prop · G503113 · 1981-12-31 00:00:00 — Konsumenlverkel anser det önskvärt alt utvärderings- ochutvecklingsarbetet även i fortsättningen samordnas för hela landet. Varuförsörjningeni glesbygd är av slor konsumenlpolilisk betydelse. avser även ifortsättningen all aktivt verka för alt befolkningen i glesbygd tillförsäkrasen tillfredsställande kommersiell service. Den särskilda rådgivande nämnd,glesbygdsnämnden, som verket har till sitl slöd i frågor som rörvaruförsörjning är härvid av slor betydelse. Konsumentverkelsöversyn Driftstöd - ell medel all förbättra varuför-sötjningen i glesbygdremissbehandlades . Yttrandenöver rapporten har avgells av . ,landstingsförbundet, länsstyrelserna i , , HaUands, Göteborgsoch , , , , , ,, och Norr-botlens län samt kommunerna . Dessutomhar yttranden inkommit från , , , kooperalionsulredningen (I 1977:01) och rekrealionsberedningen. ,samt flertalet länsstyrelser och kommuner betraktarrapporten som verklighelsförankrad och delar 1981/82:113 Bilagedel 421 konsumentverketsuppfattning att del krävs åtgärder för all bevara servicen i glesbygd och attbefintliga stödformer är motiverade. Länsstyrelseni påpekar att konsumenlverkel ulgår från att bedömningar om stödskaU granda sig på konsumenipoliliska överväganden. "Enligtlänsstyrelsens uppfattning kan emellertid inte denna fråga bedömas oberoende avde ekonomiska realiteterna i varje enskilt fall." Västervikskommun och kommun understryker att det är viktigt att systemet ärflexibelt och möjligt att anpassa fill lokala förhållanden utan kostnadskrävandeadministration. Strömsundskommun pekar på kommunernas svårighet att prioritera meUan butiker. Enligtkommunen är inle heller avgränsningen mellan tätort och glesbygdtiltfredsstäUande. Elt område med mer än 200 invånare betecknas enligt folk-och bostadsräkningen som tätort. Del kan i ett glesbygdsområde finnas fler än200 invånare och ändå kan områdets butik vara en "sistabulik" enligtutredningens definition. Pajalakommun anser att det är av största vikt all tUlfälligl driftstöd i vissa fallskaU kunna utgå tiU varabuss verksamhet. räknar kommunen med ettstörre beroende av varabussarna. De nuvarande statsbidragsbeslämmelserna förkoUekfivlrafiken medför all en utpräglad glesbygdskommun inte kan upprätthållaen fillfredsställande koUeklivtrafik i glesbygden. Följden blir attlivsmedelsdislribulionen ytteriigare försvåras. KFmenar att endasi behandlar försöijningen avdagligvaror och drivmedel trots att del i regeringens riktlinjer angesvaraförsörjning utan närmare precisering eller avgränsning. KF anser deltavara en brist och att de kommunala varaförsörjningsplänerna även borde omfattaspecialvaruhandeln. För många dagligvarabuliker i glesbygd kan ett utökatsortiment eller förmedling av specialvaror innebära elt nödvändigtlönsamhetslillskolt. KF delar uppfattning att andelensistabutiker bland glesbygdsbutikerna är mycket stor och att om dessa butikerläggs ner uppstår en mycket prekär situation för berörda hushåll, vilketaccentuerar vikten av ett effekfivt samhällsstöd till dessa butiker. Manpåpekar också att frågan om nedläggning av en i allmänhetaktualiseras först när butiken under en följd av år givit underskott iverksamheten. ICA-förbundetanser att ger en alltför mörk bild förglesbygdshandeln. Åtminstone bland ICA-handlarna i glesbygd, vilka enligtICA-förbundet svarar för 3/4 av dagligvaraförsörjningen i glesbygd, ter sigsituationen ljusare. T. ex. visar utvecklingen av handlarnas åldersslraklur attandelen handlare minskal . har antalethandlare under ökat. Vidare anser ICA alt rapportens behandling avutvecklingen av andelen sistabutiker ger fel slutsats av redovisat HUI-malerial.Andelen sistabutiker har totalt sett inte ökat från tUl . Del är deintervjuade butikerna som 1972 tUl och 1980 fill var sistabutiker.Enligl ICA framstår det 1981/82:113 BUagedel 422 klartalt beskrivningen av situationen i de 10 norrlandskommunerna i inte är relevant för hela landets landsbygd. ICA kan därför integenerellt sett stödja konsumentverkels uppfattning om glesbygdens framtid. anser alt del finns luckor i del resonemang som förs om syftetmed det kommersiella stödet och effekterna därav. Även om del i grunden ärrikligt att slöd beviljas av uteslutande konsumenipoliliska skäl, kan man ejbortse från andra vikfiga omständigheter, när man framlägger önskemål om medverkaneller åtaganden från näringsUvets sida. Kostnds- och lönsamhetsmässigabedömningar, liksom också konkurrenspoUtiska, blir i hög grad styrande för dekonkreta resultat som kan uppnås, om inte avsikten är all ålägga näringslivetnågot slags verk-samhelsplikt utan hänsynstagande liU ekonomiska reaUteler. Kommunernasvaruförsöijningsplaner kommenteras av länsstyrelserna i ochNorrbottens län. Länsstyrelsernamenar att del är en förutsättning för stöd lill kommersieU service och mycketviktiga då man ska avväga driftstöd mot alternativa åtgärder. stöder förslag att den kommunalavaraförsörjningsplanen förutom dagligvaror ska avse drivmedelsförsörjningen.Lanthandelssorfimenlel kombinerat med drivmedelsförsörjning har visat sig gepositiva effekter för bufikernas omsättning. KF anser alt ävenspecialvaraförsöriningen bör ingå i planeringen även om dagligvara- ochdrivmedelsförsöriningen är mest angelägen. ger kommunernas varuförsörjningsplaner inte en rättvisande bildav vilka människor som har verkliga problem med sin varaförsörjning. I planernatränger man vanligen inte djupare än all man beskriver avstånden lUl närmastebutik. Mer arbele borde läggas ner på alt kartlägga de konsumentgrupper som harverkliga problem med sin varuförsörjning och därifrån avväga eventuellainsatser. Erfarenheten inom är att problemen ofta överdrivs. Länsstyrelsernai , , , , ochÄlvsborgs län är alla positiva till en höjning av hemsändningsbidraget från 35%fill och i särskilda fall av kommunens nettokostnad. iVästernorrlands län understryker bedömning att höjning avbidraget fill tiU vissa kommuner är myckel värdefull. ,, , och kommuner Prop.1981/82:113 Bilagedel 423 tillstyrkerkonsumentverkets förslag om förstärkt hemsändningsbidrag. kommun serett förstärkt hemsändningsbidrag som en föratsättning för att verksamheten skakunna bibehållas. Man anser också all hemsändningsbidrag är lämpligare änmångårigt driftstöd lill varuhussar. Enligl kommun är hemsändning enverksamhet man tar liU i sista hand när alla andra vägar är prövade mentiUstyrker konsumentverkels förslag med motiveringen alt samhället måste laett störte ansvar för att ge människorna i glesbygden en fillfredsstäUandekommersieU service. kommun anser inte att det föreligger någonprincipiell skillnad mellan hemsändningsbidrag, investerings- och driftstöd ochföreslår att för samltliga stödformer utgår statsbidrag. Även KF anser atthemsändning är en nödlösning, men att den kan vara nödvändig för de mestutsatta hushåUen och stöder helt förslag om höjning avhemsändningsbidraget. vill ifrågasätta kommunernas roll inom hemsändningsverksamheten. "Även om föreslår en höjning av statsbidraget finns i daganledning att ifrågasätta i vilken utsträckning det är nödvändigt alt blanda inkommunen i denna verksamhet". Beträffandeinvesteringsstödet har länsstyrelserna i , ,, och uttalat sig. iNorrbottens län bedömer att de avgörande insatserna vad gäller investeringarhar gjorts . Övriga länsstyrelser ställer sig positiva lillförslaget om ell utökat investeringsstöd. Länsstyrelserna i ochÄlvsborgs län avvisar dock förslaget alt staten skall medverka till en totalfinansiering av investeringar vilket konsumenlverkel föreslår. iGävleborgs län menar att man genom elt utökat investeringsstöd bör kunna hållanere behovel av driftsstöd. Del är viktigt att såväl investeringsstödet somdriftsstödet görs sä flexibelt som möjligt. i länanser all kommunerna bör ges möjlighet att söka investeringsstöd förövertagande av fastigheter. Därigenom skulle man kunna tryggadagligvaruservicen på utsatta orter, speciellt med tanke på den stora avgång avhandlare som väntas. , ,och kommuner ställer sig positiva lill en höjning avinvesteringsstödet och avskrivningslånet. kommun är dock mycket tveksamtill en statlig lotalfinansering genom investeringsstödet. Man anser alt ensådan lotalfinansering bör medföra utökade krav på motprestationer från låntagarenssida. Kraven skulle kunna beröra ägarstrukturen och medföra altlokalbefolkningen genom aktiv kooperativ verksamhet får ökat inflytande översin bufik. I del faU konsumenlverkel inle är berett all diskutera denna typ avkrav ansluter sig kommun till glesbygdsdelegalionens förslag, dvs.investeringsstödet bör utgå med maximalt . KFanser alt förslaget om utvidgat investeringsstöd är ett steg i rätt riktning.Förbundet anser, alt i de fall slöd lill glesbygdshandeln anses Prop.1981/82:113 Bilagedel 424 nödvändigtoch berättigat, måste delta göras så omfattande alt berörda försäljningsställenfår möjlighet att upprällhålla sin serviceverksamhet. har investeringsstödet haft mindre effekt på lönsamheten hos bufikerna.Förändringen består i att butikerna nu kan leva upp tiU lagstiftningens krav,kvalitén på utbudet och att handlaren känner ett "psykologiskt stöd"från samhällets sida. Flertaletremissinstanser delar uppfattning all möjligheten att beviljadriftstöd behöver finnas även i framliden. LänsstyrelsernaI och , kommun och kommun anseratt det finns behov också av ett mera långvarigt driftstöd till butiker iutsatta områden. De lönsamhetsproblem som finns där har sällan sin grund itillfälliga orsaker, utan i ett begränsat eller minskande kundunderlag ulanutsikter till förbättring. i har bl. a. ilänsprogram 1980 framfört krav på möjlighet till kontinuerligt driftstöd.Länsstyrelsen i menar att mångårigt drtflstöd ska kunnabeviljas om särskilda skäl finns, men att en prövning måste göras förall bedöma samhällsekonomiska nyttan av att ge driftstöd till ennedläggningshotad butik. Även i tillstyrkerförslaget om driftstöd , men menar att utformningen måstevara restriktiv för all inle en olämplig butiksstraktur skall vidmakthållas. Länsstyrelseni län anser all driftstöd bör kunna utgå för att lösa tiltfälligalikviditetsproblem. Som villkor bör gälla alt del finns särskilda behov avsamhällsåtgärder för att befolkningen i området skall kunna tillförsäkras entillfredsslällande försöijning med dagligvaror eller drivmedel. Viktigt är attdriftstöd används endasi i de lägen där andra åtgärder inte är ändamålsenligaeller tillräckliga. Man avstyrker förslaget till ell mångårigt drtflstöd medhänvisning dels lill svårigheten all år avväga driftstödets storlekdels fill all elt slöd skulle kunna inverka negativt på handlarens motiv altdriva en butik rationellt och effektivt. mångårigt driftstöd kan dessutomleda till att man bevarar en felaktig bufiksstraktur. I stället bör man salsapå en utbyggd hemsändningsverksamhet och i sista hand varubusslrafik. Av dessaskäl släUer sig också i tveksam till ellkontinuerligt driftstöd. Bengtsforskommun påpekar att den restriktiva utformningen av ett mångårigt drtflstöd kange vissa svårigheter alt motverka buliksnedläg-gelser. "Om näringsidkarenfår ekonomiska bekymmer ligger del nära till hands att avveckla verksamhetentrots att ell fillfälligt driftstöd ges. Av stor betydelse är givetvis hur långlidsperiod som innefattas i det fillfälliga driftstödet." EnligtStrömsunds kommun bör man, för all driftstödet skall 1981/82:113 Bilagedel 425 fåavsedd effekt, göra kontinuerliga uppföljningar av bufikens verksamhet. Manfinner det ocksä angelägel att driftstöd utgår vid tillfäUiga likviditetsproblemför att avlasta skulden. Enligl kan ell uteblivet driftstödleda tiU försäljning av rörelsen eller att butiken läggs ner. Konsumentverketanser att detta i vissa lägen är den bästa lösningen. kommun menaralt "alla medel måste sättas in för all förhindra all en butik iglesbygden läggs ner". Beträffande driftstöd i samband med nyetableringeller butiksförvärv anser kommunen all om investeringsstödet görs mer flexibelti enlighet med förslag bör driftstöd inle behövas annat än iundanlagsfall inom denna kategori. kommun påpekar också att mångaglesbygdsbuliker, för att behålla den kundkrets som annars söker sig tilllätortsbuliker, försöker ha ett sortiment som överensstämmer medtätortsbutikernas. Affären gör förluster på dessa varor eftersom de inle säljsi tiUräcklig omfattning. Västervikskommun anser att driftstöd ska kunna utgå för att lösa tillfälligalikviditetsproblem t. ex. i samband med handlares sjukdom, vid brand, för attavlasta skulder i samband med avveckUng. Varuhussar ska kunna få tillfälligtdriftstöd. Mångårigt driftstöd ska kunna utgå fill butiker medlönsamhetsproblem. SocialstyrelsentiUstyrker de av föreslagna åtgärderna beträffande driftstödoch finner även övriga åtgärder för att påverka den kommersieUa servicensutveckling i glesbygd värdefuUa. Rekreationsberedningen framför att driftstödhar betraktats som ett värdefullt komplement tUl annat glesbygdsstöd avinvesleringsslag när nödvändig basservice skall upprätthållas. För turismen iglesbygd är dagligvaraförsörjningen en väsentlig servicefråga. KFstöder förslag lill mångårigt driftstöd, men betonar all detendast bör bli frågan om stöd till s. k. sistabutiker. Fördelningen av stöd börnoga övervägas ur rättvise- och konkurrenshänseenden. Risken är att elldrtflstöd blir "permanent" på grand av minskad motivation frånhandlarens sida all driva butiken rationellt och effektivt och all man därmedbevarar en felaktig buliksslruklur. KF delar uppfattning alldriftstödet skall ses som en sista utväg när allernaliva åtgärder ej kunnatsättas in eller vid tiltfälliga likviditetsproblem p.g.a. brand, sjukdom, föratt avlasta vissa skulder eller i samband med avveckling. Endast iundantagsfall bör liUfälligl driftstöd kunna utgå till varubussverksamhel. ICA-förbundetanser att möjligheten all ge lillfälUgl driftstöd bör finnas kvar, och attmångårigt driftstöd skall kunna ges i vissa specieUa undantagsfall. Strängavillkor och entydiga riktlinjer skall då formuleras centralt. Mångårigtdriftstöd har enligl uppenbara nackdelar även för konsumenten: Möjligheten att få stöd kan försvaga incitamenten för handlarna all 1981/82:113 BUagedel 426 - Konkurrensen kan sällas ur spel. - Stödet medför risker för att en felaktigbutiksstraktur bevaras. - Ett stöd kan medföra orättvisor mellan handlare,speciellt mellan butiker med olika ägandeförhållanden. EnligtICA:s åsikt kan det finnas skäl att ge visst återkommande driftstöd lUl enbutik som ger service lill ell icke oväsentligt antal hushåll, vilka, ombutiken tvingades lill nedläggning, skulle få verkligen allvarliga svårigheter.Detta kan enligt ICA inträffa endast i långt bort från övrig service belägnatrakter. bör det föreligga en skyldighet all pröva alternativaformer för butiksdrifl med annat ägande innan samhäUel beslutar sig för ellmångårigt driftstöd, annars riskerar vi all konservera både butiks- ochföretagsstrukturer på ell sätl som undanröjer konkurrensens gängse spelregler. Deövriga åtgärder som föreslår är bl. a. vidgade servicefunktioner,förbättrade viUkor för B-ålerförsäljare av tidningar och tidskrifter,garanterad minimiersällning för ombudskap, upphandling och attlänsstyrelserna får i uppdrag alt skyndsamt karfiägga frågan om varaleveranserlill avlägset belägna försäljningsställen för dagligvaror och drivmedel. Länsstyrelseni och tillstyrker förslag attlänsstyrelsen skall göra probleminventering medan däremot länsstyrelserna iKalmar och ställer sig tveksamma lill uppdraget. iNorrbottens län efterlyser ett ökat engagemang från handelns egnaorganisafioner dels med konsulenlbislånd och ökade utbildningsinsatser delsgenom att utnyttja rätten all avge synpunkter på inkomna ansökningar omdriftstöd och invesleringslöd. Länsstyrelseni län anser att skyldigheten för all lämna förhandsbeskedbör avskaffas. Däremot finner man del positivt att leverantörer lilldagligvarabuliker och drivmedelsanläggningar i glesbygd åläggs aviseringspliklfill om planerade förändringar, något som dock iÄlvsborgs län finner obefogat. Vilhelminakommun påpekar all genom all utöka butikens servicefunktioner ges konsumententillgång lill bättre service och bufiken erhåller ett störte täckningsbidrag.En lösning kan vara all kommunen lägger en del av den kommunala servicen påglesbygdsbufiken. Kostnaden för servicen kan emellertid då bli högre än omnågon annan insians utför den. Kommunen föreslår därför, med tanke på alt mångaglesbygdsbuliker ligger i kommuner med dålig ekonomi, alt statsbidrag förkommunal service som utlokaliserats till glesbygdsbutiker skall utgå . Bengtsforskommun liksom bl.a. KF fillstyrker förslaget om all den Prop.1981/82:113 Bilagedel 427 statligakreditgarantin utvidgas fill alt omfatta även andra investeringar änanskaffning av varulager. Beträffande ombudskap anser man att de bör prövas föratt förstärka servicen. Del är då viktigt all konsumenlverkel för diskussionermed post, press, apoleklsbolag, tipsljänsl m. m. för att underlätta arbetetför butiksinnehavare och kommuner. Direkta förhandlingar bör upptas när delgäUer minimiersällningar för ombudsskap. Konsumentsamråd och uppsökandeverksamhet bland handlarna skulle med säkerhet medföra posifiva effekter. Detär dock en resursfråga för kommunen. Pajalakommun menar all del behövs en total seklorövergripande planering av servicenoch en översyn av rutinerna samt förbättring av dessa fill glesbygdsbulikernasförmån. Delta för all liUförsäkra glesbygden en tUlfredsställande kommersiellservice och möjliggöra ökad bärkraft för enheterna. Västervikskommun tUlstyrker förslag lill alternativa åtgärder. Man villockså betona vikten av alt ta lill vara kommunernas kunskaper beträffandevaruförsörjningen t. ex. genom att kommunerna ges tiltfälle att yttra sig lilllänsstyrelsen vid varje ansökan om driftstöd. delar uppfattning alt de nu förekommandestödformerna kan bilda stommen i stödet tUl glesbygds-bufikerna men har ocksåförslag liU utvidgningar och kompletteringar. Föratom ombudsskap föreslås:samhällets inköp, dvs. all inköp från t. ex. kommuner och landsting i vissafall medvetet riktas till utsatta glesbygdsbutiker. KFdelar konsumelverkels uppfattning i frågan om vidgade servicefunktioner. Manframhåller (framför allt) viklen av all man från samhällets sida försökerförbättra villkoren för olika ombudsmannaskap och för B-ålerförsäljare avfidningar och lidskrifter. Att handelns egna organ verkar för och informerar kringvidgad service i glesbygdsbutikerna tar . KFär positivt fill en skyndsam kartläggning av problemen förknippade medvaruleveranserna till glesbygdsbutiker då man anser att leveranslälhe-ten ochleveransviUkoren försämrats eller kan komma alt försämras i takt medulglesningen tiU alll fler "sistabufiker", vUket medför längre transportvägaroch högre drivmedelskoslnader. Förbundet anser alt ansvaret härför bör läggaspå resp. länsstyrelse. KF delar uppfattning att den kommunalaupphandlingen i många fall kan vara väsenfiig för glesbygdshandeln och att delvore av vikt all principerna härför klargjordes av myndigheterna. Samtligaremissinstanser som uttalat sig anser att , i enlighet medkonsumentverkets förslag, bör handlägga aUa typer av slöd fill butikeraa.Länsstyrelsen i påpekar dock all handläggning- 1981/82:113 Bilagedel 428 enav slödärendena kan komma all kräva betydande resursinsatser. Den byråkratiskahanteringen av stödet bör minimeras, därtill kan en väl genomförd och offensivvaruförsörjningsplanering samt verkets förslag till förändringar avinvesteringsstödet bidra anser man vidare. Förslaget lämnar utrymme förlänsstyrelserna all i stället för investeringslån teckna kreditgaranti, vilketunderlättar stödhanleringen administrativt. Konsumentverketsförslag om all kravet på obligatoriskt samråd med idriflslödsärenden upphör all gälla tillstyrks av flertalet remissinstanserbl.a. länsstyrelserna i , , och samlVUhelmina, och kommuner. Man anser dock att möjlighetenlill samråd när så verkligen behövs bör finnas kvar och alt kravet på samrådmed kommunen saml närmast berörd köpmannaorganisation och konsumentförening börkvarstå. Att del kommer all ställas stora krav på fillfredsställandebeslutsunderlag speciellt för mångårigt driftstöd anser bland andra Bengtsforskommun och i . Landstingsförbundetanser all bör kunna kanalisera vunna erfarenheter avslödgivning på annat sätt än genom centrala direktiv tUl kommuner,länsstyrelser, handelns organisationer och andra intressenter. Man ser ingaskäl lill alt stödgivningen kringgärdas med centralt utformade delaljregler förhur fördelningen skall ske. menar all trenden emot en ökad regional självständighet ibeslutsfattandet ytterligare skulle accentueras om samrådsskyldighelen medkonsumentverket i driflslödsärenden skulle upphöra. Detta ser man som enriktig utveckling eftersom ökat ansvar i regel leder fill ett bättreengagemang, men vill poängtera behovet av bättre regionalasamverkansformer för all säkerställa bästa kvalitet på besluten och utbilda envetfig praxis. Ett förslag är alt lar initiativ till eltsamrådsförfarande av typ centrala glesbygdsnämnden. 1981/82:113 BUagedel 429 Sammanfattning av rapport över Norrbottendelegationensverksamhet (Dsl 1980:14) Nortbottendelegationensuppdrag framgick klart av direkfiven. Uppgiften var alt ta inifiafiv liUsådana konkreta projekt och åtgärder som kunde bredda länets näringsliv ochsysselsättning (kapitel 1). Av del följde all delegafionen inte skulle ägna sigåt allmän utredningsverksamhet i syfte att belysa rådande näringslivs- ochsysselsätlningsförhållanden. De övergripande målen och riktUnjerna för denlångsiktiga utvecklingen i har lagts fast i länsplaneringen. Deriktlinjer och bedömningar som anges där har utgjort en sammanhållandeutgångspunkt för delegafionens arbele. Målet på lång sikt måste vara att byggaupp en produktionsstruktur som av egen kraft kan skapa ökad sysselsättning. Förall delegafionen skulle tjäna sina syften krävdes elt nära samarbete medberörda myndigheter och organ. Granden för detta samarbete lades fast genom attde viktigaste organen inom delegationens arbetsområde företräddes idelegationens arbelsgrapper. Den grandläggande principen för delta samarbetehar varit all delegationen inte skulle överta arbetsuppgifter som ingår ibefinfiiga organs verksamhet. Norrbottendelegationenhar organisatoriskt arbetat med tre arbetsgrupper, nämligen arbetsgrappen förindustri, arbetsgruppen för näringslivsservice och arbetsgrappen för jord- ochskogsbruk m. m. Arbetetmed att främja utvecklingen inom den industriella sekiorn gavs en jämförelsevisbred ansats (kapitel 2). Den breda uppläggningen betingades av alldelegationen inte ansett sig vara i den unika situationen all del funnitsutrymme alt koncentrera resurseraa lill vissa produktområden, företag ellerbranscher. En vikfig utgångspunkt har emellertid varit att rikta intresset motlänets befintliga företag och mol ett långsiktigt arbele på främst produktförnyelseoch strakturella åtgärder inom industrisektorn. Arbetsgrappenför näringsUvsservice har haft som målsättning all sträva efter att länelsförelag måste ges möjlighet att konkurrera ute på den nationella marknaden påungefär samma villkor som gäller för konkurten-lerna i Syd- och MeUansverige(kapitel 3). Denna målsättning har delegationen försökt uppnå genom attutarbeta förslag som skulle få dessa effekter. SpecieU uppmärksamhet hardärvid ägnats transportkostnaderna och näringslivsinriktad service avproduktionsteknisk - administrativ natur samt utbildning. Inom arbetsgrappenför näringslivsservice har även turistfrågor (kapitel 3) och mineralfrågorbehandlats (kapitel 4). Enligtdirektiven skulle delegationen arbeta med konkreta åtgärder. Detta har inomarbetsgrappen för jord- och skogsbruk givits hög prioritet (kapitel 5). Denstrikta inriktningen på konkreta åtgärder har i hög grad möjliggjorts genom desärskilda medel som ställts lill förfogande inom 1981/82:113 Bilagedel 430