prop · G503162 · 1981-12-31 00:00:00 — Statens råttskemiskalaboratorium uppger att det i flertalet fall är omöjligt att på grund avresultaten av analyserad farmakakoncentration i någon del av kroppen avgörapåverkansgraden. Laboratoriet understryker betydelsen av en god kliniskundersökning för klarläggande av påverkansgraden vid misstänkt drograttfyllerioch anmärker på att utredningen inte berör frågan hur den kliniskaundersökningen skall utföras. Enligt laboratoriet finns det modernapsykologiska undersökningsmetoder som med utnyttjande av standardiseradeskattningsskalor och enkel elektronisk mätutrustning erbjuder relativt godamöjligheter att testa omdöme, uppmärksamhet och reaktionsförmåga utan att geutrymme för subjektiva värderingar. Vem som skall utföra undersökningen börenligt laboratoriet lämpligen diskuteras med hänsyn till hurundersökningsmetoderna skall utformas. Laboratoriet kritiserar utredningen föratt den inte har behandlat urinprovstagningen vid klinisk undersökning. Vidarediskuterar laboratoriet urvalet av de misstänkta som skall underkastas kliniskläkarundersökning. Föreningen och FöreningenSveriges polischefer anser att uppgiften att avgöra om läkarundersökning är påkalladeller inte torde kunna anförtros polismän i befälsställning. 2.4 Klinisk undersökning i andra fall RÅ anser att klinisk undersökning också skaU företas i defall då åklagaren har anledning att överväga personella tvångsmedel mot någonsom misstänks för trafiknykterhetsbrott. En sådan undersökning kan enligt RÅstundom behövas som ett komplement till annan utredning som står åklagarentill buds i det tidiga utredningsskede det här normalt är fråga om. RÅ erinraremellertid i detta sammanhang om att det ytterst är förundersökningsledarensom avgör huruvida det i vissa fall föreligger behov av och förutsättningar förkroppsbesiktning av den misstänkte. Chefen för länsåklagarmyndigheten i lån anser attklinisk undersökning kan vara till viss hjälp vid bedömning av om grund finnsför beslut om tvångsmedel mot utlänning som står i begrepp att lämna riket.Även i dessa fall kan dock enligt länsåklagarens mening undersökningen Prop.1981/82:162 24 undvarasom de ingripande polismännen rufinmässigt gör anteckningar om den misstänktesalkoholpåverkan. Socialstyrelsenanser att i de fall då den misstänkte begär att klinisk undersökning skallgöras bör bestämmelsen i 23 kap. 18 § om komplettering avförundersökning ges en för den misstänkte inte alltför snäv tolkning. 2.5Sjukvårdspersonalens medverkan i förundersökningen rörande trafiknykterhetsbrott Utredningensförslag rörande läkares och sjuksköterskors skyldighet att medverka iförundersökningen rörande trafiknykterhetsbrott tillstyrks uttryckligen avHelsingborgs tingsrätt, länsåklagaren i och länsrätten iStockholms län. pekar på att läkares nuvarandeskyldighet att medverka endast avser fall av misstänkt alkoholpåverkan.Eftersom klinisk undersökning numera görs rutinmässigt undersöker man även densom är påverkad av annat än alkohol. Enligt institutet bör läkare bli skyldigatt biträda vid undersökning också av den som är påverkad av annat än alkohol. Socialstyrelsenuppger att den nuvarande utformningen av 5 § allmänna läkarinstruktionen intekan anses utgöra en så allvarlig olägenhet för sjukvården att den föreslagnaändringen oundgängligen måste ske . Enligt styrelsen bör den lämpligen ske iannat sammanhang. Styrelsen motsätter sig dock inte att ändringen genomförs nuom detta bedöms lämpligt. Fråganom en ändring i 5 § allmänna läkarinstruktionen kan också diskuteras från enannan utgångspunkt. 5 § gäller endast vissa läkare i allmän tjänst. Dessaförutsätts utföra sina åligganden på det sjukhus eller den mottagning där de ärverksamma. Härvid tas i anspråk olika resurser på det sjukhuset eller denmottagningen. Åtgärden verkställs på läkarens arbetstid. Det kan därför synasologiskt att ha en bestämmelse som inte gäller den som ansvarar för vården dvs. sjukvårdshuvudmannen utan hos denne anställd personal. Bestämmelsenskall emellertid ses i belysning av förhållanden som delvis äraktuella. Läkare som tidigare bedrev öppen vård vid sjukhus hade då en mersjälvständig ställning gentemot sjukvårdshuvudmannen. De förutvarandeprovinsialläkarna var statligt anställda. Dessutom drev staten egna sjukhus.Slutligen kan nämnas att det ibland hävdats att det här är fråga om åtgärdersom inte avser sjukvård i egentlig mening och därför inte faller undersjukvårdshuvudmännens ansvar enligt 3 § sjukvårdslagen (1962:242). Mot dennabakgrund var det naturligt med bestämmelser som riktade sig till den enskildeläkaren. kommer det inte finnas några statUgasjukhus. De läkare som skall utföra de aktuella åtgärderna kommer att varaanställda hos de kommunala sjukvårdshuvudmännen (från vissa begränsade läkargrupperi statlig tjänst som t. ex. Prop.1981/82:162 25 rättspsykiatrer kan bortses i detta sammanhang). Ipropositionen (1981/ 82:97) om hälso- och sjukvårdslag har föreslagits en nylagstiftning för hälso- och sjukvården. De åtgärder det här är fråga om tordevara sådana att de kan inrymmas i sjukvårdshuvudmännens ansvar enligt detförslaget. Närmare regler för denna verksamhets bedrivande kan då lämnas avregeringen i tillämpningsföreskrifter till den föreslagna lagstiftningen. Utredningens förslag till ändring i läkarinstruktionen närdet gäller läkares skyldighet att medverka avstyrks av överåklagaren . Denne anser inte att ändringen är motiverad, särskilt som manuppenbarligen måste räkna med en omfattande minskning av det antal tillfällendå läkare behöver tas i anspråk för undersökningar av olika slag. är tveksam till utredningens förslag i denna del. Förslagetatt slopa skyldigheten för vissa läkare att utföra undersökningar är enligttingsrättens uppfattning inte övertygande. ställer sig tveksamt till denföreslagna ändringen i allmänna läkarinstruktionen som går ut på att denobligatoriska skyldigheten för vissa läkare att fillhandagå bl. a.polismyndighet med undersökningar och utlåtanden däröver slopas. En läkare börenligt domareförbundet givetvis inte vara skyldig att utföra sådanaundersökningar om han är upptagen av andra, mera angelägna tjänsteåligganden,men det kan ifrågasättas om "särskilda skäl" skall utgöra hinder förundersökning. hälsar den föreslagna ändringen i läkarinstruktionenmed stor tillfredsställelse. Nuvarande reglering har enligt läkarförbundetmedfört onödiga slitningar mellan polis och läkare samt varit omöjlig attförena med ansvarsregleringen i sjukvårdslagstiftningen. I fråga om den föreslagna ändringen i reglementet försjuksköterskor anför . Så gott som samtliga de sjuksköterskor som skulle omfattasav den föreslagna 8 § i reglementet för sjuksköterskor är i sin tjänstunderställda en läkare. En begäran att någon som arbetar på ett sjukhus elleren mottagning skall biträda med att ta ett blodprov bör rimligtvis formelltsett göras hos den som vid det tillfället ansvarar för verksamheten. Det ärockså denne som i ett visst fall ytterst har att avgöra om sjuksköterskan ifråga kan lämna det begärda biträdet. Detta skall dock inte tolkas så att varjegång en sjuksköterska skall ta ett blodprov hon först måste erhålla tillståndhärför av överläkaren. Genom internt utformade arbetsordningar, instruktionereller liknande bör på ett smidigt sätt kunna anges när en sjuksköterska skallta det begärda blodprovet. Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund ansersig i och för sig ej böra motsätta sig den föreslagna författningsenligaskyldigheten för sjuksköterskor i allmän tjänst att ta blodprov. Förbundetframhåller dock, att arbetsbördan för sjuksköterskorna i allmän tjänst ärså stor, att man ej kan räkna med någon nämnvärd marginal för ytterligarearbetsuppgifter. Prop.1981/82:162 26 Enligt förbundet förefaller det som om utredningen seralltför optimistiskt på såväl väntefidens omfattning som den arbetsfid, somskulle åtgå för den extra verksamheten och pekar på att den nu aktuellablodprovstagningen även i sig är mer betungande än den i sjukvården med hänsyntill att det är fråga om en tvångssituation för den misstänkte. När det gäller ersättningen för blodprovstagningen ochläkarundersökningen ansluter sig till vad som anförs avutredningen om att denna fråga bör lösas genom förhandlingar och avtal mellanberörda parter. Svenska hälso-och sjukvårdens tjänsteinannaförbitnd reagerar starkt mot utredningensresonemang när det gäller ersättningen till sjuksköterskorna och anmärker attutredningen söker styra kommande förhandlingar genom att lägga fram åsikterrörande vilken ståndpunkt förbundets motparter skall inta i förhandlingarna.Förbundet kan inte acceptera, att huvudmännen genom att uppbära ifrågavarandeersättningar från polisväsendet i realiteten får en sänkning av lönekostnadenför sjuksköterskor. Ingen remissinstans har framfört någon erinran motutredningens uppfattning att den föreslagna begränsningen i användningen avklinisk undersökning bör kunna åstadkommas genom ändrade föreskrifter ochanvisningar från och . Några remissinstanser har uttalat sig om utformningen avde föreslagna ändringarna i lagen om alkoholutandningsprov, läkarinstruktionenoch reglementet för sjuksköterskor. Beträffande lagen om alkoholutandningsprov anförkammarrätten i att det synes vara en fördel om det i 4 § erinras om28 kap. 12 § . ifrågasätter hänvisningen i4 § till 2 §. Denna är enligt tingsrättens mening missvisande. anmärker också på denna hänvisning. Den är enligt förbundetonödig och kan dessutom ge anledning till den felaktiga slutsatsen att blodprovinte får tas på den som vägrar att underkasta sig alkoholutandningsprov enligt1 §. Beträffande läkarinstruktionen ochsjuksköterskereglementet bör enligt tingsrätts mening varken iinstruktionen eller reglementet hänvisas till 28 kap. 13 rättegångsbalkeneftersom det stadgandet inte primärt reglerar blodprovstagning utan närmast äratt betrakta som en tillämpningsföreskrift. Första stycket i 5 § läkarinstruktionenbör enligt tingsrätten få ungefär följande lydelse: "En läkare som är anställd i allmän tjänst är skyldigatt företa undersökning och att avge utlåtande däröver om sådan åtgärd begärsav länsstyrelse, domstol, åklagare eller polismyndighet. Blodprovstagningenligt lagen (1976: 1090) om alkoholutandningsprov och annan undersökning isamband 1981/82:162 27 medkroppsbesiktning av den som misstänks för brott, på vilket fängelse kan följa,skall utföras även på begäran av polisman." I8 § reglementet för sjuksköterskor kan enligt tingsrätten skyldigheten hänförastill blodprov i anledning av misstanke om trafiknykterhetsbrott. Föreningen och Föreningen anser liksom utredningenatt blodprovstagning och klinisk undersökning är sådana rutinmässiga åtgärdersom kan ingå i offentligt anställda läkares och sjuksköterskors vanligatjänsteåligganden. Om sjukvårdshuvudmännen ersätts med årligakostnadsbidrag i stället för att vaije uppdrag som faktureras skulle enligtföreningarna inte oväsenfiiga administrativa vinster sparas. 1981/82:162 28 Innehåll Proposition ....................................................... .... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåll........................ .... 1 Förslagtill lag om ändring i lagen (1976:1090) om alkoholutandnings prov ............................................................. 2 Utdrag av protokoll vidregeringssammanträde ... 3 1 Inledning.......................................................... 3 2 Gällande regler m.m.......................... .............. 4 2.1 Trafiknykterhetsbrott..................................... 4 2.2 Körkortsingripanden ...................................... 4 2.3 Bevisning i mål om trafiknykterhetsbrott ...... 5 2.4 Läkares och sjuksköterskorsskyldighet att medverka vid klinisk undersökning m. m 5 2.5 Föreskrifter och anvisningar omklinisk undersökning m.m.. 6 3 Frågans tidigarebehandling .............................. 6 3.1 .................... .... 6 3.2 Lagstiftning ..................................... 7 3.3 Riksdagsuttalande ............................ 8 4 Utredningens betänkande ................................. ... 9 5 Remissutfallet i stort .......................................... 10 6 Föredragandens överväganden ........................... 10 6.1 KUnisk undersökning vid trafiknykterhetsbrotti allmänhet ... 10 6.2 Klinisk undersökning vid drografifylleri .............. 13 6.3 Författningsfrågor ....................................... 14 6.4 Besparingar m.m............................................ .. 15 6.5 Ikraftträdande ............................................. .. 15 7 Upprättat lagförslag ........................................ 15 8 Hemställan ........................................... ...... .. 16 9 Beslut ........................................................... .. 16 Bilaga1 Sammanfattning av utredningens om alkoholutandningsprov betänkande (Ds Ju1981:13) Klinisk undersökning vidmisstanke om trafiknykterhetsbrott ...... 17 Bilaga2 Av utredningen om alkoholutandningsprov framlagda för fattningsförslag ..................................... .. 19 Bilaga3 Sammanställning av remissyttrandena över utredningens om alkoholutandningsprovdelbetänkande (Ds Ju 1981: 13) Klinisk undersökning vid misstanke om trafiknykterhets-