mot · G4022152 · 1981-04-21 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:176 med förslag till lagstiftning mot viss spridning av videogram med våldsinslag m. m. Man har varit överens om att inte tillåta en fri och obegränsad försäljning av videokassetter. De smakprov som har kommit till allmänhetens kännedom bl. a. genom det bekanta Studio S-programmet förskräckte, väckte avsmak och stärkte övertygelsen hos politikerna om att något måste göras. Situationen har börjat likna en kapplöpning om att hinna stämma i ån innan strömmen blir för strid. Tyvärr mal politikens och lagstiftningens kvarnar alltför långsamt. Det känner också den bransch till som kvickrotssnabbt vill försäkra sig om en tät distributionsmatta. För att samhället skall kunna bejaka och befrämja utvecklingen och utnyttjandet av videotekniken så kan man inte blunda för de uppenbart destruktiva inslag som videogramutbudet också innehåller med de grövsta våldsskildringar, ofta med pornografisk och sexualsadistisk inriktning. Det går inte längre att blunda för det faktum att det spekulativa våldet alltmer kommer att utnyttjas i ett hänsynslöst utslag av penningbegär. Att tillåta en fortsatt distribution av den typ av videokassetter det här är fråga om - var gränserna sedan skall dras kan vara en svår men i det här sammanhanget underordnad fråga - innebär att man genom passivitet medverkar till en avhumanisering och ett spridande av en ondska som självklart främst drabbar barn och ungdom. Det betyder inte att inte också andra grupper kan vållas känslomässiga skador vars verkningar kan skönjas först i tidens längd. Vinsterna är snabba, och var de hamnar är lätt att inse men vilka som får bära förlusterna, känslomässig avtrubbning, destruktiva impulser, undermänskliga, suggestivt etsade minnesbilder är svårare att inse. Beslutsfattare som inser riskerna med det våldsamma, människofientliga utbud som svämmar över i en utsträckning som man inte kunde drömma om borde inse sitt ansvar och inte föreslå lagåtgärder som med all sannolikhet kommer att vara för bräckliga, kommer att kringgås och desavoueras och lämna fältet fritt för otyglad spekulation. Man motsvarar dåligt det krav som föräldrarna i enlighet med sitt ansvar har rätt att ställa. Provkartan på åtgärder är omfattande. De måste bedömas utifrån den effektivitet de kan antas komma att uppvisa. Vi förordar en förhandsgranskning i huvudsak efter mönster från granskningen av biograffilm. Propositionens förslag ger enligt vår mening inte tillfredsställande garantier för att barn och ungdomar förskonas från grovt spekulativt våld. En åldersgräns kan lätt kringgås. Det visar erfarenheter från andra områden. En kombination av åldersgräns och förbud mot grovt våld är en bättre lösning och kan därför accepteras som ett provisorium till dess ett förslag med utvidgad förhandsgranskning av alla filmer och videogram som sprids till allmänheten har lagts fram. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar 1. att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om införandet av förhandsgranskning i enlighet med bestämmelserna i biografförordningen (1959:348) av alla videogram och filmer som i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte lämnas ut till allmänheten, 2. att anta i promemorian (Ds Ju 1980:14) redovisade förslag till Lag om förbud mot spridning till barn av film och videogram med våldsinslag samt förslag till Lag om förbud mot spridning av film och videogram med våldsinslag.