prop · G503111 · 1981-12-31 00:00:00 — En och samma kas-settypkunde vara inspelad på tre olika sätt men kunde bara spelas upp på en maskin avsamma slag som den spelats in på, trots att kassetterna var identiska. År1978 introducerades två japanska system på den svenska marknaden, nämligen Betamax,utvecklat av , och VHS. Bakom del sistnämnda, som blivit det dominerande påden europeiska marknaden, slår ett betydande antal tillverkare, bl. presenterade PhUips i samarbete med Gmndig ettnytt syslem. Video 2000 (eller V 2000), som böriade säljas . Ävenhär är bandbredden en halv tum, men i motsats fill vad som gäller för övrigasystem är bandet vändbart, precis som vanliga ljudkassetter. I själva verketanvänder man alltså bara halva bandets bredd ål gången. Detdröjde till mitten av innan del ovan nämnda videoskivsys-temet ficknågon efterföljare. Då presenterades elt av västtyska Telefun-ken och brittiskaDecca gemensamt utvecklat videosyslem som blivit mest känt under beteckningen TeD.Det är ett rent mekaniskt syslem, där avsökningen sker med en diamantnål.Speltiden är begränsad till lio minuter, vilket torde vara den viktigasteorsaken fill att systemet fått myckel ringa spridning. Flera andra företag harockså arbetat på all utveckla videoskivor. En rapport liU en konferens i Londonår redovisade inle mindre än 24 olika videoskivsyslem som då var under utveckUngeller tidigare varit del. F.n. är del tre, möjligen fyra videoskivsyslem somtilldrar sig huvudintresset. Teknisktmest utvecklad är den av och amerikanska MCA framtagna optiskavideoskivan eller . Avläsningen sker med hjälp av enlaserstråle, och det informationsbärande skiktet ligger inbakat i genomskinligplast. Livslängden bestäms därför helt av den kemiska stabiliteten i skivansmaterial, fömtsatt att den inle krossas eller förstörs på annat våldsamt sätl. Systemelfinns i olika utföranden. För undervisnings-och institiutionsbmk är detvärdefullt alt den erbjuder slillbildsfunktion och möjlighet till snabbsökningav enskilda bilder. Speltiden blir då per sida. För privatanvändning är det inle lika vikfigt att dessa Prop.1981/82:111 115 Speltiden kan då ökas fill per sida, vilket innebär att enlångfilm får plats på en skiva. Försäljningen på konsumentmarknaden började iblygsam skala i , och spridningen har även därefter gåttlångsamt. EnUgl uppgtfl kommer den optiska videoskivan att introduceras iStorbritannien senhösten 1981 och i . Vf/D-systemet(VHD=Video ) är utvecklat av japanska JVC. Tekniskt kan systemetbeskrivas som kapacitansavkännande och spårlöst. Avkänningen är inte heltkontaktlös, och man får därför ett visst slitage, även om det är mångfaU mindreän hos en vanlig LP-skiva. En skivas livslängd har beräknats lill mer än 10000avspelningar. Vid stiU-bildsåtergivning sker avspelning på samma punkt eltstort anlal gånger, och vid sådant driftsätt blir livslängden betydligt merbegränsad. Skivan saknar skyddande ytskikt och är därmed mer ömtålig än denoptiska. Smuts och skador på ytan yttrar sig genast i störningar. För allskydda skivan alltid innesluten i ett fordral, även när den läggs ini maskinen. Man skUjer inle på skivor för insfitufionell användning och förhemmabrak utan alla har möjlighet lill en fimmes spelfid. VHD avses bU intoduceradpå den amerikanska marknaden och kan komma till något årsenare. SelectaVisionfrån amerikanska RCA använder en enkel mekanisk avsökning i gmnda spår påskivans yta. En sådan styrning blir både enklare och biUigare än den avanceradeelektroniska styrning de båda ovan nämnda systemen använder, men samtdigt ökarslitaget kraftigt. Speltiden är en fimme per sida. Skivan ligger, liksom i VHD-systemet,alltid i ett fodral, som blott skall kunna öppnas i apparaten. Försäljningen avSelectaVision började i . En eventuell lansering i Europaverkar mer osäker. FranskaThomson-CSF arbetar också på ett videoskivsyslem, opfiskl liksom , medvilket det också i övrigt har stora likheter. Det är avsett för insfitufionelltbmk och är flerfalt dyrare än den vanliga varianten av opfisk skiva. Skivomasinträde på marknaden behöver inte betyda alt kassetllekniken är föråldrad. Ettintensivt utvecklingsarbete pågår också på kassellområ-del, och man får räknamed att vi kommer att ha tillgång lill kassettsystem som är biUigareoch betydligt lättare än dem som finns . Det är ovisst om enstandardisering bUr möjlig före mitten av . 3 Mål och riktlinjer för samhällets insatser på videogramområdet Vilever i då fömtsättningarna för kommunikafion människor emellandrastiskt förändras. I detta perspektiv framstår med ökad skärpa behovet av ettsamlat grepp på frågor som rör kommunkationens roll och 1981/82:111 116 mediernasviUkor i samhället. Den tekniska utvecklingens konsekvenser är inleödesbestämda ulan kan styras av samhällets vilja, manifesterad i poUliskabeslut. Från flera håll har önskvärdheten av en samladmediepolitik betonats. Det ingår inte i vårt uppdrag att föreslå någon sådan. Inrikningenav samhäUets insatser på vidogramområ-det måste ligga i linje med vad somgäller för andra delar av kultur-, medie-och utbildningssektorerna. Vi hardärför i avsnitt 3.1 sammanfattat vad som sagts i utredningar och propositionerunder - års proposition (prop. 1974:28) om den statliga kullurpolifikenfill depart-mentspromemorian (DsU 1979:5). Den svenska filmpoUliken, som utkomi . Vianser alt de mål som antog för den stafiiga kullurpolifikenockså gäller för videogramområdet. KulturpoUtik, liksom mediepolitik, bör"ses som ett av flera instmmenl för att skapa ett samhäUe som präglas avjämlikhet och som ger människor möjlighet till ell rikare liv". Kommunikationsom den fungerar är ojämlik. Det är också de få som har makt överinformationen och som bestämmer vad som skall produceras och konsumeras.Informationsteknologin används i kampen om makt och resurser i samhället.Hittills gjorda undersökningar har påvisat det faktum alt de kullurpoliliskaåtgärderna i allför liten utsträckning gynnat de resurssvaga, de ulbUdningsmässigtoch kulturellt eftersatta grupperna. Samhällets insatser på medieområdet bördärför syfta till all skapa modeller och stmkturer som medger en så bred kommunkationsom möjligt mellan så många som möjligt. Varjemedborgare är i grundlagen tillförsäkrad yttrandefrihet. Denna frihet är förmånga formell och framför allt begränsad av ekonomiska faktorer. Men hindrenkan också vara rättsliga, politiska, geografiska, tekniska, sociala ochmänskliga. Elt av samhällets viktigaste mål för videogramområdet är att skyddayttrandefriheten och skapa reella fömtsätlningar för att denna frihet skaUkunna utnyttjas. Förall tUlgodose människans behov av aktivitet och gemenskap bör samhälletsinsatser utformas så att videogrammen kan medverka lill en aktiv kommunikationmellan gmpper och enskilda och ge fler människor stimulans och möjlighet attdelta i åsiktsutbyte och andra aktiviteter. Samhällethar ett ansvar för att genom olika insatser motverka kommersialismens negativaverkningar. Det bör bl. a. innebära en skyldighet att bekämpa en massdistribufionav videogram med ett torftigt och undermåligt innehåll. De skadliga effekternadrabbar framför allt barn och ungdom. "Kullurfattigdom i den meningen attmöjligheter fill aktivitet och engagemang förkvävs eller inte ges stöd attutvecklas är något i sig odemokratiskt och därigenom också ett hot mot demokrafin"(Kulturproposifionen 1974). En alternativ produktion och distribution sombaseras på enskildas och gmppers behov är nödvändig för att hindra att privata vinstinstressensätter sin prägel på videogramområdet. 1981/82:111 117 Endecentralisering av både produktion och distribution till lokal nivå börfrämjas. Videotekniken i kominalion med andra medier ger nya fömtsätlningarför en öppen demokratisk kommunikation med organisafioner och enskilda isamverkan med professionella. Samhället bör la vara på folkrörelsernasmöjligheter att utveckla de lokala medierna. Insatserför eftersatta grupper bör ges prioritet. Del är främst barns och ungdomarsbehov och konsekvenserna för deras livsvillkor som bör vara avgörande församhällets ställningstaganden och åtgärder på videogramområdet. Barnen bör fåtillgång till medier som stimulerar deras individuella och sociala utveckling.De har rätt till skydd mol skadlig påverkan av våldet i videogram. Andraeftersatta gmpper invandrare, människor i glesbygd, handikappade etc. - harrätt till de insatser som behövs för att utjämna skiUnanden i fömtsättningarnaatt kommunicera. Detär också samhällets uppgtfl att skapa förutsättningar för konstnärlig ochkulturell förnyelse på videoområdet. Video är liksom film och TV ensjälvständig konstnärlig uttrycksform. Produktionsteknik, distribulionsteknik,mottagarsituation och använding påverkar innehåll och utformning. Det börfinnas möjligheter för experiment och utvecklingsarbete med nya former skapadedirekt för videogrammediel. Samhälletsinsatser för äldre tiders kultur skall inte begränsas till alt passivt bevaraden utan också inriktas på att föra kulturtraditionen vidare och levandegöraden. Videogrammenbör också användas för de kulturpoUliskl vikliga uppgifterna att främja utbyteav erfarenheter och idéer över språk- och nationsgränser. Ett mångsidigt urvalav videogram från världens olika länder, framför alll från invandrarnashemländer bör finnas tillgängligt i . Särskill bör möjligheterna tillnordiskt utbyte beaktas. Dekulturpolitiska målen är alltså direkt tillämpliga på videogrammen. Att breddaoch fördjupa deomkralin är en av samhällets viktigast uppgtfter. Videogrammenär vid sidan av andra medier elt effektivt medel all sprida och fördjupakunskaper, underlätta debatt, stimulera tiU ställningstaganden, bidra till attutveckla beredskap för handlingar och ge bättre fömtsältningar att delta idebatt och opinionsbildning. Härigenom kan videogrammen få betydelse förutvecklingen av de demokratiska beslutsprocesserna. I forsätlningendiskuterar vi några viktiga begrepp som har särskild relevans för våraställningstaganden. Dessa nyckelord är yttrandefrihet och dess spegelbildinformationsfrihet, mångfald och vatfrihet, kommersialism, kvaUtet, aktivitetoch gemenskap samt internationella kontakter. Yttrandefrihetenspelar en central roU i all diskussion om kultur- och mediepolUik. På videogramområdelfinns del starka producent- och distri-butionsinlressen. För attyttrandefriheten här skaU vidgas och förslärkas måste det bli möjligt också förandra än mycket starka gmpper att producera och distmbuera videogram. Insatserpå utbildningsområdet (kapUel 8) 1981/82:111 118 inrättandetav lokala medieverksläder (kapitel 11) och uppbyggandet av icke-kommersielladistributionskanaler (kapitel 9) kan bidra härtill. Informationsfrihetär en fömtsättning för yttrandefrihet. Den har i vårt land en stark ställninggenom offentlighetsprincipen och kan vidgas ytterligare genom all ökaallmänhetens möjlighet all la del av innehållet i olika medier. I dettasammanhang blir TV-programmmens tillgänglighet av särskilt intresse. TV-programsom produceras av () och () bör därför i största möjliga utsträckning göras tillgängUga i videogramform. Mångfaldoch valfrihet är konsekvenser av yttrande- och informationsfrihet. En mångfaldsom ger människor möjlighet all välja i ett rikhaltigt kullurbud är någotpositivt. Den kommunikationsleknologiska utvecklingen skapar fömtsätlningarför större mångfald och vidgad valfrihet. Det är dock inte givet att ett ökatantal kanaler i realiteten medför ökad mångfald i utbudet och därmed störte vatfrihetför den enskilde. Ökad konkurrens kan också leda tiU större homogenitet. Det ärdärför nödvändigt med fortsatt diskussion kring valfrihetens villkor ochkonsekvenser. Åtgärder måste vidtas för all motverka konformismen. Kommersialismär ett vagt och mångtydigt ord, som i motsats till övriga här diskuteradebegrepp för många har en starkt negativ laddning. På videogramområdet kommerkommersialismen bl. a. till uttryck i alt främst program som kan antas säljabra bjuds ut på marknaden. I syfte att minska kommersialismens negativaverkningar söker samhället göra kulturupplevelser tillgängliga för allmänhetenlill låga kostnader. Så bör också ske på videogramområdet. Kvalitetär ett begrepp av betydande dignitet i dagens kultur- och mediepolitik. Inågra av de dokument vi refererat knyts kvalitetsbegreppet till krav på attprogram skall stimulera, aktivera och ge behåUning. Del är uppenbart att en slordel av del nuvarande videogramutbudet inte fyller dessa anspråk. Samhället bördock inle tillgripa begränsade åtgärder för alt åstadkomma den önskvärdakvalitetshöjningen annat än i klart avgränsade fall. Samhällets insatser skallfrämst la sikte på all göra program som fyUer de uppställda kvalitetskraventillgängliga för allmänheten. led i kvalitetssträvandena bör också varaatt liUvarata och utveckla vår egen svenska kulturtradition. Enligl vår uppfattning kan videotekniken användas för att vidgamänniskors möjligheter lill egen skapande aktivitet i gemenskap med andra, om enskUdaoch gmpper får tUlfäUe att producera videogram i medieverkstäder (se vidarekapitel 11). Det svenska videogramutbudet domineras av produktioner från ochStorbritannien. Fler filmer än de nämnda bör göras tillgängliga som videogram iSverige. Inle minst kan program från invandrarnas hemländer och produktionersom gjorts här av invandrare bli värdefulla tillskott till den svenska videogrammmarknaden(se kapitel 7). 1981/82:111 119 Kapitletavslutas med en diskussion av videogrammens uppgifter i mediesamhället medutgångspunkt från pressutredningen, slatssekreterar-gmppens NORDSAT-betänkandeoch om världens kommunikationsproblem. LedamotenAnders har reserverat sig mot de avsnitt i detta kapitel som behandlarmålen för videogrampolitiken, några viktiga begrepp och videogrammensuppgifter i mediesamhället. 4 Behovet av reglerande åtgärder diskussion och slutsatser Underutredningsarbetet har framförts förslag om reglerande åtgärder. De refererasoch diskuteras i detta kapitel. har aktualiserat tanken på "införandel av ett system därett antal organisationer och företag ges en kulturpolitisk licens för import,produktion och distribution av videogram". Vår diskussion av förslagetmynnar ut i följande ställningstagande: Enligt vår uppfattning ger vad somanförs i prop. 1974:28 om den statliga kulturpoUliken inte stöd för tanken attanvända de kullurpoliliska målen som motivering för en lagstiftning omimport-, produktions- eller distributionslicenser på videogramområdet. Ensådan åtgärd skulle innebära ett ingrepp i informations- och yttrandefriheterna,som endast får göras om särskUt viktiga skäl så påfordrar. Enligt våruppfattning föreligger inte tillräckligt vägande skäl för så långtgåendeingrepp i dessa vikfiga medborgeriiga friheter. Åtgärder av det slag som härdiskuteras skulle också strida mot näringsfriheten. Vill man ingripa molspridning av våldsprogram i film och videogram finns andra vägar att gå, Dethar i olika sammanhang hävdats att borde vidta åtgärder för att hindraatt videoskivtekniken tas i bmk i . Så har bl.a. skett i skrivelser tillvideogramutredningen från och ett antalungdomsorganisationer. Vår analys av förslagen mynnar ul i ställningstagandetatt vi inte anser övervägande skäl tala för att videoskivtekniken kommer attfå de mycket negativa konsekvenser som förmodas i de skrivelser vi mottagit.Vidare har skivtekniken utvecklingsmöjligheter som gör att den kan bli ett mycketvärdefullt hjälpmedel på informations- och utbUdningsområdena (se bil. 3 ibelänkandet, "Speciella användningsområden för videoskivan").Slutligen skulle förbud mot videoskivtekniken innebära ett ingrepp iinformationsfriheten, och sådana får endasi göras om 1981/82:111 120 detfinns särskilt viktiga skäl därför. Vi har redan tidigare uttalat oss för attinnehav av apparatur som behövs för inspelning, överföring och återgivning avinformation och yttranden bör gmndlagsskyddas. Av dessa skäl anser vi inte attnågot förbud mot videoskivtekniken bör införas. Islutet av och flammade det upp en Uvlig debatt om detså kallade videovåldet. Från många håll hävdades all gällande regler varotillräckliga och att samhäUet behöver vidta åtgärder som hindrar spridningenav filmer och videogram med våldsinslag främst till bara. Detfinns åtminstone tre olika möjligheter alt uppnå det angivna syftet.Filmcensuren kan vidgas lill att gälla både offentligt visad film och film ochvideogram som tiUhandahålls för enskilt bmk. Man kan genom en särskild lagförbjuda spridning av film och videogram med våldsinslag. Slutligen kan film-och videogrambranschen sluta en överenskommelse om frivilliga etiska regler.Alla tre möjligheterna har mer eller mindre ingående berörts i debatten. Lagenskrav på förhandsgranskning av film gäller endast sådan film som är avsedd attvisas offentligt. Frågan om filmcensurens framfid behandlas f. n. avyttrandefrihetsutredningen, och vi tar därför inte ställning till den. Viframhåller dock att för offentlig visning av videogram bör samma regler gällasom för offentlig visning av film. Att så inte är fallet nu torde bero på attden tekniska utvecklingen gått snabbare än lagstiftningen på området. Utvecklingenpå den marknad, där vidogram hyrs ut och säljs för enskiU brak, inger oro.Grova, spekulativa våldsskildringar i videogram och film står i bjärt kontrastmot de etiska och humanistiska värderingar som är grandläggande i vårtsamhälle. Något slag av begränsande åtgärder torde därför vara erforderliga. Enliglvår uppfattning bör de regler som gäller för godkännande av film föroffentlig visning kunna las lill utgångspunkt för lagsttftning om de krav somskall ställas dels för att filmer och videogram över huvud taget skaU fålämnas ut fill allmänheten, dels för att de skall få lämnas ut till barn. Föratt förenkla lagens tillämpning bör endast en åldersgräns anges, nämligen 15år. Viföreslår dock inte införandet av obligatorisk förhandsgranskning av videogramsom tillhandahålls för enskilt bruk, främst därför att detta skulle innebära eninskränkning av yttrandefriheten. Det finns visserligen situationer då det kanbli nödvändigt att begränsa yttrandefriheten, men huvudregeln bör då, somyttrandefrihetsutredningen framhållit, vara "att missbmk skall vidsidan av självsanerande verksamhet - definieras i brottsbeskrivningar ochförst i efterhand beivras i rättsligt reglerad ordning". Engenerell regel om förhandsgranskning av alla filmer och videogram skuUe vidarekräva en kraftig utbyggnad av granskningsmyndigheten. Prop.1981/82:111 121 kanockså ställa frågan vUka konsekvenser bestämmelser om förhandsgranskning avfilmer och videogram skuUe få för televisionen. Kan man med bibehållenkonsekvens motivera att alla filmer och videogram måste granskas innan de fårvisas i hemmen, medan TV-program som ses i hemmen är undantagna sådangranskning? Slufiigen bör påpekas alt vem som helst utan svårigheter frånutlandet skulle kunna köpa ocensurerade videogram och låna ut dem fiU vänneroch bekanta, och därmed skulle en regel om förhandsgranskning också bUineffektiv. Vianser därför att spridning eller visning av film eUer videogram i strid mot deregler vi ovan antytt skall beivras i efterhand. Rättegång skall i sådana fallske på samma sätt som i tryckfrihetsmål. Det fömtsätter att det för varje filmoch videogram finns en ansvarig utgivare. Dethar i debatten föreslagits införande av möjlighet till frivillig förhandsgranskningav biografbyrån eller annan myndighel. Om en administrativ myndighet fårmöjlighet att i förväg ange vilka program som får spridas enligt en lag sominte föratsätter obligatorisk förhandsgranskning, skulle del innebära att mankommer i konflikt med principen om alt domstolarna ensamma tolkar lagen.Däremot kan man tänka sig all frivUliga organ inrättas som bedriver enrådgivande verksamhet. Det bör l.ex. ligga i branschens intresse att skapa ettorgan som kan ge tveksamma utgivare vägledning med utgångspunkt från gällandebestämmelser saml administrativ och rättslig praxis. Härutöver anser vi detönskvärt med en frivUlig granskning av videogram som vänder sig lill barn ochungdom, så att föräldrar, lärare och ungdomsledare på ett lättillgängligt sättkan få kunskap om innehållet i aktuella produktioner. Elt organ med sådanauppgifter kan lämpligen inrättas av organisationer som arbetar med bam ellerrepresenterar yrkesgmpper som arbetar med barn. Dentekniska utvecklingen medför att gränserna mellan olika medier håller på attsuddas ul. Det kan vara ett skäl till att i det pågående reformarbetet på yttrandefrihelsområdeteftersträva en lagstiftning som kan tillämpas på alla medier, vare sigvisningen sker offentligt eller enskUt och oavsett om programkällan flyttasfrån en lokal lill en annan eller om överföring sker genom etern eller överkabel. Det är yllrandefrihetsutred-ningens uppgtft att finna former för ensådan lag. Vi har därför begränsat oss lill att redovisa efter vilka principerden bör utformas. LedamöternaLennart och har avgett ett särskUt yttrande om videoskivteknikenoch videovåldet. 5 Makten över marknaden Ikapitlet redogörs för den strakturella förändring som sker inom massmedieområdetmed anledning av att en ny teknik utvecklas. Från att ha varit rent hantverkhar medierna industrialiserats och blivit allt mer bero- 1981/82:111 122 endeav yttre krafter - publikslorlek, annonsmängd, invesleringsförmåga, konkurrensosv. Därmed har också massmediernas möjligheter all tjäna som inslrament föryttrandefriheten påverkats. Utvecklingen har två sidor. a) Med hjälp av de resursstarka massmedierna med tUlgångtill jättelika publiker (ex. TV och biograffilm) kan flera människor nås medinformation, budskap och kulturapplevelser. b) De stora tekniska resurser och finansiellamöjligheter som krävs för att skapa fungerande massmedier utestängermånga grupper från att komma till tals. Viuppmärksammar denna konflikt och hävdar att mångfalden av massmedier i siginte garanterar en vid yttrandefrihet. Ändra åtgärder krävs för att också enmångfald faktiskt skall beredas utrymme. Videogrammenkan bära program avsedda för undervisning, förströelse, känsloupplevelse eUeropinionsbildning. Beröringspunkterna är därför många med andra medieområden -videogrammen har därmed intresse för bokförlag, bibliotek, teatrar, musikproducenler,TV-företag och tidningar. Detta förhållande kan förorsaka intressekoUisioneroch konkurrens men kan också leda fill samarbete och samordning. Del finns påmarknaden tendenser tiU koncentration inom medieområdet och det finns riskerför all videogramverksamhet hamnar inom förelag som redan sysslar med andramedier. Denna koncentration kan gälla såväl produktion som distribution avprogram. EttspecieUt problem är den transnationaUsering som tar sig ullryck på mediasidan. MacBride-rapportenMany Voices One World konstaterar alt det inom kommunikafionsindustrin finns ellmindre anlal resursslarka förelag, som behärskar såväl produktion somdistribution. De återfinns i de ledande industriländerna men har utsträckt sinverksamhet lUI en Irans-nationeU bas. I har videogrammarknaden från börianblivit extremt beroende av import. Risk finns all denna situation permanentasoch att tillkommande produktion hämmas av den redan etablerade distribulions-slrakluren. Videogramteknikenkan ge upphov till egna programformer, specieUt avsedda för videoområdet. Dessamöjligheter bör tiUvaralas och stimuleras. Ettproblem i sammanhanget är de stora produktionskostnaderna - ofta räcker detinte med att bara kunna sälja program på videogrammarknaden. Det behövskompletterande finansieringskällor. Ett videoprogram kan t. ex. också sändassom TV-program eller gå som biograffilm. Just dessa möjligheter är dockbegränsade, varför fler finansieringskällor måste skapas för att en oberoendesvensk videoproduktion skall kunna etableras på allvar. Vipresenterar några uppslag lill insatser för att förbättra förutsättningarnaför svensk videoproduktion. Det gäller långsiktiga satsningar som när- 1981/82:111 123 maremåste övervägas inom ramen för den samlade svenska mediepolitiken: - UtbUdning av programproducenter - distributionsvägar tilluthyrningsmarknaden för program från fria producenter