mot · G50246 · 1981-10-26 00:00:00 — Den sysselsättningseffekt åtgärderna leder till är sannolikt mycket liten främst till följd av att momssänkningen i så hög grad läcker ut i form av ökad import. Från resursanvändningssynpunkt kan visserligen konstateras att det bland åtgärderna ingår förslag till omläggning av investeringsstödet. Dess effekt är emellertid begränsat till att höja företagens likviditet. Eftersom paketet i sin helhet innebär en försvagning av budgeten kommer detta under i övrigt lika förhållanden att ställa krav på en kärvare penning politik och en högre ränta. Detta i sin tur höjer kostnadsläget för bl. a. industrin och drar därmed ned lönsamheten. Denna effekt torde vara av större vikt än de likviditetstillskott de föreslagna investeringsavdragen medför. Och sist, men inte minst, kommer den ökade inflation som blir konsekvensen av budgetförsvagningen att inverka dämpande på investeringsaktiviteten. 5 Socialdemokraternas förslag och ställningstaganden 5.1 Militärt försvar och civilförsvar Regeringen har i propositionen anmält sin avsikt att justera prisregleringsanslagen inom försvarsdepartementet med 200 milj. kr. Av propositionen framgår inte hur minskningen skall fördelas mellan militärt försvar och civilförsvar. I proposition 1980/81:100 (bil. 7) beräknade regeringen att utgifterna för det militära försvaret /82 skulle bli ca . I vår motion 1980/81: 349 konstaterade vi att utgifterna /81 då kunde beräknas till ca samt att det därför var sannolikt med en utgiftsnivå om 18-18,1981/82. Vi kan nu konstatera att utgifterna, både i kompletteringspropositionen och av (prognos 1). beräknas till ca . Vår bedömning var således väsentligt mer realistisk än regeringens. Vi har under den nu aktuella försvarsbeslutsperioden konsekvent hävdat en lägre ram för det militära försvaret än den borgerliga riksdagsmajoriteten. En tillämpning av den utgiftsram vårt parti förespråkar skulle / 82 leda till ett totalt anslag för militärt försvar om . 1 budgetpropositionen höll regeringen inne 300 milj. kr. av prisregleringsmedlen till militärt försvar, nu föreslås att ytterligare ca 200 milj. kr. skall hållas inne. Differensen mellan det socialdemokratiska förslaget och regeringens har därmed krympt till ca 150 milj. kr. Som utvecklats tidigare i denna motion är det viktigt att hålla nere budgetunderskottet. Vi anser därför att utgifterna för det militära försvaret bör fastställas i enlighet med vårt förslag i motion 1980/81:349 om en utgiftsram av 14922 milj. kr. (i prisnivå ). Eftersom det är opraktiskt att ånyo besluta om utgiftsramen, föreslår vi att den ytterligare reduktion som detta innebär tas ut genom att regeringen innehåller utöver förslaget i proposition 1980/81:30 ytterligare 150 milj. kr. av prisregleringsmedlen för det militära försvaret. Motsvarande medel för civilförsvaret bör däremot utgå ograverade med hänsyn till de stora eftersläpningar som föreligger där. 5.2 Ändring av reglerna för indexberäkning inom den allmänna försäkringen och studiemedelssystemet samt av reglerna för kommunalt bostadstillägg Som framgår av vad vi framhållit i det tidigare är det pensionärerna tillsammans med de arbetslösa - som drabbas värst av den borgerliga regeringens politik. föreslog regeringen en första urholkning av värdesäkringen inom den allmänna försäkringen. Det förslaget las fram utan något som helst utredningsarbete, vilket i sig föranledde stark kritik - bl. a. från . Inte heller nu har propositionen föregåtts av något utredningsarbete men i så måtto har socialministern tagit intryck av kritiken att avsnittet om ändrade indexregleringsregler remitterats till lagrådet. Vi avser att återkomma till de regler som bör gälla för värdesäkringen inom den allmänna försäkringen, när den aviserade propositionen lagts fram. Vi vill dock redan nu klargöra att vi kommer att motsätta oss de aktualiserade försämringarna för pensionärer, handikappade, studerande m.fl. Regeringens proposition innebär även förslag om ett genomförande av förslagen i betänkandet om folkpensionäremas beskattning. Det betyder en snabbare avtrappning av det s. k. extra avdraget för pensionärerna. De socialdemokratiska ledamöterna i kommittén anslöt sig till denna tanke men anförde att de därmed inbesparade medlen borde användas till att återställa tidigare regler för värdesäkring av pensionerna m. m. Vi vidhåller denna uppfattning och avser därför att i senare sammanhang återkomma till värdesäkringsfrågan. I propositionen föreslås att vid beräkning av extra avdrag för en av makarna eller för båda, vardera maken skall anses inneha hälften av den gemensamma förmögenheten. Kopplat till de förmånliga värderingsreglerna för bl. a. schablontaxerad villafastighet och den nedre förmögenhetsgränsen på . innebär förslaget att makarna kan ha en faktisk förmögenhet som överstiger . utan att det extra avdraget reduceras. Som exempel kan tas två makar som äger en obelånad villafastighet med ett taxeringsvärde på . Marknadsvärdet kan beräknas till ca . Av detta belopp skall enligt gällande regler endast . beaktas vid beräkning av det extra avdraget. Makarna kan alltså därutöver ha . i banktillgodohavanden eller aktier utan att avdraget reduceras. Av en förmögenhet på över 0,5 milj. kr. tas alltså hänsyn till endast , och extra avdrag utgår med samma belopp som för de makar som helt saknar förmögenhet. Vad vi nu anfört belyser enligt vår mening på ett övertygande sätt det orimliga i förslaget. Det strider mot såväl principen om sambeskattning av förmögenhet som skatteförmågeprincipen. Vidare innebär det att de svårtillgängliga reglerna om extra avdrag kompliceras ytterligare. Granskaren och givetvis den enskilde pensionären, som vill beräkna sin skatt, kan i en och samma deklaration få tre olika förmögenhetsbegrepp att arbeta med, nämligen skattepliktig förmögenhet enligt lagen om statlig förmögenhetsskatt, förmögenhet med hänsyn till särskilda beräkningsgrunder för förmögenhet i fast egendom vid beräkning av extra avdrag och förmögenhet enligt särskilda beräkningsgrunder för makar vid beräkning av extra avdrag. Med hänvisning till det anförda yrkar vi avslag på förslaget att vid beräkning av extra avdrag för en av makarna eller för båda, vardera maken skall anses inneha hälften av den gemensamma förmögenheten. Vi kan däremot acceptera förslagen att hemmavarande barns förmögenhet inte längre skall påverka storleken av det extra avdrag som kan medges föräldrarna och att de förmånliga värderingsreglerna i fråga om jordbruksfastigheter endast skall tillämpas på bostadsbyggnader med tomt. Det torde få ankomma på utskottet att utarbeta erforderliga författningsändringar. Införandet av en nedre hyresgräns inom det kommunala bostadstilläggssystemet leder i förhållande till beslutade förmånsregler - till en minskning av KBT för det stora flertalet som har denna förmån med . För en folkpensionär med enbart pensionstillskott betyder denna försämring, tillsammans med den ytterligare urholkningen av värdesäkringen, en minskning av den disponibla inkomsten . Det är alltså fråga om betydande reala försämringar för pensionärerna. Någon nedre hyresgräns bör därför inte nu införas inom KBT-systemet. En följd härav blir att någon ändring av statsbidragsreglerna ej bör ske. De borgerliga regeringarnas politik har inneburit svåra påfrestningar för de lägre inkomsttagarna. Inte minst gäller detta barnfamiljerna. Från vårt partis sida har vi tidigare påvisat hur t. ex. en tvåbarnsfamilj i normala inkomstlägen förlorade i standard mer än vad familjen erhöll i barnbidrag. Bostadsstödet har tagits bort för ca 230000 barnfamiljer. Avvecklingen av livsmedelssubventionerna har drivit på matprishöjningarna. program för den kommunala barnomsorgens utbyggnad kommer inte att ; när fyra av de fem programåren gått hade bara hälften av utbyggnadsprogrammet klarats av. Enligt vår mening är det nödvändigt att åtgärder vidtas för att ge barnfamiljerna ett utvidgat ekonomiskt stöd. Vi föreslår därför att det allmänna barnbidraget höjs med . Höjningen bör träda i kraft 1982. Under innevarande budgetår kan detta beräknas medföra ett ökat medelsbehov av 255 milj. kr. Dessa medel bör anvisas på tilläggsbudget I. har tidigare beslutat om s. k. flerbarnstillägg. Vi har yrkat avslag på detta förslag. Någon höjning av detta tillägg bör inte ske. ändring av den aktuella lagen bör därför göras så att flerbarnstillägget fastställs i krontal i stället för som viss andel av barnbidraget. 1 konsekvens med vårt förslag om höjt barnbidrag bör även studiebidraget i studiehjälpssystemet höjas med . Under innevarande budgetår kan detta beräknas medföra ett ökat medelsbehov av 27 milj. kr. Dessa medel bör anvisas på tilläggsbudget I. 5.4 Slopande av bosättningslånen Regeringen föreslår att den statliga bosättningslångivningen skall upphöra . Det statliga bosättningslånet tillkom 1938 för att underlätta bosättningen för dem som avsåg att gifta sig eller hade ingått äktenskap. Syftet var främst befolkningspolitiskt. Genom lånet skulle förutsättningarna för en ökad och tidigare familjebildning förbättras. Ett annat skäl var att motverka ofördelaktiga avbetalningsköp. Bosättningslånet har successivt fått en mer social karaktär. Möjligheterna att få lån har utvidgats till att även gälla ensamstående ogifta föräldrar som har vårdnad om eget minderårigt barn samt ensamstående handikappade utan barn. Därutöver har de som sammanbor under äktenskapsliknande former fått lånerätt. Statligt bosättningslån utgår med maximalt . Låneränta är diskontot plus . Utestående lån uppgick till drygt 220 milj. kr. Nyutlåningen /80 var 60 milj. kr. Förlusterna har varit mycket små då det gäller det statliga bosättningslånet. För perioden 19381979 uppgår de avskrivna lånen till ca 6 milj. kr. Förlustprocenten blir 0,5 . Riskerna och förlusterna vid långivningen är således mycket små med denna låneform. Den besparing som regeringen anser sig göra genom att dra in bosättningslånen är således fiktiv. På grund av kreditåtstramningen har möjligheterna att få banklån minskat. Detta drabbar främst de ekonomiskt svaga hushållen. Användandet av kreditkort har expanderat mycket kraftigt . Summan av de utestående kontokortskrediterna som uppgick till ca 130 milj. kr. hade 1979 ökat till . Men kreditkorten innebär inte någon lösning på de ekonomiskt svaga konsumenternas kreditproblem eftersom beloppet oftast är för lågt, krediten ofta är för dyr, återbetalningsvillkoren är ofördelaktiga, användningsområdet ofta är begränsat till vissa butiker, det finns risk för större skuldsättning än konsumenten orkar med. Till skillnad mot vad som gäller för kontokorten har avbetalningskredi terna minskat något i betydelse Omfattningen var dock så stor som ca . Sammanfattningsvis kan konstateras att ingen av dessa låneformer på ett bra sätt tillgodoser behoven för de resurssvaga konsumenterna att få sådana långfristiga krediter på rimliga villkor som behövs vid bosättningen. De statliga bosättningslånen är den bästa kreditform som står till buds för unga människor som vill sätta bo. har lagt fram ett förslag till förbättringar av det statliga bosättningslånet. I sin anslagsframställning för /83 har vidare riksbanksfullmäktige föreslagit en höjning av det högsta lånebeloppet. Det är enligt vår mening en viktig uppgift för samhället att möjliggöra långsiktiga krediter för resurssvaga grupper. De måste få tillräckligt stöd i bosättningen så att en god hemmiljö kan skapas och levnadsförhållandena förbättras. Det är inte minst viktigt då det gäller de ensamstående föräldrarnas möjligheter att kunna ge sina barn goda uppväxtförhållanden. I stället för att pröva möjligheterna att förbättra bosättningslånen föreslår nu regeringen att de skall avskaffas. Vi socialdemokrater motsätter oss detta. Vi anser att de statliga bosättningslånen måste finnas kvar. De har en klar social funktion och behövs som ersättning för andra mindre förmånliga krediter såsom kontokort och avbetalningskrediter. Vi återkommer i ett särskilt avsnitt med förslag till en skärpning av reglerna för kontokortskrediter. 5.5 Transportstöd för m. m. Det system för transportstöd som infördes för att förbättra förutsättningarna för och utveckla näringslivet i och övriga delar av det allmänna stödområdet har fortlöpande genomgått förändringar. Med anledning av bl. a. krav från socialdemokraterna (motion 1979/80: 2071) har tran sportrådet i en utredning belyst systemets effekter och undersökt möjligheterna till förenklingar. I proposition 1981/82:30 föreslår regeringen en rad förändringar av transportstödets omfattning och inriktning. De föreslagna förändringarna beräknas leda till en årlig kostnadsbesparing på 50 milj. kr. Den analys som transportrådet har gjort visar att transportstödet ingår som ett av flera medel för att åstadkomma en bättre regional balans. Stödet har till sin huvudsakliga del varit inriktat mot expansiva företag och mot branscher som från regionalpolitisk synpunkt är värdefulla att stödja. Genom enkäter och intervjuer har transportrådet klarlagt att transportstödet har haft en positiv effekt på företagens agerande inom stödområdet och att det har varit ett verksamt regionalpolitisk! Vi socialdemokrater har kritiserat transportstödet för att det är ett svåröverskådligt och byråkratiskt system. förslag tillgodoser vårt krav på förenkling av systemet. I regeringsförslaget har väsentliga delar av denna förenkling och koncentration försvunnit. första hand den geografiska avgränsning, där transportrådets mycket enkla system har övergetts och ersatts med ett komplicerat system med fem transportzoner, var och en indelad i tre olika transportavstånd. Regeringen har med sitt förslag till zonindelning skurit ned transportstödet med drygt 20 milj. kr. i förhållande till transportrådets förslag. Vi kan inte acceptera att stödet till de svaga regionerna försämras på detta sätt i ett läge då sysselsättningen måste värnas och stärkas. Enligt vår uppfattning bör transportstödet utformas så enkelt och överskådligt som möjligt. Den av transportrådet föreslagna indelningen i transportstödszoner bör därför i princip godtas. För att få en klar prioritering av de nordligaste och inre delarna av landet bör dock en sådan modifiering ske att bidrag vid transportavstånd över utgår till de kommuner som ingår i transportstödszon 5 i propositionen (, , , , , , , , , , , , , , , , , , och ), dvs. inlandskommunerna i och samt kommun. Vi föreslår alltså att fraktbidrag lämnas med följande procentandelar för vardera transportstödszon: Inlandskommunerna i och samt kommun i , vid avstånd över , och , övriga delar De delar av , och som omfattas av transportstödet När det gäller avgränsningen av stödberättigade varuslag delar vi transportrådets uppfattning att kraven på vidareförädling bör skärpas i förhållande till vad som tillämpas. För att få till stånd en önskad regional utveckling måste en ökad vidareförädling inom stödområdet uppmuntras. Vi godtar den i propositionen föreslagna varuslagsmässiga avgränsningen med följande undantag. De stora sågverken längs kusten har i princip inte sämre konkurrensförutsättningar än sågverken i södra och . Det finns dock ett fåtal mindre sågverk i Norrbottens kustregion som arbetar under samma förutsättningar som inlandssågverken. Den närmare avgränsning som görs av de områden för vilka stödet till sågade trävaror skall slopas bör därför utformas så att undantag görs för de sågverksföretag i Norrbottens kustregion som arbetar under samma förutsättningar som inlandssågverken. När det gäller järn- och stålverkens produktion delar vi i och för sig uppfattningen att den nuvarande uppdelningen av järn- och stålverkens produktion i bidrags- resp. icke bidragsberättigade produkter kan leda till administrativa problem. Eftersom fraktbidraget till järn- och stålverken har betydelse för konkurrensförhållandena mellan stålverken i och stålverken i bör dock uttransportstödet bibehållas. har också haft till uppgift att pröva frågan om ett särskilt stöd till sjötransporter. har inte funnit några avgörande regionalpolitiska skäl att låta transportstödet även omfatta sjöfarten. Dock anser transportrådet att det finns trafik- och sjöfartspolitiska skäl för ett sjötransportstöd. Ett stöd skulle kunna främja uppkomsten av mer regelbunden sjöfart längs och även i övrigt kunna stärka sjöfartens konkurrensförmåga. återkommer i denna fråga. Frågan om sjötransportstöd ingår också i den s. k. närsjöfartsutredningens uppdrag. Denna utredning kommer att redovisas . Vi är beredda att avvakta resultatet av dessa utredningar innan ställning tas till frågan om ett sjötransportstöd. De av oss föreslagna förändringarna i transportstödet innebär en total kostnadsbesparing på ca 20 milj. kr. I förhållande till regeringsförslaget innebär detta en årlig merkostnad på ca 30 milj. kr. Under avsnitt 4 ovan har valutapolitikens betydelse för stabiliseringspölitiken berörts. Den valutaindex som tillämpas av är så utformad att den svenska konkurrenskraften kan påverkas kraftigt av mer eller mindre tillfälliga svängningar i de stora internationella valutornas växelkurser, utan att detta påverkar kronans genomsnittliga läge i förhållande till indexen. bidrog således den rent tekniska utformningen - viktningen av indexen till att försämra det svenska näringslivets konkurrenskraft utan att detta blev känt för en vidare allmänhet. Därigenom förändrades bl. a. de förutsättningar på vilka avtalsparterna hade byggt sitt tvååriga löneavtal. De olika valutornas rörelser inbördes fick även betydande följder för den relativa lönsamheten i olika branscher. Dylika rörelser går aldrig att undvika, men genom en annan konstruktion som i högre grad utgår från resp. lands betydelse som konkurrent på världs- och hemmamarknaden, skulle dels de ogynnsamma stabiliseringspolitiska effekterna av de internationella valutornas kursfluktuationer lindras, dels de effekter som drabbar vissa branscher - exempelvis effekten av dollaruppgången på skogsindustrin bli tydligare och därmed lättare att motverka. Den nuvarande valutaindexen konstruerades utan närmare preciserade överväganden i samband med den förra devalveringen . Då valutaindexens konstruktion har stor betydelse för såväl möjligheterna för en framgångsrik stabiliseringspolitik som olika branschers lönsamhet och därmed den strukturella utvecklingen av det svenska näringslivet, anser vi att valutapolitiken bör ses över i syfte att ge denna en ur ekonomiskpolitisk synvinkel lämpligare utformning. Vid sidan av de frågetecken kring valutakorgens funktionssätt som aktualiserats , bör därvid även de tekniska möjligheterna av en aktiv valutakurspolitik inom ramen för en allmän inflationsbekämpande politik belysas. växelkurspolitik är en av flera nödvändiga förutsättningar för en framgångsrik långsiktig inflationsbekämpning. 1 den mån vi lyckas pressa ned inflationstakten under våra konkurrenters prisstegringstakt, blir det både nödvändigt och möjligt att revalvera den svenska kronan för att minska inflationsimpulserna utifrån. En aktiv växelkurspolitik blir även ett stöd för inflationsbekämpande strävanden på lönebildningens område. 5.7 Skärpta villkor för kontokredit givningen Socialdemokraterna har vid en rad tidigare tillfällen påtalat de kreditpolitiska, privatekonomiska och sociala nackdelar som vidlåder den snabba expansionen av kreditgivning med kontokort. Med det nuvarande skattesystemet och den höga inflationen bidrar kreditgivningen med kontokort till att stimulera improduktiv konsumtion på bekostnad av produktiva placeringar. Personer med höga inkomster gynnas särskilt av systemet på grund av att räntekostnaderna är avdragsgilla. Lättheten att få och handla på flera kort kan förleda personer med svag ekonomi - särskilt ungdomar att förköpa sig och därmed hamna i social misär. Räntekostnaderna för kreditgivningen med kontokort är högre än för jämförbara krediter via banksystemet. Många kontokort är specialiserade till vissa försäljningskanaler vilket minskar konkurrensen. Av konkurrensskäl kan det vara svårt för detaljhandelsföretagen att stå utanför de olika kontokortssystemen. Finansbolagen kan därför ta ut avgifter av detaljhandelsföretagen för sina tjänster. Allt detta leder till ökade kostnader som sannolikt driver upp prisnivån och därmed förvärrar inflationen. Som en följd av den socialdemokratiska kritiken mot regeringens passivitet i fråga om den snabbt expanderande kontokortsmarknaden tillsatte den borgerliga regeringen en utredning om kontokort för att bl. a. belysa såväl de kreditpolitiska och samhällsekonomiska aspekterna som de konsumentpolitiska och sociala aspekterna för den enskilde konsumenten. träffades en överenskommelse mellan ekonomidepartementet och representanter för kontokortsbranschen bl. a. om att kontohavare skall erlägga i amortering på vaije månads kontoköp senast månaden därefter. Detta villkor om en viss kontantinsats efter transaktionen kunde förmodas ha åtminstone en viss återhållande effekt för de personer som annars riskerade att förköpa sig och därmed komma i sociala svårigheter. Ungefär med att regeringen nu föreslår att bosättningslånen skall avskaffas, har man i en ny överenskommelse med företrädare för kontokreditbranschen beslutat att fr. o.m. upphäva villkoret om 25-procentig amortering. Som stöd för denna åtgärd anförs att den volymmässiga utvecklingen för försäljningen av varor och tjänster genom kontokrediter minskat i volym , medan detaljhandelns övriga försäljning minskat med blott . Regeln om 25-procentig amortering måste ses som ett sätt att skydda främst den enskilde konsumenten från att överanstränga sin ekonomi. Syftet att skydda den enskilde konsumenten från de negativa sociala konsekvenserna av att förköpa sig påverkas på intet sätt av den volymmässiga utvecklingen av den totala kontokortshandeln. Det av ekonomidepartementet anförda motivet för avskaffande av 25-procentsregeln är därför irrelevant. Vi kräver att den begränsning som 25-procentsregeln utgör återinförs. 1 propositionen föreslås att det nu gällande systemet med särskilda investeringsavdrag för inventarier ersätts av ett avdragssystem som samordnas med mervärdeskatteuppbörden. Frågan om omläggningens effekter budgetmässigt och med avseende på hur företagen påverkas - ges i propositionen en anmärkningsvärt torftig behandling. Avsikten har uppenbarligen varit att det föreslagna systemet i ett fortvarighetstillstånd skall kostnadsmässigt ligga på ungefär samma nivå som det nuvarande. Det gäller beträffande kostnaderna för den offentliga sektorn som helhet. Om man ser på kostnadernas fördelning mellan staten och kommunerna, kan man konstatera att staten, som med dagens system svarar för ca två tredjedelar av kostnaderna, med det föreslagna systemet skulle få svara för hela kostnaden. En övergång till ett system där investeringsavdragen görs i samband med redovisningen av mervärdeskatt innebär att företagen kan komma i åtnjutande av avdragen ett till än som är fallet med nu gällande system. Följaktligen kommer under återstoden av innevarande budgetår och under nästa budgetår statsbudgeten att belastas med dels två tredjedelar av kostnaderna för det nuvarande systemet, dels hela kostnaden för det nya systemet. Denna tillfälliga belastning på statsbudgeten tas över huvud taget inte upp i propositionen. Dess storlek kan visserligen inte exakt beräknas men det är ändå klart att det rör sig om avsevärda belopp. En relativt försiktig bedömning är att helårskostnaden ligger i storleksordningen 1 500 milj. kr. Regeringens förslag innebär att skattesubventionens storlek sänks från nuvarande genomsnittliga 11,av investeringskostnaden till . Å andra sidan skulle företagen få möjlighet att ta ut avdraget tidigare än förut. Slutsatsen blir att investeringskalkylen i det enskilda projektet inte påtagligt påverkas av omläggningen och att denna därför inte kan förväntas ge något nämnvärt utslag i investeringsverksamheten. Vad som däremot inträffar är att företagens likviditet ökar genom omläggningen.