prop · G503143 · 1981-12-31 00:00:00 — Den arbetsrättsliga lagstiftningen är svår att anpassatill de speciella förhållanden som gäller i ett familjehem. Utredningen anseratt familjehemmen skall ges en starkare arbetsrättslig ställning utan attderas självständighet riskeras. För att denna princip skall kunna fillämpasgenerellt vid familjevård skulle den arbetsrättsliga lagstiftningen i vissadelar behöva förändras. Utredningen föreslår att regeringen tar initiativ sådan översyn av lagstiftningen. Värdfamiljernabör ha en oberoende ställning gentemot uppdragsgivarenhuvudmannen. Dettainnebär bl.a. att varje placering i ett familjehem skall vara ett s.k. särskiltuppdrag. En sådan oberoende ställning för värdfamiljerna har dockvissa nackdelar. Värdfamiljerna får inle någon inkomst från familjevården då deinte har någon placering och myndigheten har inte garanterad tillgång tillplatser i familjehemmen. Genom attkontraktera familjehem får dessa en viss inkomst även då de inte har någonplacerad hos sig samfidigt som myndigheten därigenom får tillgång till platseri dessa familjehem. Enligt utredningens bedömning finns det dock andranackdelar med att kontraktera hem. Den allvarligaste är atl derassjälvständighet och integritet kan bli lidande. Genom enfamiljevårdsenhet kan olika myndigheter få fillgång till platser i familjehemutan kontraktering. Ulredningen föreslår att avtal mellan huvudman ochvärdfamilj skall tecknas vid varje placering. Därigenom kan båda parter få enklarare bild av vilka villkor som gäller för placeringen. Deklienter som placeras i familjevård skall i största möjliga utsträckning deltai familjens liv på samma villkor som de övriga familjemedlemmarna. Det innebäratt gästen skall delta i det arbete som förekommer i familjens hushåll. Ommöjligt bör gästen också delta i produktivt arbete, l.ex. lantbruk, om sådanlbedrivs i familjehemmet. Arbetsträning är ofta nödvändig för att gästen senareskall kunna klara studier eller eget arbete. Ulredningen behandlar under vilka villkor arbetsträningkan ske inom ramen för familjevård utan att värdfamiljen får ettarbetsgivaransvar. 1981/82:143 100 Vid familjevård belastas kommunen med kostnader förersättning till familjehemmet, för klienten i övrigl och för slöd ochhandledning lill familjehemmen. Ersältning till familjehemmen består av två delar, enersättning för omkostnader och ell arvode. Det senare är skattepliktigt. Beloppen varierar kraffigt, bl.a. beroende påfamiljehemmets arbetssätt och inriktning. utger årligencentrala rekommendationer som ligger lill grund för kommunernas ersättning tillfamiljehemmen. Utredningen framhåller att del vore fördelaktigt omfamiljehemmen får ökade möjligheter att påverka ersättningsnivån genomöverläggningar med huvudmännen. Utredningen beräknar atl ersättningen till familjehemmetoch kommunens kostnader för klienten vid familjevård av vuxna f.n. som regeluppgår till per vårddag. Kostnaderna för stöd och handledning till familjehemmen äri dagens läge mycket svåra att beräkna. En familjevårdsenhel får enligt etlräkneexempel som presenteras i betänkandet kostnader för sådana uppgifter på ca140 kronor per vårddag. Den totala dygnskostnaden för vård som ges med stöd aven familjevårdsenhet skulle således bli . Vid annan heldygnsvård av missbrukare är kostnaderna iallmänhet betydligt högre. De totala kostnaderna för en familjevårdsenhet med åttaplaceringar vardera skulle enligt utredningens beräkningar bli knapplen miljon kronor. utgör då kostnader för stöd ochhandledning till familjehemmen. Utredningen föreslår att statsbidrag skallkunna utgå av dessa kostnader. Då en ny enhet skallstartas föreslås att bidrag skall kunna utgå under maximalt ettår. Det beräknade medelsbehovet för statsverket beräknas fill 2,8 milj. kronorunder bidrag utgår. För att ge ekonomiskt utrymme åt det nyastatsbidraget föreslår utredningen att del hittillsvarande bidraget om 50kronor per dag för vård av narkotikamissbrukare i enskilt hem upphör. Den föreslagna förändringen av statsbidragen fillfamiljevård skulle innebära att kommunerna får en viss ökning av de direktavårdkostnaderna för placeringar i familjehem. Vissa omprioriteringar kan därförbehöva göras mellan de olika kostnader kommunerna har för vård av och biståndtill missbrukare. I gengäld ökar förutsättningarna för en högre vårdkvalitet. Ulredningen anser vidare alt dess förslag innebär en effektiviseringoch ett bättre utnyttjande av tillgängliga resurser samt mindre krångel ochbyråkrati för värdfamiljernas del. Ett långsiktigt arbete i linje medutredningens förslag kan dessutom bl.a. leda till att del blir lättare attengagera och behålla frivilliga krafter i socialt arbete. Prop.1981/82:143 101 Tillfälletill diskussioner om samarbetsmöjligheter mellan myndigheter, organisationeroch föreningar bör ges i samband med att utredningens förslag presenteras och remissbehandlas.Utredningen föreslår att några informationskonferenser med denna uppgiftarrangeras. Utredningensförslag om familjevårdsenheter förutsätter att varje enhet får en lokalförankring i den region där familjehemmen finns. För att stimulera bildandet avenheter, föreslås lokala och regionala uppföljnings-konferenser. Ensamarbetskommitlé för familjevård har på enskilt initiafiv bildats under dentid familjevårdsutredningen har arbetat. Utredningen bedömer att samarbetskommitténkan komma att utgöra en värdefull tillgång i arbetet med att utvecklafamiljevården och föreslår att den får ekonomiskt stöd till sin verksamhet. Deerfarenheter som finns av familjevård i den form och med den inriktningutredningen föreslår är mycket litel dokumenterade. För att tillvarataerfarenheterna krävs utbildningsinsatser, forskning och utvärdering. Familjekonsulenternasuppgift är krävande. Kunskaper och erfarenheter behövs från såväl behandlandesom administrafivt och handledande arbete. Familjekonsulenternas speciellaställning som en länk mellan familjehemmen och myndigheterna ställer ocksåkrav på vidareutbildning. Utredningenföreslår att får disponera medel för sådan utbildning. finns det, enligt ulredningens mening, goda möjligheteratt integrera utvärderingsarbetet med enhetens övriga uppgifter. Detta gerdeltagarna möjlighet att kritiskt granska och diskutera den egna verksamhetenpå ett sätt som utvecklar arbetet. Detär önskvärt att sådana "självvärderingar" genomförs under handledningoch med bistånd av forskare. Avslutningsvisföreslår utredningen att Delegationen för social forskning tar initiativ tillett forskningsseminarium för att belysa möjligheterna att bedriva forskning omsociala frågor med utgångspunkt från vård i familjehem. Prop.1981/82:143 102 Sammanställning av remissyttrandena över betänkandet Ds S1981:17 Det förstärkta familjehemmet Efter remiss har yttranden över belänkandet lämnats avarbetsmarknadsstyrelsen (AMS), arbetarskyddssstyrelsen (ASS),(), (), (SoS),i , , landstingsförbundet,, , , , , i (LO),akademikers centralorganisation (/SR), Föreningen . (), (), , organiseradefamiljevårdshem (), åt läkemedelsmissbrukare (RFHL)samt och narkotika (RFMA). i har avlämnat yttranden frånsocialnämnderna i och kommuner. /SR har avlämnat yttrandenfrån och socionomers, personal ochförvaltningstjänstemäns riksförbund (SSR). Dessutom har Stiftelsen avlämnat yttrande. Samtliga remissinstanser delar utredningens syn alt vård ifamiljehem utgör eller kan bli ett viktigt behandlingsalternativ även för vuxnamissbrukare. En stor enighet råder också bland remissinstanserna att enförutsättning för att använda familjevården i större omfattning är atlfamiljehemmen får ett utökat stöd. När det gäller hur detta stöd skall utformasinstämmer flertalet i de grundläggande principer som utredningen föreslår. De flesta remissinstanser delar utredningens uppfattningatt familjevårdande uppgifter inte bör vara yrkesmässig verksamhet förfamiljehemmen. menar dock att vård i familjehem måstebygga på att familjerna får en ekonomisk ersättning och social trygghet påsamma sätt som andra anställda. organiserade familjevårdshem ()menar att kvalificerad familjevård måste bygga dels på att de som bedriversådan vård är heltidsengagerade för sitt uppdrag och dels på att familjehemmenhar en stark, självständig ställning. anser att möjligheten attplacera intagna i Prop.1981/82:143 103 anstalt jämlikt 34 § lagen om kriminalvård i anstalt ärutomordentligt värdefull och att sådana placeringar kan utgöra ett alternativ fillfängelse. Socialstyrelseninstämmer i de generella riktlinjer som utredningen har dragit upp förfamiljehemsvården. Styrelsen anser alt dessa principer bör gälla vid all vård ifamiljehem. understryker vikten av att hemmens familjekaraktärbibehålls. Familjehemsvård får inte bli en ny form av insfitutionsliknandevård. Svenska komtnunförbundetpåpekar att många av dem som försökt utveckla familjevården för vuxnamissbrukare har ställts inför stora svårigheter. Familjehemsvård för vuxnamissbrukare torde därför enligt förbundets uppfattning komma att förbli ettlitet, men viktigt komplement till övriga vårdformer. Förbundet erinrar om atttidigare familjevård för vuxna inom omsorgsvården och den psykiatriska vårdenhar varit på både gott och ont, och att en kraffig tillbakagång nu sker avfamiljevård inom dessa områden, till förmån för eget boende, små vårdhem ochandra kollekfiva boendeformer. Vill man från samhällets sida lansera en ny formav familjevård är det enligt förbundets uppfattning av största vikt attsamhället också garanteras insyn och inflytande över vården. LO ställer sig i princip positiv till utredningensförslag. LO anser att vård i familjehem i denna form kan bli ytterligare ettalternativ och en extra resurs vid sidan om annan missbrukarvård. RFHLpåpekar att deras erfarenheter av familjevård är odelat positiva. Vårdformenkan inte passa alla och ersätter oftast inte ett bra behandlingshem. RFHLunderstryker att familjevård kan ge ett gott resultat endast om den ärorganiserad, l.ex. enligt de principer för vården som utredningen tar upp. Fleraremissinstanser påpekar att erfarenheterna av familjevård i den formutredningen föreslår är begränsade. att deerfarenheter som finns inom andra vårdområden, l.ex. den psykiatriska vårdenoch vården av utvecklingsstörda därför bör tas fillvara. Styrelsen påpekar attomfattningen av familjevård för vuxna nu minskar inom båda dessa vårdområden.Som skäl anges bl.a. risken för att den som vårdas kommer i en olyckligberoendeställning till sin värdfamilj. Även sådana negativa erfarenheter böruppmärksammas vid den fortsatta utvecklingen av familjevården enligt styrelsen.Kommunförbundet anser atl de försöksverksamheter som bedrivits inom ramen förutredningsarbetet har pågått alltför för att ge någon vägledning. Malmökommunstyrelse menar att familjevård kan vara en värdefull resurs framför alltnär det gäller yngre missbrukare i tonåren och i åldrarna närmast däröver. Fördet stora flertalet missbrukare bedömer att familjevårdinte är ändamålsenligt. De som inte kan ges vård i sitt eget hem behöver iallmänhet så djupgående och långvariga behandlingsinsatser att påfrestningarnaför en enskild familj i dessa fall i allmänhel blir för stora. Vård i någonform av behandlingskollektiv är enligt i dessa fall 1981/82:143 104 SSR uttrycker sin tillfredsställelse med atl utredningensammanställt erfarenheter kring familjevården och utifrån dessa föreslagitmodeller för verksamheten. Tyvärr har dock ulredningen enligl SSR ejtillräckligt redovisat behandlingsresultaten av denna vårdform. biträder utredningens förslag omatt familjehemsvården skall stödjas bl.a. genom konsulenter. När det gällersvårigheterna att rekrytera familjehem menar förbundet att delta i första handberor på att de ekonomiska villkoren för familjehemmen är för dåliga. Uppdragsgivarnabetraktar familjehemsvård som ett "extraknäck" genom atl hemmenendast får arvode och inte någon kontinuerlig lön. Familjehemmen bör få bättreekonomiska förhållanden och knytas till de sociala trygghetssystemen, menar riksförbundet. ser posifivt på alt man tagit fasta på familjevård somlämplig vårdmodell även för vuxna och då speciellt för vuxna missbrukare. SOFhar dock starka invändningar mot att man funnit det lämpligt att över huvudlaget utvärdera de försöksprojekt som bedrivits inom ramen för ulredningenspågående arbele. Dessa försök har, enligl , i praktiken fungerat och i sådan begränsad omfattning att de inte borde tillmätas någotspeciellt värde. menar atl det i slället vore värdefullt om man studerarredan i dag befintlig fungerande familjevård, som bygger på människor meddokumenterade kunskaper, erfarenheter och intresse. Bra familjevård förulsätter,enligt , att familjen i den här typen av vård hellidsengagerar sig.Föreningen varnar för att man engagerar familjer på grund av deras känsla försolidaritet och idealitet utan att se till deras föregående erfarenheter ochkompetens. Risken för misslyckande är då mycket stor. menar att de flestamänniskor som befinner sig i en svår social situation i kombination medmissbruk behöver kvalificerad hjälp. Endast en kvalificerad familjevård därmissbrukaren lever med familjen och där familjevården består av bådemedmänsklighet, omtanke och kvalificerade vårdinsatser kan vara verkningsfullenligt föreningen. Alla remissinstanser, som har kommenterat frågan, delarutredningens syn att det är angeläget alt familjehemmen har elt organiseratsamarbete med varandra i syfte att utbyta erfarenheter och stödja varandra samlatt de har tillgång till stöd och handledning från kompetent personal. Utredningen föreslår att detta slöd skall prganiseras genpmfamiljevårdsenheter, som har en relativt självständig ställning. En enhetskall enligl förslaget bestå av en grupp om 5-15 familjer. Varje grupp avfamiljer skall ha minst en handledare - familjekonsulent. Enhetens arbete ochinriktning skall ledas av en allsidigt sammansatt styrelse. Praktiskt taget samfiiga remissinstanser anser attförslaget om familjevård- 1981/82:143 105 senheier är elt bra sätt alt utveckla familjevården och gefamiljehemmen det nödvändiga stödet. Någraremissinstanser menar att även andra säll att organisera familjevård måste ståöppna. menar således alt familjevård endasl utgör ettkomplement till den vård som kan erbjudas missbrukarna. Enligt socialtjänstlagensprinciper om frivillighet och medbestämmande skall de önskemål om familjehemsom missbrukaren själv uttalar i största möjliga utsträckning tillgodoses. Detinnebär atl man ibland måste söka sig utanför den grupp av familjehem som deföreslagna familjevårdsenhelerna omfattar. Malmökommunstyrelse anför att del är viktigt alt formerna för familjevårdensorganisation nu inte låses, så att en anpassning till lokala förutsättningaroch utveckling inom vården försvåras. erinrar om detpågående och kommande arbetet med den regionala institutionsplaneringen, som förulsätterall kommuner och landsting ges frihet att inom vida ramar pröva nya former för atltillgodose vårdbehoven. Det kan l.ex. vara lämpligt alt familjevården knytstill en institution eller en behandlingsenhel, menar . ÄvenRFMA menar att familjevården med fördel kan knytas till ett behandlingshem. förslag skall en enhet kunna bildas av ideell förening, av ensocialnämnd eller av flera olika myndigheter i samarbete. Remissinstansernasinställning är här varierande. Flertalet anser att det är viktigt att enhetenhar en självständig ställning. Några menar dock att ansvaret för enheten alltidmåsle ligga på en offentlig myndighel. Kriminalvårdsstyrelsenanser att en god organisatorisk bas för verksamheten kan vara ettsamarbetsavtal eller en stiftelse. är tveksam när detgäller möjligheterna för ideella föreningar att bilda statsbidragsberättigadefamiljevårdsenheter. KVS menar att det är en väsentlig skillnad mellan atlengagera sig i ett ideellt arbete och ta del praktiska ansvaret för enkvalificerad behandlingsform. Ansvariga kommuner och andra offentliga organbör ges inflytande innan en familjevårdsenhet startar. Länsstyrelseni anser att det är viktigt alt enheterna blir så självständigasom möjligt. För att kunna ge ett tillfredsställande resultat är detbetydelsefullt att beslut kan fattas snabbt och att handlingsfriheten inte beskärsav en byråkratisk uppbyggd organisation. anser atl enheterorganiserade som stiftelser framstår som den mest lämpade organisationsformen. Samhällets och olika organisationers inflytande påverksamheten kan då ske genom representation i stiftelsens styrelse. Landstingsförbundetframhåller att det är viktigt att enheterna får en smidig organisationsform. Iförsta hand bör de, enligt förbundet, ha en direkl anknytning. Omenheten organiseras utanför den offentliga sektorn finns det enligt förbundeten del oklara punkter bl.a. beträffande Prop.1981/82:143 106 ansvar och samarbete. Dessa frågor anserlandstingsförbundet måste övervägas ytterligare. anför, på grundval avförsöksverksamheten som bedrivits i Norr- och , att det förekommitsvårigheter, men att resultaten varit godtagbara. Etl problem har varit atl deolika intressenterna inte haft samma inflytande på verksamheten. Det är därförviktigt att alla intressenter får ett medinflytande utan att någon partdominerar. Insyn genom samhällets organ är vidare ett villkor enligt Luleåkommun. menar att en organisation som är frislående iförhållande till de placerade myndigheterna förefaller att vara en bra modellför att hemmen skall kunna behålla sin självständighet, integritet ochinitiativförmåga. Kommunen menar att även klienternas möjligheter tillinflytande borde ha diskuterats i utredningen. LO anser atl möjligheterna alt välja form förorganisationen bör vara flera, då detta ger en större anpassbarhet till lokalaförhållanden. påpekar LO all organisationens erfarenheter avdeltagande i två familjevårdsprojekt har gett vid handen att verksamheten börbedrivas i relativt fasta former. anser att samhälletmåste bära huvudansvaret för de familjevårdsenheter som etableras. Utbyggnadenbör ske i regi av berörda myndigheter. Samarbete bör dock, enligt förbundet,givetvis ske med olika intresseorganisationer, men det formella och praktiskaansvaret måste bäras av samhället. SFR pekar på att stiftelseformen enligt l.ex.Smålandsgårdars modell ger såväl erforderlig frihet och flexibilitet somstabilitet. En sådan stiftelse bör, enligt förbundet, disponera över egenbudget för att kunna handla självständigt och flexibelt. LRF anser att det är viktigt att enheterna får en lokalförankring och atl de inte omfattar alltför stora regioner. LRF vill ocksåframhålla betydelsen av att enheternas styrelser inte domineras av de berördamyndigheterna. pekar på att det är olämpligtatt mer än en huvudman kopplas till elt och samma familjehem, vilket enligtförbundet kan vara en risk då flera myndigheter samarbetar om enfamiljevårdsenhet. 50f anser alt utredningens förslag är felkonstruerat. SOFframhåller att resurserna i första hand skall tillföras familjehemmen samtidigtsom myndigheterna ges stora möjligheter fill insyn och kontroll. understrykeratt det är viktigt alt familjehemmen samverkar, men en sådan samverkan måsteorganiseras av familjehemmen själva och ske på deras villkor. En konsulent börsåledes enligl vara utsedd av familjerna och arbeta på deras uppdrag. Stiftelsen understryker altfamiljevårdsenheten måste vara fristående och självständig. Sfiftelsen menaratt det är viktigt atl enheterna får en lokal förankring. En del remissinstanser är negativa mot eller tveksammatill utredningens förslag att varje enhet bör ha en styrelse.Kriminalvårdsstyrelsen anser l.ex. Prop.1981/82:143 107 att det inte alllid är meningsfullt att knyta en särskildstyrelse till verksamheten. I de fall det gäller en enhet organiserad av enstiftelse är det naturligt med en styrelse, men knappast när del gäller enenhet som organiserats av en eller flera kommuner. KVS menar att utredningeninte tillräckligt har beskrivit vilka uppgifter en styrelse skulle ha, varförförslaget i denna del avvisas. menar atl en styrelse riskerardels atl ta relativt stora administrativa resurser i anspråk, dels alt inverkahämmande på del enskilda engagemanget. avstyrker därförförslaget om en styrelse för varje familjevårdsenhet. LRFbetonar å andra sidan att del är vikfigt att styrelsen i enheterna intedomineras av de berörda myndigheterna. RFHL menar att stiftelseformen är denbästa organisafionsformen. RFHL är öppen för atl en kommun kan vara huvudmanför verksamheten, men en styrelse med deltagare från olika organisationer måstefinnas för att verksamheten skall få förankring i det övriga samhället. förslag skall varje enhet ha minst en handledare-familjekonsulent. Flera remissinstanser påpekar att en konsulent inte börarbeta ensam. Enligt erfarenhet är enheter med endasten konsulent för små. De problem som uppstår under en familjevårdsplacering ärofta så komplicerade att konsulenten måste ha någon att samråda med. För attupprätthålla konfinuiteten under semester, sjukdom m.m. är familjeenheter medexempelvis 5-10 familjehem och endast en konsulent alltför resurssvaga, enhgt KVS.Styrelsen framhåller också att erfarenhelerna har visat att om konsulenten i enliten familjeenhet slutar riskerar verksamheten alt stagnera eller hellupphöra. , Stiftelsen m.fl. menar att arbete med kompliceradesociala problem, som det här rör sig om, inte lämpar sig för ensamarbete.Länsstyrelsens uppfattning är att enheter med mindre än två konsulenter intebör organiseras. Konsulentenskompetensområde och arbetsförhållanden kommenteras av några remissinstanser.Därvid framhålls bl.a. att ansvarsområdet för konsulenterna inte klart framgårav utredningens förslag. Socialstyrelsenanför att enligt 39 § socialtjänstförordningen (SoF) bör familjehemsvården försåväl barn som vuxna utövas av socialnämnden genom särskilt utseddarepresentanter. Mellan dessa personer och familjekonsulenten kankompetenskonflikter befaras uppstå, om inte gränserna för deras resp. rollerdras mycket tydligt. SSR anseratt familjekonsulenlens uppgift bör begränsas till att rekrytera familjehem,svara för fortlöpande stöd och handledning. SSR anser inte attfamiljekonsulenten skall "bistå" familjevårdshemmen så att deraskontakter med myndigheter fungerar smidigt. Detta leder enligt SSR, sannolikttill att familjekonsulenten får en "buffertroH" mellanfamiljevårdshemmet och myndigheterna. Denna kan i sämsta fall utvecklas till en"budbårarroll". Enligt SSR skulle denna roll bli särskilt märklig omkonsulenten skulle Prop.1981/82:143 108 företräda familjevårdshemmel inför övrig personal inomsocialtjänsten. Det skulle, menar SSR, strida mot den nya lagstiftningensintentioner. menar att de resurser som behövs vid lösandet avkonflikter och problem måste finnas inom varje familj. Konsulenten bör fungerasom ett komplemenl till familjerna och ej som överordnad expert. Enligt ärdet viktigt atl slå vakt om familjehemmens resurser och suveränitet. De skallinte vara styrda av "experter" som inte lever i etl familjehem medmotsvarande verksamhel. Man skall enligt inte ta ifrån familjerna sittnaturliga ansvar genom alt låta kontakter med myndigheter och annan utåtriktad verksamhelgå genom konsulenten. Samverkan mellan olika myndigheter, mellan storstads- ochglesbygdsområden och familjevårdens roll i den regionalainstitutionsplaneringen tas upp till behandling av några remissinstanser. ställer sig avvisande lillförslaget att tätortskommunerna skulle ha särskilda konsulenter placerade därman har de egna faiTiiljehemmen. Det är KVS:s uppfattning att den hitfillsvarandeverksamhet som administreras från tälortskommunerna i huvudsak fungerattillfredsställande och att det med dagens ulvecklade kommunikationsnät går braatl hålla kontakt med familjehem även på relativt långa avstånd. i menar atl del kan uppkommasvårbedömbara gränsdragningar och praktiska samarbetssvårigheler mellan olikahuvudmän. För att undvika det menar att det är angeläget attrekommendationer utarbetas av samt kommun- ochlandstingsförbunden. Dessa kan sedan lokalt anpassas inom ramen för resp. länsvårdresursplanering.