mot · G4021159 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om åtgärder mot den svarta marknaden Den svarta marknaden och anlitandet av svart arbetskraft har blivit ett allt större problem. Det är framför allt mindre och medelstora företag som drabbas av den illojala konkurrensen från oseriösa företag och arbetstagare som åtar sig uppdrag utan att redovisa intäkterna för beskattning. Problemen gäller inte främst när företag är uppdragsgivare utan i stället när villaägare, bostadsrättsinnehavare och andra privatpersoner anlitar s. k. svart arbetskraft. Den svarta sektorns omfattning framgår av en lägesrapport från brottsförebyggande rådet, Brottsutvecklingen, rapport 1980:3.1 rapporten redovisas bl. a. en undersökning av . Denne har beräknat att svartarbetet inom byggbranschen omfattar ca 27 000 årsarbetare eller . Följande tabell visar hur fördelningen är mellan olika delbranscher. Bygg (trä och betong) ca 10 500 årsarbetare Måleri ca 6 500 El ca 4 500 Rör ca 2 500 Övrigt bygghantverk ca 3 000 Summa 27 000 årsarbetare För t. ex. måleribranschen som sysselsätter mellan 20 000 och 25 000 årsarbetare utgörs av verksamheten av svartarbete. I rapporten från brottsförebyggande rådet finns också en beräkning av den totala svarta sektorn i . Man finner att omsätts svart. Den svarta sektorn expanderar snabbt och har tiodubblats . I SOU 1969:42 beräknar man nämligen att fysiska personer undanhöll från skatt. Svartarbetets omfattning i antyds också i en Sifo-undersökning publicerad . Vid intervjuerna erkände var femte vuxen att de själva betalat någon svart, och var sjunde medgav att de själva arbetat svart . Omfattningen av svartarbetet är beroende av yrkestillhörigheten. Av de fackutbildade arbetarna utförde svartarbeten 1979. Mer än en fjärdedel av arbetarna inom erkände vid undersökningen att de arbetat svart . När det gäller företagare, fria yrken, var emellertid svartarbetare. SHIO-Familjeföretagen har även låtit utföra en Sifo-undersökning bland de egna medlemsföretagen beträffande svartarbetets omfattning. I under1 1980181. sökningen som publicerades konstateras bl. a. följande: Småföretagen tror framför allt att det är extraknäckande anställd personal eller skuttar som svartjobbar. Av dem som sagt att det förekommer svartarbete inom branschen svarar att de tror att det är extraknäckande anställda som sysslar med svartjobb och att det är skuttar, dvs. tillfälliga företag på två ben, och menar att det är andra reguljära företag inblandade. Praktiskt taget alla () svarar att köpare av svartjobb är privatpersoner när frågan Vilka är det som framför allt efterfrågar svarta tjänster? tror att företag försöker köpa sådana tjänster. Beaktar man storleken av de uteblivna skatteinkomsterna för de olika typerna av svart verksamhet torde arbetstagares oredovisade extra arbeten vara den största delen på grund av den mycket stora omfattningen av denna verksamhet. Inom framför allt byggbranschen inkl. måleri-, el- och rörbranscherna innebär den svarta verksamheten en mycket allvarlig illojal konkurrens för de seriösa företagen. Dessa saknar av uppenbara skäl möjlighet att priskonkurrera med den svarta verksamheten. Orsaken till den ökade svarta marknaden är enligt vår uppfattning framför allt det höga skattetrycket, dvs. den samlade effekten av höga marginalskatter, mervärdeskatt och arbetsgivaravgifter. En arbetstagare som utför extra uppdrag riskerar dessutom att förlora t. ex. bostadsbidrag och att få högre daghemsavgift i de fall intäkter från uppdraget redovisas för skattemyndigheten. Sammantaget kan således parterna i ett uppdragsgivar-/uppdragstagarförhållande göra betydande vinster genom att undvika redovisning till myndigheterna. För att lösa problemen med svartarbete behövs ett åtgärdspaket med insatser på en rad olika områden. I första hand måste man sänka de privatekonomiska vinsterna vid svartarbete. Av denna anledning och för att öka arbetsviljan behövs en rejäl marginalskattereform. Om det lönar sig att arbeta och ta betalt på ett ärligt sätt skulle säkerligen ett flertal av dagens svartarbetare föredra att följa lagen. Vid reformarbetet på detta område måste man särskilt beakta de samlade effekterna av skatter, avgifter och inkomstberoende bidrag. Det kan noteras att ett första blygsamt steg har tagits mot en marginalskattereform genom de av tidigare beslutade justeringarna av marginalskatterna. Av stor betydelse för att förhindra nya automatiska höjningar av marginalskatterna är den genomförda indexregleringen av de statliga skatteskalorna. Ett genomförande av förslaget att vid indexuppräkningen inte beakta oljeprishöjningar och indirekta skatter är därför ett steg i fel riktning. Man måste skapa ett självreglerande system där inte både uppdragsgivare och uppdragstagare tjänar på att tjänsten säljs svart. Det måste finnas intresse från åtminstone en av parterna att öppet redovisa affären. Här bör åter betonas de skilda förutsättningar som gäller när uppdragsgivaren är ett företag och när han är en privatperson. I förstnämnda fallet är uppdraget i regel en avdragsgill kostnad i rörelsen. I det andra fallet saknas denna avdragsrätt, och både uppdragsgivare och uppdragstagare kan göra betydande skattevinster om arbetet utförs svart. En mycket viktig åtgärd för att i mer avgörande mån minska den svarta marknaden är att införa en avdragsrätt vid inkomsttaxeringen även för privatpersoner. I första hand bör man införa ett avdrag för reparations- och underhållskostnader för villaägare, bostadsrättsinnehavare m. fl. Detta kan ske genom en återgång till den s. k. konventionella beskattningsmetoden för villor kompletterad med motsvarande bestämmelser för bostadsrättslägenheter. Alternativt kan man införa ett särskilt - på visst sätt begränsat - reparationsavdrag inom ramen för nuvarande schablonbeskattning för villor. har utarbetat ett förslag i enlighet med den sistnämnda metoden. Detsamma gäller det alternativförslag som framläggs i den remitterade promemorian. Man bör komplettera den föreslagna avdragsrätten med en skyldighet att för banken redovisa kvitton i samband med utbetalning av lån avsedda för omoch tillbyggnad. bör man överväga om en beloppsmässigt begränsad avdragsrätt bör införas även för andra typer av tjänster än som hänför sig till villa- och fastighetssektorn. Man måste också på detta område skapa förutsättningar för en bättre fungerande skatte- och avgiftskontroll. Det bör dock observeras att särskilda svårigheter föreligger för skattekontrollen vid svarta affärer. Eftersom både uppdragsgivare och uppdragstagare har intresse av att affären hålls hemlig och inga skriftliga avtal eller andra handlingar utbyts om affären torde det finnas små möjligheter för upptäckt ens vid skatterevision. Åtgärder på skattekontrollsidan bör därför endast ses som kompletterande åtgärder till de ovan nämnda. För att förbättra förutsättningarna för skatte- och avgiftskontrollen bör emellertid som vi ovan föreslagit och motiverat en allmän företagsregistrering införas. Vidare måste allmänhetens medvetenhet om effekterna vid anlitandet av svart arbetskraft förbättras. Det gäller både det skatterättsliga förhållandet och riskerna för dålig kvalitet på det utförda arbetet. Statsmakterna har huvudansvaret då det gäller informationen om innebörden av reglerna medan företagen och deras branschorganisationer har ett mycket stort ansvar då det gäller att informera allmänheten om fördelarna med att anlita etablerade företag. Ett stort antal branschförbund har ambitiösa utbildningsprogram för medlemsföretagen för att garantera att det finns goda förutsättningar för ett riktigt utfört arbete. Dessutom har man byggt upp särskilda garantifonder och inrättat reklamationsnämnder för att kunderna skall vara skyddade i de fall fel trots allt begås. 1* 1980/81. branschförbund där sådana åtgärder har vidtagits kan nämnas Golventreprenörernas branschorganisation, GEBO, , , samt , . Då det gäller branschförbundens arbete med att stärka de seriösa företagens ställning är det inte minst betydelsefullt att man marknadsför branschförbundet och anger den trygghet det innebär för konsumenten att anlita företag anslutna till organisationen i fråga. Denna typ av information är även av stort samhällsintresse. Det borde t. ex. ligga i intresse att informera om vilka de seriösa företagen är och vilka extra skydd konsumenten får vid anlitande av dessa. Av denna anledning kan det vara motiverat att införa frivilliga auktorisationssystem. Samhället och statsmakterna har därutöver ett särskilt ansvar då det gäller vissa typer av behörighetssystem. Det gäller t. ex. behörighetsbegreppet i rörbranschen. Genom ett centralt beslut överfördes behörigheten från företaget till speciella personer, ansvariga arbetsledare. Därigenom underlättades dels etableringen av skuttar/enpersonsföretag, dels olika former av illegalt arbete. I detta fall är det motiverat med en återgång så att företaget blir bärare av behörigheten. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär åtgärder mot svartarbete och illojal konkurrens i enlighet med vad som anförs i motionen.