prop · G503130 · 1981-12-31 00:00:00 — Hovrätten hänvisar fill den översikt somFN-lagkommittén i sitt betänkande "Svensk FN-lag" lämnat över vissafall då i svensk rätt ersättning av statsmedel har föreskrivits vid ekonomiskskada på grurrd av ingripanden i näringsfrihet m. m. (SOU 1970: 19, s. 79-80). : Olägenheterna av avståendebör ersättas åtminstone i samma restriktiva utsträckning som enligt gällandebestämmelse i 2 kap. 52 8 VL. I en nödsituation som den avsedda börvattenrätlshavaren visserligen vara skyldig alt avstå vad som är oundgängligennödvändigt men enligl gällande rättsprinciper bör ev. olägenheter avavståendet inte drabba honom ensamt ulan solidariskt bäras av dem som blivitlidande av nödsituationen. Om avslåendet görs t. ex. för en ortsvattenförsörjning är det rimligt att den kommun som har att svara för ortensvallenförsörjning även svarar för ersättning till den vars rätt blir lidandegenom avståendet. Jämtbygdens tingsrätt: Alt såsom utredningenföreslår helt ta bort rät ten för vattenrättshavare att få ersättning för det vatten han i vissa nöd situationer måste avstå är enligt tingsrättens mening att gå alltför långt. Det synes inte orimligt att den, s;om i sådana situationer tvingas avstå vatten, under vissa förhållanden skall kunna få ersättning för detta av stående. Tillräckligt bärande skäl har inte anförts för atten regel i enlighet med utredningens förslag genomförs. Or-n en bestämmelse omrätt lill ersättning ej skulle vara möjlig att fä till stånd bör stadgandet dockunder alla förhållanden förtydligas, så alt det slår klart.att elt avstående avvatten utan ersättning endast skall kunna komma i fråga i exceptionellanödsituationer. Vä.xjö tingsrätt: Tingsrätten kan ej förstå att detskulle vara stötande om en vattenrättshavare i visst fall erhåller ersättningför de olägenheter ett avstående av vatten innebär. Det förefaller rimligt atten sådan vatlenrältshavare icke ensam skall bära del ekonomiska ansvaret föratt komma tillrätta med en nödsituation. Detta bör i stället bäras gemensamt avdem som tillgodoses genom att vatten avstås. : Som skäl för att ersättningej skall utgå anför utredningen, att detta närmast skulle te sig stötandeeftersom del här gäller tillgodoseende av allmänt intresse med vad som äroundgängligen nödvändigt. Enligt tingsrättens mening skulle dessa skäl välkunna anföras till stöd för skyldigheten all avstå vatten, men ej som motiv fören regel om att ersättning ej skall utgå. Det finns enligt tingsrättens meningingenting stötande i att det allmänna får betala ersättning för en nyttighetsom det i sin tur kan la betalt för. Att en vatlenrältshavare i en situationsom den antydda ej bör tillåtas förQäna på vattnets ökade värde är en sak. Omhan gör en direkt förlust genom att avstå vatten bör han dock - med deninställning utredningen intagit lill den enskilda vattenrätten - få ersättninghärför. Det synes därför märkligt, atl ulredningen underkänt motsvarandebestämmelse i den nuvarande VL, där del beträffande grundvatten stad- Prop, 1981/82:130 119 gas, att skadeersättning skall utgå om det förvattentäktens ägare skulle vara uppenbarl obilligt alt nödgas avstå vatten ulanersättning. En bestämmelse av detta innehåll bör enligl tingsrättens meninginflyta även i VL-förslaget. Kammarkollegiet: En motsvarighettill 2 kap. 49 8 VL - då avseende såväl yl- som gmndvattentäkl - bör intagas iden nya vattenlagen. Är det obilligt att ersättning inte utges, bör ersättningnaturligtvis utgå (jfr r-egler-na om skadestånd vid nödhandlingar). Ettavslående av vatten kan således, som det gynnar det allmänna, drabbaden enskilde hårt. Man kan länka sig det fallel att en industri tvingasinställa arbetet pä grund av vattenbrist. Jämför f. ö. lagen (1970; 59) omtillfällig vattenreglering , som ju förutsatte att all skada och alllinträng skulle ersättas. : Skäl lorde saknas för enbestämmelse om ersättningsfrihet. Vid jämförelse med ExL finner man, atl densom tvingas avstå egendom för allmänt ändamål är berättigad till ersättning.Del i förslaget avsedda ändamålet kan för övrigt ha lättare att bära enkostnad än vattenrättshavaren, t. ex. i del fall då en litenvaltenkraftanläggning skulle få avstå vatten till en kommun. Bestämmelsen omersältningsfrihel bör därför utgå ur lagen. TCO: Det kan ifrågasättas om icke ilagförslaget borde ingått möjlighet till ersättning för valtenrättsinnehavarennär del blir fråga om stor ekonomisk uppoffring. : Enersättningsbestämmelse motsvarande 2 kap. 49 8 VL - men avseende både yl- ochgrundvatten - bör intagas även i den föreslagna nya lagen. Därvid är först attmärka atl det inte gäller ett vatlenavstående enbart i nödsituationer ellerunder andra exceptionella förhållanden utan - både enligt nuvarande 2 kap. 52 8VL och enligt 2 kap. 108 i nya VL - vid avsevärd minskning i vattentillgångeninom en ort. Vidare lorde elt vatlenavstående utan ersättning kunna medföraexempelvis att en vattenrättshavare får bära hela bördan av en svårvatlenförsörj-ningssitualion. Det skulle därför i många fall framstå somobilligt, om ersättning ej skulle utgå. länsorgan förvattenkraftfrågor: Länsorganet ansluter sig helt till vattenlagsutredningensförslag men vill liksom utredningen poängtera all vattenrättshavarennaturligtvis inte skall förpliktas avstå mera vatten än som prövasoundgängligen erforderligt för ortens vattenförsörjning eller förtillgodoseende av annat allmänt behov. Kritiska lägen kan uppslå såvitt gällerenergibehovet och det kan då vara viktigt att möjligheter skapas tilltillfällig vattenreglering. Samma synpunkter framförs av kommun. i län:Utredningen uttalar att bestämmelsen om avstående av vatten bör kunnatillämpas för atl tillgodose lantbrukets behov av vatten när så erfordras tillförhindrande av missväxt (s. 138). anser att dennaundantagsbestämmelse är välbetänkt. För att bestämmelsen skall kunna tillämpasfordras emellertid förberedelser av olika slag, inle minst med tanke på attdylika situationer som regel uppstår vid den lid, då antalet handläggare ochbeslutsfattare är begränsat. Lagtextens formulering torde fömtsätta attlänsstyrelsen kan grunda sitt beslut på en beredskapslag med vissa angivnavillkor. Vidare fordras för etl snabbt beslut på länsnivå en fortlöpandeöverblick över nederbördssilualionen och liden närmast före.Material härtill kan erhållas från . Ur jordbrukets synvinkellorde emellertid brist på teknisk utrustning för bevattning kunna bli enbegränsande faktor, om torkan har stor geografisk utbredning. i framför molsvarande synpunkter. Prop.1981/82:130 120 Lantbruksstyrelsen: Bestämmelsenskall kunna användas för tillfällig inskränkning i bevattningsutlag. Delbördock understrykas att lanlbrukels behov av vatten i en nödsituation även börkunna innebära en inskränkning i annat utnytQande av vattnet.Livsmedelsproduktionen bör i nödsituation ha hög prioritet. : Bestämmelsenpremierar ortens vattenförsörjning och andra allmänna behov. Eftersomparagrafen, till skillnad mot vad som gäller , också ska vara tillämplig påytvatten ligger också häri en latent konfliklrisk för fisket. 4 Förutsättningar för vattenföretag i allmänhet Utredningens sirävan att utformamer allmänt hållna tillåtlighet sregler för att möjliggöra en friare bedömningav ett vattenföretag har fåll elt övervägande positivt mottagande. : VL innehållersärskilda lillståndsregler för olika slag av företag, vilket bl. a. beror påatt fcr vissa företag krävs större lönsamhet -i förhållande till skadan - änföi- andra. Den av utredningen föreslagna friare bedömningen står i bättreöverensstämmelse med annan nyare miljö-och fastighetsrättslig lagstiftning. Hovrätten för Nedre Norrland:Hovrätten finner i likhet med utredningen att del är befogal att ändra VL:stillåtlighelsregler i syfte att lämna utrymme för en friare bedömning. Denvattenrättsliga tillståndsprövningen bör i fortsättningen alltid göras medbeaktande av samhällsplaneringen. En sådan friare tillåtlighelsbedömningbehöver dock inte nödvändigtvis kombineras med de ändringar avprövningssyslemel som utredningen föreslagit. : Det kan i vissutsträckning vara riktigt som utredningen anfört, att hittillspräglats av en stelhet i uppbyggnaden vilken varit ägnad att hindra en önskvärdhelhetsbedömning. Men inget har ju hindrat lagstiftaren atl överarbeta VL säalt den bättre kommer alt överensstämma med samhällsutvecklingen. Om dessaregler hindrat rimligt hänsynstagande lill verkningarna av etl företagfrån samhällsekonomisk synpunkt och inneburit svårigheter att översiktligtbedöma de totala verkningarna av förelaget till hinder för samhällsplaneringeni stort, bör givetvis lagen ändras. Utredningen har i linje med detta funnitatt behov att ändra de nuvarande bristfälliga tillåtlighelsreglerna föreligger. Enligt tingsrättens mening följeremellertid icke härav att etl system med tillståndsprövning i administrativordning skapar bättre förutsättningar för en önskvärd friare bedömning avtillällighetsfrågorna. Om de materiella reglerna i lagstiftningen ändras motfriare bedömning, kan även en domstol tillämpa dessa regler och nå lika godaresultat som administrativ myndighet. Det är inte övergången tilladministrativ bedömning, som skapar möjlighet fill friare och mera allsidigprövning, utan denna möjlighet öppnas självfallet genom ändringar i de reglersom skall tillämpas. Ej heller skapas genom en ny prövningsordning möjlighetertill införande av elt mera enhetligt system av grundregler, tillämpliga på allaslags vattenföretag. Ett sådant enhetligt system kan införas även meddomstolsprövning och bör i så fall välkomnas. Kammarkollegiet: En vägledandeprincip vid utformningen av den nya lagstiftningen har varit att anpassa utbyggnadsverksamhelen av Prop.1981/82:130 121 vattenförelagenlill samhällsplaneringen i stort och skapa möjligheter för de fillslåndsgivandemyndigheterna till den nödvändiga bedömningen från allmän planeringssynpunkt.Vattendomstolarna har saknat möjlighet till en så långtgåendeprövning. Denna brist i prövningssystemet har tett sig alltmerbesvärande. De genomförda ändringarna i 4 kap. VL, varigenom regeringenförbehålls prövningsrätten av större utbyggnader, har emellertid i dettahänseende inneburit en viktig delreform. Alt t. ex. valtenkraftulbyggnaderna nu inordnas iell större samhällsekonomiskt sammanhang får också till följd att övrigaallmänna eller enskilda anspråk på vattenområdets användning - såsomnaturskydd, fiske, kulturminnesvård, turism eller av vad slag de vara må - ibedömning jämställs med utbyggnadsintresset. De föreslagna tillåtlighetsreglerna har givits enallmän och abstrakt utformning för all i varje tidsskede kunna anpassarättstillämpningen lill samhällsutvecklingen saml medge en friaretillåtlighetsbedömning med hänsynstagande fill bl. a. framtida vid bedömningenännu ej realiserbara intressen. Kammarkollegiet delar i stort tankegångarnabakom den nya lagstiftningen, men kollegiet vill ändå för sin del ifrågasättaom inte tillåtlighelsreglerna bort innehålla åtminstone några konkretahållpunkter till ledning för rättstillämpningen. Såsom reglerna nu föreslås bliutformade torde de knappast kunna uttolkas ulan föregående studium avförarbetena. Detta är en svaghet. Utredningen hänvisar för övrigt själv tillnuvarande praxis enligt VL vid bedömningen huruvida "olägenhet av slörrebetydelse" föreligger. har visserligen inle varitutformade med tanke på en bedömning enligt allmänna planeringssynpunkter, mengenom delreformen av prövningssyslemet har regeringen dock givitsmöjlighet till denna mer vidgade och allsidiga bedömning (4: 18 VL). Enligtkollegiets erfarenhet har emellertid vattendomstolarna i yttranden tillregeringen i de större vattenmål där detta varit aktuellt varitovilliga till sådana alternativa eller översiktliga bedömningar vartill lagändringengett möjlighet. Lantbruksstyrelsen: Vid prövning av om ettvatlenförelag skall tillåtas och är lämpligt bör enligt lantbruksstyrelsen ochsom anförs av utredningen göras en helhetsbedömning av företagets verkningar.Den nuvarande lagen ger i allmänhet inte prövningsmyndighelen denna möjlighet.Reglerna för tillåtande av vattenföretag är stela och vid prövningen kan intetas tillbörlig hänsyn till alla de intressen som bör göra sig gällande.Samhällsekonomin och samhällsplaneringen i stort är inte tillräckligtbeaktade. Lagstiftningen är inte heller enhetlig för olika slag avvattenföretag, vilket innebär alt vissa företagstyper har fått företrädegentemot andra. Exempelvis har i nuvarande lag kraftinlresset etl företrädesom kan ifrågasättas. Det behövs följaktligen en diskussion om hur olikaintressen skall vägas. i : Iutredningsförslaget definieras starka samband mellan vattenförelagen och denövriga samhällsplaneringen. Samhället ges stora möjligheter att påverkalokalisering och utformning av vattenföretag, dit även markavvattning räknas.Ett sådant ökat samhällsinflytande är säkert en nödvändig förutsättning förgenomförandet av en långsiktigt ändamålsenlig hushållning med våravattenresurser. ställes myckel höga krav på den samhällsplanering(generalplan, stadsplan, byggnadsplan) som skall få styra etablering avvattenförelagen och på dem som skall väga in l.ex. 1981/82:130 122 aspekternär aktuella etableringsärenden prövas "från allmänna planeringssynpunkter".Vattenförelagens ekonomiska avskrivning och lekniska varaktighet överstiger iallmänhet \'ida den politiskt förankrade planeringshorisonten. län: Nämnden haringet att erinra mot grundprincipen att olika intressen sikall vägas mot varandra. Nämnden har dock vissa betänkligheter rörande den praktiska tillämp ningen, exempelvis vid en förrättning för en årensning inom etl jordbruks område. Som bekant sker i vattendragen igenväxning och igenslamning och avbördningsförmågan avtar. Om underhållsskyldigheten inte är regle rad eller kan ordnas genom frivillig överenskommelse, måste en förrätt ning genomföras. Denna blir aktuell, när jordbmksmarken översvämmas alltför ofta. Enligl definitionen på "våtmark" räknas dit all mark,som - även tillfälligt - är täckt av vatten. Även åker och annan jordbruksmark är således "våtmark", när den översvämmas, t. ex. i samband med enhastig och kraftig snösmältning. I den ovan antydda situationen föreligger således risk för kollision mellan jordbmksintresset och naturvärdsintresset. anser alt mark, som är eller inomöverskådlig tid varit jordbmksmark, bör inta en särställning. I det falletsammanfaller jordbmkels intresse av att återföra marken i produktivt skick meddet allmänna intresset av att återställa cich bibehålla det öppnaodHngslandska-pet. Denna gemensamma målsättning bör beaktas, när administrativaanvisningar utfärdas för den nya lagens tillämpning. i : Nämnden harfunnit del angeläget understryka alt jordbruksnäringen bör väga tungt vidbedömningen av allmänna intressen. Nämnden förittsätter därför attjordbruksintressena ges företräde gentemot allmänna intressen, l.ex.naturvårdens bevarandeintressen då fråga är om mark som varit i bruk lång tidoch som utgör beslående åker i den fysiska riksplaneringen. : Förslaget ger uttryck för enförnyad syn på vattenlagstiftningen, som skall passas ihop med annanmarkpolitisk lagstiftning. Vattenförelagens tillåtlighet ska dels överensstämmamed samhällets aktuella planering på olika områden och dels kunna bedömas frånfriare samhällsekonomiska synpunkter. Förslagets huvudinriktning på dessapunkter tillstyrkes. Vid tillämpningen av den friaretillåtlighetsbedömningen måste man enligl styrelsens mening ta fasta pä attutredningens direkt uttalade avsikt inte är att föreslå mera genomgripandeavsteg från de grundsatser om skydd för allmänna intressen som finns ivattenlagens nuvarande tillåtlighetsregler. Särskilt vill styrelsen instämma iatt det även måste finnas garantier mot alt otillbörligt intränginle sker i fiskerinäringen samt att avsevärd vikt vidare kan tillmätasönskemålen om god tillgång till ostörd natur för friluftsvistelse liksomallmänhetens anspråk på platser för ex.vis fritidsfiske vid havet, sjöar ochvattendrag. : Nuvarande VL präglas av enstelhet i uppbyggnaden som kan hindra en helhetsbedömning frän allmänsynpunkt. Utredningen har i förslagel till ny lag velat förändra detta så attett mer förutsättningslöst ställningstagande till bl. a. lokaliseringen skallmöjliggöras. De allmänna planeringssynpunkterna betonas. ärpositivt lill detta. De föreslagna förändringarna skapar förutsättningar förett bättre UtnytQande av vattnet för samhället i dess helhet, vilket bör varalill fördel även för miljön och naturvården samt för friluftslivet. Vid ensådan samlad bedömning kan t. ex. flera krav, som var för sig inte tillmätsstor betydelse, komma atl sammanlaget väga tungt. Prop, 1981/82:130 123 Den samlade bedömningen får dock inte endastinskränka sig till det enskilda förelag, som är aktuellt vidprövningstillfället. Av största vikt är atl varje företag sätts in i ett slörresammanhang, som det kan ha påverkan på. Exempelvis får inle utbyggnaden i enälv starta genom att skadeverkningarna av endast ett delföretag bedöms,eftersom det är uppenbart alt en sådan utbyggnad kan påverka de fortsattabedömningarna och därmed försvåra möjligheterna alt skydda övriga delar avälven. Den skyddsmöjlighet som krävs härvidlag kan sägas vara tillgodosedd ioch med att etl vallenförelag enligt 3 kap. I 8 ej får komma till stånd om detstrider mot allmänna planeringssynpunkter. Verket anser dock alt det ispecialmoliveringen fill paragrafen klarare bör anges atl man vill ha tillstånd en dylik helhelsmässig bedömning vid tillåtlighetsprövningen. Uttrycket"allmänna planeringssynpunkter" får således inte bara avse planeringi riksperspektivet, även om denna planering givetvis är av störst intresse. Föratl en helhetsbedömning skall kunna göras måste någon form av "plan"för användningen av det aktuella vattnei föreligga. Hela förslagel till ny vattenlagbygger också i större utsträckning än gällande lagstiftning pä en långsiktigplanering av vattnet. Om en tillräcklig sådan planering inte hunnit komma tillstånd eller färdigställas, när ett enskilt företag aktualiseras, börprövningsmyndigheten kunna uppskjuta ett ställningstagande i avvaktan på atlplaneringen genomförs. Det bör framgå av lillåtlighetspa-ragraferna i 3 kap.att så kan ske. : I betäkandet föreslås att vidtillåtlighetsprövningen av alla de vattenföretag som behandlas i nyavattenlagen måste allmänna planeringspunkter, exempelvis av uppdragnariktlinjer för den fysiska planeringen, beaktas. Vattenföretag får heller inteutföras i strid mot fastställd generalplan, stadsplan eller byggnadsplan ellerom olägenhet av större betydelse uppkommer för andra allmänna intressen än denu nämnda. Från de synpunkter planverket företräder finns inget att erinra motdetta förslag. i : I förslaget betonasdet nödvändiga sambandet mellan vattenföretag och samhällsplanering. Samhälletges betydande möjligheter att påverka lokalisering och utformning avvattenföretag. delar den målsättning som utredningen låtit kommatill uttryck i förslaget. Nuvarande VL gynnar vissa exploateringsintressensom t. ex. kraftverksföretagen. De föreslagna bestämmelserna om vatlenförelagstillåtlighet och allmänna lämplighetsvillkor ger ett mera tidsenligt utrymmeåt allmännyttan vid prövningen av vattenföretag. Del ökade samhällsinfly-tandetöver olika vattenföretags lokalisering och utformning är en nödvändigförutsättning för den långsiktiga hushållningen med landets vattenresurser somfrän allmän synpunkt ter sig alltmer angelägen. i : Ulredningen klargörsin strävan bort från en påtalad stelhet i uppbyggnaden av nuvarandetillåtlighetsregler, vilket bl. a. försvårat en eftersträvad helhetsbedömning,mot en friare bedömning av tillåtlighetsfrågorna sä att samtliga på fråganinverkande omständigheter i det enskilda fallet bättre kan beaktas, något sombl. a. skulle kunna medföra utrymme för en friare bedömning till gagn församhällsplaneringen, l.ex. när det gäller valet av plats för ettvattenföretag. instämmer i detta resonemang och finner attutredningens förslag om ändrade tillåtlighetsregler till nytta för enförbättrad helhetsbedömning av vattenföretag bör genomföras. Östersundskommun: Genom vissa sakliga ändringar skapar utredningen Prop,1981/82:130 124 effektivare rättsliga styrmedel. Man får pä det sättet bl.a. en lag som gör det möjligt att genomföra alla typer av vattenförelag, om deframstår som nyttiga ur allmän synpunkt. Å andra sidan blir del lättare änhittills att hindra ett vattenföretag genom de sammanlagda olägenheter som varför sig inle skulle vara så ingripande. Ur synvinkel är det naturligtvisen förbättring att man utvidgar hänsynstagandet till även andra allmännaintressen än rena planerings- och planintressen. Även om del med etl striktjuridiskt synsätt är vanskligt att ha en "elastisk" lagtext måste detinom detta område vara en fördel att på så sätt i rimlig grad kunna anpassarättstillämpningen efter den allmänna samhällsutvecklingen. Genom en friaretillåtlighelsbedömning kan, enligt utredningen, avsevärd vikt tillmätasönskemålen om god lillgång fill ostörd natur för friluftsvistelse vilketinnebär all prövningsmyndigheterna kan beakla allmänhetens anspråk på platserför bad, fritidsfiske och friluftsliv i andra former vid havet, sjöar ochvattendrag. När utredningen på denna punktpekar på allmänna intressen av mera känslomässig karaktär med anknytning filll.ex. estetik och livskvaliteter och anför atl detta är realiteter för storabefolkningsgrupper och självfallet måste beaktas, frågar man sig dock om inte utredarnaär för optimistiska om prövningsmyndigheternas förmåga till en ändamålsenligavvägning. i län:Enligt bärande idé i det nya lagförslaget skall fortsättningsvis förekomma enfriare och mera allsidig bedömning av vatlenföretagen. Itillållighetsbedömningen skall därför också invägas de nackdelar som ärförenade med förelagen i socialt avseende, framför allt för folket iutbyggnadsområdena. Den sociala värderingen tillsammansmed lämplighetsprövningen av företagels lokalisering, samhällsekonomi ochlokal förelagsnytla bildar i del nya systemet ett gemensamt underlag förtotalvärderingen. Systemet innebär förbättringar mot vad som jäller. Det kan antas komma all medföra ettökat beaktande av sociala värden, rekreationsvärden, fritidsfiske m. m. Delösningar som erbjuds synes i princip vara välmotiverade och lämpliga. i län:Såvitt kunnat finna, har utredningen på elt invändningsfritt sättlyckats identifiera och i lagtext forma de s. k. allmänna intressen sombegreppet samhällsplanering inrymmer. länsorgan förva/tenkraftfrågor: Länsorganet delar vattenlagsutredningens uppfattning attnuvarande tillåtlighelsregler i vattenlagen är alltför strikta. De står förövrigt inte i överensstämmelse med molsvarande moderna lagregler i FBL, AL ochML där man infört mer allmänt hållna tillåtlighets- och lämplighetsregler. Enomarbetning av tillåtlighelsreglerna bör därför ske i syfte alt åstadkomma enfriare bedömning, så att tillståndsmyndighelen ges möjlighet att i det enskildafallet väga in samtliga omständigheler av vikt. Vattenlagsulredningen menarvisserligen alt de nuvarande tillåtlighetsreglerna i vattenlagen är såutformade att de beaktar såväl riksintressena som regionala och lokala allmännaintressen. Men de nuvarande reglerna beaktar icke i tillräcklig mån exempelvisönskemålen om god tillgång till ostörd natur för friluftsvistelse. Vid enfriare bedömning kan beaktas sådana värden som icke har klar ekonomiskinriktning. Länsorganet kan i viss mån godtaga vattenlagsulredningensargumentation i dessa hänseenden men vill å andra sidan peka på faran i attlåta allmänna intressen av mer känslomässig karaktär få väga alltför tungtgentemot de ekonomiska realiteter, som dock vanligtvis måste få väga tyngst. Prop, 1981/82:130 125 Vilhelminakommun framför liknande synpunkter. Länsstyrelseni : Utredningens förslag innebär att etl vallenföretagsverkningar vid tillståndsprövningar kan beaktas ur alla aspekter.