mot · G402212 · 1981-01-12 00:00:00 — av om skydd av sälar I denna motion vill jag föreslå ett par åtgärder för att skydda vissa sälarter på jorden. Att en mängd djurarter, däribland en del sälarter, är utrotningshotade är ett faktum som nationerna har uppmärksammat så till vida att ett flertal av dem har undertecknat den s. k. Washingtonkonventionen, som förbjuder import av vissa utrotningshotade djur- och växtarter. har djurvänner i många länder påpekat ett annat missförhållande, som inte direkt har med utrotning att göra men är av djurskyddskaraktär. Det gäller slakten av kutar av grönlandssäl och storsäl, som massakreras i massor på isen utanför . I accepterar vi inte jakt , och det bör vara konsekvent att vi inte heller använder skinn som åstadkommits genom åtgärder som hade varit lagstridiga om de utförts i . Denna kutslakt faller inte under Washingtonkonventionen, men det finns ett frivilligt kontrakt mellan och Svenska pälsbranschens centralkommitté samt , som går ut på att pälshandlarna förbinder sig att inte importera sådana skinn av kutar som nämnts. Detta kontrakt undertecknades . Vad som har hänt är att av pälshandlarna lojalt följer överenskommelsen men att en fjärdedel av dem står utanför de fördragsslutande organisationerna. Där kan alltså förekomma en del handel med kutskinn. Hur mycket är svårt att veta; framför allt kan man inte se på den allmänna statistiken över importerade sälskinn eftersom den inte gör någon skillnad på arter och åldrar. För att komma till rätta med kutslakten lär det vara nödvändigt med multilaterala internationella överenskommelser. bör därför försöka ta upp förhandlingar med de stater som undertecknat Washingtonkonventionen om att kutslakt över huvud taget skall förbjudas. Vad sedan gäller sälar över huvud taget finns i världen omkring 35 arter av dem. Washingtonkonventionen ger skydd åt pälssälar (10 arter), munksälar (3 arter) samt sjöelefanter (2 arter). De är inte förbjudna att jagas, men man får inte exportera eller importera deras skinn. Ingen av de övriga 20 sälarterna är utrotningshotad som art. Däremot finns t. ex. i underarter, såsom gråsäl och vikare, och i den finska sjön också vikare, som är utrotningshotade. Faran består väsentligen i de farliga kemikalier som släpps ut i vattnet, men jakten är givetvis också en bidragande effekt. I är läget det att har totalt jaktförbud på säl, har ett jaktförbud, modifierat av tillåtelse för fiskare att utöva s. k. skyddsjakt, och har allmän jakttid på säl och inget förbud alls. Dessutom finns i några områden internationellt vatten där all jakt på säl likaså är i princip tillåten. För att effektivt skall kunna föra förhandlingar med om att även där införa förbud eller inskränkningar i jakten på säl, liksom för att kunna få ett allmänt förbud på säljakt på internationellt vatten i , krävs att vår egen jaktlag ändras. Skyddsjakten sker okontrollerat och utan insyn. Den bör avskaffas och ersättas med ett licensförfarande, där varje enskild fall granskas. Östersjösälarna, som inte kan få något skydd av existerande internationella konventioner, måste ligga på vårt eget ansvar, och vi bör inte bara av all makt hindra föroreningarna med giftiga ämnen i deras vatten utan också se till att de får en verklig fridlysning både inom våra områden och helst också på våra grannars. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag 1. att hos regeringen hemställer att initierar förhandlingar med berörda stater om förbud mot kutslakt, 2. att hos regeringen hemställer att ändringar genomförs i jaktlagen i syfte att begränsa rätten till säljakt.