prop · G503170 · 1981-12-31 00:00:00 — Min bedömning är attutvidgningen knappast kommer att skapa några egentliga problem för deföreningar som f. n. är beroende av inkomster från lotterier för sinverksamhet. Här bör man också hålla i åtanke att det slutligen ankommer på denenskilde lottköparen att avgöra om han genom sitt lottköp vill stödja en vissförenings verksamhet, 2.7.2.3 Behovsprövningen m. m. DetraditioneUa lotterier som poUsmyndighetema och länsstyrelserna kan lämnatillstånd tiU är beloppsmässigt sett begränsade till 30000 (3 § b) respektive400000 kr. (3 § c) . Omsättningen i de lotterier som regeringen lämnartillstånd fill, exempelvis rikslotterier, bestäms från faU fiU faU. Delokala och regionala lotterierna syftar tiU att tillgodose vissa bestämdaändamål. Häri anses underförstått ligga ett krav på att anordnarna avlotterierna skall ha ett behov av lotteriinkomsterna. Detta finns dock inteuttalat vare sig i LF eller dess förarbeten. Ofta meddelas tiUstånd att 1981/82:170 48 anordnadessa lotterier inom de fastställda beloppsgränserna utan att någonbehovsprövning sker. Vid länsstyrelsernas tillståndsprövning beaktas iblandlotterinämndens anvisningar för bingospel Gfr avsnitt 2.7.6). Enligt dessaanvisningar bör tUlses att omslutningen inte överstiger vad sökandensverksamhet skäligen kan motivera. I anvisningarna betonas att myndighetema börbeakta inkomster från andra lotteriformer och alternativafinansieringsmöjligheter. Av anvisningarna följer också att tillstånd inteskall meddelas i en större omfattning än vad utrymmet på marknaden medger. Ettav de problem som är förknippade med de tradifioneUa lotterierna på lokal ochregional nivå anser utredningen vara att omslutningen bestäms inom föreskrivnaramar utan hänsyn till lotterianordnarnas behov. mening bör en förenings behov av lotternnkomster prövas innanlotteritiUstånd meddelas. Vid denna prövning bör beaktas föreningens övrigamöjligheter fill inkomster samt de kostnader som är förknippade med denverksamhet som föreningen bedriver. Vidare bör föreningens storlek ochverksamhetens omfattning inverka på bedömningen. Som exempel på inkomster sombör påverka behovet av lotterimedel nämner utredningen biljetfintäkter,hyresintäkter, ersättningar för reklam samt bidrag från enskilda och detallmänna. Målet bör enligt utredningen vara att åstadkomma en så rättvisfördelning som möjligt av lotteritillstånden. Vidbehovsprövningen bör enligt utredningens mening inte beaktas en föreningslotteriinkomster från den fria sektorn (se avsnitt 2.7,2,6). Vidareanför utredningen att lotterianordnarna inte sällan överskattar den egnaförmågan att med gott resultat genomföra lotterier. Utredningens bedömning ärockså att utrymmet på marknaden sannolikt inte räcker tUl för att alla skaU fåsina anspråk tillgodosedda fullt ut. Hänsyn bör därför tas tiUmarknadsutrymmet, vUket innebär att det troligtvis blir nödvändigt mednedskärningar av de belopp som föreningarna har ansökt om. Fömtsättningarnaför att kunna bedöma marknadsutrymmet är enligt utredningen olika för olikaslag av lotterier. För lotterier som säljs från fasta försäljningsplatser, exempelvisvamhus, är det relafivt enkelt att bilda sig en uppfattning om marknadsutrymmetmed ledning av tidigare försäljning, lotteriemas lönsamhet och konkurrensen påmarknaden. På denna del av lotterimarknaden bör man enligt utredningen utanstörre svårigheter kunna göra en bedömning av marknadsutrymmet. Utredningenkonstaterar att det tillgängliga marknadsutrymmet redan nu beaktas påbingoområdet samt i viss mån också vad gäller rikslotterierna. Närdet sedan gäller lotterier som säljs av föreningsmedlemmarna själva vidpersonliga kontakter med lottköparna är det enligt utredningen betydligtsvårare att bedöma marknadsutrymmet. I det här avseendet bör stor 1981/82:170 49 hänsyntas tUl hur föreningen har lyckats med sin lottförsäljning.Nytillkommande föreningars ansökningar torde enligt utredningen i aUmänhet fåbehandlas restriktivt eftersom dessa föreningar inte tidigare dokumenterat sinförmåga att sälja lotter på denna del av marknaden. Bedömningenav föreningarnas behov samt av marknadsutrymmet bör enligt utredningens meninglämpligen ske på årsbasis. Därigenom kan myndigheterna få en totalbild avmarknaden och lättare göra en rättvis bedömning. Motbakgmnd av det föreslagna anser utredningen att det saknas anledning att hakvar några bestämda gränser för lotteriernas omslutning. Deflesta remissinstanserna ansluter sig till förslaget att en prövning bör ske aven förenings behov av lotterinkomster samt att en fördelning bör eftersträvasav marknadsutrymmet. Från några håll anförs dock att förslaget kan leda tUlgodtyckliga beslut samt att föreningarna själva bör få bedöma sitt behov avlotteriinkomster och det tillgängliga marknadsutrymmet. Föregen del vill jag anföra följande. Utredningensförslag bygger bl, a. på tesen att det finns en viss begränsad marknad förlotterier. Också enligt min uppfattning bör man kunna utgå från att utrymmetför lotterier i viss mening är begränsat. Sannolikt bör man dock kunna räknamed att det för olika lotterier finns olika marknader, vars storlek tordevariera från tid till annan. En ökning av ett lotteri på en marknad behöverlångtifrån medföra en minskning av lotterierna på andra marknader. Givetviskan endast ungefärliga uppskattningar göras ay det utrymme som finns för lotterierpå de olika marknaderna. Som tidigare (avsnitt2,7.2,2) har nämnts är ett mycket stort antal ideella föreningar med varierandeideella ändamål mer eller mindre starkt beroende av inkomster från lotterier.Det är av stor betydelse att dessa föreningar även i fortsättningen beredsmöjlighet att vara verksamma på lotterimarknaden. Bl.a. mot den nu redovisade bakgmnden är det också enligt min mening nödvändigtatt regleringen av lotterier utformas så att den möjliggör en viss fördelningav det begränsade utrymmet för lotterier bland de ideella föreningarna. Jagansluter mig tUl utredningens uppfattning att en sådan fördelning avmarknadsutrymmet så långt det är möjligt i princip bör grundas på det behov avlotteriinkomster som en förening kan anses ha för sin verksamhet. Som berördes kandet från fillståndsmyndigheternas sida endast bli fråga om ungefärligauppskattningar av det utrymme för lotterier som kan antas finnas på marknaden.Av viss betydelse kan därvid vara den tidigare försäljningen av lotterier.Detsamma bör gälla i fråga det behov av lotteriinkomster som en förening kananses ha för sin verksamhet. Vid denna 4 1981/82. Prop.1981/82:170 50 bedömningbör i princip vägas in alla inkomster som en förening har, dvs. ävenförsäljningen från andra lotterier, I sakens natur ligger att bedömningar avdet här slaget som regel måste bli tämligen schablonartade. Ävenjag anser att det mot denna bakgmnd saknas anledning att ha kvar några bestämdagränser för de traditionella lotteriernas omslutning, 2,7.2.4Försäljningsområdet Nuvarande förhållanden TiUståndatt anordna lokala och regionala lotterier kan meddelas med stöd av 3 § b och 3§ c LF. Dessa lotterier får enligt LF bedrivas inom ett polisdistriktrespektive inom ett län. Det förekommer att polismyndigheterna meddelartillstånd med kommunen som försäljningsområde. Regeringen kan meddelatillstånd att anordna traditioneUa lotterier, vilka kan bedrivas inom flera läneller hela landet. mening bör huvudregeln vara att lotterierna skall få säljas endastinom det område där den ideella föreningen eller organisafionen huvudsakligenbedriver sin verksamhet. Innebördenav förslaget är enligt utredningen att lokala föreningar skall få anordnalotterier endast inom det lokala område, vanligtvis kommunen, där föreningarnabedriver sin verksamhet och har sina medlemmar. skalldock kunna medge undantag härifrån, exempelvis om en förening bedriververksamhet tUl ungefär lika stor del i två kommuner eller om en föreningbedriver verksamhet i en kommun vars mest besökta köpcentmm ligger i en annankommun. Föreningarpå regional nivå skall enligt förslaget få sälja sina lotterier inom länet.Riksorganisafioner skall få sälja sina lotterier inom hela landet. Utredningenanför vidare att lotterianordnarna på läns- och riksnivå bör vinnlägga sig omatt lotterierna får en så stor spridning som möjligt inom det område därlotterierna får säljas. Om sådana lotterier säljs endast på ett fåtal orterskulle detta få icke önskvärda konsekvenser för de lokala lotterianordnarna.Dessa skulle riskera att möta en stark konkurrens från de störte lotteriernaoch kanske få svårt att sälja sina lotterier. Utredningen menar att tUlståndsmyndigheternabör fillse att lotterierna får en lämplig spridning. Remissinstansernahar i allmänhet inte något att erinra mot förslaget. Också enligt min meningbör lotterierna i princip få bedrivas endast inom det område där en förening huvudsakligenär verksam. Detta område bör fastställas när tillstånd meddelas. Jag anslutermig tiU uppfattningen att lotterierna bör fä en så stor spridning som möjligtinom detta område. 1981/82:170 51 2.7.2.5 Insatser, vinster, vinstandel och avkastningNuvarande förhållanden Bortsett från sådana anmälningslotterier som avses i 2 §LF finns i LF inga bestämmelser om de enskilda insatsernas storlek itraditionella lotterier. I mindre lotterier uppgår varje insats som regel kr. Insatserna i de större lotterierna varierar men brukar som regel inteöverstiga , I sådana lotterier som anordnas med stöd av 3 § LF fårvinsterna inte utgöras av pengar eller värdepapper. Vid tillkomsten av LFanfördes bl. a, (SOU 1938:17, s. 51) aU det skulle vara särskilt frestande attdelta i sådana lotterier där vinsterna utgjordes av pengar eller värdepappersamt att lotterier, där sådana vinster förekom, som regel inte borde fåanordnas utan tillstånd av regeringen. Vinsterna i 3 §-lotterierna utgörs i allmänhetav varor eller presentkort som avser varor, I rikslotterier har ibland vissavinster utgjorts av premieobligationer eller börsnoterade aktier. Några bestämmelser avseende vinstandelen i lotterierna,dvs, förhåUandel mellan insatsernas och vinsternas värde, finns inte i LF, Iallmänhet återgår dock minst hälften av insatsernas värde till lottköparna iform av vinster. Denna gmndprincip har slagits fast i tillstånden som avserrikslotterier. Om vinsterna fillställs vinnarna gratis (portokostnader etc.betalas av anordnaren) får av omslutningen utgöras av vinster. I LF finns inga bestämelser om avkastningens storlek, dvs,hur stor del av omslutningen som skall tillfalla det ändamål för vilketlotteriet anordnas. Som senare (avsnitt 2.7,11) kommer att beröras har docklotterinämnden utfärdat anvisningar som gäller bl. a, nettobehåUningen isådana lotterier som säljs från fasta försäljningsställen och där anordnarnabiträds av serviceföretag. Utredningen anför att det inte har kommit till desskännedom att insatsernas storiek i traditionella lotterier skulle vålla nägraproblem. En begränsning av insatsernas storlek skulle inte heller få någonstörre effekt, eftersom inget hindrar att en och samme lottköpare köper en stormängd lotter. Dessutom bör enligt utredningens mening minst hälften av insatsernasvärde återgå som vinster. Utredningen har därför inte funnit anledning attföreslå några insatsbegränsningar men menar att sådana begränsningar kan blinödvändiga om insatserna skulle komma att höjas till en oacceptabel nivå. Vinsterna i de traditionella lotterierna bör enligtutredningens mening inte få utgöras av pengar, I rikslotterier börpremieobligationer godkännas även i framfiden. Utredningen konstaterar att presentkort har blivit alltvanligare som ersättning för vamvinster. Presentkorten ger en större valfrihetför vin-nama som anordnarna slipper fundera på lämpliga varor. 1981/82:170 52 ningenanser att presentkorten även bör få användas som vinster. Detförhållandet att presentkorten ibland växlas till pengar bör enligtutredningens mening kunna rättas till om presentkorten görs giltiga i flerabutiker. Vidarekonstaterar utredningen att det förekommer att nya lotter i lotterier erbjudssom vinster. Om utbyte tillåts i stor omfattning skulle resultatet bli attvinstandelen sänks alltför kraftigt. Utredningen anser att endast en begränsadandel av lågvinsterna i ett lotteri bör få bytas ut mot nya lotter. Enallmän princip bör enligt utredningens mening vara att vinstandelen skall uppgåtill av lotteriernas omslutning. Principenatt lotterierna skall ge skälig avkastning bör enligt utredningen lagfästas.Frågan vad som är att anse som skälig avkastning bör avgöras från fall tillfall med beaktande bl.a. av faktorer som konkurrenssituationen,försäljningsmetoderna och rabattmöjligheterna på vinsterna. Utredningen anföratt tillståndsmyndigheterna bör verka för att kostnaderna för reklam,administration, försäljning m.m, hålls nere. bör utarbetabedömningsnormer på områden där det är lämpligt. Ilikhet med remissinstanserna kan jag i stort sett ansluta mig till utredningensförslag. Vinsternai de lokala och regionala lotterierna bör enligt min mening även ifortsättningen i princip inte få utgöras av pengar eller värdepapper, I sådanalotterier som får anordnas inom hela landet bör dock vinsterna, liksom f.n., iden omfattning som bedöms lämplig få utgöras även av värdepapper, närmastpremieobligationer eller börsnoterade aktier. Utredningenhar föreslagit att minst hälften av lotteriernas omslutning bör återgå tilllottköparna i form av vinster. Även jag anser att lotterianordnarna sä långtdet är möjligt bör beakta denna grundprincip vid uppläggningen av lotterierna.När tillstånd meddelas bör villkor av det här slaget, liksom f. n., kunnaställas upp. Enligtmin mening bör det självfallet vara så att alla lotterier som anordnas tillförmån för allmännyttigt ändamål bör lämna skälig avkastning. Frågan vad somär att anse som skälig avkastning kan givetvis inte besvaras generellt utan ärberoende av en mängd olika faktorer. Det bör ankomma på tillståndsmyndighetenatt i samband med tillståndsprövningen förvissa sig om att lotteriet kanförväntas att lämna sådan avkastning, bl, a, genom att i förekommande fallgranska avtal som har ingåtts med serviceföretag (jfr avsnht 2,7,11), 2,7.2.6Den fria sektorn Nuvarande förhållanden Somtidigare (avsnitt 2.7,2,1) har nämnts finns det två slag av lotterier som fåranordnas efter endast anmälan hos polismyndigheten, nämligen Prop.1981/82:170 53 2§-lotterier och 3 § a-lotterier. Dessa anmälningslotterier anordnas i sambandmed tiUstäUningar av olika slag. uppfattning har möjligheten att anordna lotterier efter endastanmälan missbmkats och banat väg för uppenbart olämpliga lotterier. a. att polismyndigheterna inte har fillräck-liga resurser förhandläggningen av anmälningslotterierna samt att någon kontroll i praktikensällan förekommer. De olika typerna av anmälningslotterier har enligtpolismyndigheterna orsakat begreppsförvirring och sammanblandats medfillståndslotterier. Utredningenföreslår mot denna bakgmnd att systemet med anmälningslotterier slopas. EtttiUståndsförfarande för samtliga lotterier skulle dock enligt utredningen ledatiU en mycket stor arbetsbelastning för myndigheterna och dessutom upplevassom onödigt krångligt av de föreningar som anordnar mindre lotterier.Anmälningslotterierna, närmast sådana lotterier som avses i 3 § a LF, bör istäUet enligt utredningens mening få anordnas inom ramen för en s. k. frisektor. Förslagetavseende anmälningslotteriema enligt 2 § LF kommer senare (avsnitt 2.7,3) attredovisas. Inomden fria sektorn skall öppna ideella föreningar, som huvudsakligen inom enkommun bedriver enbart ideell verksamhet, få anordna lotterier utan anmälaneller tillstånd. Den fria sektorn skall avse lotterier i egentlig mening med iförväg fastställda vinstplaner och med andra vinster än pengar. Vinsternassammanlagda värde skall motsvara hälften av de beräknade insatsernas värde. Föratt lottköparna skall kunna lita på att lotterierna anordnas på ett hederligtsätt och pä att behållningen tillfaller det angivna ändamålet bör enligtutredningen gälla att lotterna skall få säljas endast inom den kommun därföreningen har föriagt sin verksamhet och där allmänheten kan tänkas känna tillföreningens existens. Vidare föreslår utredningen att lotterna inte skaU fåsäljas från fasta försäljningsställen, dvs, inte från lottstånd ochlottautomater i varuhus eller lottkiosker och liknande som har permanentkaraktär. Som skäl för detta anför utredningen att det vid försäljning frånfasta försäljningsställen regelmässigt utgår försäljningsarvoden. Dessutomskall lotterna få säljas enbart genom föreningens egna medlemmar. Enfömtsättning för att en fri sektor skall kunna tillåtas är enligt utredningenatt endast vissa godkända lottyper får användas. Dragningen av vinster skallvidare ha skett redan i anslutning till tillverkningen av lotterna (se vidareavsnitt 2.7,10). Föratt åstadkomma en begränsning av den fria sektorn föreslår utredningen attvarje förening skall få sälja lotter för högst 20000 kr.Utredningens bedömning är att en sådan försäljning torde kunna ge ett överskottom . Utredningen föreslår inte någon begränsning av insatsemaseller vinsternas storlek. 1981/82:170 54 Någrasärskilda kontrollanter skall enligt förslaget inte finnas för lotteriernainom den fria sektom. Utredningen anför att ett system med kontrollanterskulle kräva att anordnaren måste vända sig fill en myndighet innan lotterietstartar. Vidare anförs att lotteriet också skulle belastas med kostnader förkontrollantens arbete. För att systemet skall fungera på det avsedda sättet ärdet enligt utredningen emellertid nödvändigt att kunna kontrollera att denföreslagna årliga kvoten om . Utredningen föreslårdärför en kontroll över lottflödet som bl. a. innebär att lottiUverkarna ochimportörerna av lotter skall utfärda s.k. tryckeriintyg (jfr avsnitt 2.11.2). uppfattning torde endast ett mindre antal föreningar komma attställas inför frågan om de är berättigade att anordna lotterier inom den friasektorn eller inte. De föreningar som är osäkra på sin status somlotterianordnare bör enligt utredningen kunna vända sig tiU ochdär få ett informellt besked. Deflesta remissinstanserna ställer sig positiva till förslaget om att en frisektor bör införas för mindre lotterier med i förväg fastställda vinstplaner.Däremot är meningarna delade om hur detta system närmare bör utformas. Mångaremissinstanser anser att det är olämpligt att överlåta åt anordnarna attsjälva avgöra om de är berättigade att anordna lotterier samt att det kommeratt bli svårt att kontrollera efterievnaden av bestämmelserna. a. mot denbakgrunden föreslås från flera håll att den som vill anordna lotterier bör sökanågon form av generellt fillstånd eller vara registrerad. Ävenjag anser det befogat att slopa det nuvarande systemet med anmälningslotterier.Den nya regleringen bör dock enligt min mening utformas på ett annorlunda sättän vad som har föreslagits av lotteriutredningen. Jagkommer senare (avsnitt 2.7,3) att ta upp frågan vad som närmare bör gällabeträffande de anmälningslotterier som f.n, får anordnas i samband medoffentliga nöjestillställningar m, m., dvs, 2 §-lotterier. Enligt min meningbör den nya regleringen av dessa anmälningslotterier utformas på ett sådantsätt att lotterierna får anordnas på i huvudsak samma sätt som f, n. Detnuvarande kravet på anmälan bör dock slopas. Medstöd av 3 § a och 3 § b LF får anordnas vissa mindre lotterier med iförväg fastställda vinstplaner. Dessa lotterier anordnas företrädesvis avlokalt verksamma ideella föreningar. Beträffande 3 § b-lotterierna finns ocksåett krav på att lotterierna skall bedrivas inom ett polisdistrikt, Ilikhet med utredningen anser jag att en fri sektor bör inrättas för de ideellaföreningarna. Därigenom bör det bli enklare för dessa föreningar att kunnaanordna sådana lotterier som regleras i 3 § a och 3 § b. Ett system meden fri sektor bör också syfta tiU att allmänt sett minska administrationen inomlotteriområdet. Utredningenhar föreslagit att lotterierna inom den fria sektorn skall få 1981/82:170 55 anordnasendast av sådana föreningar som enbart bedriver ideell verksamhet. För egendel anser jag dock att även dessa lotterier bör få anordnas av sådanaföreningar som har till huvudsakligt syfte att främja allmänyttigt ändamål (jfravsnitt 2.7.2.2). Förslagetom att lotterierna inom den fria sektorn skall förbehållas sådana föreningarsom är verksamma huvudsakligen inom en kommun, liksom att lotterna skaU fåsäljas endast inom denna kommun, har godtagits av flertalet remissinstanser.Även jag anser det lämpligt att lotterierna förbehålls föreningar med lokalanknytning samt att lotterierna enligt huvudregeln skall bedrivas inomrespekfive kommun. Vissa avsteg från denna regel bör kunna göras exempelvis ifråga om föreningar som är verksamma inom storstadsområden. Denfria sektorn bör också enligt min mening avse sådana lotterier där antaletinsatser och vinster samt värdet av dessa är bestämda enligt en uppgjord plan.För att motverka oegentligheter bör i princip endast typgodkända lotter fåanvändas. Jag kommer senare (avsnitt 2,7,10) att återkomma tUl dessa frågor.Med hänsyn fill att kontroUanter bör kunna utses för dessa lotterier (seavsnitt 2,11.3) anser jag att dragningen i lotterierna bör kunna få ske ävenefter lottförsäljningens slut. Utredningenhar föreslagit att vinsterna i fri sektor-lotterierna inte skall få utgöras avpengar samt att vinsternas sammanlagda värde skall motsvara hälften av deberäknade insatsernas värde. I likhet med remissinstanserna anser jag detlämpligt med bestämmelser av det här slaget. Givetvis bör, såsom f, n, gäUer ifråga om 3 § a- och 3 § b-lotterier, vinsterna inte heller få utgöras avvärdepapper. I aUmänhet torde vinsterna i dessa lotterier komma att utgöras avvaror eller presentkort på varor. Enligtmin mening är det befogat med vissa begränsningar i fråga om insatsernas ochvinsternas värde i frisektor-lotterierna. Värdet av vaije insats respektivehögsta vinsten bör lämpligen begränsas till två, respektive . Jag kommersenare att föreslå en justering i lagen om lotterivinstskatt som innebär attvamvinster värda högst , inte beskattas. Jaghar tidigare (avsnitt 2,7.2.3) gjort den bedömningen att vid tillståndsprövningeni princip bör beaktas dels anordnarnas behov av lotteriinkomster, dels detutrymme som kan antas finnas tillgängligt på lotterimarknaden. Bl, a, mot denbakgmnden anser jag det lämpligt att generellt begränsa den fria sektorn påsätt som utredningen har föreslagit genom att ange en viss maximal omsättningper år. Enligt min mening finns det dock starka skäl som talar för att gränsenbör sättas högre än vad som föreslagits. Det är angeläget särskUt motbakgrund av det nu rådande statsfinansiella läget att göra en noggrannprövning av frågan hur samhällets resurser bör utnyttjas. Jag anser attfrisektorn bör ges en sådan utformning att den innebär en reeU avlastning förtUlståndsmyndigheterna, Några remissinstanser har uttalat oro för attfrisektor-lotterierna, om omsättningsgränsen sätts högt, kommer att inverkamenligt på de tradifionella tUlståndslotte- 1981/82:170 56 rierna.Jag vill då påminna om att jag, till skillnad från utredningen, förordarbegränsningar också i frisektor-lotterierna vad gäller värdet av insatser ochvinster. Dessa begränsningar bör medföra att frisektor-lotterierna inte fårnågon icke önskvärd inverkan på lotterimarknaden i övrigt. Slutligen vill jaghär också erinra om att de nuvarande 3 § b-lotterierna får avse en omsättningom . Det synes lämpligt att omsättningsgränsen ifrisektor-lotterierna bestäms till . Utredningensförslag innebär att det skall ankomma på lotterianordnarna att själva avgöraom de får anordna lotterier inom den fria sektorn. Jag ansluter mig fill fleraremissinstansers uppfattning att en sådan ordning är mindre lämplig. Enligt minmening bör det vara erforderligt med tillstånd för att få anordna dessalotterier. Genom den prövning som föregår meddelande av tillstånd bör kunnavinnas en viss garanti för att lotterierna anordnas endast av dem som ärbehöriga.