prop · G50312 · 1981-12-31 00:00:00 — När det gäller de fria trossamfunden är detframför allt förslaget att dessa i lag skall åläggas en planläggningsskyldighetsom har föranlett invändningar. I mångaremissyttranden har den uppfattningen uttryckts att det är nödvändigl alt denverksamhet som och övriga trossamfund bedriver upprätthållsockså under beredskap och krig. Under de svåra förhållanden som beredskap ochkrig innebär kommer många människor förvisso atl känna ett starkare behov avandlig omvårdnad än under fredstid. Detta betonas också i 1965 ärs belänkandeoch remissyttrandena över detta liksom i 1970 ärs promemoria. Svenska kyrkanbör sålunda fungera som trossamfund med de uppgifter som hon har ålagts ellerfrivilligt påtagit sig även under krigsförhållanden. verksamhetbör därför i största möjliga utsträckning fortgå som under fred. Det fordrasgivetvis att verksamheten anpassas efter de förändrade förhållanden som kommer atlråda under beredskap och krig. Uppgifterna ändrar naturiigen karaktär och vissaav dem kan komma att utökas radikalt, t. ex. omhändertagande och begravning avdöda. De övriga trossamfundens verksamhet bör givetvis ocksåfortgå under beredskap och krig. För att och övriga trossamfundskall kunna klara sina uppgifter under de svåra förhållanden som dä kommer attråda krävs förberedelser redan i fredstid. En diskussion om kyrkligaberedskapsfrågor måsle utgå frän det självklara förhållandet alt de olikatrossamfundens rätt atl på religionsfrihetens grund själva utforma sin tro ochsitt gudstjänstliv inte i något avseende får kränkas vare sig i fred ellerunder krig. En inblandning i samfundens trosfrågor får absolut inte ske. Den största delen av verksamhel regleras ilag eller annan författning. Det är därför naturligt att statsmakterna försvenska kyrkans vidkommande lagstiftningsvägen bestämmer om denberedskapsplanläggning och de andra förberedelser som otvivelaktigt bör kommatill stånd. För de övriga trossamfundens del gäller emellertid andraförutsättningar. I direktiven för kommittén anges alt de fria trossamfundensberedskapsfrågor bör lösas så atl frivilliga överenskommelser mellantrossamfunden kommer till stånd. Kommittén har trots delta stannat för attföreslå en lagstadgad planläggningsskyldighet också för de fria trossamfundensdel. Kommittén motiverar detta med att det skulle föreligga starka önskemålhärom, inte minst från de ledamöter av kommittén som representerar de friasamfunden. Som har nämnts har flera remissinstanser kritiserat förslagetpå denna punkt. I det gemensamma yttrandet från frikyrkoråd. Prop.1981/82:12 67 kristna samfundens råd m.fl. föreslås en samverkan mellande fria trossamfunden och på frivillig basis i stället för enskyldighet för de fria trossamfunden att vidla förberedelseålgärder för krigeller krigsfara. Mot bakgrund av det anförda bör det inte komma i fråga altvid överarbetningen av kommitténs förslag till lag om kyrklig beredskap behållaföreskriften om en skyldighet för de fria trossamfunden att vidta förberedelseåtgärder.Överarbetningen bör inriktas på hur den kyrkliga beredskapen skall lösas försvenska kyrkans del. Utgångspunkten bör härvid vara att de för den kyrkliga verksamheleni fred ansvariga och beslutande organen skall ha att svara förberedskapsplanläggningen i fred och verksamhelen i krig. Tyngdpunkten i denkyrkliga verksamheten ligger pä-de kyrkliga kommunerna. Det är alltså främsideras uppgifter under beredskap och krig som behöver planeras. För de stafliga kyrkliga myndighelernas del finns, somframgår av avsnitt 3, bestämmelser om myndigheternas skyldighet att i fredstidplanera verksamheten under krig och vid krigsfara i bl. a. förordningen omvissa statliga myndigheters beredskap m. m. Det finns därför inte anledning atti detta sammanhang överväga föreskrifter som rör t. ex. domkapitlens åtgärderför att förbereda den egna verksamheten under beredskap och krig. Del har i det föregående pä åtskilliga ställenunderstrukits att det däremot saknas föreskrifter i lag om de kyrkligakommunernas skyldighet atl planera och vidta andra förberedelser för beredskapoch krig. I tillämpningskungörelsen till administrativa fullmaktslagen finnsvisserligen en generell bestämmelse, som ocksä gäller de kyrkliga kommunerna,att myndigheterna skall planlägga de ändringar eller inskränkningar iverksamheten samt de övriga åtgärder som kan antas bli erforderliga under krigeller vid krigsfara. En enstaka bestämmelse av detta slag är självfallet intetillräcklig som grund för en kvalificerad kyrklig beredskapsplanläggning.Härtill kommer att föreskrifter om bl. a. de kyrkliga kommunernas åligganden iprincip skall meddelas i lag (8 kap. 5 § regeringsformen och punkt 9övergångsbestämmelserna till regeringsformen). Det behövs sålunda en regleringi lag av de kyrkliga kommunernas planläggningsskyldighet motsvarande denreglering som har skett pä det borgerligt kommunala området. Lagen omkommunal beredskap kan ge en viss ledning för en lagreglering av beredskapsfrågornapå det kyrkokommunala området. Som Udigare har framhållits är det ställt utomall diskussion alt de kyrkliga kommunernas verksamhet skall upprätthållas ocksåunder beredskap och krig. Till skillnad mot de borgerliga kommunerna kommeremellertid de kyrkliga kommunerna troligtvis inte att åläggas några nya,särskilda uppgifter under beredskap och krig. En beredskapsplanläggning på detkyrkliga området kommer alltså att omfatta uppgifter av i princip samma slagsom de fredstida uppgifterna. Ett utmärkande drag för det kyrkliga området ärförsamlingsstrukturen, dvs, ett mycket stort antal kyrkliga kommuner varavmånga små enheter. Prop.1981/82:12 68 medför särskilda problem som kommer att behandlas iföljande avsnitt. De nämnda förhållandena torde medverka till att de kyrkligakommunernas beredskapsplanläggning i många fall inte behöver bli särskiltomfattande. En lagsUftning om en kyrkokommunal planläggningsskyldighetm. m. bör ha karaktären av en ramlagstiftning utan detaljföreskrifter. Dekyrkliga kommunerna kommer givetvis att behöva en närmare vägledning beträffandeplanläggningen och andra förberedelseålgärder för verksamhelen under beredskapoch krig. Att meddela erforderliga anvisningar i kyrkobered-skapsfrågor ärenligt direkUven en av uppgifterna för kyrkoberedskapskommiltén och kommitténhar också utarbetat ett utkast fill allmänna råd och rekommendationer förkyrklig beredskap. En lagstiftning om kyrklig beredskap bör en början slåfast att de kyrkliga kommunerna är skyldiga att redan i fredstid planläggaverksamheten under krig och vid krigsfara och att vidta andra förberedelser såatt de under sådana förhållanden kan fullgöra den verksamhet som ankommer pådem. En sådan skyldighet bör självfallet gälla för alla kyrkliga kommuner.Liksom de borgerliga kommunerna är skyldiga att under vissa förutsättningarvara verksamma även för befolkning frän andra kommuner än den egna bör ocksä enlag om kyrklig beredskap stadga en generell skyldighet för den kyrkligakommunen att utöva kyrklig verksamhet även förmän för personer som Ullföljd av krigshändelserna vistas inom den kyrkliga kommunen. Liksom fallet är med lagen om beredskap bör enlag om kyrklig beredskap vara i kraft redan under fredsUd. Vissa bestämmelsersom är avsedda endast för krig, krigsfara eller liknande situationer börutformas sä att de kan träda i funktion under sådana förhållanden. Som inledningsvis har framhållits gäller förtotalförsvarsplaneringen den principen all den som har ett ansvar i fred förviss verksamhet också skall förbereda, genomföra och leda samma verksamhet ikrig, om verksamheten dä skall fortgå. Enligt direktiven för kommittén böransvaret för de kyrkliga beredskapsuppgifterna om möjligt förläggas till redanexisterande myndigheler och organ som har moisvarande uppgifter i fred.Kommittén har emellerUd föreslagit en särskild organisation för de kyrkligaberedskapsfrågorna. Kommittén anser att organisationen på lokal nivå böromfatta samma territoriella område som den borgerliga kommunen. Kommittén föreslår att en särskild parUell samfällighetbildas för beredskapsfrågorna, när församling eller kyrklig samfällighet intesammanfaller med den borgeriiga kommunen. Alla församlingar inom kommunenskall ingå i samfälligheten. Samfällighetens kyrkoråd skall enligt förslagetvara beredskapsnämnd. Församlingarnas skyldigheter att vidta förberedelseåtgärderför beredskap och krig skall enligt kommitténs förslag fullgöras Prop.1981/82:12 69 genomden särskilda samfällighetens försorg, skallplanera för församlingarnas verksamhet under beredskap och krig. Länsstyrelsenskall enligt förslaget kunna förordna atl beredskapsnämnden skall upprätta ensärskild plan, där förberedelseålgärderna redovisas. Sedan samfälligheten harantagit planen, skall den underställas för godkännande. Enligtförslaget skall regeringen vidare kunna förordna att samfälligheten underberedskap och krig skall överta vissa uppgifter från församlingarna. Förslagetom särskilda samfälligheter har föranlett kriUk frän flera remissinstanser. Dekritiska instansernas synpunkter kan sammanfallas på följande sätt. Densamverkan i beredskapsfrågor med kommunen som behövs kan komma lill stånd utanatt en särskild samfällighet bildas. Beredskapsfrågorna får begränsadomfattning med hänsyn till atl de kyrkliga kommunernas uppgifter under beredskapoch krig kan väntas i huvudsak motsvara de fredstida uppgifterna. Någrasärskilda samfälligheter behövs därför inte. I enlighet med den s.k.totalförsvarsprincipen bör beredskapsuppgifterna i stället läggas på organ somingår i den normala fredsUda organisationen. Förslaget om särskilda samfälligheterinnebär atl man i onödan och i stort antal fall skapar en betungandeadministrativ apparat som grundas pä en ny territoriell indelning, I vissa fallkan det antal församlingar som skulle ingå i samfälligheten och därmed bJirepresenterade i dennas beslutande organ bli så stort att det skulle bli svårtatt få stånd en fungerande organisation. Vidbedömningen av de organisatoriska frågorna bör utgångspunkten i enlighet medtotalförsvarsprincipen vara att de olika kyrkliga kommunerna i huvudsak skallbehålla sina fredstida uppgifter under krig eller vid krigsfara. Kommitténsförslag innebär inte heller att t. ex. de särskilt bildade samfällighelernaannat än undantagsvis skall överta uppgifter från de församlingar som ingår i samfälligheten.Som sagts förut torde de kyrkliga kommunerna knappast fä några helt nyauppgifter under krigsförhållanden. Däremot kan vissa uppgifter få en helt annantyngd än under fredsUd eller på annat sätl bli svårare atl genomföra. Deltamedför ett behov av planläggning och andra förberedelser för verksamheten underkrig eller vid krigsfara. Dekyrkliga kommunernas verksamhet är av sådan karaktär att anknytningen delokala förhållandena har särskild betydelse. SamUdigt står det klart att bådede påfrestningar som verksamheten under krig eller vid krigsfara kan medföraoch de förberedelseåtgärder för denna verksamhet som kan behövas medför ettbehov av samverkan inom ett större område än vad en enskild församling normaltomfattar. Samverkan behövs med den borgerliga kommunen, andra kyrkliga kommuneroch andra trossamfund. De särskilda samfälligheter som kommittén föreslårskulle otvivelaktigt ge goda förutsättningar för en sådan samverkan. Samtidigtskulle de ge en bättre överbHck som kan ha betydelse för planläggningsarbetetoch bättre resurser för delta arbete. Samverkansbehovet synes emellertid kunna Ullgodosesutan Prop.1981/82:12 70 att särskilda samfälligheter bildas. Med hänsyn till atlde kyrkliga kommunernas uppgifter avser bara etl fätal områden kanplanläggningsarbetet antas bli tämligen okomplicerat åtminstone för de kyrkligakommuner som inte omfattar större geografiska områden med etl betydande antalinvånare. Del kan därför anlas alt särskilda samfälligheter förberedskapsfrågor inte är nödvändiga av hänsyn till planläggningsarbetet. De särskilda samfälligheterna skulle få ganska begränsadeuppgifter. De "ordinära" kyrkliga kommunerna skall ju även enligtkommitténs förslag svara för den egenthga verksamheten både i krig och fred. Desärskilda samfälligheternas uppgifl skall enligt förslaget i princip endasivara att planera och i övrigt förbereda övriga kyrkliga kommuners verksamhelunder krig och vid krigsfara. En sådan ordning synes kunna medföra risk föroklara ansvarsförhållanden. Förslaget om särskilda samfälligheter innebär alten särskild organisation, som grundas på en ny kyrkokommunal indelning och somhar rätt att ta ut skatt för skötseln av sina uppgifter, skapas enbarl förberedskapsfrågorna. Eftersom församlingarnas eller de redan befintliga samfälligheternasområden sällan stämmer överens med den borgerliga kommunens, skulle särskilda samfälligheterfå bildas i ett stort antal fall. Inte sällan skulle samfälligheten komma attomfatta åtskilliga församlingar. Samtliga församlingar skulle inte alltid kunnabli representerade i församlingsdelegerade och kyrkorådet skulle ofta fåohanterligt många ledamöter, även om alla församlingarna inte blevrepresenterade där. Med hänsyntill de nackdelar som är förenade med förslaget om särskilda samfälligheter förberedskapsfrågor bör församlingarna resp. de redan befintliga samfälligheternai princip själva svara för beredskapsuppgiflerna. Frågan hur behovet avsamverkan med den borgerliga kommunen, andra kyrkliga kommuner och övrigatrossamfund skall lösas kommer att behandlas i specialmotiveringen. De större kyrkliga kommunernas verksamhet kan i vissa fallha särskild betydelse från totalförsvarssynpunkt. Med hänsyn härtill kan detvara nödvändigt alt sädana kyrkliga kommuners beredskapsplanläggning och övrigaförberedelser redovisas i en särskild beredskapsplan. När det är påkallat att upprätlasådana särskilda beredskapsplaner, lorde det vara lämpligt atl koncentreraplanläggningsarbetet och utnyttja de resurser som de kyrkliga samfälligheternaerbjuder. Att upprätta särskilda beredskapsplaner synes därför böra ankomma päpastoral eller total ekonomisk samfällighet. Frågan behandlas närmare i specialmoUveringen. Vid de bedömningar av frågan om ansvaret för beredskapsuppgiflernasom nu har redovisals har särskild hänsyn inte tagils lill de problem somansvaret för begravningsväsendet kan medföra under krigsförhållanden. Kommitténöverväger emellertid f. n. ett förslag till lagstiftning om planläggning avbegravningsverksamheten under krig. I denna fråga samräder kommittén med densärskilda utredaren (1979:04) som har Ullkallats för att göra en kompletterandeundersökning av begravningsverksamheten. Prop.1981/82:12 71 Kyrkoberedskapskommiltén föreslår som tillsynsmyndighelbeträffande kyrkliga beredskapsfrågor. Förslaget stämmer överens med denordning som gäller enligt lagen om beredskap, nämligen attlänsstyrelsen har att följa Ullämpningen av nämnda lag. Saken tas upp i någraremissyttranden. Med hänsyn till samordningen med annan beredskapsplaneringstannar i för att det nog är lämpligast alttillsynsuppgifterna läggs på . Civilbefälhavaren i södra civilområdelmenar däremot atl i stället för bör ha detövergripande ansvaret på regionalt plan. Enligl domkapiflet i framstårdet som främmande att ge länsstyrelserna ett ansvar för kyrklig verksamhet.Domkapitlen bör enligt ÖB ha ett regionalt samordnings- och planeringsansvar. En väsentlig uppgift för tillsynsmyndigheten blir bl. a. atlsamordna de kyrkliga kommunernas beredskapsplanering dels inom regionen, delsmed annan beredskapsplanering och försvarsverksamhet. Att välja länsstyrelsensom tillsynsmyndighet kan i förstone le sig lämpligt med hänsyn tilllänsstyrelsens ställning som regional lotalförsvarsmyndighet. Detta skulleemellertid innebära att ett organ som i fredstid endast i begränsad omfattninghandhar kyrkliga frågor införlivades i det kyrkliga organisationsmönstret och atlnya beslutsvägar infördes. Det synes inte vara lämpligt. fullgör enmängd uppgifter i fråga om den kyrkliga verksamheten. a.chefsmyndighet för stiftets prästerskap och har att tillgodose pastoratensbehov av prästerlig arbetskraft under skiftande förhållanden. Den kyrkliga beredskapeninnefattar främst frågor om hur de kyrkliga kommunernas verksamhet skall kunnafortgå också under beredskap och krig. De kyrkliga kommunerna kommer inte atlfä några helt nya uppgifter i krig. Det kan antas att samordningen av dekyrkliga kommunernas förberedelsearbete och verksamhet under krigsförhållandenkommer att få större betydelse än samordningen med annan beredskapsplaneringoch försvarsverksamhel. Med hänsyn härtill framstår det som naturligt alt läggatillsynsfunktionerna pä . Det föreslås därför atl blirtillsynsmyndighet. Med utgångspunkt i de överväganden som har redovisats iavsnitt 6 har upprättats ett förslag till lag om kyrklig beredskap (se bilaga).Lagen reglerar enbart beredskapen pä det kyrkokommunala området. Lagensrubricering kan måhända inge föreställningen att lagen gäller alla organ inomsvenska kyrkan. Den omfattar emellertid bara de kyrkliga kommunernas beredskap.Enligl den uppfattning som ligger till grund för övervägandena i det föregåendebör nämligen de kyrkokommunala beredskapsuppgifterna i princip handläggas av dekyrkokommunala organen och de statliga beredskapsuppgifterna av statligamyndigheter. Prop.1981/82:12 72 område faller den del av verksamhet sombedrivs av statliga myndigheter eller frivilliga organ och organisationer. Förde statliga myndigheternas del regleras beredskapen i särskild ordning. För flertaletslalliga myndigheter, bl. a. domkapitel och stiftsnämnder, gäller sålundaförordningen om vissa statliga myndigheters beredskap m. m. Lagen om beredskap har till stora delar utgjortförebild till lagförslaget. Med hänsyn till den särskilda karaklären av dekyrkliga kommunernas uppgifter och med hänsyn att dessa uppgifter i principblir desamma i krig som i fred kan motsvarigheter till flera av bestämmelsernai lagen om beredskap undvaras. Detta gäller i fråga om t. ex. 2-4 §§,6 § andra-fjärde styckena och 8-10 §§ nämnda lag. Tyngdpunkten i lagförslaget ligger hos de bestämmelser somreglerar de kyrkliga kommunernas förberedelser för verksamheten i krig m. m.och inte i de bestämmelser som reglerar själva verksamhelen. Del har därföransetts mest naturligt att placera beslämmelserna om förberedelsearbetet omedelbartefter en inledande bestämmelse som anger lagens Ullämpningsområ-de. Som harantytts innehåller lagförslaget bestämmelser om bl. a. de kyrkligakommunernas förberedelser för verksamheten under krig m. m, samt om verksamhelenunder krig m.m. Bestämmelser av detta slag finns ocksä i lagen om kommunalberedskap. De förhållanden som dessa bestämmelser siktar på anges där medbeteckningen "beredskapstillständ". Mot detta uttryckssätt harinvänts bl. a. att det kan leda till osäkerhet om vad som skall gälla underkrigsförhållanden, eftersom beredskapstillståndet upphör när kriget bryter ut.Kommittén använder i sitt lagförslag uttrycket "under krig eller vidkrigsfara vari riket befinner sig eller under andra av krig föranleddautomordentliga förhållanden". Anledningen till alt kommittén har valtdenna formulering är att ett förordnande om beredskapsUllstånd kan komma attmeddelas på ett ganska sent stadium under en kris som utvecklar sig successivt.Kommittén anför också att den föreslagna formuleringen anknyter närmare till 13kap. 6 § regeringsformen samt att den ger möjlighet att sättaberedskapsplanerna i verket pä ett tidigt stadium och att smidigt anpassaåtgärderna till händelseförloppet. Bara några få remissinstanser uttalar sig omkommitténs förslag pä denna punkt. Samtliga betonar att man i en lag om kyrkligberedskap bör använda samma uttryck som i lagen om beredskap.Domkapitlet i framhåller också att det uttryck som kommittén föreslårmöjligen innebär att oklarhet kan uppstå om de planerade ålgärdernaskall sättas in. I betänkandet (SOU 1978:83) Sjukvården i krig föreslås,som har angetts i avsnitt 3, bl. a. att lagen om beredskap utvidgastill att gälla också sjukvården i krig. I betänkandet föreslås att uttrycket "beredskapsUllstånd"byts ut mot "krig" samt atl det i en särskild bestämmelse skall angesatt regeringen under krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden skallkunna förordna att lagen skall tillämpas helt eller delvis frän den Udpunkt Prop.1981/82:12 73 som regeringen bestämmer. Betänkandet har remissbehandlatsoch övervägs f. n. inom . Det måste anses olämpligt attföregripa dessa överväganden i arbetet på ett förslag till en lag om kyrkligberedskap. Detta gäller särskilt som det synes svårt att finna ett uttryckssättsom framstår som lämpUgt frän alla synpunkter. Med hänsyn till det anfördaföresläs att uttrycket "beredskapstillständ och krig" används iförslaget lag om kyrklig beredskap i avbidan på atl ställning tas tillvilket utlryck som skall användas i lagen om beredskap. 1 § Denna lag gäller de kyrkliga kommunernas beredskap.Med kyrklig kommun avses i lagen församling och kyrklig samfällighet enligtlagen (1961:436) om församlingsstyrelse. I fräga om de icke-territoriellaförsamlingarna gäller denna lags bestämmelser om kyrkliga kommuner i Ullämpligadelar. Denna paragraf anger lagens tillämpningsområde. Paragrafeninnnehåller ocksä en begreppsbestämning. I lagen används begreppet kyrkligkommun. De kyrkliga kommunerna är dels församlingar, dels kyrkliga samfälligheter.Ett pastorat, som består av tvä eller flera församlingar, ulgör enligt församlingsslyrelselageni princip en obligatorisk kyrklig samfällighet. Ett flerförsamlingspastoratbetecknas därför som kyrklig kommun. Av paragrafen framgår att även ett enförsamlingspastorati detta sammanhang anses som en kyrkUg kommun. På pastoraten ankommer juuppgifter som måste fullgöras också i krig och vid krigsfara. Denna verksamhetliksom församlingarnas och samfälligheternas verksamhet bör beredskapsplanerasredan i fredstid. Det kan anmärkas atl den konstrukUon som används i paragrafensynes stämma väl överens med församlingsstyrelselagens ulformning. 12 § 1 mom.nämnda lag anges nämligen alt med församlings angelägenheler avses bl. a.avlöningsförmåner ät präster och kyrkomusiker, dvs. frågor som enligt lagen(1970:940) om kyrkliga koslnader (ändrad senast 1975:1323) ankommer påpastoralen. Ikommitténs lagförslag anges att kyrklig beredskap är en angelägenhet förförsamling i . Kammarkollegiet påpekar i sill remissyttrande attdärmed ocksä är sagt att såväl territoriella som icke-territoriellaförsamlingar omfattas av lagen. Kollegiet betonar i yttrandet nödvändighetenav alt även de icke-lerritoriella församlingarna deltar i beredskapsplaneringen. Somkyrkliga kommuner betraktas endast de församlingar som har ett territorielltunderlag. Förutom de territoriella församlingarna finns, som har redovisats iavsnitt 2, även fem icke-territoriella församlingar. Dessa bildar egnapastorat. Församlingsslyrelselagen omfattar i första hand de territoriellaförsamlingarna. Den gäller emellerUd enligt 1 § i tillämpliga delar också icke-territoriellförsamling, om församlingen inte har beslutal annat. Det är mycket som talarför att även de icke-territoriella församlingarna vidtar förberedelser förverksamheten under beredskapstillstånd och krig. Det föreslås därför enföreskrift om atl lagens bestämmelser om kyrkliga 1981/82:12 74 kommuneri tillämpliga delar skall gälla också icke-territoriella församlingar. Lagengäller däremot inte utlandsförsamlingarna. 2§ De kyrkliga kommunerna skall under fredstid vidta de förberedelser som behövsför att de under beredskapstillständ och krig skall kunna fullgöra de uppgiftersom enligl lag eller annan författning ankommer pä dem. Dennaparagraf motsvarar 6 § första stycket lagen om beredskap. 1 paragrafenföreskrivs skyldighet för de kyrkliga kommunerna atl vidta de förberedelseålgärdersom behövs för atl de skall kunna upprätthälla sin verksamhet underberedskapstillstånd och krig. En församling är sålunda skyldig att planläggaoch vidta andra förberedelser i fräga om de i församlingsslyrelselagen angivnaförsamlingsangelägenheterna.