prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — En utförlig information vid hindersprövningenoch efter barnets födelse skulle visserligen minska antalet oönskade namnförvärv,men det kunde i och för sig vara mest praktiskt att ha automatiskt verkanderegler som tillgodoser flertalets önskemål. Även om det sålunda kan anföras betänkligheter mot enövergäng från en Prop.1981/82:156 175 agnatiskfillen kognatisk princip i fråga om hjälpregeln,delar hovrätten ändå Bilaga 3 utredningens uppfattning att en sådan övergångknappast skulle bli särskilt revolutionerande. De som vill följa traditionenkommer säkerligen att anmäla faderns släktnamn för barnet. Dessutom finns ju alltidmöjlighet att, om hjälpregeln nu av någon anledning skulle ha blivit tillämpad,genom en senare anmälan byta till annat släktnamn som barnet har kunnatförvärva. Sammanfattningsvis finner hovrätten att den av utredningen föreslagnahjälpregeln bör kunna accepteras. Beträffande valmöjligheter och byte av barns släktnamn m.m. anförs följande. krävs domstols tillstånd för namnbyte enligt 1 § 3 stoch 4 § namnlagen. Om den förälder som bär barnets släktnamn motsätter sigbytet, är domstolarna restriktiva med att lämna tillstånd. Om däremot samtyckelämnas, finner domstolarna nästan undantagslöst att namnbytet är förenligt medbarnets bästa. Anledningen till att denne förälders, vanligen faderns,inställning i namnfrågan har fillmätts så stor betydelse är att det har ansettsföreligga beaktansvärd risk för att en namnändring mot förälderns vilja skullekunna menligt påverka förhållandet mellan denne och barnet (se NJA 1976 s. 81). Utredningens förslag innebär att en uppnådd namngemenskapmellan barnet och föräldrarna efter skilsmässa skall kunna brytas för barnetsdel utan att den förälder som inte har del i vårdnaden blir tillfrågad om sinuppfattning. Det är uppenbart att många föräldrar anser sina barnssläktnamn vara en vikfig angelägenhet som de kan engagera sig i även sedan deinte längre är delaktiga i vårdnaden. Hovrätten kan därför inte tillstyrka attsläktnamn för barn får bytas utan att den förälder som bär samma släktnamn fåryttra sig i ärendet. Det kan bl. a. inte uteslutas att en motsatt ordning inågra fall innebär ökade svårigheter för makar att komma överens ivårdnadsfrågan vid en skilsmässa. Som uttalats av högsta domstolen innebär det normalt frånsociala, psykologiska och praktiska synpunkter klara fördelar för barnet attbära samma släktnamn som övriga medlemmar av den familj det tillhör. I deflesta fall lämnar också den förälder som är skild från vårdnaden samtycke tillnamnbytet. Det bör därför enligt hovrättens mening inte finnas någothinder mot att, när samtycke föreligger, låta vårdnadshavaren anmäla namnbytettill pastorsämbetet. Eftersom barnet enligt förslaget får rätt att bära den eneförälderns släktnamn som mellannamn kan också tänkas att samtycke kommer attlämnas i ännu fler fall än vad som är fallet . Å andra sidan börockså förslaget att barnet erbjuds möjlighet att bära styvfaderns släktnamn sommellannamn medföra att antalet släktnamnsbyten för styvbarn minskar. I de fall som återstår, dvs. då samtycke inte föreligger,bör emellertid Prop.1981/82:156 176 fortfarande domstol pröva om namnbytet är förenligt medbarnets bästa. (Vad gäller barnets samtycke till namnbyte se underrubriken enligt namnlagen m. Beträffande/o.jfe/'/'flr«. Hovrätten ser barnets släktnamnsom i första hand en angelägenhet mellan föräldrarna och barnet då det haruppnått viss ålder. Det är alltså dessa som bäst kan bedöma om ett namnbyte börfå komma till stånd. Har föräldrarna samtyckt till att fosterbarn antagerfosterföräldrarnas eller enderas släktnamn, förefaller därför endomstolsprövning inte vara nödvändig. Hovrätten förordar samma ordning förfosterbarn som för övriga barn, dvs. finns samtycke frän de föräldrar som bärbarnets släktnamn kan byte av släktnamn ske genom anmälan till pastorsämbetet.Lämnas inte samtycke bör domstol pröva om namnbytet är förenligt med barnetsbästa. 4.3 Kammarrätten i : Barnets rätt till faders eller moders släktnamn enligt deav utredningsmannen föreslagna reglerna innebär i princip stora variationsmöjlighetervid val av släktnamn. Förslaget härutinnan innefattar t. ex. möjlighet förmakar som båda har släktnamn från tidigare äktenskap och som har fyra barn isitt gemensamma äktenskap att ge alla barnen olika släktnamn. Barnen kandärefter komma att efter önskan sinsemellan växla dessa släktnamn. Även ommissbruk inte behöver befaras i större omfattning i nu berörda hänseendeifrågasätter kammarrätten emellertid lämpligheten av en lagstiftning somerbjuder och som kan inbjuda till sådan ohämmad flexibilitet vid bestämmandetav barns namn. Den av utredningsmannen föreslagna hjälpregeln för barnssläktnanm därest anmälan inte inkommer inom föreskriven tid innebär en övergångfrån den på tradition grundade agnatiska principen till en kognatisk princip. Ensådan ändring behöver visserligen såsom utredningsmannen framhållit intebefaras bli så genomgripande i praktiken som den ser ut på papperet. Emellertidkan den såsom utredningsmannen även framhållit befaras bli stötande för många.Kammarrätten finner därför den föreslagna hjälpregeln direkt olämplig. För detfall att anmälan om barns släktnamn inte inkommer inom föreskriven tid bör nugällande bestämmelser om barns automatiska namnförvärv alltjämt i huvudsakkunna användas. För detta fall kan vidare ifrågasättas om inte vederbörandemyndighet borde åläggas att ta kontakt med och vid behov anmoda barnetsvårdnadshavare att anmäla barnets släktnamn. Om så sker skulle hjälpreglerförmodligen behöva användas endast i enstaka fall. Om endera av föräldrarna förvärvat nytt namn på grund aväktenskap med annan än den andre av föräldrarna kravs enligt 2 § i lagförslagetmakens samtycke till att barnet skall få förvärva det nya föräldranamnet. Dennabestämmelse är i nedan angivet fall helt omotiverad. 1981/82:156 177 utredningsmannens exempelsamling kan följande tänkasifrågakomma. Bilaga 3 , f. , och , f.Vallin, ingår äktenskap med varandra och behåller båda sina i tidigareäktenskap förvärvade namn. har utom äktenskapen en son Per medsläktnamnet . Per vill som släktnamn ha moderns namn . Det är somnyss sagts helt omotiverat att makens, dvs. , samtycke skallerfordras till detta namnbyte. Visserligen äger och barn iäktenskapet också ta namnet som släktnamn men de äger också ta namnetVallin. Den verkliga intressenten i fråga om namnbyte synes emellertidvara ex-make . Denne behöver däremot såvitt framgår av lagförslagetinte avkrävas något samtycke. Ovanstående är ett exempel på att de föreslagnabestämmelserna kan bli nog så komplicerade i tillämpningen. Beträffande barns släktnamn får valet av huvudregel förmakars namn givetvis stor betydelse för lösningen av namnfrågor för barn. Vadavser barn utom äktenskap anser tingsrätten, lika med utredaren, att någotrealistiskt alternativ fill nu gällande huvudregel att barnet får moderns namnej föreligger. För barn i äktenskap finns anledning att se till utfalletav den sociologiska undersökningen - frågorna 2, 3 och 5. Svaren ger vid handenatt en klar majoritet av de tillfrågade, , anser det mycketolämpligt eller ganska olämpligt att barn har annat namn än den ene avföräldrarna, medan anser det vara mycket önskvärt ellerlämpligt att alla medlemmar i familjen har samma namn. Detta rimmar mycket illamed de av utredaren föreslagna huvudreglerna, vilka, om de slår igenom, skullemedföra att en av föräldrarna får annat namn än barnen. Fråga 5 utgår från attföräldrarna har olika namn. Utredaren synes ha fäst avseende vid hur dennafråga besvarats (s. 104 ö). Svaren ger emellerfid föga vägledning. Som fråganformulerats tycks alternativ 3 vara det enda som ger föräldrarna möjlighet attpåverka namnvalet. För det fall att som svarsalternativ upptagits atthuvudregeln skulle vara att barnet fick mannens namn men att föräldrarna hademöjlighet att genom en enkel anmälan bestämma att barnet skulle få modernsnamn, skulle utfallet med stor säkerhet blivit en helt annan. Frågan är tyvärrolyckligt formulerad. Oavsett hur det förhäller sig med tolkningen av svaren påfrågan är det lika orealistiskt beträffande barn som makar, att ha en regel somförutsätter ett val. En huvudregel som avgör frågan om ej de berörda parternafattat något beslut är en absolut nödvändighet. Denna tankegång delas avutredaren (s. 105 ö). Den konstruktion med en sexmånaders betänketid somutredningen föreslagit i 1 § 2 st är en lagteknisk otymplig ochinnehållsmässigt olämplig lösning -jämför förslaget s. 103 m. En huvudregel medverkan från barnets födelse måste vara att föredraga. Prop, 1981/82:156 178 Fråga uppstår sedan om faderns eller moderns namn skall haföreträde. Bilaga 3 Utredningen har därvid stannat för moderns namn underhänvisning till att därmed samma regler gäller för barn inom och utom äktenskap(s. 105). Tingsrätten anser emellertid att detta argument ej har någon störretyngd. Den principiellt viktiga synpunkten måste vara att barnet tager någon avföräldrarnas namn. Vid valet mellan deras namn bör den fasta namntraditionen,som talar för faderns namn, fälla utslaget. Utredaren tillstår att förslaget i denna del kan befarasbli stötande för många, men försvarar det med att de flesta makar troligen äveni fortsättningen kommer att välja namngemenskap - således mot förslagetshjälpregel (s. 105 n). Detta visar väl svagheterna i förslaget. Vid genomläsandeav detsamma slås man vid upprepade tillfällen av att utredaren på ett klargörandesätt påvisar svagheter i den föreslagna ordningen men slutligen, utan attanföra några tungt vägande skäl, finner sig böra förorda denna. Av vad tidigare anförts framgår att tingsrätten förordaratt nuvarande huvudregel avseende barn i äktenskap bibehålls. Tingsrätten anservidare, lika med utredaren, att barn bör få antaga släktnamn som förälderförvärvat från make i tidigare äktenskap. Ingen erinran finns att anföra mot utredningens förslagavseende adopfivbarn utom vad som följer av fingsrättens inställning avseendebarn i äktenskap, nämligen att barn där föräldrarna har olika namn in dubioförvärvar faderns släktnamn. Rättslig prövning utgör en lämplig avvägning fördet fall adoptivbarn önskar behålla släktnamn det hade före adoptionen. Tingsrätten instämmer icke i förslagets 1 § 3 st att barngenom en enkel anmälan äger förvärva endera förälderns namn som ogift. Detföreslagna innebär risk för namnsplittring inom familjen, och tillräckligtstarka skäl har ej framförts för en sådan ordning. Eventuellt kan möjlighet gesdärtill efter rättslig prövning. Det sagda innebär att bestämmelsen i 2 § 1 stbortfaller. Beträffande byte av barns släktnamn konstaterarutredningen först (s. 108) att förslagets rika valmöjligheter avseende namn förbarnet vid dess födelse och den omständigheten att barnets vårdnadshavare dåbestämmer valet bör leda till att man avstår från rättens ellernamnmyndighetens prövning. Då barn födda i äktenskap önska utbyta faderns namnmot moderns eller styvfaderns namn, prövar enUgt nu gällande lag rätten omnamnbytet finnes vara förenligt med barnets bästa. Det förhållandet att fadernsintresse för barnet kan vara i hög grad beroende av om detta bär hans namnbehandlas utförligt i förarbetena till lagen och är av avgörande betydelse förnuvarande rättspraxis. Utredningen behandlar ej alls faderns situation ochinställning till barns namnbyte. Det konstateras endast att faderns intressekan bli åsidosatt (s. 110 m). Tingsrätten beklagar att denna viktiga fråga ejbehandlats under utredningsarbetet. Tingsrätten ifrågasätter om utredningens principiellaresonemang på Prop.1981/82:156 179 s. 109 är tillräckligt bärkraftigt. Bör det inte snarareanses vara fråga om Bilaga 3 praktiska lämplighetsöverväganden? En svaghet iutredningens resonemang demonstreras på s. 110 x, där den slutsatsen dragés attbarnet självt bör bestämma i frågan men där det också konstateras att ipraktiken barnets vårdnadshavare i stor utsträckning blir den bestämmande. Mensom sagts utestänges därmed den av föräldrarna som ej har vårdnaden. Detsagda skulle kunna leda till att tingsrätten önskar behålla nu gällandeprövningsregler. Emellertid måste sägas att tingsrättens erfarenhet avprövningen i namnärenden inte är odelat positiv. Dessa processer är ofta uppslitandeoch framstår som efterspel till äktenskapsskillnaden. Man får ofta intrycketatt stridigheter i namnfrågan har en polariserande inverkan och lägger hinder ivägen för en god kontakt mellan föräldrarna till nackdel för barnen. Namnfråganhar ej sådan betydelse att avgörande därav bör fillåtas taga sådanaproportioner. Därtill kommer att den restriktiva praxis som gäller förnamnbytet är svårförståelig för många. Tingsrätten vill därför ej motsätta sigatt den rättsliga prövningen avskaffas. Förslaget om att föräldrarna skall få 6 månadersbetänketid före anmälan av barns efternamn till pastorsämbetet är diskutabelt.Namnlösheten innebär praktiska olägenheter i vissa fall. Det gäller de barn sominte kan tas emot av sina föräldrar utan vårdas på olika institutioner(sjukhus, spädbarnshem, vårdhem). Av prakfiska skäl måsteinstitutionerna/personalen namnge barnen, att identifiera dem endast som nummerär orimligt och också etiskt stötande. Den hjälpregel, som utredningen föreslagitoch som skall tillämpas om barnet inte namngivits inom angiven tid, borde istället göras till huvudregel och gälla alla barn som inte namnges i sambandmed födelseanmälan till pastorsämbetet. Därmed skulle man få en likvärdigbehandling av alla barn, oberoende av om föräldrarna är gifta eller inte.Barnen skulle aUtså i sådana fall registreras på moderns namn. (Se också underrubriken enligt namnlagen m. I förslaget förekommer termerna fosterbarn, fostermoder,fosterfader och fosterföräldrar (se även 5 § lagförslaget). Då dessa termer ipropositionen fill ny socialtjänstlag utmönstrats ur sociallagstiftningen, bören samordning av terminologin komma fill stånd. 4.6 (): Formuleringen i namnförslaget 1 § andra stycket förstameningen "det av namnen som anmäles till pastorsämbetet" synes RSVmindre lämplig, eftersom ett anmälningsförvärv ju alltid avser det namn somanmäles. Meningen kan lämpligen omformuleras till "Har föräldrarna skildasläktnamn, förvärvar barnet vid födelsen ettdera namnet, som 13 1981/82. 1981/82:156 180 skall anmälas hos pastorsämbetet". För det fall föräldrarna ej anmäler släktnamn för barnet,föreslår utredningen att barnet vid födelsen skall anses ha förvärvat modernssläktnamn. RSV ifrågasätter lämpligheten av detta med hänsyn till de praktiskakonsekvenser som kan uppstå genom ett sådant avsteg från vad som gälltoch som är väl förankrat i gammal sedvänja, nämUgen att barn i äktenskapförvärvar faderns släktnamn och barn utom äktenskap moderns. Föräldrarna kangenom anmälan ge barnet den andres släktnamn om detta namn skulle föredragas.Här liksom tidigare vill RSV understryka att anmälningsförvärv bör få skeendast en gång vid i övrigt oförändrade förhållanden. RSV vill vidare rikta starka invändningar mot förslagetatt barn skall kunna få någon av föräldrarnas släktnamn som ogift även omföräldrarna ej bär namnet. Skulle detta förslag bli gällande kan ett barn ivissa fall få fyra släktnamn att välja mellan, varvid det skall noteras, atttvå av namnen ej bärs av föräldrarna, vilka tidigare förkastat detsamma ochgenom anmälan förvärvat annat släktnamn. Det finns enligt RSV:s mening intenågon anledning att direkt motverka namnstabiliteten genom att tillåta barn attbära annat släktnamn än något av föräldrarnas namn. Det i utredningen anfördaskälet, att barnet genom att förvärva det släktnamn fadern eller modern hadesom ogift skulle framhäva sin samhörighet med den enes eller andres släkt,trots att fadern eller modern valt att antaga annat släktnamn, kan knappast hanågon större bärkraft. RSV anser att barnet i normalfall alltid bör hanamngemenskap med någon av föräldrarna. Anmälningsförvärv bör vidare här som iövriga fall endast kunna ske en gång vid i övrigt oförändrade förhållanden. I 2 § andra stycket föreslås att om endera av föräldrarnaförvärvar nytt släktnamn på grund av äktenskap med annan än den andra avföräldrarna får barnet genom anmälan anta det namnet om maken samtyckerhärfill. Enligt RSV:s uppfattning skall omyndigt barn genom anmälningsförvärvalltid kunna erhålla namngemenskap med sina föräldrar eller, om endast den enehar vårdnaden, med denne. RSV anser därför inte i detta fall att makenssamtycke är erforderligt, om barnet är . Första och tredje styckena av 2 § bör utgå då dessabestämmelser medger ett obegränsat antal anmälningsförvärv. RSV anser det inte nödvändigt med denföreslagna hjälpregeln i 3 § andra stycket enligt vilken adoptivbarnetförvärvar adoptivmoderns namn om adoptionshandlingen inte innehåller släktnamnsuppgiftför barnet. Eftersom rätten alltid prövar en adoption torde det varatillräckligt med en föreskrift om att släktnamnet på adoptivbarnet skall uppgesi adoptionsansökningen. Skulle de filltänkta adoptivföräldrarna ej ens varaöverens i denna fråga torde grund finnas för tvivel på adoptionenstillämplighet. På samma skäl som angetts i det föregående beträffandebarn anser RSV 1981/82:156 181 att adoptivbarnet inte skall kunna förvärva namn som ingenav adoptivför- Bilaga 3 äldrarna bär. Stadgandet i 3 § tredje stycket bördärför utgå. Självklart är vidare att släktnamn för myndig person somadopteras inte skall kunna ändras utan den adopterades tillstånd. I enlighetmed huvudregeln i 41 § bör vidare släktnamnsändring för adoptivbarn som fyllt15 år inte få ske utan barnets samtycke. 14 § andra stycket andra meningen föreslås att samtyckeerfordras från den nya maken när adoptant vid omgifte antagit makens namn ochdetta namn anmäls för adoptivbarnet. På skäl som tidigare anförts anser RSVdetta ej erforderligt för omyndigt adoptivbarn. Första och tredje styckena av 4 § bör utgå då dessabestämmelser tillåter obegränsade anmälningsförvärv. Enligt nuvarande bestämmelse i 4 § namnlagen fårstyvbarn , vars moder antagit styvfaderns släktnamn, genom anmälanantaga dennes släktnamn efter styvfaderns samtycke och rättens tillstånd. Någotsärskilt stadgande för styvbarn behövs inte eftersom sådant förvärv täcks av 2§ andra stycket i lagförslaget. På skäl som RSV tidigare anfört bör intesamtycke av styvfadern, resp. styvmodern krävas om barnet är . Dennaåldersgräns synes vara en rimlig avvägning mellan barnets rätt till namngemenskapmed sina föräldrar och namnbärarens (styvfaderns eller styvmoderns) eventuellaintresse av att hans (hennes) namn inte skall förvärvas av andra makens barn. RSV vill inledningsvis nämna att enligt prop.1979/80:1 (s. 316) om föreslås att begreppet fosterbarn skallutmönstras ur lagstiftningen. En anpassning i namnlagen bör ske fill denbenämning som kommer att användas i sociallagstiftningen. RSV instämmer i förslaget att domstols prövning alltjämtskall fordras för att barn skall få antaga fosterföräldrarnas namn. Som tidigare anförts anser RSV att barn allfid skall kunnaha namngemenskap med envar av sina föräldrar, det må gälla biologiska elleradoptivföräldrar. Så bör även vara förhållandet i konstellationen fosterbarn-fosterföräldrar.Bestämmelsen om samtycke från den av fosterföräldrarna som förvärvar nytt namneller - vid förvärv av makes släktnamn -dennes samtycke bör därför utgå i 5 § 3stycket om barnet är . Som framgår av stadgande i 41 § får namnbyteinte ske utan fosterbarnets samtycke om barnet fyllt . Andra och fjärde styckena av 5 § bör utgå så att ettobegränsat antal anmälningsförvärv kan förhindras. Reservation av ledamoten i RSV:s styrelse IngegerdTroedsson: föreslår att om endera av föräldrarnaförvärvar nytt släktnamn pä grund av äktenskap med annan än den andra avföräldrarna får barnet genom anmälan anta det namnet om maken samtyckerdärtill. 1981/82:156 182 delar den uppfattningen och motsätter mig således RSV:suppfattning som Bilaga 3 innebär att makes samtycke inte år erforderligtom barnet är . Mot utredningens förslag i fråga om barns släktnamn harpatentverket i stort sett intet att invända. På ett par punkter, som berör 1 §,ifrågasätter verket dock de valda lösningarna. Utformningen av hjälpregeln i 1 § andra stycket kan få enkonsekvens som inte ligger i linje med kravet på jämställdhet mellan könen. Omnämligen, i det fall att båda föräldrarna är vårdnadshavare, modern vägrarunderskriva anmälan till pastorsämbetet att barnet skall få faderns namn,inträder vid sexmånadersfristens utgång automatiskt hjälpregeln, och barnet fårmoderns namn - även utan faderns samtycke. Det blir med andra ord alltidmodern, som i sista hand avgör vilket släktnamn barnet skall ha. En möjlighet att undvika denna konsekvens kan vara att ihjälpregeln skilja på det fall att föräldrarna är gifta med varandra och detdär så inte är fallet. I det förra fallet kunde barnet få faderns namn, imotsatt fall moderns. Härigenom skulle bättre balans uppnås mellan fars namnoch mors namn. , Det skulle emellertid innebära att barn i och utom äktenskapbehandlas olika, något som man i andra sammanhang sökt undvika. Eftersom någonytterligare lösning av hjälpregelproblemet är svår att finna - det är juknappast tänkbart att låta söner få faders och döttrar moders namn eller viceversa - måste man enligt patentverkets mening acceptera att modern alltid fårdet avgörande ordet i fråga om barns släktnamn. namnlag innebar en utveckling av släktnamnskyddetefter immaterialrättsliga grundsatser. Den reform som föreslås uttunnar detimmaterialrättsliga draget och kan sägas ge grundvalen för det framtidanamnskicket en mera socialt familjerättslig betoning. Denna ändrade inriktningav lagstiftningen kommer särskilt när man granskar konsekvenserna av 1§. Om make, som i äktenskap förvärvat andra makens namn,efter skilsmässa ingår nytt äktenskap och därvid behåller det i det förstaäktenskapet förvärvade släktnamnet, kan barn i det nya äktenskapet ges farseller mors på detta sätt från det första äktenskapet medförda namn. Släktnamnetkommer i detta fall att bäras av personer som inte har någon släktskap med denfrån vilken namnet härleds och det kan föras vidare till än mer avlägsnapersonkretsar. Denna konsekvens av utredningens förslag strider mot deintressen som särskilt bärare av egenartade släktnamn och som väl sammanhållnasläkter kan ha att med uteslutande av andra än till släkten nära knutnapersoner kunna hävda ensamrätt till ett namn. Det är visserligen sant att redannuvarande namnlag öppnar möjlighet för frånskild kvinna att behålla sin f, d.makes släktnamn och utan hans tillstånd föra det vidare till utomäktenskap- Prop.1981/82:156 183 Men i och med att namnet enligt förslaget kanföras vidare även av Bilaga 3 mannen och till barn i nytt äktenskap kankretsen av namnbärare utanför släkten komma att väsentligt ökas. Några avgörande skäl mot en sådan uppluckring av denexklusiva rätten till ett släktnamn är svåra att finna. Det är givet attreformen kommer att stöta på motstånd från samhällsgrupper som ser ett intresseatt behålla den tidigare mera restriktiva ordningen, Å andra sidan kan sägas attett mera liberalt släktnamnskick står i god överensstämmelse med allmännasociala strävanden i samhället. kan därför godtaga den föreslagnalösningen, -På denna punkt har byråchefen i patentverket , med instämmandeav två ledamöter och tre personalföreträdare i verkets styrelse såsomskiljaktig mening anfört bl. a.: "Enligt min mening har patentverket såsomnamnmyndighet anledning att i första hand bevaka de namnrättsligakonsekvenserna av förslaget i nu berört avseende. En lösning som innebärenuppluckring av skyddet för egenartade släktnamn under hänvisning till"allmänna sociala strävanden i samhället" kan jag ej biträda."