prop · G503156 · 1981-12-31 00:00:00 — Den vanligastesituationen är den att svensk kvinna, som ingått äktenskap med man av dansktursprung, vilken bär mellannamn, önskar få mellannamnet och släktnamnetgodkända som dubbelnamn. I några fall har sökande, som bär tilläggsnamn pågrund av adoption, velat ha godkännande av dubbelnamn bestående avtilläggsnamnet och släktnamnet. Dubbelnamn har i dessa fall som regel integodkänts med hänvisning till att släktnamn bestående av dubbelnamn enligtnamnlagens förarbeten inte bör tillåtas uppkomma. Enligt utredningens förslag skall dubbelnamn inte heller ifortsättningen kunna godkännas sorn släktnamn om inte synnerliga skälföreligger. ansluter sig till förslaget på denna punkt. Verketvill framhålla att man, om mellannamn införes i den omfattning somförslaget medger, torde få räkna med att antalet ansökningar om godkännande avdubbelnamn som släktnamn kommer att öka avsevärt. Om man skallupprätthålla lagens principiella förbud mot dubbelnamn, blir det inte möjligtatt annat än i sällsynta undantagsfall godkänna dubbelnamn bestående avmellannamn och släktnamn. Detta kan komma att väcka åtskillig irritation.Mellannamnssystemet kan sålunda komma att medföra fler problem än det löser. Med hänsyn till det anförda bör det ytterligare övervägasom rätten att få ge barn mellannamn verkligen bör införas. Ifallnamnsamhörighet med båda föräldrarna eftersträvas bör sådan samhörighet, omföräldrarna är gifta med 1981/82:156 202 varandra, kunna ordnas antingen genom att föräldrarna enasom ett Bilaga 3 gemensamt släktnamn eller genom att en av föräldrarna antar denandras släktnamn som mellannamn. Däremot kommer det inte att bli möjligt attetablera namngemenskap med barn medelst mellannamn, om föräldrarna ej är giftamed varandra. Enligt patentverkets åsikt får man acceptera denna konsekvens. 5.6 Kyrkobokföringsinspektören i stiftsöstra inspektionsområ de: Beredningen har genom förslaget förenklat förfarandet förantagande av mellannamn (termen som sådan betydligt bättre än nuvarande"tilläggsnamn") trots att den avvisat möjligheten att ansöka omdubbelnamn som nytt släktnamn. Beredningen har också insett att ett långtgåendebruk av mellannamn kan bli ett ogräs i vårt namnskick. Det är alltid otympligtoch ofta onödigt med mellannamn och ett antagande därav kan få olyckligakonsekvenser, se ex. 2 och 4 på s. 163. Eftersom reglerna för anmälan ommellannamn därtill icke är helt lätta att tolka i alla situationer förpastorsämbetena bör antagande av mellannamn endast få ske efter ansökan hosnamnmyndigheten. 5.7 Kyrkobokföringsinspektören i : Mycket positivt är införandet av begreppet mellannamn(ersätter nuvarande begrepp tilläggsnamn). arbete inom kyrkobokföringenhar gett mig den erfarenheten att just tilläggsnamn (dubbelnamn)ingett allmänheten svårigheter och trasslat till mycket. Bara en sådan sak somatt tilläggsnamn alltid går före släktnamn eller att tilläggsnamn för barn(eller för manlig individ) alltid innebär att vederbörande är adopterad, harvarit väldigt svårt att få inarbetat i allmänheten. Begreppet mellannamn - somju för övrigt också finns i spansktalande länder och i vårt grannland Danmark-år mycket smidigare och kommer icke att vålla missförstånd på samma sätt somde s. k. filläggsnamnen. 5.8 Kyrkoboksinspektören i : Beteckningen mellannamn i stället för tilläggsnamn ärbetydligt bättre. Det är en reform som länge varit efterlängtad av oss somskall handlägga frågor om tilläggsnamn. När det gäller makar, bör den make som förvärvat den andramakens släktnamn ha rätt att anmäla sitt tidigare släktnamn som mellannamn.Däremot bör rätten att använda den andra makens släktnamn som mellannamnupphöra. Anmält mellannamn bör kunna återkallas, men har återkallelse skett börsamma namn inte återigen få anmälas som mellan- Prop.1981/82:156 203 När det gäller barns anmälan av mellannamn, så har dettidigare endast kunnat göras av adoptivbarn. Förslaget innebär att den rättenskall upphöra. Även om det endast skett i ytterst få fall att mellannamnanmälts, bör rätten dock kvarstå, då den har samband med människans identitet. Personligen har jag starka sympafier för att barn skall fåanmäla den förälders släktnamn som icke blivit barnets såsom mellannamn. Viskulle därmed få en motsvarighet till förhållandena i spansktalande länder. Dethänger också samman med identitetsfrågan. Det är emellertid möjligt, att ettsådant förslag är för tidigt väckt. I utredningen föreslås en för svensk namnrätt ny term,nämligen "mellannamn". Detta namn skall enligt förslaget vara rentpersonligt och skall inte kunna föras vidare vare sig till den andra makeneller till barn. Enligt förslaget till ändring av 7 § namnlagen skall en av tvåmakar som bär skilda släktnamn med den andres samtycke få bära den andressläktnamn som "mellannamn" (om detta släktnamn ej förvärvats genomtidigare äktenskap). "Mellannamnet" är alltså ett släktnamn (somegentligen fillkommer en annan person) som skall stå mellan förnamnet(förnamnen) och det egentliga släktnamnet. Det föreslås också att barn somförvärvat släktnamn som bärs blott av den ena föräldern skall få bära den andraförälderns släktnamn som "mellannamn". Enligt förslaget skall"mellannamn" kunna tilläggas (eller strykas) genom anmälan hospastorsämbetet. Utredningen vill med sitt förslag om"mellannamn" göra det möjligt för makar (och deras gemensamma barn)att bära "dubbla" släktnamn, utan att det för den skull blir fråga omverkliga "dubbelnamn" som kan ärvas på vanligt sätt. Skillnadenmellan "mellannamn" + släktnamn (ev. med den gemensamma beteckningen"efternamn", se s. 94 i utredningen) och dubbelnamn torde för deflesta icke lagkunniga komma att te sig mycket dunkel. Dubbelnamn finns jusedan länge i svenskt namnskick, även om sådana namn sedan tillkomsten avnamnlagen endast undantagsvis medgivits. De två namnen i ett dubbelnamn är,som utredningen påpekar (s. 83). i regel förbundna med ett bindestreck. Dockförekommer också dubbelnamn utan bindestreck, vilket innebär att"mellannamn" -I- slaktnamn kan komma att se likadana ut som vissadubbelnamn. Nämnden vill för sin del tillstyrka förslaget om"mellannamn" - det ger möjlighet att markera två makars samhörighetmed varandra och med sitt ursprung och också att ange vilken dubbelsläktgemenskap ett barn tillhör. Nämnden vill emellertid peka på den svårighetdet kommer att innebära för många att uppfatta "mellannamn" -I-släktnamn som något helt annat än dubbelnamn. Det förefaller rimligt att antagaatt många kan komma att 1981/82:156 204 önska föra en sådan kombination av "mellannamn"+ släktnamn vidare, som Bilaga 3 ett enhetligt verkligt släktnamn, ettdubbelnamn. Det synes oss inte finnas något avgörande skäl att hindra ellerförbjuda detta. Att dubbelnamn oftast är långa är knappast av vikt -"mellannamn" -I- släktnamn är ju också en lång kombination, (Däremotbör det kanske övervägas om "mellannamn" skall få bäras ocksåtillsammans med dubbelnamn,) Nämnden anser därför att det förslag om ettgenerellt förbud mot godkännande av dubbelnamn som införts i 9 § namnlagen,tredje stycket (s, 25) bör utgå. Frågan om godkännande av dubbelnamn, liksom omförvärv av "mellannamn" -I- släktnamn som verkligt släktnamn, börenligt vår mening som avgöras av namnmyndigheten från fall till fallenligt de generella regler som kan komma att gälla för förvärv av nyttsläktnamn, Att utsträcka rätten att bära mellannamn utöver vad somtillåts enligt gällande rätt är knappast befogat, 5.11 Utredningen om barnens rätt: Vad angår mellannamn för adoptivbarn ställer vi osstveksamma till slopandet av möjligheten för dessa barn att som tilläggsnamn(mellannamn) bära tidigare släktnamn. Visserligen delar vi uppfattningen attadoptivbarn i rättsligt hänseende skall behandlas som biologiskt barn. Förmånga adoptivbarn, som kommer från främmande länder, kan det emellertid varanaturligt att som mellannamn bära tidigare släktnamn. Barnet kan på så sättutåt visa en samhörighet med det land och den kultur som det kommer ifrån ochett bejakande av sin härkomst. sökte man oftast på alla sätt dölja attett barn var adopterat, även för barnet själv. har det - allt eftersom en ökning skett av antalet barn som kommit hitfrån andra länder - blivit allt vanligare och mer accepterat att adoptera barn.Det framhålls också som angeläget att dessa barn - som utseendemässigtavviker från svenskar - får kännedom om det land där det är fött. Med hänsyn till att mellannamn dels ofta föranledermissförstånd om släktnamnet, dels gör namnskicket otympligt, dels ock vid registreringenav barnet i olika personregister sker pågrundval av mellannamnet såsom detförsta av efternamnen och inte av själva släktnamnet, anser förbundet attmellannamn för barn inte bör medges. Prop.1981/82:156 205 5.13 Riddarhusdirektionen: Bilaga 3 (Se vad direktionen har anfört under rubrikenAdministrativa förvärv av släktnamn.) 6 Administrativa förvärv av släktnamn och förlust avsläktnamn m. m. Beträffande reglerna om administrativa namnbyten iallmänhet hävdar hovrätten att man bör bibehålla den nuvarande huvudregeln, attendast den vars namn icke är tillräckligt särskiljande eller eljest otjänligthar rätt till namnbytet; andra fall bör prövas enligt generalklausulen. Se vidare bilaga 3:1 avsnitt 2,7, 6.2 Kammarrätten i : De av utredningsmannen föreslagna nya namnreglerna ger ivissa fall den enskilde en i princip obegränsad möjlighet att genom ett enkeltadministrativt förfarande byta och växla mellan minst två och i vissa fallfyra släktnamn. För namnbytena fordras endast anmälan hos pastorsämbetet. Den föreslagna obegränsade möjligheten att växla namnmotsvarar enligt kammarrättens mening inte något seriöst enskilt intresse.Visserligen torde såsom utredningsmannen framhållit missbruk av namnbytesrätteninte behöva befaras då ett namnbyte i regel drar med sig vissa nackdelar somtorde innebära en tillräcklig spärr mot byten av okynneskaraktär. Missbruksynes emellertid enligt kammarrättens mening kunna tänkas ifrågakomma inte baraav okynne utan även i medvetet syfte att otillbörligen växla identitet. Ävenom, sedan personnummer införts i folkbokföringen, kravet på namnstabilitet intelängre gör sig gällande med samma styrka som tidigare är likväl just namnet denenda allmänt gångbara identitetsbeteckningen i handel och vandel.Namnstabilitet är därför självklart av betydelse i umgänget individernaemellan. Det år här fråga om ett viktigt enskilt intresse, som inte berörts ibetänkandet. Detta intresse kan äventyras genom den av utredningen föreslagnaordningen. I fråga om förnamn föreslår utredningen att tillägg fårske genom anmälningsförfarande endast en gång och därefter efter ansökan hosnamnmyndigheten när särskilda skal därtill föreligger. Kammarrätten villifrågasätta om inte en motsvarande spärregel lämpligen borde gälla ävenbeträffande släktnamn. Prop.1981/82:156 206 6.3 (): Bilaga 3 Utredningen föreslår att nuvarande kravpå skäl för namnbyte - att det burna namnet inte är tillräckligt särskiljandeeller annars mindre tjänligt - helt skall slopas. Det skulle alltså bli möjligtatt tid efter annan byta nainnidentitet. Mot bakgrund av vad RSV inledningsvisanfört om betydelsen av namnstabilitet, särskilt farhågorna för missbruk ibrottsliga sammanhang, vill RSV ifrågasätta en sådan långtgående valfrihet (jfräven direktiven angående de administrafiva namnförvärven, s. 68). Kriteriet att det burna namnet inte är tillräckligtsärskiljande synes kunna bibehållas. dras gränsen i fråga om riksfrekvensvid de namn som anges i bilaga 2 av betänkandet vartill kommer tillämpadelistor över namn som inom ett län har sådan frekvens att namnet inte anses varatillräckligt särskiljande. En sänkning av frekvensgränsen kan vara befogad.Därifrån är det emellertid ett långt steg till att den som är helt ensam omsitt namn utan särskilda skäl skulle vara berättigad att byta namn. En annan tänkbar begränsning är den i betänkandetrefererade tidigare bestämmelsen i dansk lag enligt vilken namnbyte fick ske engång utan särskilda förutsättningar beträffandet det burna namnet. Utredningentar avstånd från ett sådant system med hänsyn till den ringa risk för upprepadenamnbyten som måste anses föreligga. Mot detta kan invändas att den ringarisken motsvaras av antaget ringa berättigade skäl för att byta och attupprepade namnbyten just kan befaras komma i fråga för den som vill växlanamnidentitet i olagligt syfte. För en begränsning av de administrativanamnförvärven talar också de väsentligt vidgade möjligheterna till namnändringgenom familjerättsliga förvärv. RSV avstyrker sålunda med hänsyn till namnstabiliteten attliberaliseringen blir så långtgående som föreslagits och att sålunda särskildaskal bör krävas dels vid byte av namn som har en viss, lågt satt namnfrekvens,dels också för att medges nytt namn sedan sådant en gång tidigare beviljats avnamnmyndigheten. Återförvärv av släktnamn. De begränsningar som RSV i detföregående föreslagit beträffande rätten till namnbyte - dvs. att nainnändringi princip bara skall kunna ske en gång utan att den centrala namnmyndighetensprövning behövs - medför som en konsekvens att nuvarande 11 § i namnlagenenligt RSV:s mening bör kvarstå. Kraven på nytt släktnamn och stavningsåndring. Deföreslagna ändringarna beträffande kraven på nybildat släktnamn föranlederingen erinran från RSV:s sida, RSV vill emellertid föreslå att termen "nyttsläktnamn" ändras till "nybildat släktnamn" (jfr s, 167),Erfarenhetsmässigt har det varit svårt för de många myndigheter som har atttillämpa namnlagen att kunna skilja Prop.1981/82:156 207 mellan "nytt namn" i meningen "nybildatnamn" och "nytt namn" i Bilaga 3 meningen "annat namn äntidigare buret namn". Mot den föreslagna regeln om att stavningsändring av ickesärskiljande namn skall få ske genom anmälan till pastorsämbetet kan vissainvändningar resas. Det torde bli svårt för de fillämpande myndigheterna attförklara varför (icke särskiljande namn) får ändras till Lundqvistmen att (särskiljande namn) inte får ändras till . Ett annatexempel kan vara att får ändras fill men fårinte ändras till . Att frekvensregeln kan bli svårtillämpad framgårav att utredningen som exempel på icke särskiljande namn (s. 168) nämner namnetTörnkvist. Detta är emellerfid ett särskiljande namn enligt bilaga 2 ibetänkandet. Likaså kan det bli svårt att klarlägga vad som är"enkel" stavningsändring. I betänkandet anförs som exempel attJosefsson till Josefson är en enkel ändring men ej till fill en enkel stavningsändring men ej tillStehnberg? Exemplen kan mångfaldigas men det är svårt att i förväg tänka sigin i alla möjliga önskade kombinafioner. Den stavningsändring som är den oftast önskade gällerson-namnen (stavning med ett eller två s), uppskattningsvis av allabegärda stavningsändringar. En enkel och lättillämpad regel vore att medge allason-namnsbärare rätt till sådan ändring genom anmälan medan alla övrigastavningsändringar skulle behandlas som släktnamnsändringar. RSV finner emellertid - trots de sannolikt svåragränsdragningsproblemen - de i utredningen anvisade kriterierna kunna godtasför stavningsändring genom anmälan. RSV torde kunna bidra till enhetlighet itillämpningen rådgivningsvägen och möjligen även efter samråd med patent- ochregistreringsverket ge anvisningar. 12-14 §§ namnlagen. RSV har ingen erinran mot förslagettill ändring av 12 § namnlagen samt att 13 och 14 §§ upphävs. Förlust av släktnamn. RSV har ingen erinran mot deföreslagna ändringarna i 15-18 §§ liksom ej heller beträffande de redaktionellaändringarna av 19-22 §§. Förvärv av släktnamn efter ansökan (8 §). Vad gällerhuvudbestämmelsen i den föreslagna 8 §, som reglerar förvärv av släktnamn efteransökan, har patentverket ingen erinran mot den större friheten att byta namn.Den besvärande effekt som ett namnbyte, i varje fall ,medför torde utgöra en spärr mot upprepade namnbyten. Naturligtvis kan en ökadfrihet också medföra risk för rent missbruk. Prop.1981/82:156 208 syfte att dölja identitet e. dyl. torde dock komma attutgöra sällsynta Bilaga 3 undantagsfall och bör inte få styra regelnsutformning. I övrigt vill patentverket framhålla följande. Första stycket innehåller huvudregeln för antagande avnytt släktnamn. Utredningen säger sig föredra ordet nytt framför ordetnybildat, därför att det senare skulle kunna föra tanken till att det endastgäller en språklig nybildning och inte en ordbildning som i och för sig finnstidigare men som inte brukats som släktnamn. Det kan enligt patentverkets mening ändå ifrågasättas ominte ordet nytt trots allt är mer ägnat att missuppfattas än ordet nybildat.Den betydelse ordet nytt har i dagligt tal kan lätt bibringa många människorden felaktiga uppfattningen att det här är fråga om att anta "annatsläktnamn än det sökande innehar". Detta påpekande förefaller ocksåbekräftas av de många missförstånd härvidlag som framkommitvid patentverkets kontakter med pastorsämbeten och namnsökande. I andra stycket sägs att en enkel ändring av stavningen avett icke särskiljande namn får ske genom anmälan hos pastorsämbetet. Tolkningen av vad som menas med enkel ändring av stavningenkan innebära svårigheter och leda till dålig överensstämmelse i tillämpningenhos olika pastorsämbeten. Det bör åläggas att i samråd mednamnmyndigheten utarbeta så klara direktiv för tillämpningen av dennabestämmelse att gränsdragningsproblem normalt inte skall behöva uppkomma. Omlikväl osäkerhet föreligger om stavningsändring är hanförlig till dennabestämmelse bör sökanden anmodas ansöka hos namnmyndigheten om ändring avnamnet. Av vad utredningen anför i betänkandet framgår att 8 § iförslaget medger återgång till tidigare släktnamn efter ansökan hosnamnmyndigheten utan att särskilda skäl behöver anföras. Enligt ordalydelsentorde emellertid 10 § i lagförslaget utgöra hinder för bifall till en sådanansökan på grund av att det tidigare släktnamnet även utgör annan tillkommandesläktnamn. För den som önskar återfå ett tidigare buret släktnamn, synes därförsom regel endast 12 § kunna åberopas. Det innebär att synnerliga skäl måsteföreligga för att ansökningen skall kunna bifallas. finner att en särskild bestämmelse föråtergång till tidigare släktnamn efter administrativt namnförvärv behövs.Beträffande familjerättsliga namnförvärv finns redan nu i förslaget sådanabestämmelser. Återgång bör förutsätta att ansökan görs hos namnmyndigheten ochatt särskilda skäl fordras för bifall. En sådan regel skulle t, ex, kunna tasin som ett andra stycke i 12 §, En annan lösning är att bibehålla 11 § mederforderlig jämkning. Släktnamns språkliga form (9 §). Utredningen föreslår enändring av de krav på nybildat släktnamns språkliga form som gäller enligt 9 §i nuvarande 1981/82:156 209 Kravet att nytt släktnamn för att godkännas skallöverensstämma med Bilaga 3 inhemskt språkbruk med tillägg att i fråga omutländskt släktnamn "en anpassning av namnet till svenskt språk" kangodkännas har ändrats av utredaren. Enligt förslaget får nytt släktnamngodkännas om det är "för svenska förhållanden tjänligt somsläktnamn". språkvetenskapliga rådgivare, professorThorsten , har yttrat sig om den föreslagna ändringen, (Yttrandet,vari den föreslagna ändringen avböjes, återges nedan efter patentverkets egetyttrande.) ansluter sig till de synpunkter som framförtsi yttrandet och vill därutöver påpeka följande. Kriteriet "för svenskaförhållanden tjänligt som släktnamn" är så allmänt hållet att det kan varasvårt för den enskilde namnsökanden att förstå dess innebörd. Erfarenhetenvisar att namnmyndigheten ofta ställs inför mer bisarra namnförslag än manvanligen föreställer sig. Det torde vara lättare för den som söker ett sådantnamn att inse att hinder möter med hänsyn till "inhemskt språkbruk"eller ännu hellre, som föreslår, "inhemsktsläktnamnsskick", där exemplifiering i båda fallen är möjlig, än medhänsyn till den av utredningen föreslagna mycket vaga formuleringen. Anslutningsförvärv (13 §). Trettonde paragrafen inuvarande namnlag föreslås upphävd. Andra stycket reglerar möjligheten förbarns avkomling att genom s. k. anslutningsförvärv anta släktnamn, även ommellanliggande generation inte antagit namnet. Denna möjlighet finns inte kvari förslaget, vilket medför att namnförvärv i sådant fall måste ske efteransökan och med stöd av 12 §. För att ändå möjliggöra att namnet förvärvas avbarns avkomling utan att synnerliga skäl behöver åberopas, kan man tänka sigatt uppräkningen i 10 § andra stycket av dem som, trots reglerna i 10 § förstastycket, får anta viss närståendes nya släktnamn kompletteras med barnsavkomling. Även en sådan lösning skulle dock innebära att barnsavkomling måste vända sig till namnmyndigheten med därav följande kostnader föratt få anta far- eller morföräldrars släktnamn. En viss försämring således motnuvarande 13 § andra stycket. Upphävandet av 13 § skulle därutöver medföra ytterligareen förändring som förtjänar påpekas. Enligt 13 § gäller sålunda att, när föräldrar byter tillnybildat släktnamn, barn som är automatiskt får föräldrarnas namn,om det står under föräldrarnas vårdnad och har samma namn. Barn fåri samma situation, med föräldrarnas samtycke, anmäla hos pastor att det önskaranta föräldrarnas namn. Enligt 2 § andra stycket i förslaget gäller attföräldrarna måste göra anmälan till pastorsämbetet för att deras barn som ärunder skall få Prop.1981/82:156 210 förvärva deras nya släktnamn. Den som är kansjälv enligt samma Bilaga 3 punkt i förslaget anmäla att han eller honönskar anta föräldrarnas nya namn. Något samtycke från föräldrarna erfordrashär inte. Detta innebär med andra ord att föräldrar enligt nuvarandelag kan hindra sitt barn att anta deras nytagna namn men de kan interesa motsvarande hinder för barn som är . Enligt lagförslaget ärförhållandet omkastat, Vårdnadshavare kan hindra sitt barn att antaföräldrarnas nytagna namn genom att underlåta att anmäla namnändringen. Barnsom är kan däremot inte hindras att antaga det nya namnet. Möjligheten för föräldrar att hindra sitt barn under 18 åratt anta deras nytagna namn kommer väl knappast att utnyttjas. Patentverketgodtar därför förslaget på denna punkt. Det kan däremot ifrågasättas om inte,såsom nu är fallet, föräldrarnas medgivande alltjämt bör vara en förutsättningför att ett vuxet barn skall få anta föräldrarnas nybildade släktnamn. Namn som ogift. En tolkning av 8 § i nuvarande namnlag,som har lett till högst otillfredsställande resultat, gäller effekten avnamnbyte i fråga om gift kvinnas släktnamn som ogift. Utredningen berör dennasituation på s. 130 i betänkandet. Om makar med gemensamt släktnamn byter detta namn stryksnämligen inte bara det utbytta namnet utan också hustruns namn som ogift urkyrkoböckerna. Hustrun förlorar m. a. o, en tidigare namnrelation till sinsläkt. Enligt patentverkets åsikt - som verket gett uttryck förredan i promemorian till - kan en sådan effekt integodtagas. Utredningen anvisar visserligen en väg, varigenom effekten kanundvikas, men enligt patentverkets åsikt bör inte denna effekt bli beroende påom namnändringen söks på ena eller andra sättet. Det bör i stället klartfastslås att namnbyte av makar inte får någon inverkan på hustruns eller - vidny namnlagstiftning - mannens släktnamn som ogift. vill härutöver förorda att enövergångsbestämmelse tages in i nya lagen, enligt vilken maka, som vid namnbytetillsammans med make sedan nuvarande namnlag trädde i kraftförlorat sitt namn som ogift, ges möjlighet att åter få detta namn antecknat ikyrkböckerna, om hon så önskar. Förlust av släktnamn (15 §). I 2 § andra stycket andrameningen krävs makes samtycke för att styvbarn skall få förvärva hanssläktnamn. Enligt den lydelse 15 § fått i förslaget kan den leda till ettundantag från nämnda bestämmelse i 2 §. För det fall att rätten fastställer attviss man inte är fader till barn som förvärvat hans släktnamn, får barnetnämligen automatiskt det namn modern då bär. Är hon omgift får barnet alltsåutan den nye makens medgivande hans släktnamn. De sociala skälen torde dock i detta fall väga tyngre ände argument som kan åberopas för en konsekvent behandling av detta fall. 1981/82:156 211