prop · G503146 · 1981-12-31 00:00:00 — 36 § Paragrafen utgår som en konsekvens av att 32 § förstastycket upphävs. 47§ Ändringen är av redaktionell karaktär. 52 § Ändringama är en kpnsekvens av ändringarna i 32 Pch36§§. I första stycket anges atl det ansvariga statsrådet iförekommande fall får utse även en domstol atl hålla förhandling. Därmedåterinförs ett uttryckligt stöd i lag för ett sådant förordnande. Vidare angesalt den handläggande myndigheten respektive det ansvariga statsrådet fårbesluta även om hörande av annan än utlänningen. Detta gäller redan nu (se59§), men det får anses lämpligt att klargöra att ett sådant beslut fattas avden som beslutar om förhandlingen. Motsättningsvis får anses följa att förhandlingsmyndigheteninte efter eget skön får höra annan. Bestämmelsen hindrar inte att förhandlingsmyndighetenaktualiserar frågan om förhör även med annan. Beslutanderätten får som hittillsdelegeras till en tjänsteman i departementet. Av ändringarna i andra stycket följer atl förhandling iärende om avvisning eller utvisning av en presumtiv terrprist skall hållas vidStpckholms tingsrätt om det inte föreligger särskilda skäl mot det.Bestämmelsen är alltså inte absolut. Ett särskilt skäl kan vara att förhandlingvid fingsrätten på gmnd av omständigheterna inte hinns med. I andra fall då förhandlingskall hållas i ufiänningsärende hos regeringen, får förhandlingen anförtros åtden domstol eller myndighet som är lämplig. Prop.1981/82:146 104 Paragrafen har kompletterats med en beslämmelse sominnebär, all alltid skall förordna allmänt ombud vidförhandling i ärenden om avvisning eller utvisning av en presumtiv terrorist.Regelmässigt torde därvid böra utses en företrädare för . Ändringarna är av redakfionell art. Av andra stycket följer atl förfarandet vid hörande avutlämningen väsentligen regleras i UtlL. Detsamma gäller vid hörande av annanperson än utlänningen. Vid sidan av UtlL kommer emellertid i vissa hänseendenbestämmelserna om bevisupptagning utom huvudförhandling i brottmål att blitillämpliga. Så var fallet även enligt den tidigare bestämmelsen i UtlL omförhör vid allmän underrätt. Den omständigheten att UtlL i vissa hänseenden, l.ex.beträffande rättens sammansättning, protokollföring samt ordning och säkerhet,replierar på lorde inte medföra att 14 kap. 5§ andra stycketsista meningen sekretesslagen (1980:100) blir tillämplig. Som nämnts i annatsammanhang bör i detta hänseende gälla bestämmelserna i 14 kap. 5 § förstastycket och andra styckel första meningen. Förutsättningarna för all förhandlingen skall hållas inomslängda dörrar regleras i tredje stycket. Med hänsyn till förhandlingens naturtorde det vara lämpligl att i fråga om förhandling vid allmän domstol anslutalill den beslämmelse som gäller vid muntlig förhandling vid förvaltningsdomstol.I fråga om förhandling vid annan myndighet behålls nuvarande ordning. Ändringen är av redaktionell art. 74 och 96 §§ Ändringarna är av redaktionell art. 1981/82:146 105 / Betänkandet (Ds A 1981:8) Ett särskilt utvisningsförfarande Verkställighetoch förvar - Straff och ansvar Efterremiss har yttranden över betänkandet avgetls av ombudsmän,jusfitiekanslern (), riksåklagaren (), , hovrätten för VästraSverige, kammarrätten i , kammartätten i , ,(), , statskon-tpret, (), (), statens invandrarverk (),länsstyrelserna i , , , , , samt , länsstyrelsernas organisationsnämnd(), , utredningen för översyn av frågor rörande invandringenoch invandrarnas situation i (A 1980:04 - IPOK), , . (),i (LO), (),, , Föreningen Röda Korset, Svenska flyklingrådet, (), Spanska och samtRiksförbundet internationella föreningen för invandrarkvinnor. Yttrandenhar överlämnats, av riksåklagarna från överåklagarna i , Göteborgsoch åklagardistrikt saml länsåklagarna i , ochNorrbottens län, av länsslyrelsen i från poUsstyrelsen iStockholms och polisdistrikt, av i län frånpolisstyrelserna i , , och pplisdistrikl, avlänsstyrelsen i från polisstyrelserna i och Helsingborgspolisdistrikt saml av i från polisstyrelserna iHaparanda, och polisdistrikt. Ytlrandehar dessutom avgetts av . 1 Ett särskilt utvisningsförfarande Ullänningslagkommitténsförslag till ett förenklal utvisningsförfarande i fråga om utlänningar som inteinom från inresan har ansökt om uppehållstillstånd har underremissbehandlingen tilldragit sig stort intresse. Remissopinionen är starktsplittrad. Förslaget tillstyrks av JK, RA jämte överåklagarna i ochMalmö polisdistrikt, kammarrätten i , länsstyrelserna i ,och , , och saml elt antalpolisstyrelser. Vissa remissinstanser har lagt fram längre gående förslag.Della är 1981/82:146 106 fallet med RPS, och samt, i viss mån,med LO,Föreningen och . Någol mer änhälften av remissinstanserna har emellerlid avstyrkt det föreslagnaförfarandet och anslutit sig lill den uppfattning som uttalas av reservanternai kommittén. Det gäller beträffande JO, , hovrältenför VästraSverige, kammarrätten i , statskontoret, RRV, ,, . Svenska Röda Korset, RIB,Svenska flyklingrådet samt Jugoslaviska och Spanska riksförbunden.Socialstyrelsenhar i princip ingen erinran mol förslaget. Styrelsen vill dock framhålla attdel - som reservanterna anför - finns skäl som talar för att den nuvarandeordningen bör behållas tills vidare. De remissinstanser som pläderar för ett särskiltutvisningsförfarande menar i allmänhet att det - pavsett frekvensen av detillståndsansökningar spm görs först efter utgången av -från principiell synpunkl inte bör accepteras att en utlänning genom attunderlåta ansökan skaffar sig ell förmånligare prövningsförfarande. Ävenandra synpunkter förs fram. I några yttranden framhålls alt det föreslagnaförfarandet är eller kan göras fillräckligt rättssaken. Vissa av de remissinstansersom tillstyrker förslaget menar vidare, att det får anses ha underordnadbelydelse alt UflL genom denna nya bestämmelse blir mer svåröverskåd-hg. Även om överskådligheten i lagstiftningen i någon månsynes gå förlorad, är det enligt RÅ angeläget att man i uflänningslageninrymmer en möjlighet till elt snabbi förfarande beträffande utlänningar, somunderlåter atl i rätt tid ta kontakt med myndigheterna. Förslagel får enligl RÅanses tillgodose rimliga krav på rättssäkerhet. Kammarrätten i framhåller atl starka skäl talarför att inte låta de utlänningar som - i flertalet fall förmodligen fulltuppsåtligt- bryter mot bestämmelserna i utlänningslagen få rätt till ett iväsentliga delar annat prövningsförfarande än de som lojall följer beslämmelserna.Kammarrätten anmärker atl den som efter inresa stannar i under mer får anses ha goda skäl alt göra sig underrättad om de bestämmelsersom gäller för hans uppehåll i riket. Förslaget möjliggör en snabb handläggningoch får enligt kammarrättens mening efter vissa kompletteringar anses uppfyllade krav på rättssäkerhet, som rimligen kan ställas. Beslutet bör kallasutvisning. I pekar på alt den illegalainvandringen tycks ha ökal och i vissa fall verkar att ha saltsi system. Några större svårigheter att illegalt la sig in i landet torde hellerinle föreligga, bl.a. beroende på alt passkontrollen för i storutsträckning sker utanför . Det av kommittén föreslagnautvisningsförfarandet kan enligl länsslyrelsen sannolikt verksamt bidra tillatt stävja en ökad illegal invandring till landet. RPS vill som nämnts gå längre. Enligl RPS är förslagel ettsteg i rätt riktning. utvidgade möjlighet alt avlägsna enutlänning Prop.1981/82:146 107 böremellertid inle enbart inriktas på viseringsfria utlänningar som inte haransökt om uppehållstiUslånd frän inresan utan också påviseringspliktiga utlänningar, som har rest in i landet med en vid inresangällande visering men underlåter att ansöka om uppehållstillstånd innangiltighetstiden för viseringen har gått ut. Man bör således enligt RPS intefästa avgörande avseende vid en tremånadersgräns utan i stället vid den tidutlänningen i det enskilda fallet har rätt att vistas här utan att ha eUeransöka om uppehållstiUslånd. Den1 infördes i utlänningsförordningen bestämmelser med innebörd atluppehållstillstånd som regel skall vara ordnat före inresa i . Enutlänning som ansöker om uppehållstillstånd efter inresan får sitt ärendeprövat endast formellt, vilket leder till alt ett utvisningsbeslulmeddelas. RPS ifrågasätter om inte också denna kategori bör omfattas avpolismyndighetens utvidgade avlägsnandeförfarande. Del finns ingen anledningatt ufiänningen i en sådan situation skall tillåtas att i avvaktainvandrarverkets och i förekommande fall regeringens beslut. Ioch för sig kan RPS godta att förfarandet kallas för utvisning. Styrelsenförordar emellertid atl förfarandet kallas avvisning. För atl RPS:s förslagskall kunna genomföras, fordras att tidsgränserna i avvisningsbestämmelsen i31 § UtlL - såväl som - slopas. Om utlänningen ärinresebehandlad och ansöker eller anträffas först inne i landet,skall polismyndigheten kunna besluta pm avvisning, pm fömlsättningar därförenligt förslaget föreligger, oberoende av inresebehandlingen.Avvisningsbeslulet bör få verkställas utan hinder av anförda besvär eftersomannars ändamålet med polismyndighetens utvidgade avlägsnandemöj-lighet skulleförfelas. Verkställighet av ett avvisningsbeslut som är meddelat därför atlutlänningen har rest in i landel ulan att ha uppehållstillstånd, bör dockenligt RPS:s mening inte kunna ske inom den tid utlänningen äger vistas härutan liUstånd. RPSanser inte att någon utökad anmälningsskyldighet är nödvändig men vill ändåinte motsätta sig en sådan. EnligtSIV:s uppfattning är allvarliga nackdelar förknippade med den s.k.tremånadersgränsen. Dess förekomst ger den enskilde anvisning hur den svenskauflänningslagen och handläggningsordningen skall kunna utnyttjas. Erfarenhetenpekar på att överdrag av tremånadersgränsen nästan allfid sker medvetet. SIVanser det angeläget att problemen med denna gräns elimineras. Man bör intekunna tillförsäkra sig en annan prövningsprocedur bara genom att hålla sigundan eller avstå från att kontakta myndighet under längre tid än tre månaderfrån inresan. SIVsäger sig emellertid inte kunna ställa sig bakom den lösning som kommitténsmajoritet föreslår. Majoritetsförslaget skulle medföra en till-krångling avutlänningslagstiftningen. Man skulle införa ett nytt utvisnings- Prop.1981/82:146 108 institutoch skapa etl särskilt regelsystem för ett förhållandevis begränsat antalärenden. Bl.a. innebär förslagel den principiella nyheten, atl utvisningsbeslutkan fattas av polisen och verkställas utan hinder av anförda besvär. Tillnackdelarna hör enligt verket atl tremånadersgränsen finns kvar. Somen ytterligare invändning mot förslagel anför verket, alt de beslut som skulleanmälas till innefattar helt andra frågeställningar än dem för vilkaanmälningsförfarandel infördes för en kort lid sedan. Anmälningarna till föranleder bara en överprövning av polisens bedömningatl ell påslående om risk för förföljelse av politisk art är uppenbart oriktigteller kan lämnas utan avseende. Det kan enligt ifrågasättas om det ärlämpligt atl utnyttja jourtjänsten för prövning av även helt andra frågor. Molden angivna bakgrunden avstyrker att kommittéförslagel genomförs. Istället föreslår att tremånadersgränsen lör avvisning slopas. Samtidigtskall tillses att avvisningsinslitutet utformas så atl det omfattar alla hellklara fall för avlägsnande av personer som stannar i utöver laglig lidalt vistas här. Deinvändningar som kommit fram mot en ordning med möjlighet till avvisning ulantidsmässig begränsning är huvudsakligen av två slag. Den ena invändningen är avprincipiellt slag; avvisning bör endast ske vid gränsen. Denna princip haremellertid redan brutits upp genom alt avvisning tillåts under så lång lid somupp lill från inresan. Denandra typen av invändningar mot avvisning efter längre lid än tre månaderhänger samman med rättssäkerheten för utlänningarna. Behovet avrättssäkerhetsgarantier torde emellertid inle öka automatiskt medvis-telselidens längd. anser för sin del all tillräcklig rällssäkerhet kanåstadkommas inom ramen för nuvarande regler, även om tremånadersgränsenslopas. När någon form av politiska skäl åberopas skall polisen få besluta omavvisning bara om skälen är uppenbart orikliga eller kan lämnas ulan avseende.Sädana beslut skall alllid anmälas lill innanverkställighet får ske. Därvid kan också SIV:s jourtjänsl utnyttjas. Ävenom inga politiska skäl åberopas kan det naturligtvis i vissa fall vara stötandeför rättskänslan atl omedelbara avvisningar kan ske av personer som varit merän i landet. Det kan exempelvis gälla fall av stark anknytninggenom mycket lång vistelse, då det finns barn i etl förhållande eller då enkvinna är i framskriden graviditet. Det kan också röra sig om fall då någonvisar att han på grund av något godtagbart skäl, l.ex. sjukdom, varitförhindrad att i lid uppsöka myndigheterna. Det skydd som behövs för sådanafall ges i 35 § UtlL enligt vilken polisen är skyldig att till överlämnaärenden då polisen är tveksam om avvisningen bör ske trots att formell grundföreligger. uttalanden bör göras från regeringens sida om tillämpningenav 35 § i dessa fall fill vägledning för anvisningar som RPS i samråd med SIVbör utfärda för polismyndigheterna rörande tillämpningen av denna paragraf. 1981/82:146 109 LOanser att kommittéförslaget är synnerligen välgrundat och utgör "etl brainstmment ur såväl rättvisesynpunkt som för framlida skiftandein-vandringslrender". LOvill samfidigt påpeka att samma orimlighet gäller för viseringspliktigutlänning som efter viseringslidens utgång uppehåller sig illegalt. I belänkandethar kommittén utan speciella motiv inte ansett sig vara beredd att föreslåförändring för denna grupp från nuvarande system. LO anser att det särskildautvisningsförfarandet borde omfatta även denna grupp. Ett sådanl snabbare ochenklare utvisningsförfarande skulle sannolikt även medföra den effekten attStatens ansåg sig kunna föra en generösare viseringspolicy. Detnuvarande tidsödande och kostnadskrävande utvisningsförfarandel leder sannolikttUl en oönskad restriktivitet i viseringsärenden. FöreningenSveriges polischefer anser att principiella skäl talar för att under ingaförhållanden låta den som uppsåtligen håller sig undan fårätt lill prövning hos av sitt ärende i motsats till den som lojalt följergällande bestämmelser. Föreningen antar vidare atl - om ingen lagändring vidtas- antalet utlänningar som gömmer sig kommer att öka efterhand somkännedom sprider sig om förfarandets fördelar. uppfattning bör de nya reglerna om utvisning gälla även för sådanaviseringspliktiga utlänningar, som ulan lov stannar kvar i landet efterviseringslidens utgång. Därmed skulle man uppnå att alla utlänningar - oavsettom de behöver visering eller ej - drabbas av samma ulvisningsförfarande såsnart de olovligen uppehåller sig i landet. ÄvenIPOK förordar atl det särskilda utvisningsförfarandel ges ett vidaretillämpningsområde. Del avgörande bör enligt kommittén inte vara inom vilkentid utlänningen anmäler sig hos eller anträffas av polisen, utan om han ellerhon har underlåtit att söka tillstånd från hemlandet enligt de regler som gäUerenligt den nya utlänningslagen och som från den bl.a. innebär attäven uppehållstillstånd normalt skall ha sökts och beviljats före inresan ilandet. Förfarandetskulle därmed komma alt generellt omfatta även sådana viseringsfria utlänningarsom har inresebehandlats och som därför inte kan avvisas av formella skälsenare än från inresan. Del skulle vidare gälla viseringspliktigautlänningar med visering för kortare lid än . Om ett förenklatavlägsnandeförfarande tillämpas även beträffande dessa grupper, bör dock enliglIPOK verkställighet inle få ske innan viseringsfri tid respektive viseringslidhar löpt ut, om det är fråga om en bonafide turist. Detär enligt kommitténs mening angeläget atl i aUa situationer kunna träffa ettsnabbi avlägsnandebeslut rörande en besökare som uppenbarligen inle hartillräckliga skäl för att få tillstånd och där del enligt gällande 1981/82:146 110 reglerendast kan bli fråga om en formell prövning där man koslaterar atl tillståndinte sökts och beviljats före inresan och inte kan beviljas efter inresan. Detgäller inte minst den som fått visum för besök. Praxis när del gäller attbevilja visum för besök är mycket restriktiv när del gäller medborgare ivissa länder. Det förekommer t.o.m. alt visum vägras släktingar som viUövervara nära anhörigas bröllop eller begravning. Orsaken är att den som intefrivilligt lämnar landet vid viseringslidens utgång inte på något enkeltsätt kan avlägsnas härifrån. Med ett förenklat avlägsnandeförfarande i dennasituation borde det också vara möjligt atl tUlämpa en mer generös praxis vidutfärdande av visum. IPOKfömtsätter emellertid att det ordinära prövningsförfarandet aUtidtillämpas i fråga om flykfingar och andra som har rätt att resa in för attstanna utan ett i förväg prdnat uppehållsfillstånd. Idet följande diskuterar IPOK hur förfarandet skall regleras lagtekniskt. Manföreslår därvid att de nuvarande gränserna för avvisning - - avskaffas. En sådan lösning sägs innebära ett enklare förfarandeän det av ufiänningslagkpmmiltén föreslagna särskilda utvisningsförfarandet därbeslutet skulle anmälas till innan det fick verkställas. Särskildainslmktioner erfordras för polisen angående de situationer då överiämnandetill skall ske med stöd av 35 § UtlL. Liknandesynpunkter framförs av Stockhobns socialförvaltning som även hänvisar lill attdet nuvarande långdragna förfarandet ger upphov till stora kostnader församhället pch leder fill alt utlänningar med tidsbegränsad rätl alt vistasutanför sitt land pfta kpmmer att överskrida innan beslutet iavlägsnandeärendel hinner fattas. TCOsäger sig i princip anse atl ärenden av stor betydelse för en enskild personinte bör avgöras av en ensam befattningshavare. TCO vill därför i och för sigatt invandrarpolitiken får en regional organisation med särskildalekmannanämnder som prövar och fattar besluten. TCO anser emellertid att detföreslagna särskilda utvisningsförfarandet kan vara försvarligt, om beslutfattas av den lokala parlamentariskt sammansatta polisstyrelsen i plenum. Enavvisande hållning intar som nämnls bl.a'. JO, och hovrätten förVästra . JO understryker all det praktiska problemet är begränsat ochatt förbättringar kan åsladkpmmas med gällande beslämmelser. Härtill kpmmeratt lagstiftningen kompliceras ytterligare. SveaHovrätt säger inledningavis atl den metod som kommitténs majoritet föreslår ioch för sig kan förväntas medföra en något snabbare behandling, när ärendenaväl kommit under polisens handläggning. Hithörande ärenden är enligt hovrättensmening förhållandevis okomplicerade, och någon anledning att frånrättssäkerhetssynpunkt motsätta sig förslagel förekommer knappast. Antaletärenden som skulle komma atl omfattas av etl sådant avlägsnandeförfarandetorde emellertid vara tämligen ringa. Genom en ordning som den föreslagnaskulle lagen också förlora i överskådlighel och systemalik. Prop.1981/82:146 III Äveninom ramen för det nuvarande systemet torde nöjaktig skyndsamhet iärendebehandlingen kunna uppnäs. Med de krav pä uppehållstillstånd redan vidinresan som finns och den summariska prövning statens invandrarverkskall företa i sådana ärenden bör handläggningsfiden kunna göras kort. VadgäUer fidsutdräkten vid fullföljd torde denna i nu aktuella ärendetyperknappast mofivera en särreglering. Förutom atl ärendena är av enkelbeskaffenhet är ju klaganden ofta tagen i förvar, vilket bör befrämja en snabbhandläggning. Mot bagrund av det anförda anser hovrätten, i likhet medreservanterna, att det åtminstone inle bör införas ytterligare ettavlägsnandeförfarande. Hovrättenför delar kommitténs mening att det föreliggande problemet intebör lösas genom att det öppnas möjligheter att avvisa en utlänning senare efter inresan. En konsekvens av detta ställningstagande är enligthovrätten att del eftersträvade avlägsnandein-stilulel inte heller får ges enreell karaktär av avvisningsförfarande. Hovrätten säger sig också kunnaansluta sig till kommitténs uttalande all starka principiella skäl talar föratt inte låta personer som bryter mot utlänningslagens bestämmelser utanvidare få rätt till elt annat prövningsförfarande än de som lojalt följerbestämmelserna. Efter en granskning av det föreslagna utvisningsförfarandet ochen erinran om lämpligheten av att avvakta erfarenheterna av ordningen med kravpå uppehållstillstånd före inresan fortsätter hovrätten: Denreella vinsten med förslaget får därför' anses vara atl utlänningen inle kanöverklaga elt beslul av invandrarverket alt inte överta ärendet och attpolismyndighetens beslut om utvisning efter en sådan förklaring fråninvandrarverket kan verkställas utan hinder av alt beslutet överklagats. Dennaordning synes emellertid betänklig ur rättssäkerhetssynpunkt. Visserligeninskränker förslaget inte utlännings möjlighet att få fill stånd enöverprövning av polismyndighetens utvisningsbeslut hos invandrarverket ochslutligen regeringen men denna besvärsrält framstår som ganska formell, dåutlänningen redan förpassats ur landet och inte - enligt vad kommittén föreslår- skall kunna få offentligt biträde enligl rättshjälpslagen. Del föreslagnaförfarandet kan mot denna bakgrund - låt vara atl det enligt kommitténs meningskall avse endast helt klara fall - knappast anses väl förenligt med de anspråkpå rättssäkerhet och rällsenlighet som bör ställas när prövningen gällerutvisning och inte endast avvisning. På grund av det anförda och med beaktandeav vad reservanterna i övrigt anfört anser sig hovrätten inte kunna biträdakommitténs förslag om ett särskilt utvisningsförfarande. Kammarrätteni anser det självfallet vara ptillfredsslällande pm en utlänning kanskaffa sig en förmånligare behandling genom atl hålla sig undan i stället föratt i föreskriven ordning söka tillstånd att uppehålla sig i riket. I likhetmed minoriteten anser emellertid kammarrätten, all det måste föreligga slarkaskäl innan ett så pass vidsträckt och summariskt införssom det kommittén har föreslagit. 1981/82:146 112 obegränsadavvisning som förslaget innehåller strider enligl domstolen mol deniniernaiionelli vedertagna principen att avvisning endast skall ske vidgränsen. Till delta kommer alt, om del nya institutet införs och dessulomförfarandet betecknas som utvisning, den redan svåröverskådliga lagstiftningenytterligare kompliceras. Även om det underiag som kommittén har presenteratrörande de nuvarande förhållandena är begränsat, ger del enligl kammarrättensmening närmast vid handen all missbruket hitintills inle har varit av någonstörre omfattning. Vidare anser kammarrätten att effekterna av ordningen medkrav på uppehållstillstånd före inresan bör avvaktas under någon lid, innanytterligare åtgärder vidtas. Statskontoret framhålleratt det måsle föreligga myckel starka skäl för att skapa ytterligare ettavlägsnandeinslitut vid sidan av de nu existerande. Kommittén har enligtstatskontoret i sill betänkande inte visat atl nuvarande regler missbrukas ien omfattning som motiverar det alternativa utvisningsförfarandet. Inte hellerhar kommittén anfört något annat tillräckligt starkt skäl för alt man skallinföra elt särskilt förfarande i vissa utvisningsärenden. Om andra lösningar än de nuvarande bör prövas, så bör man enligtstatskontorets mening i första hand pröva en återgång lill de bestämmelser somgällde före . Även RRV anför atl kommitténs undersökningar integer tillräckliga motiv för all utvidga polisens befogenheter till all fattautvisningsbeslut och kan därför inte tillstyrka förslaget. Sverigesadvokatsamfund konstaterar inledningsvis alt nuvarande regler enligl kommitténsundersökning missbrukas av elt myckel begränsat antal personer - avfallen - som på så säll skaffar sig en illegal vistelse i landet. Dessa lordeför övrigt enligt samfundet lill stor del utgöras av just de turkiskamedborgare av assyriskt ursprung, vars invandring regleras genom ett särskiltinvandringspolitiskt beslut. Samfundet avstyrker för sin delkommitlémajoriietens förslag och ansluter sig hell lill de av reservanternaframförda synpunkterna.