillmätas avgörande betydelse. Med angivna utgångspunkter liggerdet närmast till hands att ett nytt prövningssystem utformas i anslutning tillvattendomstolssyslemet. Med hänsyn till det anglägna behovel av en samordningmellan vatten- och miljöskyddslagstiftningen är det därvid lämpligt atttillståndsprövningen enligl ML sammanförs med tillståndsprövningen enligt VL.Denna samordnade prövning bör ske vid organ som motsvarar de nuvarande vattendomstolarna.Dessa domstolar bör vara administrativt skilda från tingsrätterna. För det fall prövningssystemet inleanses kunna utformas i enlighet med hovrättens förslag, kan lösningen sökasbland de modeller som skisserats i bilaga 2 till betänkandet. Del är emellertidgivet att också andra alternativ 1981/82:130 101 börkomma i fråga. Vid det fortsatta reformarbetet kan det vara värt att övervägaett prövningssystem som skulle kunna bygga på följande i korthet angivnaprinciper. Ettantal regionala koncessionsnämnder (eller miljönämnder) - sammansatta avjurister, tekniker och lekmän och indelade efter vattendomstolarnasdomsområden prövar frågor om tillstånd enligt VL och ML saml dessutom frågorom ersättning enligt VL. Man kan även överväga atl låta regionalkoncessionsnämnd handlägga skaderegleringen enligl ML, någol som dock kan ansestveksamt eller obehövligt med tanke på att sådan skadereglering till art ochomfattning väsentligt skiljer sig från VL;s skadereglering. Antaletkoncessionsnämnder får bestämmas med hänsyn till deras uppgifter ochsammansättning. Enligt hovrättens mening bör antalet vara tre sex. Av hänsyntill samordningsintresset avskaffas och länsstyrelsernasdispensgivning enligt ML. Talan i tillståndsfrågor fullföljs lill regeringen,medan ersättningsfrågor överklagas domstolsvägen (till central mellaninstans avtyp vattenöverdomstolen och lill högsta domstolen). Förelag som enligtVL-förslaget skall tillslåndsprövas av regeringen behandlas i den ordning somgäller enligt 136 a 8 BL för att sedan i fråga om närmare utformning,skadereglering o. dyl. bedömas av regional koncessionsnämnd, som blir bunden avregeringens ställningstagande i tillåtlighelsfrågan. Regeringsinflylandet börvara delsamma enligt VL och ML, varvid i intet fall kommunalt veto bör medges.Etl underställningsförfarande är tänkbart som alternativ till ordningen enligt136 a 8 BL. Densålunda skisserade prövningsordningen erbjuder ett integrerat system i bollen,där frågor om tillstånd och ersättning enligt VL bedöms av en och sammamyndighet på grundval av en allsidig utredning och där tillståndsgivningenenligl VL och ML kan samordnas. Önskemålet om ortskännedom tillfredsställes.Någon saklig uppdelning av tillståndsärendena med därav föranleddakomplikationer förekommer ej. Regeringens anspråk på förprövning och inflytandeblir säkerställt. I ersättningsfrågor tillgodoses intresset avdomstolsprövning. Systemet med två fullföljdsvä-gar skall inte behöva innebäranågra olägenheter (jfr VL-förslaget). Ett fåtal myndigheter blir inblandade ochden erforderliga personalen kan rekryteras ur den krets av domare m. fl. somför närvarande är sysselsatta med valtenmål och miljöskyddsärenden. Systemetbör alltså kunna bli snabbt, effektivt, rällssäkert och billigt. Motden av hovrätten skisserade lösningen kan invändas att ersättningsfrågor ejbör bedömas av administrativ myndighet. Skillnaderna mellan förvaltande ochdömande verksamhet är emellertid ofta av formell natur och bör därför ejöverdrivas. Den av hovrätten föreslagna koncessionsnämnden är - liksom - till namnet en administrativ myndighet.Va-nämnden, som har likartad sammansättning, utgör exempel på en förvaltandemyndighet som prövar ersättningsfrågor. Omvänt har de nuvarandevattendomstolarna tilldelals administrativa funktioner. Del väsentliga isammanhanget är att man får en ändamålsenlig handläggning som tillvaralarrättssäkerheten. Förfarandet får specialregleras med lämplig anpassning tillförvaltningsprocesslagen eller RB. : Del av utredningenföreslagna prövningssyslemet har stora brister och bör därför inle genomföras.I stället bör inrättas regionala organ som handhar ärenden enligt såväl VL somML och som prövar både tillstånds- och ersättningsfrågor. 1981/82:130 102 tillden skiss av prövningssystemet s organisation som vidStockholms tingsrätt föreslagil innebärande att vattendomstolarna omorganiserastill sådana organ. Verksamhetsområdena blir härigenom lagom stora och fårtillräcklig tyngd för att stadgan och enhetligheten i prövningen skallfrämjas. Men områdena blir dock ej större än att den nödvändiga kännedomen omde regionala förhållandena kan upprätthållas. Systemet kompletteras med atttillåtlighetsfrågorna beträffande större företag och sådana där allmännaintressen av större betydelse eljest berörs underställs regeringens prövningungefär i den omfattning som sker. Föreningen vill också till frågan omprövningssystemets uppbyggnad lägga några synpunkter som har anknytning tillbl. a. de tekniska ledamöternas medverkan vid prövningen. Enligt föreningensmening bör den regionala prövningsmyndigheten vid behandlingen av förekommandeärenden vara sammansatt på samma sätt som de nuvarande vattendomstolarna,eller således bestå av en jurist som ordförande, en teknisk ledamot (medmöjlighet att i särskilda fall tillkalla ytteriigare en) samt två nämndemän avdem som utsetts alt vara nämndemän i fastighetsdomstol. Erfarenhetsmässigt haren sådan sammansättning visat sig fungera bra. Den prövning av företag och ärenden som sker enligtsåväl VL som ML domineras naturligt nog av tekniska frågor av skiftande slagvari då inbegripes förelagens inverkan på miljön. Såväl då det gällertillståndsfrågorna som vid prövningen av uppkomna tvister om skadeförebyggandeåtgärder och ersättningar blir en riktig utvärdering av dessa tekniska problemofta avgörande för prövningsmyndighetens beslut. Vid var och en av de nuvarande vattendomstolarnafinns flera tekniska ledamöter. En väsentlig fördel härmed är alt samråd mellandessa på ett enkelt sätt kan ske. Erfarenheterr av detta är god. Även omsålunda i domstolssammansättningen endast en teknisk ledamot kan genomdetta informella samråd myndighetens samlade kunskap och erfarenhetnyttiggöras. För att arbetet skall flyta bra är det således avvikt att myndighetens verksamhetsområde blir så stort att tillräckligt antalbefattningshavare kommer att Qänstgöra där. Att som utredningen föreslår spridaut åtskilliga tillståndsbeslut på länsstyrelserna medför alt på varje sådanplats endast en tekniker skulle kunna få sysselsättning. Det torde i och försig kunna vara svårt alt finna kompetenta befattningshavare till alla dessaplatser. Men om nu detta låter sig göra blir en sådan befattningshavare alltförisolerad för atl säkerställa att myndigheternas beslul blir välövervägda ochlikformiga. I det av föreningen förordade prövningssyslemet med5 ä 6 regionala prövningsmyndigheter kommer ärendelillströmningen alt medföraatt varje sådan myndighet får en besättning av minst 3 tekniska ledamöter.Genom den samlade kunskapsmängd och erfarenhet dessa har och genom del samrådsom sker vinner man större säkerhet och likformighet vid prövningen, slörreeffekt vid arbetstoppar och mindre sårbarhet vid tillfällig sjukdom. Vidnyrekrytering blir det lättare att slussa in vederbörande dels i den rutin somär nödvändig för all arbetet skall flyta väl och dels i de delar avverksamheten där vederbörandes erfarenhet till en början kan vara otillräcklig. k. exproprialionsmodellen, alternativ 2, förordas av riksantikvarieämbetetoch i . : Med utgångspunkt iall fillståndsprövningen 1981/82:130 103 skall vara en avvägning mellan motstående väsentligasamhällsintressen synes ett politiskt fallat beslut vara mesttillfredsställande. Ämbetet ifrågasätter därför om den föreslagna uppdelningeni tre nivåer mellan regering, koncessionsnämnd och länsstyrelser är den i dettasammanhang lämpligaste. Från kulturhistoriesynpunkt är enligt ämbetets meninglänsstyrelserna väl skickade att överta prövningsansvaret även för demellanstora förelagen - i synnerhet som genomkulturminnesvårdens omorganisation antikvarisk sakkunskap. i : Detfinns givetvis etl nära materiellt samband mellan prövningssyslemet och deföreslagna tillstånds- och lillåtlighetsreglerna. Det kan med fog görasgällande atl en tillståndsprövning med sådan prägel utifrån översiktligaallmänna samhällsplaneringssynpunkter som den nu föreslagna delvis dock medmotsvarighet i förhållanden som redan genom ändringar i nuvarande VLråder - med avvägningar mellan olika väsentliga samhällsintressen som grund förstörre förelags tillståndsprövning utgör frågor som kräver eller bäst ägnarsig för behandling inför politiskt sammansatta organ. När del gäller den allsidiga bedömningenav de större företagen fordras otvivelaktigt den överblick som endastregeringen besitter och detta inte bara beträffande lillåtligheten utan i detväsentliga även vad gäller villkor som sammanhänger med tillståndsprövningen iövrigt. Sådana bedömningar skall inteanförtros till domstol. Men det synes inte heller lämpligt att prövningen av deföretag som ligger utanför regeringens kompetensområde anförtros ett rentadministrativt organ utan politisk ledning. Från den synpunkten bör prövningenav tillåtlighet och huvudsakliga villkor för fillstånd beträffande detmellanskikt av vattenföretag, som enligt förslagel lagts hos koncessionsnämnden- med hänsyn till detta organs struktur från den synpunkt varom nu är fråga -enligl uppfattning i stället förläggas hos länsstyrelserna -liksom de regionala eller mindre företag, som eljest enligt förslagel hör tilldessas kompetensområde - där i vart fall tillståndsfrågor som är av väsentligvikt för samhällsplaneringen kommer att avgöras inför den politiskt sammansattastyrelsen. Från en annan synpunkt kan detenligt mening med fog ifrågasättas om del med hänsyn tillfrågornas natur är rikligt att som förslaget förefaller avse ställa sammanprövningen enligt ML av företag av immissionskaraktär med prövningen enligt nyaVL av tillstånd och villkor för företag med den innebörd vattenföretagenmerendels har. Alternativ I av expropriations- ochkoncessionsnämndsmodellerna har inte fått några förespråkare. 3 Rätten till vatten Ulredningens ståndpunkt att rät ten lill v a 11 e n även i fortsättningen bör tillkomma fasfighetsägaren delasav de flesta remissinstanserna. Principen tillstyrks uttryckligen av bl. a.hovrätten för Nedre , lantbruksnämnden i , iKopparbergs län, , kommun och Västerbottenslänsorgan för vattenkraftfrågor. Några remissinstanser är dock mera tveksammmalill denna princip. : Principiellt settborde rätten till vattnet, liksom lill luften, inle få tillkomma någon särskiltutpekad. 1981/82:130 104 stannatför atl bibehålla nuvarande privalrällsliga syn på rådigheten över vattnet. Manhar därvid hänvisat bl. a. till de svåröverblickbara konsekvenser förexempelvis rätten till fisket som en övergång till etl offentligrältsligtsynsätt skulle medföra. Styrelsen vill här erinra om att fiskerätt ochvattenrätt visseriigen har myckel nära anknytning till varandra. Begreppensammanfaller dock inle. Särskilt måste det framhållas atl inte oväsentligadelar av fisket är fritt för envar.