prop · G503134 · 1981-12-31 00:00:00 — ter beträffande sådana personer som vi ansett föreligga.Något förenklat kan saken uttryckas så att vi menat alt inkassolagenssanktionssystem och skyddsmekanismer kan föras upp också på ett högre plan iindrivningsverksamheten och få belydelse bl.a. i de avseenden som är ifråga. Att det behövs etl sanktionssystem, som kanske går längre änskadeståndsreglerna i RB framgår enligt vår mening bl.a. av de uttalanden områdande förhållanden som görs på sidan 18 i promemorian. Vårt förslag är å andra sidan mera vidsträckt änpromemorieförslaget genom alt del inskränker skyldigheten att ingebehörighetsbevis också såvitt avser uppgifter om svaranden. I del avseendetvill vi påpeka att det gäller att hålla isär skyldigheten att lämna uppgift omsvaranden och dennes eventuella ställföreträdare m.m., å ena sidan, ochskyldigheten alt inge bevis för att uppgifterna är riktiga, å den andra sidan.Av olika skäl menar vi att dagens praxis vid vissa domstolar att i fråga om l.ex.aktiebolag alltid kräva elt färskt bevis från patent- och registreringsverketom vilka som får teckna svarandens firma går för långt. Såvitt gäller deprofessionellt verksamma ombuden på den summariska processens område bör mankunna nöja sig med elt betydligt lägre beviskrav eller hell godta de uppgiftersom ombudet numera själv ofta har tillgång till genom moderna möjligheter tillkontakt med patent- och registreringsverket. I fråga om den tekniska utformningen av beslämmelsernavill vi påpeka alt den grundläggande regleringen av skyldigheten atl inge bevisom behörighet framgår av 34 kap. 1 8 RB och inte finns i 11 kap. 4 6.Sistnämnda bestämmelse gör endast undantag från vad som gäller enligt 34 kap.I 8. Vidare synes förslaget ha förbigått behovet av atl pånågot sätt ange vilken behörighet den som uppträder som ombud ulan fullmaktskall anses ha i målet. Skall han anses behörig att ingå förlikning?Bestämmelser om behörighet finns i 12 kap. 14 8 RB. : Kontroll av behörighetshandlingartar avsevärd tid i anspråk vid handläggning av mål om lagsökning ochbetalningsföreläggande. Betydande rationaliseringsvinster torde kunna göras omdenna kontroll reduceras. Såsom anförs i promemorian är fullmaktskravet i deflesta fall överflödigt. Del torde ulan risk kunna överlåtas åt rätten atl idet enskilda fallel avgöra om behörighetshandlingar erfordras. Molsvaranderegel i lagen om handläggning av domstolsärenden torde i allmänhet tillämpassåsom nu föreslås ulan att nämnvärda ölägenheter har försports. Även i fråga omställföreträdare bör behörighetskontrollen kunna inskränkas på samma sätt. Del är förbundels uppfattning att promemorieförfatlarenunderskattar de problem med borgenärens identitet som föranleder domstolarnaatt fordra in registreringsbevis. Erfarenheten visar att det ibland uppstårovisshet om borgenärens egenskap av juridisk person och atl firman inte sällanär felaktigt angiven. Till skillnad från promemorieförfattaren anser förbundetatt det måste anses åligga rätten atl vaka över att borgenären är Prop,1981/82:134 110 Del måste nämligen vara en uppgift förrätten att se till att etl slutbevis eller ett utslag tar upp rätt parter. I annalfall torde problem uppslå i senare skeden, l.ex. om målet tas upp ånyo efter hänskjutandeeller återvinning. Rättens verksamhet härvidlag torde ha stöd i det åberopadelagrummet, 11 kap. 4 6 , som talar om inte bara ställföreträdarensbehörighet utan även partens. I de fall där borgenären inte lämnar rikligauppgifter om sig torde del vara verkhghelsfrämmande att föreställa sig atlkontrollen av borgenärens identitet och beteckning kan anförtros åt gäldenären.Denne har antagligen i sina tidigare mellanhavanden med borgenären fått samma idenlitetsuppgiftersom lämnas i ansökan till tingsrätten. Vidare har gäldenärerna säkerligengenomsnittligt mindre kompetens i hithörande frågor än borgenärernas ombud. Vadsom nu har anförts innebär emellertid inte atl förbundet förordar elt generelllkrav på bevis om borgenärens identitet. I allmänhel är sökandens uppgiftertillförlitliga och dessa bör därför kunna godtas om inte i det enskilda fallelrätten finner kontroll erforderiig. Som skäl för sådan kontroll bör inte krävasnågra särskilda omständigheter som rätten har att redovisa. Lagtexten börjämkas i enlighet härmed. När det gäller krav på registreringsbevis för gäldenärenligger saken annoriunda till. Förbundet delar visserligen inte uppfattningen ipromemorian att sådant bevis erfordras för prövning av forumfrågan. Härvidskall ju i allmänhel borgenärens uppgift godtas. Emellertid lorde inleregistreringsbevis Kunna undvaras för att rätten skall kunna fastställa gäldenärensidentitet och kontrollera atl delgivning har skett på rätt sätt. : Samfundet delar den i promemorianframförda uppfattningen att kravet på företeende av fullmakt förborgenärsombud samt registreringsbevis eller annan behörighetshandling förborgenär då denne är juridisk person kan slopas för de flesta fall. Kravet på företeende av registreringsbevis ellermotsvarande behörighetshandling för gäldenären föreslås dock finnas kvar somgenerell regel. Grunden för att upprätthålla detta formella krav anges ipromemorian vara att fingsrälten genom registreringsbevis eller molsvarandehandling kan kontrollera dels sin egen behörighet vad gäller forum, dels altdelgivning sker med behörig företrädare. Då gäldenären är fysisk personföreligger inte något motsvarande krav, dock atl skyldighet skall föreliggaall alltid uppge personnummer och fullständig postadress. Att anskaffa registreringsbevis har ofta visat sig varatidskrävande på grund av långa väntelider hos patentverk och/ellerhandelsregister. Enligt rådande praxis accepterar domstolarna upp till elt årgamla registreringsbevis. Företeende av ett sådanl registreringsbevis är intenågon garanti för att i beviset upptagna förhållanden om ställföreträdare ellerstyrelsens säte respektive platsen för rörelsens bedrivande etc. fortfarande ärgällande. En ytterligare ralionaUseringsåtgärd borde därför enligt samfundetsmening vara att man, åtminstone försöksvis, slopade kravet på företeende av Prop, 1981/82:134 111 registreringsbevisför juridisk person som gäldenär i Bf-mål, fömtsatt att borgenären i ansökanuppger gäldenärens organisationsnummer samt namnet på behörig företrädare.Samfundet vill i detta sammanhang erinra om att det i FörbundsrepublikenTyskland gäller att AG och GmbH på sitt brevpapper skall ange dethandelsregister vari det införts saml det nummer vamnder registreringen skett. Syftelmed bestämmelsen är att bolaget trots firmabyte lätt skall kunna spåras.Motsvarande bestämmelse kommer, i den mån den inte redan finns, atl införas i EG;ssamtliga medlemsstater. : Förbundet fillstyrker förslaget att avskaffa fullmaktstvångeli samband med den summariska betalningsprocessen. Den kontroll av parters ochombuds behörighet som kan vidtas om någon särskild omständighet påkallar dettabör vara tillräcklig för atl tillgodose kravei på rättssäkerhet. Sverigesallmänna hypoteksbank: Banken tillstyrker förslaget atl fullmakt inte behöverföretes i mål om lagsökning. : På s. 17 konstateras atl domstolarnas fullmaktsbankertenderar all bli svåröverskådliga och tungarbetade. Föreningeninstämmer häri och kan vidarebefordra den erfarenheten från medlemsföretagenalt tingsrätterna begär fullmakter trots atl det i ansökanhänvisats till tidigare deponerad rättegångsfullmakl. Del merarbete somofullständiga ansökningar leder till för tingsrätterna (se s. 8 i promemorian)kan till en del förklaras av delta förhållande och fill motsvarande problem medregistreringsbevis för borgenär. Föreningeninstämmer i promemorians förslag all kravei på registreringsbevis beträffandeborgenär som är juridisk person samt kravei på fullmakt för den som för talani egenskap av ombud kan slopas för de flesta fall. En sådan ordning skulleinnebära en icke obetydlig rationalisering och tidsvinst. mån det skulle visa sig atl något missbruk skulle uppstå förefaller delvara möjligt för datainspektionen att i egenskap av tillsynsmyndighet betr. inkassolagen- kunna ingripa. 4 Yrkanden och grunder m.m. Stockholmstingsrätt: Tingsrätten delar den i promemorian framförda uppfattningen ochtillstyrker den föreslagna bestämmelsen att ränta för visst fall skall utgåförst från delgivningsdagen. Lundstingsrätt: Tingsrätten delar uppfattningen att det ofta förekommer brister iansökningarna och vill därför understryka vikten av att inkassobyråernaspersonal ges effektiv utbildning. Ytterst är det emellertid en fråga om"skärpning" av arbetsatlityden hos vissa inkassobyråer. Vanligen ärbristerna inte sådana atl de kan hänföras till svårare juridiska problem utanen fråga om bristande noggrannhet och ordning. Prop, 1981/82:134 112 Tingsrättenifrågasätter räckvidden av den föreslagna regeln beträffande ränteyrkanden (31b 8). Förslagel gäller en för borgenärer i allmänhel mindre viktig fråga,utgångspunkten för ränteberäkningen. Enligt tingsrättens mening bör i ställetövervägas en mera långtgående regel av innebörd all ränta överhuvud ej skallutgå om inte grunderna för ränteberäkningen tydligt angivils i ansökningen. Malmötingsrätt: Del är ell känt problem vid tingsrätterna att yrkanden, inte minstränteyrkandena, i mål om lagsökning och belalningsföreläggande ärofullständiga och omöjliga att bifalla i befintligt skick. Enligt tingsrättensmening är det emellertid principiellt felaktigt att i lag införa en lolk-ningsregelsom ålägger domstolen atl i en process utfyllnadsvis tolka elt yrkande så attdet kan bifallas. Skall den aktuella situationen regleras i lag bör del ske påså sätt, atl framställda yrkanden som är så ofullständiga att de ej utan vidarekan bifallas direkt avvisas. Promemorians förslag avstyrkes bestämt. har ingen erinran mot den föreslagna tolkningsregeln omutgångsdag för ränteberäkningen. Om förslaget genomförs avser domstolsverketalt komplettera den blankett varigenom gäldenären föreläggs ansökningen ombetalningsföreläggande på sådant sätt att utgångspunkten för ränteberäkningenkan utläsas av föreläggandet. detta avsnitt påtalade utbildningsbehovet för handläggare vid in-kassobyråernamåste, trots att det ligger i domstolarnas eget intresse attansökningshandlingarna hälleren hög kvalité, i första hand vara en byråernasegen angelägenhet. Till den del inkassoföretagen tar del av domstolsverketsblivande handbok, vilket torde komma att ske i stor utsträckning, kommerutbildningsbehovet att tillgodoses härigenom. Datainspektionen:Uttalandena på s. 25-26 om behovet av förbättrad utbildning för handläggare av inkassoverksamhelvitsordas. Det bör dock anmärkas att i avsaknad av en för inkassohandläggareavpassad, formaliserad utbildning är praktik den enda vägen att utbilda sigi yrket. har dock i allt större utsträckning rekryterats juristertill inkassobyråer. Ulbildningen av inkassohandläggare måste i princip ansesåligga förelagsledningarna i inkassoföretagen. handböcker ochen planerad handbok från datainspektionen i tillämpning av inkassolagen tordeunderlätta utbildningsuppgiften. En mindre strikt behörighetsprövning av inkassohandläggarentorde möjliggöra en direktkontakt för domstol med förelagsledningar i inkassoföretagl.ex. för diskussion om slarvigt gjorda ansökningar och utbildningsbehov. Problemenmed angivande av korrekta och fullständiga ränleyrkanden har uppmärksammats avinspektionen . En orsak till otydlighe-terna i yrkandena kan vara denomständigheten atl räntelagen förutsätter en förfallotid för l.ex. fakturor omen månad innan dröjsmålsränta börjar löpa medan fakturakonditionerna numeraofta är 10 eller . Avses dröjsmålsränta yrkad enligl räntelagen, fårman då en förfallodag för kapi- 1981/82:134 113 taletoch en annan tidpunkt varifrån dröjsmålsränta beräknas. Detta är någotopraktiskt, och föranleder dessutom ofta oklara eller oriktiga ränteyrkanden. anser det vara mycket tillfredsställande atl domstolsverkettillsammans med datainspektionen avser att ge ut en handbok avseende densummariska betalningsprocessen. bör givetvis i delta sammanhangbehandla även delgivning. är därvid berett att medverka beträffandehandbokens innehåll. Omförslaget, att ränta skall utgå först från delgivningsdagen, genomförs, kommerPostverket att göra betydande ränteförluster. Tiden från l.ex. en fakturassista betalningsdag fill delgivningsdagen är ofta lång. Detta beror bl.a. påatt genomför egna krav- och inkassoåtgärder av olika slag innanansökan om betalningsföreläggande görs hos tingsrätten. Därefter kanytterligare förflyta, medan tingsrätten behandlar ansökningen.Postverket avstyrker förslagel. Riksskatteverket:I ansökan om lagsökning eller betalningsföreläggande framställt ränleyrkandeföreslås in dubio avse tiden från delgivningsdagen. RSV har inget all invändamot delta. Verket vill i sammanhanget också ta upp en annan fråga som rör ränleyrkandeni dessa mål. Kronofogdemyndighetensverkställighet av framför allt betalningsförelägganden innebär inte sällantidskrävande uträkningar av ränta, l.ex. när flera fakturor med olikaförfallodagar åberopats i ärendet som vissa avbetalningar kan haskett. Verkställigheten skulle underlättas avsevärt om antingen räntan iutslaget var uträknad fram fill etl visst datum eller en gemensam utgångspunktgällde för samtliga ränleyrkanden. Att räntan uträknats fill belopp skulleockså vara till fördel för svaranden som därigenom direkt såg hur stor hanstotala skuld var. Eftersom betalningsföreläggandena anlalsmässigl är en stordel av Kronofogdemyndigheters arbete är vaQe rationalisering av derasverkställighet mycket betydelsefullt. Flerakronofogdemyndigheter har på grund av arbetsbelastningen fått tillämpa t.o.m.drastiska åtgärder för att över huvud taget klara av den ökandemåltillströmningen (Jfr Lagutskottels betänkande 1980/81:23 s. 21 ff). Denödvändiga prioriteringarna hos kronofogdemyndigheterna lorde ofta drabba blandannat enskilda borgenärer med måttliga fordringsbelopp. Det ligger därför ocksåi borgenärernas intresse att medverka till all indrivningen kan ske sårationellt som möjligt. Det kan också nämnas att verkställighetsaspekten tordekomma alt beaktas i den kommande utsöknings-förordningen där följandebestämmelse enligl uppgift är tänkt att ingå; "När ansökan om utmätningomfattar ränta, bör sökanden ange vilket belopp räntefordringen uppgår lill dåansökningen görs". Atl räntan uträknats i ansökan om verkställighet haremellertid inle samma "värde", eftersom det uträknade beloppet dåinte prövats i del summariska förfarandet hos rätten. RSVhemställer att borgenären åläggs att i ansökan om lagsökning eller 8 1981/82. 1981/82:134 114 betalningsföreläggandeockså ange den yrkade räntan till belopp, förslagsvis till och med dagen föransökans ingivande till tingsrätten. I andra hand bör ansökan anses omfattaränteyrkande från delgivningsdagen. Rättegångsutredningen:I promemorian sägs att yrkanden och grunder kan bli bättre angivna iansökningar och alt man kan få större enhetlighet än f.n. i hanteringen hosbåde inkassoföretagen och tingsrätterna, om ger ul en planeradhandbok om den summariska processen. Vikan dela uppfattningen att det finns elt betydande utbildningsbehov i fråga omprocess. Om man som vi tänkt oss i viss utsträckning skall ha möjlighet attdriva en summarisk process utan ombud blir upplysningsverksamheten kringprocessen särskilt betydelsefull. Föross är det emellertid en tveksam fråga om det verkligen är nödvändigt att justnu efter lagsökningslagens tillkomst ge ut en handledning tillbestämmelserna. Vi vill erinra om att vi kommer alt lägga fram ettförslag för hela den summariska processen. Del må så vara att resurserna föratt skriva en handledning finns först nu men man frågar sig om inte de r-esursernai stället kan användas lill att minska arbetsbelastningen vid de större fingsrätternaslagsökningsenheler. Enökad utbildnings- och upplysningsverksamhet kan aldrig skapa full-komlighel.Även i framfiden kommer vissa ansökningar alt vara ofullständiga ellerbristfälliga. Behovet av atl avarbeta balanser m.m. får dock inte undanskymmaatt processen i första hand är lill för parterna. De för-enkhngar som görsfår därför inte leda fill rättsförluster för enskilda. 1avsnittet om yrkanden och gmnder föreslås i promemorian att om borgenärenyrkar ränta på sin fordran medan det ej av ansökningen framgår från vilkentidpunkt räntan yrkas, yrkandet skall anses gälla ränta från delgivningsdagen.Som exempel tas del fallet alt ränteyrkandet angetts gälla från en icke närmarebestämd förfallodag. Vivill påpeka atl ett utslag i lagsökningsmål eller bevis efter betalningsföreläggandesom upptar ränta endast från delgivningsdagen kommer att innebära att fråga omtidigare ränta inte vidare kan tas upp till prövning. På grund av reglerna i 13kap. 3 8 RB torde nämligen ränteyrkandel inle kunna framställas i hovrätt efteröverklagande och reglerna om rättskraft i 30 kap. 9 8 RB leder lill att räntanför tiden mellan l.ex. förfallodag och delgivnings-dag inte heller kan tas uppi ny process. Rörde det sig bara om små belopp skulle den angivna ordningenkanske vara invändningsfri. Summarisk process kan emellerlid gälla lika storabelopp som vanlig process och den angivna risken för rättsförlust måste vägasmot all del rimligen inte kan vara särskilt svårt för tingsrätterna alt i deenstaka fall det är fråga om begära komplettering. : Det är förbundets erfarenhet alt yrkanden och grunder i - deofta maskinellt framställda - ansökningarna i många fall är alltförknapphändigt eller rentav ofullständigt angivna. Denna iakttagelse inskränkersig ingalunda till mål om betalningsföreläggande. Prop, 1981/82:134 115 kan vara väl så stora ifråga om lagsökningsmål, där rättenhar alt göra en materiell prövning. Ansökningar om lagsökning innehåller mångagånger endasl yrkanden om kapitalbelopp, ränta och kostnader jämte en hänvisningtill en bifogad fordringshandling. I sådana fall är det ofta ett tidsödandearbete för rätten att försöka utröna om yrkandena har täckning i fordringshandlingen,om denna innefattar bevis om alt fordringen är förfallen till betalning osv.Förbundet finner det tvivel underkastat om utbildning av inkassobyråernashandläggare kan råda bot på sådana missförhållanden. Del finns anledning antaalt brister i ansöknmgarna i många fall snarare beror på otillräcklig omsorgoch noggrannhet än på okunnighet. Är detta rikligl, kommer man förmodligentill rätta med problemen endast om domstolarna ställer större krav påansökningarna och mer strikt fillämpar reglerna om avvisning i de fall däryrkanden och grunder inte är tydligt angivna. 1 sammanhanget bör understrykasviklen av all en ansökan är utformad så att gäldenären får en faktisk möjlighetatt förslå den och kan kontrollera de framställda yrkandena. En frågasom ofta uppkommer när det föreligger brister i ansökningshandlingarna är omansökningen skall prövas i föreliggande skick eller om borgenärenskall föreläggas att komplettera den. Sådana förelägganden torde vara vanliga,även i situationer där domstolen med en mer formell lagiillämpning genastskulle kunna avvisa ansökningen. tillgriper domstolarna utvägenatt förelägga om komplettering, när ansökningen visserligen är bristfällig mendet inle utan närmare övervägande framstår som klart att avvisning kan ske. Enanledning atl undvika avvisningsbeslut kan också vara all man föreställer sigalt sådana beslut kräver särskill utförlig motivering.Kompletteringsförelägganden medför extra arbete framför alll för domstolarnas bilrädespersonalmed bl.a. delgivning och bevakning av fidsfrister. Såsom anförts ovan kan avvisningsreglernamed en strikt tillämpning fungera som ett hjälpmedel för att tvinga fram störreomsorg hos inkassobyråerna då de ulformar ansökningarna. Den nu diskuteradefrågan, som uppenbarligen har belydelse från rationaliseringssynpunkt, har inteuppmärksammats i promemorian. Förbundet är inte berett att nu lägga fram någotförslag. Vid de fortsatta övervägandena bör emellertid beaktas att man medhjälp av avvisningsreglerna kan uppnå ökad effektivitet och förstärkaförfarandets karaktär av summarisk process. Förbundet instämmer i att ränteyrkanden ofta vållarbekymmer. Den särskilda tolkningsregel som föreslås att om utgångsdag förränteberäkningen inle är klart angiven, räntan skall utgå från delgivningsdagen överensstämmer med regeln i 4 8 3 st. räntelagen. En sådan regel kanunderlätta handläggningen genom att ett komplelteringsföreläggande kanundvikas. Förbundet tillstyrker förslaget. : I promemorian konstateras atlborgenärernas yrkanden i Bf-målen ofta framställs mycket lakoniskt ochotydligt. Prop.1981/82:134 116 skilt gäller detta ränteyrkanden, där det förekommer atten borgenär som åberopar ett flertal fakturor yrkar ränta "frånförfallodagen". För att underiätta hanteringen för tingsrätten föreslås atldel införs en regel om alt ränta i sådana fall endast kommer att medges fråndagen för kommande delgivning. Regeln kan accepteras om dess tillämpningbegränsas till de fall då del inle är praktiskt möjligt att bestämma ränteyrkandelmed ledning av ansökan eller lill denna fogad handling. föreningsbankers förbund: Det är viktigt att, somi viss utsträckning görs i departementspromemorian, understryka nödvändighetenav att handläggare och inkassobyråer och allmänhet har lillgång till informationom hur yrkanden framställs i samband med betalningsprocessen. I dettasammanhang vill förbundet betona betydelsen av att handbok förden summariska processen kommer till stånd och får allmän spridning. En sådaninformation, åtföljd av den internulbildning som rimligtvis äger rum inom inkassoföretagen,bör vara tillräcklig för att komma till rätta med huvuddelen av debristfälliga ansökningarna. Domstolarna måste givetvis, vilket behandlas nedan, hamöjlighet att genom avvisning skilja sig ifrån ansökningar som inte uppfyllerangivna krav för att på så sätt avhålla borgenärerna från att medvetet belastatingsrätterna med arbete som rätteligen tillkommer fordringsägarna själva. Detär dock mycket tveksamt om domstolen, utan all möjliggöra rättelse från borgenären,skall vidta utfyllnadsåtgärder med ett bristfälligt ränteyrkande. SFF motsättersig utredningens förslag alt ränta in dubio skall anses utgå först från delgivningsdagen.I en sådan situation måsle borgenären ges tillfälle att klargöra sitt yrkande. : Föreningen har heller inget atlinvända mot den föreslagna 31 b 8. : På s. 8 anges; "Atltillgodose utbildningsbehovet hos handläggarna på inkassobyråer m.m. är alltsåen betydelsefull åtgärd om man vill underlätta domstolarnas situation." Det är motiverat att i detta sammanhang erinra om att äveninkassoföre-tagens arbetssituation är ytterst pressad i följd av senare årsökning av ärenden som bl.a. p.g.a. de begränsade ersättningsmöjlighelerna inleutan vidare kan mötas med en ökning av personal styr-kan. Vidare är inkassoföretageni hög grad beroende av den information som erhålles från borgenärerna. Medlemsföreten och föreningen, som bildades , harvidtagit bl.a. följande åtgärder i syfte att förbättra situationen: - införandeav ADB-teknik; - deltagande i diskussioner i samband med domstolsverketstidigare nämnda försöksverksamhet; - medverkan vid domstolsverkels arbete medden summariska processen som pågår; - gemensamt arbete meddomstolsverket och vid standardiseringar av olikablankettyper; - en alltmer ökande internutbildning i medlemsföretagens regi; -information från föreningen till medlemsföretagen. Prop, 1981/82:134 I promemorian föreslås att om ränta yrkas frånförfallodagen ulan att denna anges, skall ränta utgå först från delgivningsdagen.Föreningen har ingen invändning mot detta förslag. 5 Ansökan mot flera gäldenärer : Promemorieförfattaren anger vissa lösningarpå problem som uppslår då endasl en av gäldenärerna bestrider ansökningen.Bl.a. sägs det av allmänna regler följa att invändning om alt betalning redanhar skett kommer atl gälla endast till förmån för de bestridande, medan slulbeviskommer att utfärdas för de icke bestridande gäldenärerna. Förslagel i denna del saknar betydelse för tingsrätternasarbetsbelastning.