prop · G503180 · 1981-12-31 00:00:00 — Avgörande för bokföringslagens klassificering av tillgångar äremellertid inte tillgångens natur utan avsikten med innehavet. Enligt minmening kan man redan på grund därav ifrågasätta om den av utredaren föreslagnaindelningen är den mest ändamålsenliga. Det ter sig inte lämpligt med en regelsom skulle.kunna leda till att en huvudkontorsfastighet alltid kommer attvärderas som en anläggningstillgäng oberoende av om fasligheten inrymmerendast en mindre del av huvudkontoret eller ej. Som framgått av riksförbundetsoch kritik kan förslaget även medföra problem för mindreförsäkringsbolag och vid organisatoriska förändringar. Ett av de problem somuppstår är att en fastighet som anskaffats i placeringssyfle kan ändra karaktärom en mindre del av verksamheten vid huvudkontoret flyttas över tillfastigheten. Det är av fiera 1981/82:180 248 skäl olämpligt att en tillgång på detta sätt tid efterannan kan komma all värderas pä olika sätt. Sålunda kan ju t.ex. enanläggningstillgångs värde komma att skrivas upp enligt bestämmelserna i kap. 5S förslaget. Det anfördaleder enligt min mening till alt utredarens förslag när det gällerklassificeringen av huvudkontorsfasligheter bör jämkas. Jag föreslår sålundaatt huvudkontorsfastigheter endast bör anses som anläggningstillgångar om dehuvudsakligen är avsedda för rörelsen. Detta överensstämmer med vad som f, n,anses gälla. Dessutom kommer huvudkontorsfastigheter därigenom att ivärderingshänseende likställas med övriga kontorsfastigheter. I lagtextentalas därför bara om kontorsfastigheter som huvudsakligen avses för rörelsen.Häri ligger att de också måsle användas i rörelsen. Vad angår punkt 3 i förslaget skallaktier och andelar i dotterföretag enligt utredaren betraktas somanläggningstillgångar, eftersom de anskaffats för stadigvarande innehav irörelsen. Även i denna del gär förslaget tillbaka på motsvarande regler i aktiebolagslagen.Svenska försäkringsbolags riksförbund påpekar att delta innebär att omfastigheter anskaffats i form av aktier i ett fastighetsbolag så blir dessaaktier anläggningstillgångar. Aktierna är emellertid ett substitut för defastigheter bolaget innehar. Om fasfigheterna är placeringsfastigheler böremellerfid av principiella skäl också aktierna anses som en placeringstillgång.Skilda värderingsregler gäller ju för anläggningstillgångar och andratillgångar. För egen del får jag framhålla attenligt aktiebolagslagen aktier i regel anses som anläggningstillgångar.Avgörande för hur aktierna skall klassificeras är avsikten med innehavet. Ettförelag som t.ex. köper och säljer akfier anses sålunda förvaltaomsättningstillgångar. En jämkning av utredarens förslag skulle enligt minmening alltför mycket Qärma försäkringsrörelselagens bestämmelser från deväletablerade principer som ligger lill grund för aktiebolagslagensföreskrifter. Försäkringsbolaget kan dessutom upplösa fastighetsbolaget ochsjälv stå som ägare till fastigheterna. De blir då placeringstillgångar. Jaganser därför inte, att de problem riksförbundet pekat på är så allvarliga, altutredarens förslag inte bör genomföras utan biträder delta. Definitionen i punkt 4 har hämtatsfrän kommunalskatlelagen (anvisningarna till 54 § I tredje stycket). De aktieroch andelar som här åsyftas är avsedda att innehas stadigvarande och bör därförutgöra anläggningstillgångar. Avgörande för om aktier eller andelar skallhänföras till denna punkt är således inle innehavets storiek utan syftet medinnehavet. När del gäller de tillgångar somanges i punkt 5 - "andra tillgångar som är avsedda att stadigvarandebrukas eller innehas i rörelsen" - har utredaren föreslagit att dessaendast skall få anses som anläggningstillgångar om försäkringsinspeklionenmedger det. Exempel på sådana tillgångar är semesieranläggningar förförsäkringsbolagens personal och långfristiga reverslän mellan bolag i sammakoncern. Del är alltså här fråga om tillgångar, som i och för sig i regeluppfyller kravet på att stadigvarande brukas i Prop.1981/82:180 249 ellerinnehas i rörelsen. Objektens natur är emellertid så skiftande att del inle ärlämpligt att utan vidare alltid tillåta alt de värderas som anläggningstillgångar.Genom alt försäkringsinspektionen avgör huruvida en sådan tillgång skall ansessom anläggningstillgång skapar man förutsättningar för erforderlig likformighetbolagen emellan. 5§ En anläggningstillgång, som har ett bestående värde som väsentligt överstigerdel belopp som den är uppförd fill i närmast föregående balansräkning, får tasupp till högst detta värde. Fastighet får dock inle skrivas upp överlaxeringsvärdel. Aktier och andelar får inte skrivas upp till högre värde änvad som medges av försäkringsinspektionen. Det belopp varmed uppskrivning skerkan användas till 1. erforderlig nedskrivning av värdet på andraanläggningstillgångar, om det finns särskilda skäl för en sådan uQämning, 2. fondemission, om bolaget är ettskadeförsäkringsaktiebolag, 3. avsättning till uppskrivningsfond, om bolaget ärett skadeförsäkringsbolag, 4. ökning av de försäkringstekniska skulderna ellerökning av återbäringsfonden, om bolaget är ett livförsäkringsbolag. Uppskrivningsfonden får tas i anspråk endast för dei andra stycket 1 och 2 angivna ändamålen. För tiUämpning av andra stycket 4 krävs medgivandeav försäkringsinspektionen. Medgivande skall lämnas om särskilda skälföreligger för en sådan tillämpning. Paragrafen innehåller bestämmelser om uppskrivningav anläggningstillgångar. Motsvarande bestämmelser återfinns i 11 kap, 4 §första stycket ABL och 15 § Qärde stycket BFL. Bestämmelser om uppskrivning avvärdet av huvudkontorsfasligheter finns i nuvarande 93 § 3 mom. FRL. Av första stycket framgår att tillgång som enligt 4§ anses vara anläggningstillgäng och som har ett bestående värde vilketväsentligt överstiger del belopp som den är uppförd till i närmast föregåendebalansräkning kan tas upp till högst detta värde. En fastighet som äranläggningstillgång fär dock inte skrivas upp över taxeringsvärdet och aktierm. m. inte till högre värde än vad som medges av försäkringsinspektionen. Vad uppskrivningsbeloppen får användas till anges iandra stycket. I tredje och Qärde styckena anges inskränkningar i möjligheten tilluppskrivning. Dispositionen av dessa bestämmelser har i förslaget fått endelvis annan utformning än vad utredaren förordat. Av 4 kap. 1 § förslaget framgår att fondemissionendast kan ske i ett skadeförsäkringsaktiebolag. I ett sådant bolag kan fondemissionbl.a. ske genom att medel överförs till aktiekapitalet frånuppskrivningsfonden, eller reservfonden eller genom att anläggningstillgångarskrivs upp. Enligt andra stycket 1 får uppskrivningsbeloppanvändas lill erforderiig nedskrivning av värdet pä andraanläggningstillgångar. Så får emellertid bara ske om det finns särskilda skälför en sådan uQämning. Detta innebär, som utredaren påpekat, en anpassning tillbokföringslagen och aktiebo- 1981/82:180 250 lagslagen.En sådan uQämning bör emellertid förekomma endast undantagsvis l.ex. vidoförutsedda kraftiga förändringar i fråga om en tillgångs värde och användning.Dessutom får liksom enligt aktiebolagslagen uppskrivningsbeloppet användastill avsättning lill en uppskrivningsfond. Detta gäller dock endastskadeförsäkringsbolag. En sådan fond får enbart användas för nedskrivning avanläggningstillgångar och fondemission. Attdet belopp varmed en anläggningstillgång skrivits upp får användas tillfondemission framgår också av förevarande paragraf andra stycket 2. Gällandelag tillåter inte detta. Uppskrivning år där endast tilläten om den kommerförsäkringshavarna tillgodo. Utredaren anser att det när det gällerskadeförsäkringsbolag inte finns några principiella betänkligheter mot uppskrivning,om uppskrivningsbeloppet hänförs lill det bundna kapitalet. Bokföringsnämndenhar berört frågan om fondemission i samband med gränsdragningen mellanplaceringstillgångar och anläggningstillgångar. Ett tillgångsvärde som uppkommhbeträffande en placeringstillgång bör anses tillhöra försäkringstagarna ochinle aktieägarna. Alt, när en placeringstillgång i enlighet med lagförslagetblir alt betrakta som en anläggningstillgång, använda sådan tillgång till enfondemission kan därför enligt nämnden ifrågasättas med hänsyn tillskälighetsprincipen. Nämnden anser alt frågan, oberoende av de tidigare berördagränsdragningsproblemen, bör kunna lösas genom ett generellt förbud motfondemission genom uppskrivning. - För egen del vill jag betona all denföreslagna möjligheten fill fondemission genom uppskrivning främst torde kommaalt utnyttjas av bolag med omfattande internationella engagemang. I dessasammanhang är det av vikt för bolaget att ha en sä stark ställning som möjligt.Sädana bolag har därför behov av att genom uppskrivning av tillgångar kunnatillgodogöra sig ett värde i balansräkningen. Tanken att en fondemission i ettskadeförsäkringsbolag skulle kunna strida mol skälighetsprincipen torde byggapå att en fondemission i praktiken ofta används för att man senare skall kunnadela ut högre sammanlagd vinst och att en alltför stor vinstutdelning stridermot skälighetsprincipen. Frågan om samband mellan vinstutdelning ochskälighetsprincipen återkommer jag till (se kommentaren till 12 kap. 2 §). Enmöjlighet att företa fondemission genom uppskrivning kan dock enligt min meninginte i och för sig strida mot skälighetsprincipen. Jag biträder därförutredarens förslag. När det gäller livförsäkringsbolag finns ensärskild bestämmelse om vad ett uppskrivningsbelopp får användas till i andrastycket 4. Ett sådant förfarande kräver emellertid enligt fiärde stycket delsförsäkringsinspeklionens medgivande dels att särskilda skäl föreligger. Igällande rätt - 93 § 3 mom. första stycket a FRL - får medlen användas lillavsättning till vissa fonder, nämligen försäkringsfonden, uQämningsfonden,säkerhetsfonden och återbäringsfonden. Begreppet försäkringsfond föreslås i 7kap. utbytt mot försäkringstekniska skulder. Säkerhetsfonden och uQämningsfondenföresläs bli sammanförda med äterbäringsfonden. Prop.1981/82:180 251 ningsförslagetfår uppskrivningsbeloppet användas lill ökning av återbäringsfonden eller deförsäkringstekniska skulderna. Detta överensstämmer i sak med gällande rätt.Som utredaren påpekat strider det visserligen mol allmännaredovisningsprinciper att hänföra uppskrivning av en anläggningstillgäng skuldpost. Skälet till att det ändå bör få ske är alt det skulle varaslötande alt försäkringstagarna inle skulle kunna tillgodoföras övervärden somuppkommer i rörelsen. - Föreningen auktoriserade revisorer anser alluppskrivningarna endast bör få användas till erforderlig nedskrivning av värdetpå andra anläggningstillgångar eller till avsättningar tilluppskrivningsfonden. - För egen del delar jag utredarens mening alt det ilivförsäkringsbolag finns skäl alt ge försäkringstagarna möjlighet att blidelaktiga i uppkomna övervärden. Jag anser därför att den ifrågasattaavvikelsen från allmänna redovisningsprinciper kan godtas i detta fall. Jagförordar därför att utredarens förslag genomförs. 6§ Bestämmelserna i 17 § bokföringslagen (1976:125) gäller inte förförsäkringsbolag, om inte annat följer av 13 § första stycket detta kapitel. Vid värdering av ett moderbolags aktier eller andelari ett dotterföretag skall aktier, som dotterföretaget äger i moderbolaget, inteanses ha något värde. Vid uppställning av resultaträkningen ochbalansräkningen skall andelar i andra företag än aktiebolag likställas med deaktier som försäkringsbolaget äger. Av 93 § 7 mom. andra stycket FRL framgår attorganisationsutgifter under vissa förutsättningar får tas upp som tillgång.Möjligheten härtill är dock begränsad till de båda första räkenskapsåren.Förslaget innebär såsom utredaren också har förordat attorganisafionskostnaderna inte längre får tasupp som tillgång. Remissinstanserna har inte motsatt sig delta. I övrigt fårbolaget såväl enligt gällande rätt som enligt förslaget inte ta upp kostnaderför teknisk hjälp, forsknings-och utvecklingsarbete, marknadsundersökningar ochkapitalrabatter. Detsamma gäller goodwill, närmast till följd av stadgandet inuvarande 93 § 7 mom. första stycket. Enligt 17 § BFL får emellertid såvälgoodwill som de angivna kostnaderna tas upp som tillgång under vissaförutsättningar. Att goodwUI och övriga angivna kostnader inklusiveorganisafionskost-nader inte får tas upp som tillgång framgår av förstastycket. Detta uttrycks så, att bestämmelserna i 17 § BFL inte gäller för försäkringsbolag.Såsom framgär av 11 kap. 13 § första stycket har dock ett undanlag gjorts förgoodwillvärde vid koncernredovisning. Andra stycket handlar om värdering av ettmoderbolags innehav av aktier eller andelar i ett dotterföretag. Därvid skallaktier som dotterföretaget åger i moderbolaget inte anses ha något värde. Inuvarande lag finns en bestämmelse av samma sakliga innebörd (93 § 6 mom. andrastycket). Den nu föreslagna bestämmelsen har utformats efter 11 kap. 4 § andrastycket ABL. Prop.1981/82:180 252 Bestämmelser om hur ell försäkringsbolag iresultaträkningen och balansräkningen skall la upp sina andelar i företag sominte är aktiebolag finns i tredje stycket. Dessa skall enligt förslaget liksomhittills jämställas med de aktier försäkringsbolaget äger. Regeln hartillkommit efter mönster av 11 kap, 5 § första stycket ABL, 7§ Andra tillgångar än anläggningstillgångar anses som omsättningstillgångar. Värdehandlingar, som svarar mot försäkringstekniskaskulder enligt 7 kap, 9 § första stycket 1-7 eller mot premiereserven enligt 7kap, 10 § i den utsträckning denna paragraf hänvisar lill 7 kap, 9 § förstastycket 1-7, får tas upp till högre värde än vad som följer av bestämmelserna ibokföringslagen. De får dock högst las upp till samma värde som i närmastföregående balansräkning eller, om värdehandlingen anskaffats under räkenskapsåret,anskaffningsvärdet. Detta gäller endast om värdehandlingarna kan avyttras tillett värde, som motsvarar detta högre värde, som får anses tillfredsställandemed hänsyn till de försäkrings-utfästelser som värdehandlingarna säkerställer. Andra värdehandlingar än de som avses i andrastycket och som utgörs av reversfordringar som förfaller eller kan sägas upplill betalning av försäkringsbolaget först efter längre lid än , får, omdet finns särskilda skäl till det, tas upp över det verkliga värdet, dock högsltill anskaffningsvärdet. De tillgångar, som enligt lagen inte äranläggningstillgångar, skall värderas som omsättningstillgångar. Delta framgåra\ första stycket. 1 nuvarande lag finns en bestämmelse om värdering avtillgångar för vilka särskilda värderingsregler inte gäller i 93 § I mom, FRL,De tillgångar som skall värderas som omsättningstillgångar kan indelas i tregrupper nämligen finansiella tillgångar (i huvudsak likvida tillgångar såsomkassa, banktillgodohavanden, fordringar m, m. ), återförsäkrades andelär iförsäkringstekniska skulder samt placeringstillgångar (obligationer,förlagsbevis, placeringsaktier, inteckningslån, placeringsfastigheler m,m,)Indelningen är hämtad från Ny försäkringsredovisning. Hur omsättningstillgångarskall värderas framgår av 14 § BFL, Andra stycket innehåller ett undantag frånbokföringslagens nämnda värderingsregler när det gäller pantsattavärdehandlingar. Dessa fär liksom - 93 § 5 mom. FRL - under ibestämmelsen närmare angivna förutsättningar las upp endera till sammavärde somi föregående balansräkning eller till anskaffningsvärdet. I tredje stycket, som inte har någon motsvarighet igällande lag, finns en särskild värderingsregel beträffande vissavärdehandlingar,-Del har varit praxis inom försäkringsbranschen attvissa äldre långfristiga lån, som löper med en fast, låg ränta tas upp tillsitt nominella värde om det inle föreligger speciella omständigheter. Utredarenhar för reversfordringar som löper och som inte är pantsattaenligt andra stycket föreslagit en regel som innebär en skärpning. Endast omdet finns särskilda Prop.1981/82:180 253 skälföreslås sålunda länen få tas upp till högre värde än det verkliga, dock högstanskaffningsvärdet. Delta betyder alt lånen normalt skall tas upp tillmarknadsvärdet (netloförsäljningsvärdet). Närmare föreskrifter om undantagsfallenbör utfärdas av regeringen eller, efter regeringens bemyndigande, avförsäkringsinspektionen. Underremissbehandlingen har den föreslagna ordningen kritiserats. har påpekat att lånen saknar egentligtmarknadsvärde. Alt konstruera ett marknadsvärde skulle bli besväriigt förbolagen. Bättre vore om tillgångar som saknade marknadsvärde under vissaförutsättningar fick värderas kollektivt. har ansett, altden föreslagna värderingen bör gälla utan undantag. Fullmäktige i Sverigesriksbank har dock inte funnit anledning motsätta sig förslaget. Föregen del vill jag först understryka alt en målsättning vid överarbet-ningen avförsäkringsrörelselagen är att denna om möjligt bör anpassas tillbokföringslagen. Enligt bokföringslagen skall försäljningsvärdet i principanses vara det verkliga värdet av en omsättningstillgång. Utredarens förslaganknyter till denna huvudregel. Bokföringslagen medger under vissafömtsättningar att omsättningstillgångar tas upp lill ett annat värde än försäljningsvärdet.Undantagen är emellertid avsedda att tillämpas restriktivt. Jag anser liksomutredaren att de nu aktuella värdepapperen också bör värderas med utgångspunkti det lägre av anskaffningsvärdet och försäljningsvärdet. Skulle någotmarknadsvärde inte kunna fastställas får i princip inte någon kollekfivvärdering tillgripas. Saknas marknadsvärde får bolaget i stället göra enmatematisk värdering av den enskilda reversen. Värdet skrivs då ned, omränteläget är högre på balansdagen än lånets räntesats. I vissa situationer dock uppstå problem, t, ex. vid denna lags ikraftträdande eller vid enkraftig höjning av den långa räntan. Särskilda skäl för en annan värdering bördå anses föreligga. I de föreskrifter som utfärdas av regeringen eller, efterregeringens bemyndigande, av försäkringsinspektionen bör därför inrymmasmöjligheter för inspektionen all medge undanlag från skyldigheten att värderaenligt det lägsta värdets princip, t. ex. sä att den behövliga nedskrivningenkan ske etappvis. Bestämmelser i nu angivna hänseende har lagils in itredje stycket. De lån som omfattas av regeln är sådana reversfordringar somförfaller eller som kan sägas upp först än . Enligtutredarens förslag får närmare föreskrifter om värderingen utfärdas avregeringen eller efter bemyndigande av försäkringsinspektionen. Något särskiltstadgande om detta behövs inle med hänsyn lill I § sista stycket. 8§ Omfattar rörelsen flera verksamhetsgrenar skall intäkter och kostnaderredovisas särskilt beträffande varje verksamhetsgren. Av paragrafen framgär att liksom - 95 §första stycket FRL -intäkter och kostnader skall fördelas på de olikaverksamhetsgrenar som 1981/82:180 254 kanfinnas i bolaget. Hur fördelningen närmare skall gå till framgår inte av lagen.Som utredaren föreslagit bör det i stället överlämnas ål praxis ochförsäkringsinspektionen att bestämma innebörden av begreppet verksamhetsgren.I rapporten försäkringsredovisning finns förslag beträffande en sådan indelning.Förslaget är, med vissa ändringar, återgivet i betänkandet. Som påpekatsbör emellertid indelningens närmare utformning överlämnas åtförsäkringsinspektionen. Jag utgår därvid från att inspektionen kommer attsöka samråda med berörda branschorganisationer. Det saknas därför skäl att härnärmare diskutera hur indelningen bör göras. I gällande lag föreskrivs altnärmare bestämmelser om bl. a. fördelningen av intäkter och kostnader meddelasav regeringen (95 § andra stycket). Att sådana föreskrifter kan utfärdasframgår redan av 1 § Qärde stycket delta kapitel. 9 §Utgifter för bolagsbildningen, för ökning av aktiekapitalet och för bolagets förvaltning får inte las upp som tillgångar. Innehar ett försäkringsakfiebolag egna aktier,skall de med angivande av det nominella beloppet tas upp som tillgångar utanvärde. Paragrafens/öriW stycke innehåller ett förbud motaktivering av utgifter för bolagsbildning, utgifter för ökning avaktiekapitalet och förvaltningskostnader. Bortsett frän vissa avvikelser avspråklig karaktär är bestämmelsen identisk med 11 kap. 7 § femte stycket ABL.I gällande lag finns en motsvarande bestämmelse i 93 § 7 mom. första stycket.Att goodwill, organisafionsutgifter, kapitalrabatter och direktaemissionsutgifter inte fär tas upp som tillgång framgår av 6 § första stycketdetta kapitel. Andra stycket handlar om hur innehav av egna aktierskall redovisas. Liksom - 93 § 6 mom. första stycket FRL - skallsådana aktier tas upp som tillgång utan värde, dvs. En motsvarandebestämmelse finns i 11 kap. 7 § Qärde stycket ABL, som i sak stämmer överensmed den här föreslagna bestämmelsen, 10 §I balansräkningen skall som särskilda poster tas upp försäkringstek niska skulder och äterförsäkrares andelar i dessa. Omfattar bolagets rörel se olika verksamhetsgrenar, skall sådana poster beträffande varje verk samhetsgren redovisas särskilt. Livförsäkringsbolag som redovisar enäterbäringsfond skall ta upp denna som särskild post bland skulderna, särskiltredovisad för varje verksamhetsgren. Ilivförsäkringsaktiebolag tas aktiekapitalet upp som bundet eget kapital. Skadeförsäkringsbolags egna kapital skall delas uppi bundet eget kapital och fritt eget kapital eller ansamlad förlust. Underbundet eget kapital skall tas upp aktiekapital, reservfond ochuppskrivningsfond. Under fritt eget kapital eller ansamlad förlust skall tasupp fria fonder, var för sig, balanserad vinst eller förlust saml nettovinsteller föriust för räkenskapsåret. Balanserad förlust och föriusl förräkenskapsåret las därvid upp som avdragsposter. 1981/82:180 255 Enligt/ör,y/fl stycket skall ibalansräkningen som särskilda poster tas upp försäkringslekniska skulder ochäterförsäkrares andelar i dessa. Försäkringstekniska skulder motsvaras igällande lag av försäkringsfonden (jämför 94 § 1 mom. första stycket FRL). Vadsom avses med försäkringstekniska skulder framgår av 7 kap. 1 §, Av 10 § framgår att deförsäkringslekniska skulderna och äterförsäkrares andelar i dem i förekommandefall skall fördelas på verksamhetsgrenar. Indelningen i verksamhetsgrenar harberörts i samband med 8 §, I tredje stycket stycket finnsbestämmelser om hur akfiekapitalet skall las upp. Motsvarande reglerbeträffande aktiebolag finns i 11 kap, 7 § andra stycket ABL, När det gällerlivförsäkringsaktiebolag skall nägon uppdelning av bundet och fritt egetkapital inte ske. Aktiekapitalet i sin helhet skall här las upp som bundet egetkapital. Detta är naturligt eftersom någon vinstutdelning inte kan ske i sådanabolag. Beträffande skadeförsäkringsbolagenöverensstämmer reglerna om redovisningen av eget kapital i sak med vad somgäller enligt aktiebolagslagen (se 11 kap. 7 § ABL). I förslaget harbestämmelserna om skadeförsäkringsbolag brutits ut till ett eget, fiärdestycke. 11 § Förvaltningsberättelsen skall upprättas mediakttagande av god redovisningssed. I förvaltningsberättelsen skallupplysningar lämnas om 1. sådana förhållanden som inteskall redovisas i resultaträkningen eller i balansräkningen men som är vikliga för att bedöma bolagels verksam hetsresultat och ställning, samt 2. händelser av väsentlig betydelseför bolaget, som har inträffat under räkenskapsåret eller efter dettas slut. I förvaltningsberättelsen skallanges medelantalet av i anställda personer under räkenskapsåret meduppdelning på konlorsQänstemän, fällQänstemän och övriga anställda. Vidareskall det anges del sammanlagda beloppet av räkenskapsårels löner ochersättningar i dels lill styrelsen och verkställande direktören, delstill konlorsQänstemän, dels till fällQänstemän, dels till övriga anställda. Dessutom skall det för fritidsombudoch specialombud i var för sig anges dels medelantalet underräkenskapsåret, dels ersättningsbeloppet till dessa. Har bolaget anställda utomlands,skall medelantalet av dessa under räkenskapsåret anges saml uppgift lämnas omsammanlagda summan av löner och ersättningar.