prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — Avsikten är alltså, att inte enbart förhållandenanär barnet föds skall avgöra om det skall kunna få faderns namn från födelsen. Det i första stycket förekommande uttrycket att barnetförvärvar "det efternamn som föräldrarna bär, om dessa har sammaefternamn" innefattar en viss truism. Främst med hänsyn härtili behöverförsta stycket undergå en redaktionell jämkning. Om så sker, bör motsvarandespråkliga ändring göras i 2 § första meningen. Under hänvisning till vad ovan anförts föreslår lagrådet,att 1 § får följande lydelse: "Barn till föräldrar med gemensamt efternamnförvärvar vid födelsen det namnet.Har föräldrarna olika efternamn och görs från barnets födelseanmälan fill pastorsämbetet om vilket av namnen barnet skall bära, förvärvarbarnet det namnet från födelsen. I annat fall förvärvar barnet från födelsenmoderns efternamn. Anmälansom sägs i första stycket kan i stället för ett namn som någon av föräldrarnabär avse ett namn som någon av dem senast har burit som ogift." Om lagrådets förslag till formulering av 1 § förstameningen godtas, bör 2 § första meniiigen få följande lydelse: "Densom adopteras av makar med gemensamt efternamn förvärvar genom adoptionen detnamnet." Ordet "ett",där det förekommer närmast före ordet "efternamn' kunna utgå såsomobehövligt och möjligen även missledande. I paragrafen föreskrivs att det i fråga om byte avefternamn för ett barn krävs aft den förälder vars namn barnet bärhar samtyckt till namnbytet, om denne inte är vårdnadshavare, eller att domstolhar funnit att namnbytet är förenligt med barnets bästa. Av bestämmelsensformulering att döma utgår den ifrån att ett barn måste ha samma efternamn somnågon av sina föräldrar. Så är inte fallet. Med tillämpning av exempelvis 1 §sista stycket och 4 § andra stycket i förslaget kan ett barn ha ett namn somingen av föräldrarna bär. Med hänsyn härtill bör en mindre justering avbestämmelsens lydelse göras. Vidare torde villkorssatsen kunna undvaras.Samtycke från förälder vars namn barnet bär måste för att namnbyte skall kunnaske föreligga även när denne är vårdnadshavare. Saknas vårdnadshavarenssamtycke kommer ju ingen anmälan eller ansökan rörande barnets namnbyte fillstånd (jfr 44§). Lagrådet föreslår, att paragrafen får följande lydelse: "För byte av efternamn för ett barn sombär någon av föräldrarnas namn krävs, att denne har samtyckt fill namnbyteteller att domstol har funnit namnbytet förenligt med barnets bästa." Lagrådet: I likhet med vad lagrådet föreslagit beträffande4 § torde ordet "ett' 1981/82:156 85 förevarande paragraf kunna utgå, där det förekommer iuttrycket "byta ett Lagrådets efternamn". Beträffande fosterbarns byte av efternamn till ett namnsom någon av fosterföräldrarna bär synes namnlagens bestämmelse i formellthänseende lämpligen böra anpassas fill ordalagen i 25 § socialtjänstlagen(1980:620). I detta stadgande regleras numera frågan om vård och fostran avunderårig i enskilt hem hos annan än föräldrarna på ett något annat sätt än iförutvarande bestämmelser i barnavårdslagen. Den anknytning fill gällandelagbestämmelse om mottagande av fosterbarn som här förordas kan ske utanhinder av att den föreslagna regeln i namnlagen också omfattar vissafosterbarnssituationer som inte kräver medgivande enligt socialtjänstlagen.Sålunda omfattar 7 § i förslaget även det fall då ett barn fostrashos en särskilt förordnad vårdnadshavare. Villkorsbisatsen i första stycket bör främst tillundvikande av den språkliga konstellationen "de vars" undergå enredaktionell justering. I andra stycket kan uttrycket "återfå ettefternamn" utbytas mot uttrycket "byta tillbaka till efternamn"för att förebygga missförståndet att någon kan bära flera efternamn. Beaktas vad ovan anförts kan 7 § få förslagsvis följandelydelse: "Ett barn , som för stadigvarande vård ochfostran i ett enskilt hem har tagits emot av någon annan än barnets föräldrar,kan genom anmälan till pastorsämbetet byta sitt efternamn till namn som bärs avden eller dem som tagit emot barnet eller av någon av dem, om den eller de sombär namnet har samtyckt fill namnbytet och domstol har funnit namnbytetförenligt med barnets bästa. Den som har bytt efternamn enligt första stycket kan genomanmälan till pastorsämbetet byta tillbaka fill efternamn som han eller hon harburit tidigare." 8 och 9 §§ Lagrådet: Liksom i namnlagsutredningens förslag har det iremissförslaget gjorts till en huvudregel, att personer som gifter sig skallbehålla var och en sitt efternamn. Vill makarna ha gemensamt namn behövs ensärskild överenskommelse mellan dem och en anmälan till pastorsämbetet. Somgemensamt kan väljas kvinnans efternamn likaväl som mannens. Utredningen har utformat sitt förslag så att i lagen harangetts endast hur makarna skall förfara om de vill ha samma namn. medan detunderförstås, att i annat fall var och en behåller sitt namn. I det remitteradeförslaget har huvudregeln markerats på ett annat sätt genom att den har tagitsupp som en inledande och fristående bestämmelse i 8 §, synesdepartements- chefens uttalanden tyda på att en utveckling bortfrån namngemenskap mellan makar är åsyftad. Detta ger anledning att framhållaen omständighet som synes ha lämnats åt sidan i övervägandena av om det innebärnågra nackdelar med skilda efternamn för makarna, nämligen att en sådan lösningpåkallar en uppgörelse om efternamnet för varje barn som föds i äktenskapet. Utredningens ställningstagande, att det bör finnas enhuvudregel som kan frångås genom anmälan bygger på tanken att lagen börtillhandahålla en lösning för fall då kontrahenterna har svårt att kommaöverens eller eljest bestämma sig. Lagrådet vill framhålla, att omlagstiftningen leder till att den nuvarande traditionen med namngemenskapmellan makar överges i större omfattning, besvärande valsituationer i ställetkan uppkomma då barnens namnförvärv aktualiseras. Det skulle självfallet varaen olycklig utveckling, om barnens namnfrågor skulle ge upphov till någon formav fördelning föräldrarna emellan så att olika efternamn ges till barn inomsamma familj, något som den föreslagna ordningen i och för sig sanktionerar. Det haranmärkts i remissen, att namngemenskap mellan makar är av förhållandevis sentdatum. Till detta bör emellertid fogas synpunkten, att det hargällt en fast ordning för barns släktnamnsförvärv. Lagrådet utgår från att detväsentliga för tillgodoseende av kravet på likställighet mellan kvinna och mani denna fråga måste vara att kvinnans efternamn jämställs med mannens somalternativ vid val av namn och att båda får samma inflytande när det gäller attvälja den för familjen som helhet mest lämpliga lösningen. Med detsagda vill lagrådet inte motsätta sig den principiella tekniska lösning som harvalts. Det bör finnas en regel som träder till vid passivitet från makarnassida och regeln måste bli, att var och en behåller sitt namn, eftersom det, ommakarna vill ha namngemenskap, måste göras ett val mellan namnen. Genom attuttrycka och markera denna hjälpregel som en huvudregel tar lagstiftarenemellertid på ett annat sätt än som synes ha skett i andra delar av förslagetavstånd från tanken att namngemenskap mellan föräldrar och barn är något i ochför sig önskvärt. Frågan om presentationen av den nya ordningen är inte oviktigoch den bör enligt lagrådets mening övervägas ytterligare med beaktande ocksåav de synpunkter som angetts här. Lagrådet vill hänvisa till att alternativetatt makarna behåller sina egna namn kan komma till klart uttryck också genomexempelvis följande formulering av 8 och 9 §§ som i viss mån anknyter tillregeln i 1 § om barns namnförvärv. "8 § Har makar olika efternamn kan en av dem med denandres samtycke genom anmälan till pastorsämbetet byta sitt efternamn till denandra makens efternamn. Görs inte en sådan anmälan senast i samband med vigselnbehåller vardera maken sitt efternamn när äktenskapet ingås. 9 § En make som under äktenskapet har bytt efternamn efteransökan enligt 10 § kan inte därefter byta till den andra makens efternamnenligt 8 §. Byte enligt 8 § kan inte heller avse ett namn som denandra maken har förvärvat genom ett tidigare äktenskap. Den som har bytt efternamn enligt 8 § kan genom anmälan till pastorsämbetet återfå det efternamn som han eller hon senast har burit somogift." Om en sådan formulering väljs behöver hänvisningen till 9§ i 4 § ändras att avse 8 §. I 9 § har lagrådet gjort den redaktionella ändringen attorden "enligt 10 eller 13 §" bytts ut mot orden "efter ansökanenligt 10 §". Lagrådet anmärker slutligen beträffande makars namnfråga,att enligt det ställningstagande som gjorts i fråga om ändrad stavning avefternamn (se under 2.6,1) det torde krävas anmälan av ena maken om båda harlika efternamn men stavar dem olika och önskar enhetlig stavning i fortsättningen.Frågan har viss praktisk betydelse med hänsyn till vad som föreskrivs om barnsnamnförvärv. Fred I lind: Det remitterade förslaget syftar till en ordning, somöverlämnar åt makar att själva bestämma om namnolikhet eller namngemenskapskall råda i äktenskapet och i senare fallet om mannens eller hustrunsefternamn skall vara det för makarna gemensamma efternamnet. För attförverkliga en sådan ordning krävs dels en regel om vilka åtgärder makarna haratt vidtaga, om de vill ha gemensamt efternamn, dels en - uttrycklig ellerunderförstådd - regel om fortsatt namnolikhet så länge föreskrivna åtgärder förnamngemenskap inte vidtagits, 6 § i namnutredningens förslag, 8 och 9 §§ i detremitterade förslaget och lagrådets skisserade förslag utgör exempel påolika sätt att formulera sådana regler med ungefär samma reala innehåll. Enligtmin mening har det inte någon större praktisk betydelse vilken av dessalagtekniska modeller som läggs till grund för lagstiftningen och jag har därförinte anledning att föreslå någon annan lagteknisk lösning än den som valts idet remitterade förslaget. Viktigt är emellertid att makar och de som står ibegrepp att ingå äktenskap får tillgång till lättfattlig information om vilkakonsekvenserna blir bl, a. beträffande barnens efternamn vid namngemenskap ochvid namnolikhet i äktenskapet. Liksom lagrådet förordar jag, att orden "enligt 10eller 13 §" i 9 § byts ut mot orden "efter ansökan enligt 10 §"(jfr formuleringen av 17 §), Godtages vad lagrådet anfört beträffande 7 § andra stycketbör ordet "återfå" i 9 § tredje stycket ersättas av uttrycket "bytatillbaka till". Jag instämmer i vad lagrådet anfört om det fall att makarhar lika efternamn som de stavar olika. 10 och 13 §§ Lagrådet: Av departementschefens ställningstagande i avsnitt 2,6.1framgår, att ändring av efternamns stavning jämställs med sådant namnbyte somkräver fillstånd av patent- och registreringsverket. Detta börframgå av 10 §, Regler om byte av efternamn för barn finns påolika ställen i förslaget. I 5 § är i huvudsak fråga om byte av det efternamn barnetbär till ett annat efternamn som någon av föräldrarna bär eller senast buritsom ogift. För att sådant byte skall få ske krävs enligt nämnda paragrafantingen att den förälder vars namn barnet bär samtyckt fill namnbytet elleratt domstol funnit namnbytet förenligt med barnets bästa. Med det alternativakravet på samtycke från förälder vars namn barnet bär eller förklaring avdomstol att namnbytet är förenligt med barnets bästa avses att förebygga attnamnbytet kommer fill stånd i fall då bytet kan befaras leda till störningar irelationerna mellan barnet och den förälder vars namn barnet bär. Samma kravsom i 5 § uppställs i 6 § för fall där det gäller byte av adoptivbarnsefternamn till annat efternamn som någon av adoptivföräldrarna bär eller senasthar burit som ogift. Enligt 7 § krävs för att ett barn skall få byta sittefternamn till fosterförälders efternamn - förutom fosterförälderns samtycke -att domstol funnit namnbytet förenligt med barnets bästa. När detgäller byte av barns efternamn till ett nybildat efternamn eller fill annatefternamn som inte kan förvärvas enligt 1-9 §§, dvs. fall som omfattas av 10 §,uppställes inte i förslaget något krav vare sig på samtycke från förälder varsnamn barnet bär eller på att domstol funnit namnbytet förenligt med barnetsbästa. Däremot finns i 13 § tredje stycket en endast fakultativ regel som gerpatent- och registreringsverket möjlighet att uppställa som villkor för byte avbarns efternamn, att domstol funnit namnbytet förenligt med barnets bästa. Deskäl som föranlett bestämmelsen i 5 § gör sig med ungefär samma styrka gällandenär fråga är om sådant byte av barns efternamn som omfattas av 10 §. Enmotsvarighet till bestämmelsen i 5 § bör därför införas för dessa bytesfall.Detta behövs även av det skälet, att fara annars uppstår för att bestämmelsen i5 § kringgås. Någon liknande ändring av regleringen i 7 § synes inteerforderlig. Under hänvisning till det anförda föreslår lagrådet delsatt bestämmelsen i 13 § tredje stycket utgår dels att 10 § får följandelydelse: "Den som vill byta sitt efternamn till ett nybildatefternamn eller till ett efternamn som inte kan förvärvas enligt 1-9 §§ kangöra ansökan om tillstånd till bytet hos patent- och registreringsverket. Avser ansökningen barn och bär barnet någon avföräldrarnas namn, skall patent- och registreringsverket, om denne inte harsamtyckt till namnbytet, som villkor för namnbytet uppställa, att domstol harfunnit bytet förenligt med barnets bästa. Den som en gång har bytt efternamn enligt första stycketfår på nytt byta efternamn på detta sätt endast om det finns särskilda skäl. Med byte av efternamn enligt denna paragraf jämställsändring av efternamns stavning." 12 § Lagrådet: Bestämmelsernai första stycket om skydd för annans namn och kännetecken m. m. innehåller ipunkt 7 en regel som inte finns i gällande namnlag. Enligt den regelnföreligger hinder mot godkännande av namn som lätt kan förväxlas med "ettnamn som är ägnat att uppfattas som en titel på någon annans skyddade litteräraeller konstnärliga verk, om titeln är egenartad, eller ett namn som kränkernågon annans upphovsrätt till ett sådant verk". Regeln har utformats eftermönster av bestämmelser i vissa andra immaterialrättsliga författningar. Andraledet har emellertid i vart fall i förevarande sammanhang enligt lagrådetsmening inte något konkret innehåll, eftersom skyddet enligt upphovsrättslagen ihuvudsak gäller enbart mot återgivning eller efterbildning av verk och intetorde omfatta annans namnförvärv. Det skydd som eftersträvas bör därför även iandra ledet av regeln anges uttryckligen. I specialmotiveringen har särskiltnämnts skyddet för "skapade namn på personer, orter m. m. i litteräraverk, under förutsättning att namnet har en sådan originalitet att det i sig ärupphovsrättsligt skyddat". I följande förslag till formulering av 12 §punkt 7 har detta syfte beaktats som orden "ett namn som ärägnat att uppfattas som" i början av punkt 7 har strukits, eftersom denärmast är en upprepning av paragrafens inledning: "7. en titel på någon annans skyddade litterära ellerkonstnärliga verk, om titeln är egenartad, eller ett särskilt skapat namn somförekommer i ett sådant verk och är allmänt känt som förbundet med detverket," 18 § Lagrådet: När någon förlorar sitt efternamn enligt första stycket iförevarande paragraf skall domstolen enligt paragrafens andra stycke fastställadet namn som förvärvas i stället för det som förloras, 1 speciaimotiveringenuttalas, att domstolen får ta reda på vilket namn som skulle ha anmälts istället för det förlorade namnet, om frågan hade varit aktuell när det senarenamnet förvärvades. Det är givetvis inte lätt att ta reda på vilken anmälan somskulle ha gjorts i stället för den som skedde, om situationen vidanmäiningstillfället varit en annan än den var. Domstolen får i stället genomfrågor till den part som kan komma att förlora sitt efternamn enligt 18 §första stycket ta reda på vilket efternamn han i sådan händelse föredrar blandde efternamn som står till buds inom ramen för 1-9 §§, Det ligger i sakensnatur, att partens önskemål blir av grundläggande betydelse för avgörandet. 23-25 §§ Lagrådet: I 23 och 24 §§ beskrivs olika fall då det enligt förslagetär tillåtet att bära mellannamn. Beträffande mellannamnets placering framgår avdessa para- gråter attdet skall bäras framför efternamnet. Detsamma gäller enligt förslaget omförnamn. Meningen är att mellannamn skall bäras mellan förnamn och efternamnet.Detta bör framgå av lagtexten. Vad angår frågan om sammanträffande av fallenligt 23 och 24 §§ torde förslagets ståndpunkt vara, att det endast skall varatillåtet att bära ett mellannamn i sänder. Detta kan inte klart utläsas avlagtexten. En klarläggande bestämmelse i ämnet är önskvärd. Denna kan lämpligenplaceras som ett första stycke i 25 §, vilken tangerar frågan om tillåtlighetenav flera mellannamn. Ett par smärre redakfionella jämkningar torde böra göras i25 §. Med hänsyntill vad ovan sagts föreslår lagrådet dels att ordet "närmast"insattes före ordet "framför" i 23 § första och andrastyckena samt i 24 § första och andra styckena dels att 25 § får följandelydelse, "Bestämmelsernai 23 och 24 §§ medför inte rätt att bära mer än ett mellannamn. Den somvill bära ett mellannamn skall anmäla detta namn fill pastorsämbetet. Vill haneller hon inte längre bära mellannamnet, skall anmälan härom göras tillpastorsämbetet," 26 och 30 §§ Lagrådet: I 26 § har som en andra mening införts en bestämmelse somavser att klargöra när ett förnamn förvärvas. Det stadgas där att förnamnförvärvas genom anmälningen (till pastorsämbetet), om hinder inte möter mot attnamnet godkänns enligt 30 §, Genom bestämmelsens placering i 26 § " kommerden närmast att gälla det där reglerade fallet, nämligen då förnamn ges från födelsen. Beträffande förvärv av ytterligare förnamn genomanmälan till pastorsämbetet enligt 27 § saknas särskild regel om när sådantförnamn skall anses förvärvat. Även dessa förnamn bör naturligen ansesförvärvade genom anmälningen, om hinder mot godkännande enligt 30 § inteföreligger. Detta skulle komma till tydligare uttryck om bestämmelsen i 26 § omnar förnamn förvärvas flyttas och får utgöra ett andra stycke i 30 §, Lagrådet föreslår således att i förtydligande syfte andrameningen i 26 § utgår och att i 30 § införs ett andra stycke av följandelydelse: "Förnamn som anmäles till pastorsämbete enligt 26eller 27 § förvärvas genom anmälningen, om hinder som anges i första stycketinte möter mot att namnet godkänns." 28 § Lagrådet: Det har anmärkts i remissyttrandena från riksskatteverketoch patent- och registreringsverket, att den föreslagna regeln om möjlighet tillstavningsändring när namnets uttal inte ändras kan leda till svårigheter itillämpningen. Osäkerhet, särskilt när det aäller utländska namn, om vilketuttal, som skall anseskorrekt, eller en skillnad i uttal som ter sig obetydlig, bör enligt lagrådetsmening inte hindra att stavningen av ett förnamn ändras genom anmälan, så längedet alltjämt uppenbarligen är fråga om samma namn. Kravet på oförändrat uttalbör därför mjukas upp, så att regeln lämnar utrymme för sådana ändringar. Bestämmelseni 30 § skall, enligt vad som sägs i specialmotiveringen till denna paragraf,tillgodose syftet att motverka förnamn som inte tillfredsställer språkliga ochandra namnvårdande synpunkter. En motsvarande regel i fråga om efternamn finnsi 11 § förslaget. Den senare regeln kommer också att gälla för ändring avefternamns stavning, eftersom sådan ändring skall anses som byte till nybildatefternamn (se avsnitt 2.6.1), Även när det gäller ändring av förnamns stavningbör i lagen som uttryckligt villkor uppställas att namnet får en språklig formsom är lämplig här i landet. Lagrådetföreslår av angivna skäl att 28 § får följande lydelse: "Ändring avordningsföljden mellan två eller flera förnamn, så att tilltalsnamnet kommerförst, kan göras genom anmälan till pastorsämbetet. Genom en sådan anmälan fåräven stavningen ändras, om namnet efter ändringen uttalas på väsentligen sammasätt och får en språklig form som är lämplig här i landet." 31 § Lagrådet: Av uttalanden i remissprotokollet framgår att vissasvårigheter möter att infoga gårdsnamnen i namnlagens mönster av förnamn,mellannamn och efternamn. Gårdsnamnet sägs egentligen inte vara att anse somnågot sådant namn, men föreslås dock i 31 § vara att betrakta som "särskiltförnamn". Av benämningen särskilt förnamn skulle då enligt specialmotiventill 31 § följa att gårdsnamnet inte omfattas av namnlagens övriga regler omförnamn. Syftet att legalisera rådande namnskick med gårdsnamnsynes emellertid inte i och för sig kräva att gårdsnamn förvandlas till någotsom de egentligen inte är. De inadvertenser som följer av att gårdsnamneninförs bland förnamnen skulle undvikas om de lämnas utanför detta namnslag ochfår förbli ett tillnamn av egen kategori. Lagrådet föreslår att 31 § ändras ienlighet härmed. En sådan ändring torde inte behöva innebära något hinder att -på grundval av särskild bestämmelse i folkbokföringskungörelsen -antecknagärdsnamn jämte förnamn i födelse- och dopboken. Lagrådet föreslår dels att rubriken närmast före 26 §ändras till "Förnamn m. dels att 31 § erhåller följande lydelse: "Den som invid ett förnamn vill bära ett gårdsnamn,som han eller hon har anknytning till genom släktskap eller äktenskap och somenligt gammal sedvänja är i bruk som tillnamn, kan anmäla gårdsnamnet tillpastorsämbetet. Vill han eller hon inte längre använda gårdsnamnet, kananmälan härom göras till pastorsämbetet," 1981/82:156 92 Eftersomen prövning enligt 13 § förutsätter ansökan enligt 10 § är en hänvisning fill10 § tillräcklig. Lagrådet föreslår därför att hänvisningen till 13 § utgår. Närvarande: statsministern , ordförande, ochstatsråden , , , , , , , Elmstedt,Tilländer, Ahrland Föredragande: statsrådet om namnlag 1 Anmälan av lagrådsyttrande Föredraganden anmäler lagrådets yttrande' över förslagtill namnlag. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Som lagrådet har framhållit torde föräldrar med gemensamtefternamn endast i undantagsfall ha anledning att redan vid barnets födelseanmäla ett efternamn för barnet som någon av föräldrarna senast har burit somogift. Jag delar lagrådets uppfattning att det inte av hänsyn till dessaundantagsfall är mofiverat att namnfrågan alltid hålls svävande från barnets födelse. Möjligheten för barn att med verkan från födelsenförvärva ett efternamn som någon av föräldrarna senast har burit som ogift bördärför, som lagrådet har förordat, begränsas till de fall då föräldrarna harolika efternamn när barnet föds. Enligt lagrådet bör lagtexten vidare ändras så att denomfattar även fall då faderskapet till ett barn inte är fastställt. Jag villinte motsätta mig att lagtexten förtydligas på denna punkt. Med hänsyn till vad jag nu har anfört bör 1 § ges följandelydelse: Barn till föräldrar med gemensamt efternamn förvärvar vidfödelsen det namnet. Beslut om lagrådsremiss fattat vid regeringssammanträdeden , 1981/82:156 94 Har föräldrarna olika efternamn när barnet föds, förvärvarbarnet det av Slutprotokoll föräldrarnas efternamn som anmäls till pastorsämbetetinom efter födelsen. Görs inte en sådan anmälan, anses barnet vidfödelsen ha förvärvat moderns efternamn. Detsamma gäller om faderskapet inte ärfastställt efter födelsen. Anmälan som avses i andra stycket kan i stället för ettnamn som någon av föräldrarna bär avse ett namn som någon av dem senast harburit som ogift, Jag biträder lagrådets förslag till omformulering avparagrafens första mening, 4 och 6 §§ Vad lagrådet har anfört i anslutning till dessa paragraferutgör enligt min mening inte skäl att ändra lagtexten. Jag delar lagrådets uppfattning att paragrafen bör ändrasså att den inte ger intryck av att barn allfid har samma efternamn som någon avsina föräldrar. Däremot kan jag inte hålla med lagrådet om att bestämmelsen börgöras tillämplig oavsett om den förälder vars namn barnet bär är vårdnadshavareeller ej. En sådan ändring skulle kunna ge upphov till den felaktigaföreställningen att namnbyte för ett barn kan ske mot en vårdnadshavares vilja,om domstol finner att namnbytet är förenligt med barnets bästa.