ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021630 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om stöd till kommunala ålderdomshem Äldreomsorgen måste omfatta olika vårdformer som kan tillgodose de äldres varierande vårdbehv. En strävan bör vara att med olika vårdinsatser göra det möjligt för de äldre att bo kvar i den egna bostaden i den närmiljö där de känner sig hemma och har sociala kontakter. För att möjliggöra detta finns bl. a. den sociala hemhjälpen och hemsjukvården. Från statsmakternas sida har funnits en medveten strävan att anordna äldreomsorgen i form av självständigt boende i . Via ekonomiskt stöd till kommunerna har byggandet av underlättats. För kommunerna har det ställt sig ekonomiskt förmånligare att bygga än att bygga ålderdomshem. Enligt vår mening kan invändningar göras mot den starka styrningen av äldreomsorgen mot . Åldrandet är en kontinuerlig process, som kräver olika grad av omvårdnad. Genom en ensidig satsning på kommer det att saknas ett mellanled i vården innan en åldring hamnar i långtidssjukvården. Till följd av ålder och sjukdom kan många äldre ha svårt att klara självständigt boende även om de erhåller viss vård. För dem kan ålderdomshemmet vara ett naturligt alternativ om de inte är så svårt sjuka att de bör komma in i långtidssjukvården. Andra åldringar kan leva isolerade från mänskliga kontakter och av det skälet önska bo på ett ålderdomshem. Utifrån de äldres vårdbehov representerar ålderdomshemmen en lämplig vårdform. Enligt vår mening är det angeläget att samhällets stöd till kommunernas äldreomsorg blir jämnare fördelat mellan olika vårdformer. är byggande av ålderdomshem missgynnat ekonomiskt. På lång sikt talar mycket för att i princip samma relativa ekonomiska stöd bör utgå för byggande av resp. ålderdomshem. En lösning på kort sikt kan vara att låta dem som bor på ålderdomshem få del av stödet till den sociala hemhjälpen på liknande sätt som de som bor i . Det skulle kunna ske genom att kostnader motsvarar ett visst antal hemsamarittimmar och pensionärer på ålderdomshem får räknas in i bidragsunderlaget för den sociala hemhjälpen. En sådan ordning skulle kunna tillämpas utan att staten åsamkas ökade kostnader, om statsbidragsprocenten för den sociala hemhjälpen justeras ner i motsvarande mån. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till ekonomiskt stöd för kommunala ålderdomshem enligt motionens riktlinjer. MAJ () ()
mot · G4021631 · 1981-01-27 00:00:00 — om kvaliteten på diabetikervården Den svenska sjukvården är starkt inriktad mot en utbyggnad av primärvården. Att sjukvården kommer närmare människorna är bra. En utbyggd primärvård får dock inte innebära att vårdkvaliteten försämras. Utbyggnaden av primärvården får heller inte betyda att alla typer av specialmottagningar försvinner. Så t. ex. skulle vårdkvaliteten sjunka katastrofalt om diabetesmottagningarna försvann. I stället måste antalet vårdlag- bestående av specialutbildad sjuksköterska, dietist och fotvårdare öka kraftigt. Dessa vårdlag kan dock med fördel placeras i primärvården. För att få kontinuitet och kvalitet i vården måste också ett nära samarbete med en slutna vården finnas. Patienterna skall, när så behövs, snabbt kunna ta den slutna vårdens resurser i anspråk. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående vårdkvaliteten för diabetikerna.
mot · G4021633 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. De första röntgenundersökningarna av operationspreparat från misstänkta bröstcancrar gjordes . gjordes i - och i - diagnostiska röntgenundersökningar för bekräftelse av palpationsfynd. kunde man med mammografi påvisa små, ockulta eller prekliniska brösttumörer. har mammografins tekniska förutsättningar utvecklats snabbt. Stråldosen har minskat hundra gånger i jämförelse med den dos som krävdes 1970. Detta faktum är av den allra största betydelse, då just stråldosens styrka varit en av orsakerna till den tveksamhet som tidigare rått beträffande mammografiska undersökningar. Strålrisken vid genomgång av denna undersökning motsvarar en risk som uppstår vid rökning av en cigarett för uppkomst av lungcancer. I genomfördes en massundersökning med kontrollgrupp. 50 000 kvinnor berördes av undersökningen. De undersökta var . kunde en nedgång av antalet dödsfall med en tredjedel konstateras i mammografigruppen jämfört med kontrollgruppen. Understykas bör naturligtvis även att mammografikvalitén avsevärt förbättrats och att förutsättningarna för effektiva resultat ytterligare ökats. I den s. k. Sandvikenundersökningen fann man vid genomgång av alla kvinnor 4,38 gånger det förväntade antalet fall. Av dem var hälften av de funna fallen prekliniska - således ej palpabla. Vid argumenteringen mot mammografi - vilken dock påtagligt minskat - framhålls mammografins otillräcklighet vid snabbt växande tumörer. Det är i och för sig riktigt, men det bör på det kraftigaste understykas att de snabbväxande bröstcancrarna är ett fåtal i jämförelse med den stora majoriteten fall. Den prekliniska perioden kan sträcka sig ända upp till . Detta visar att övervägande antalet fall har ett långsammare utvecklingsförlopp. I ett betänkande vid /80 uttalar utskottet att beräknas redovisa det s. k. . Detta har ännu ej skett. Den tillsatta cancerkommittén beräknas lämna sin utredning till regeringen . Inom den medicinska forskningen på området har vidare undersökningar och forskningsresultat redovisats , varvid ytterligare bekräftelse av mammografins möjligheter erhållits. Sedan vi motionerade i denna fråga har utvärderingen ännu ej presenterats. Vi anser oss därför böra återkomma för att understryka hur väsentlig vi anser denna utvärdering vara för en framtida utbyggnad av mammografin som röntgenmetod. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att utvärdering av mammografin ytterligare påskyndas i syfte att erhålla en rikstäckande spridning av diagnosmetoden. () () () () () () G. () () ()
mot · G4021634 · 1981-01-27 00:00:00 — om en kampanj mot drogmissbruk Allt fler medborgare oroas av det kraftigt ökande drogmissbruket i vårt land. Allt fler föräldrar, anhöriga, kamrater m. fl. får stifta närmare bekantskap med personer som fallit offer för narkotika och alkohol. Det bör därför startas en samlad riksaktion mot bl. a. narkotikabrukets fortsatta utbredning. Något som alla människor borde kunna delta i vore att solidariskt bära någon form av antiknarkmärke. Det kan utformas förhållandevis diskret men skall entydigt utvisa att bäraren har en allvarlig inriktning till att motarbeta narkotikabruket och solidariskt vill markera detta. Staten och landstingen bekostar den kliniska narkomanvården. Men därutöver pågår en förhållandevis framgångsrik rehabiliteringsverksamhet i enskild regi och med ideellt utfört arbet. Det är narkotikaoffrens länkrörelser vilka arbetar under stor penningknapphet. Dessa verksamheter förtjänar att uppmuntras och stödjas - gärna även med allmänhetens gåvor. Om de ovannämnda märkena försäljs för exempelvis . styck, bör en avsevärd del av inkomsterna kunna ställas till dessa verksamheters förfogande för att förbättra lokaler och andra förhållanden som kan effiktivera arbetet. Svenska folket kan inte gärna stå passiva inför det växande narkotikahotet, och det förslagna märket torde kunna utgöra ett bra tecken på handlingsvilja och viss offervillighet. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om lämpliga åtgärder för att initiera en märkeskampanj i enlighet med motionens mening.
mot · G4021635 · 1981-01-27 00:00:00 — av om magnetterapi inom svensk sjukvård Det uppdagas allt fler strålningsformer, elektromagnetiska fält m. m. som är skadliga för människan, speciellt vid långvarig exposition av de olika typerna av biologiskt ogynnsammma effekter. Men det är också väl känt inom medicinen att olika former av vetenskapligt accepterad elektroterapi har gynnsamma effekter. En form av behandling med gynnsam fältverkan - som har vunnit ett betydande erkännande i ett flertal länder - är den s. k. magnetterapin. Magnetterapin bygger på förhållandet att människokroppens minsta beståndsdelar - elektronbanorna i cellernas atomer - stimuleras genom påverkan av ett lämpligt anpassat magnetfält. Magnetfältet kan vara fast såsom från en permanentmagnet - eller pulserande genom elektromagnetverkan. Magnetfälete anbringas vid behandlingsstället med hjälp av fältspolar eller mindre permanentmagneter. Det rapporteras att exempelvis benbrott läker på avsevärt om läkningsaktiviteten stimuleras med ett magnetfält. Bland sjukdomstillstånd där magnetterapi har gynnsam effekt nämns cirkulationsrubbningar, astma, kärlkramp i hjärtats kransartärer, akuta urinvägsinfektioner och t. o. m. vid tumörbildning. Med kombination av kunskap i biologi och magnetism bör det kunna inses att magnetterapi kan vara ett verkningsfullt sätt att åstadkomma läkande aktivering i ett flertal fall. Om man därtill vill tilltro de mycket entusiastiska uttalandena från landets pionjär inom magnetterapin, ingenjören , bör denna terapiform vara väl värd ett närmare studium i vetenskapligt-kliniskt sammanhang. Många utövare är på rätt väg, även om hans verksamhet inte ännu motsvarar kravet på vetenskap coh beprövad erfarenhet inom svensk sjukvård. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande värdet av närmare studier av magnetterapi för den svenska sjukvården.
mot · G4021639 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om förskolans etiska målsättning I Lgr 80 nämns två huvuduppgifter för skolan. Den ena är att ge goda kunskaper och färdigheter. Den andra är att fostra. Hur målet för skolans fostran skall förverkligas anges på följande sätt: Skolan skall därför utveckla sådana egenskaper hos eleverna som kan bära upp och förstärka demokratins principer om tolerans, samverkan och likaberättigande mellan människorna. Att väcka respekt för sanning och rätt, för människans egenvärde, för människolivets okränkbarhet och därmed för rätten till personlig integritet är en huvuduppgift för skolan. Samma målsättning gäller för gymnasieskolan. För förskolan saknas emellertid en lika klart uttalad etisk målsättning för fostran. Både föräldrar och förskolans personal har rättmätiga krav på att en klar sådan målsättning finns. Behovet därav förstärks genom att barn i förskoleåldern ställer frågor om , lidande, död m. m. och då enligt anvisningarna (SOU 72:26) har rätt att få svar. Det är viktigt att de kan få svar utifrån olika livsåskådningar, både kristendomen och andra livsuppfattningar. Kristendomen bör därvid ha samma ställning som i läroplan. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar uttala sig för 1. att förskolan ges samma etiska målsättning som den övriga skolan, 2. att det klarare anges på vilka grunder barnens livsfrågor skall besvaras. () ()
mot · G4021642 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om insatser för barn i utsatt social miljö Genom egna iakttagelser runt omkring oss i samhället, genom tidningsartiklar och statistiska uppgifter kan vi konstatera att alltför många barn far illa mitt i den svenska välfärden. o Ett minderårigt barn försöker ta livet av sig. o Ett barn begår självmord . o av landets tolvåringar dricker sprit regelbundet. o Landets skolor vandaliseras för 100 milj. kr. o förstörs för 10 milj. kr. o Hasch- och andra narkotikaproblem bland barn och ungdom ökar - hur snabbt kan man inte avgöra. 0 Vart fjärde barn behöver redan vid skolstarten psykisk hjälp. Siffror från visar att ingripanden mot barnmisshandel steg , och SCB:s senaste siffror visar att trenden fortsätter. I sin skrift Barnmisshandel och annan vanvård av barn pekar också på en markant ökning av omhändertagande av barn på grund av missförhållanden i hemmet. Alternativet till tvångsomhändertagande är att stötta föräldrarna i problemfamiljer. En publicerad forskningsrapport visar att av unga män som tidigt placerats i fosterhem fanns fler kriminella och alkoholiserade än bland jämnåriga från liknande sociala miljöer som fått stanna i hemmet. Det är inte svårt att dra slutsatsen att det behövs ett massivt stöd för sociala problemfamiljer och deras barn. Enligt beslut (prop. 1978/79:168) satsas stora belopp på en successiv uppbyggnad av s. k. allmän föräldrautbildning. Bara i budgeteras för ca 32 milj. kr. Utbildningen skall bedrivas efter de riktlinjer som finns beskrivna i barnomsorgsgruppens betänkande Föräldrautbildning. Erfarenheten visar att sådan information som den allmänna men frivilliga föräldrautbildningen avser tas emot i huvudsak av de föräldrar som redan tidigare är uppmärksamma på vad deras föräldraroll kräver av dem. Det kan befaras att den s. k. föräldrautbildningen innebär att resurserna bara i begränsad utsträckning kommer att nå de mest angelägna målgrupperna. Inom finns det stora grupper barn med en utsatt social miljö, och behovet av åtgärder är på sina håll enormt. Riktade insatser är helt nödvändiga, och en del av de stora resurser som avsatts för utbyggnad av föräldrautbildningen bör kunna styras till de mest angelägna behoven. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att resurser som budgeterats för s. k. föräldrautbildning av resp. landsting delvis bör utnyttjas för riktade insatser för föräldrar och barn i utsatt social miljö. () ()
mot · G4021644 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om statsbidragen till den kommunala barnomsorgen Statsbidrag till kommunernas barnomsorgsverksamhet utgår dels enligt förordningen om statsbidrag till dag- och fritidshem (SFS 1976:396), dels enligt kungörelsen om statsbidrag till familjedaghemsverksamhet (SFS 1968:236). Som villkor för statsbidraget gäller dels att en daghemsavdelning skall vara öppen minst , dels att minst två tredjedelar (2/3) av platserna utnyttjas fem timmar eller mera per barn och dag. Två barn som delar en heltidsplats räknas i statsbidragshänseende inte som ett utan två barn. Många kommuner har svårt att uppfylla statsbidragsbestämmelserna då kösituationen till barnomsorgsverksamheten inte stämmer överens med utformningen av bidragen. Som exempel kan nämnas kommun där kösituationen är sådan att önskar heltid och deltid. Eftersom statsbidragen gäller för det omvända förhållandet leder detta till att många barn aldrig kan erhålla plats på det kommunala daghemmet därest inte kommunen står för hela kostnaden. De nuvarande statsbidragsbestämmelserna missgynnar kommuner där många människor arbetar skiftgång och där önskemålet är att få in barnen på deltid i den kommunala barnomsorgen. Enligt vår uppfattning bör dessa regler ändras i syfte att underlätta den kommunala barnomsorgsverksamhetens utbyggnad. Mot bakgrund av det anförda yrkar vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om översyn av statsbidragsbestämmelserna till kommunernas barnomsorgsverksamhet. () ()
mot · G4021645 · 1981-01-27 00:00:00 — om bönen som ett hjälpmedel i den psykiatriska vården En läkare vid ett svenskt sjukhus har skilts från sitt arbete. Skälet anges vara att han som psykiatriker i sitt arbete bett med patienter. En utredning som utfört visar att anmälan förelåg om bön till med patienter och att bönen icke var journalförd av läkaren. Han är själv aktiv och ser bönen som ett helande medel, en uppfattning som kyrkan har sedan sin begynnelse. Läkaren anser att han inte som läkare kan upphöra att vara utan i sitt arbete måste utgå också från sin tro att bönen är värdefull och verkande. Det som komplicerar fallet med bön i vården av psykiskt sjuka är att läkaren arbetar i ett behandlingsteam. Han samarbetar där med en annan läkare och viss övrig personal för att hjälpa patienten. En läkare med tro kan därför komma i konflikt om behandlingen på grund av att de andra i teamet har en annan uppfattning och betraktar bönen som olaglig eller skadlig. Det föreligger därför anledning att i lagstiftningen precisera att bön och terapi är tillåtna. En patient som själv är bör ha rätt att få behandling av ett kristet team, där läkaren och annan personal också tror på bönens helande verkan. Inom psykiatrin används ju många medel, mediciner och behandlingsformer. Det bör vara klart att tro och praxis i sjuk- och själavård inte får förhindras vid våra sjukvårdsinrättningar. Överallt i den kristna världen finns övertygelsen att och bönen är källor till hälsa. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär översyn av bestämmelserna om psykiatrisk vård i enlighet med vad som i motionen anförts.
mot · G4021647 · 1981-01-27 00:00:00 — av Hans Nyhage och om socialtjänstlagens ikraftträdande Genomförandet av socialtjänstlagen beräknas kosta kommunerna 475 milj. kr. I det nuvarande ekonomiska läget är det inte försvarbart att ålägga kommunerna en så stor utgift. Med anledning av det ovan anförda hemställs att beslutar uppskjuta ikraftträdandet av socialtjänstlagen tills vidare. HANS NYHAGE (m)
mot · G4021648 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om rekryteringen av läkare till mindre attraktiva områden Den socialdemokratiska regeringen ingrep i sjukvården med flera reformer. En av dessa genomfördes , den s. k. 7-kronorsreformen, där läkarna erhöll totallön utan relation till arbetsprestationerna, utan relation till geografiska förhållanden osv. Denna reform har inneburit många positiva saker, men den har otvivelaktigt försämrat rekryteringsmöjligheterna för framför allt sjukvården i inland. För att råda bot på dessa svårigheter har kommit med sitt förslag om solidarisk läkarförsörjning. Detta förslag innebär vissa begränsningar i inrättande av läkartjänster m. m. men har ännu ej givit någon nämnvärd effekt på läkarsituationen. Problemen med läkarrekrytering har sin orsak i tre faktorer: en geografisk, exempelvis att och har det svårare än de tre storstadsområdena, en specialitetsmässig, nämligen att långvård, psykiatri och allmänläkarvård har det svårare än kirurgi och barnsjukdomar, samt en storleksmässig, innebärande att små kliniker och små sjukhus har det svårare än stora. Dessa komplicerade förhållanden gör motåtgärder svåra att genomföra. Det är dock politiska åtgärder som kan förväntas ge den största effekten. Sjukvården skall icke tillåtas bli drabbad som : på vissa håll i landet framför allt i storstadsområdena - är det ett överskott på läkare, på andra håll - särskilt i inland och även i Norrbottens kuststäder - leder de stora vakanserna (på sina håll mera än 50-procentiga) till att lasarett och distriktsläkarmottagningar kräver övermänskliga insatser från några få ordinarie läkare, eventuellt med stöd av korttidsvikarier i stafettarrangemang. Det finns ett stort antal exempel på sjukhuskliniker inom storstadsområdena, där man i förhållande till inrättade läkartjänster försörjer läkare utöver antalet inrättade tjänster. Så finns t. ex. på en klinik i 35 läkare i arbete inom ramen av 20 inrättade tjänster. För att beskriva läkarsituationen i landet har man myntat begreppet läkarbristöverskott. Kraftfulla åtgärder är omgående nödvändiga för att ge hela det svenska folket lika god sjukvård oavsett var i landet människorna råkar bo. F. n. finns det för den enskilde läkaren inga incitament att flytta till ett sjukvårdsområde med lägre attraktionskraft, eftersom det i verkligheten bl. a. är dyrare att leva i , och än i , eller . Den ovan skildrade snedfördelningen av läkare i landet måste förändras mot rättvisa. Tvång får dock icke i någon situation tillgripas. det till bl. a. lönemässiga åtgärder och meritvärderingsåtgärder. Vidare bör icke tillåtas vikariatsförordnanden på läkartjänster som redan är besatta med ordinarie innehavare. I praktiken bör således en s. k. totalbemanning råda. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär omedelbara åtgärder syftande till att, i vad gäller läkartillgången, eftersatta delar av landet kan få sina läkartjänster besatta med kvalificerade intresserade sökande. PER () ()
mot · G4021649 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ökat antal vårdplatser för reumatikersjuka barn Frågan om de reumatiskt sjuka barnen har tagits upp i motioner till . Man har velat fästa uppmärksamheten på den besvärliga situationen för dessa barn, bl. a. på grund av att det i endast finns en vårdavdelning för barnreumatiker, nämligen den barnreumatologiska enheten vid i . Dit måste således barn från hela landet åka för att få specialistvård, och det innebär stora påfrestningar för både barnen och deras familjer. Motionärerna har därför krävt en utbyggnad av antalet vårdplatser. Vid riksdagsbehandlingen av dessa motioner - senast konstateras att det finns ett behov av en utbyggd vård för de reumatikersjuka barnen och att det är angeläget att åtgärder vidtas för att förstärka reumatikervården. Men hänvisar man till pågående utredningsarbete och finner därför inte anledning att göra någonting innan detta arbete är slutfört. Situationen för barnreumatikerna är emellertid sådan att de varken har tid eller råd att vänta på utredningar. Det är av största betydelse att det sker tidig diagnos och att tidig behandling sätts in för att barnen skall få den bästa hjälpen. Det mest angelägna behovet gäller alltså en snabb utbyggnad av antalet vårdplatser för barnreumatiker. Utbyggnaden bör ske på andra platser i landet än i , t. ex. genom inrättande av en avdelning i barnreumatologi i . Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen begär att tillgängliga medel omfördelas så att en överläkartjänst i barnreumatologi kan inrättas vid eller . () ()
mot · G4021651 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om betydelsen av vårdarbete i hemmet Även om samhället har åtagit sig tunga vårdfunktioner av olika slag står familjen fortfarande för kontinuiteten i vård och omsorg. Samhällsvård bygger på att denna vårdresurs fungerar. Barn går hemifrån till dagmamma, barnstuga, skola, fritidshem osv. men kommer hem igen. Sjuka vårdas på sjukhus, men eftervård sker bäst hemma. Också inom institutionell åldringsvård bedöms kontakter med familj och anhöriga som angelägna och eftersträvansvärda. Familjens vårdinsatser går som en underström av omsorg livet igenom. Familjevård och institutionsvård är delar av samma helhet och kan inte sättas i motsatsförhållande till varandra. Ändå har det i praktiken kommit att bli så. Alla människor kräver vård och omsorg i livet, vid späd ålder, vid sjukdom eller ålderdom. Det är självklarheter, men dessa självklarheter får en livslång, negativ, eftersläpande ekonomisk effekt för dem som vårdar hemma! Trots att dem förutan vore trycket på ökad utbyggnad av all offentlig vård långt högre än . Trots brist på uppskattning i form av ekonomisk trygghet åtar sig människor fortfarande vårdande arbetsuppgifter vid sidan av hel- eller deltidstjänst eller avstår helt från förvärvsarbete. I många fall sker detta i brist på alternativ, men framför allt sker det därför att människor känner ansvar för varandra. Det ansvaret har nationalekonomisk betydelse men uppmuntras föga och värderas mycket lågt. Förmågan att ta hand om och värna om andra är betydelsefull också för en människas möjligheter att samarbeta och knyta kontakter med andra människor i arbetslivet. Dagens arbetsliv har förvisso behov av livserfarenhet och kunnande, förvärvat också utanför arbetslivet. Kanhända är efterfrågan på dyrbara relationsträningskurser ett uttryck just för utarmningen av sådana relationserfarenhetersom livet självt kan bjuda, t. ex. vid uppfostran av barn och tonåringar och vård av svårt sjuka. Det vårdarbete som utförs i hemmet måste få en betydligt högre och därmed rättvisare värdering än det har . Denna uppvärdering kan ske genom åtgärder på olika områden, t. ex. inom socialskyddssystemet, skattepolitiken och inom meritvärderingssystemet på arbetsmarknaden. 1 1980/81. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar hos regeringen begära samlade åtgärder för en uppvärdering av vårdarbete i hemmet.