mot · G402264 · 1981-01-14 00:00:00 — av m. fl. om utformningen av telefontaxorna Telefonkostnaderna för abonnenten är fördelade på dels en kvartalsavgift för abonnemanget, dels en samtalsavgift för varje markering. Låt oss inledningsvis redovisa hur dessa avgifter har utvecklats . År Abonnemangstaxa/kvartal* Samtalsavgift * A = , och B = , , och närsamtalsområden Den lägre kvartalsavgiften i C-områdena har motiverats med att man där når betydligt färre abonnenter inom lokalområdet. Även om vissa ändringar har vidtagits beträffande zonindelningar m. m. för att göra rundare, anser vi det klart otillfredsställande att differensen mellan A:s och C:s kvartalsavgifter bara ökat , när avgiften för samtalsavgiften ökat med . Detta menar vi missgynnar abonnenterna i glesbygden. Efter motionskrav inte minst från centerhåll har telefontaxeutredning tillsatts och har presenterat förslag till åtgärder, bl. a. i juni 1980.1 sitt senaste betänkande föreslår man bl. V nuvarande taxeområden och fjärrtaxeområden slopas och ersätts med ett system där för varje riktnummerområde tre zoner fastställs (lokalzon, närzon och fjärrzon), Vriktnummerområdet utgör minsta enhet i taxesystemet, V samtalstaxorna differentieras med hänsyn till trafikbelastningen, så att högtrafiktaxa tillämpas kl. 9-12, normaltrafiktaxa tillämpas kl. 8-9 och 12-18 samt lågtrafiktaxa tillämpas övriga tider, V enhetlig huvudabonnemangsavgift införs. Såvitt vi kan finna är samtliga förslag utom det sista beträffande abonnemangsavgiften acceptabla. Vi har inte något emot att man slår ihop områdena A och B så att dessa får en lika stor kvartalsavgift, eftersom systemet med lokal- och närtaxa torde ge dessa områdens abonnenter möjlighet att nå ungefär lika många abonnenter till en ungefär likvärdig samtalskostnad. Det finns enligt vårt förmenande inga bärande skäl för att glesbygdsborna skall få en lika hög kvartalsavgift, som de som bor i tätbefolkade regioner. Vi vill utveckla detta ytterligare i ett senare avsnitt i denna motion. Avvägningen mellan abonnemangs- och samtalsavgifter Utredningen har också förordat en höjning av abonnemangsavgiften till ca /år, dvs. Därigenom skulle man kunna hålla tillbaka höjningarna av samtalsavgifterna. Vi anser det mest angeläget att på föreslaget sätt differentiera samtalsavgifterna så att man betalar mest per markering under högtrafik, som är dimensionerande för kapaciteten och därmed också för flertalet investeringar. Glesbygdsbor och pensionärer använder säkerligen sin telefon mest under låg- och normaltrafiktiderna. För dem representerar telefonen en form av social trygghet, även om de ringer relativt få samtal. Det är därför angeläget att totala telefonkostnaden inte ökar alltför snabbt och kraftigt för dem, något som skulle bli fallet vid en så kraftig höjning av abonnemangsavgiften, som den utredningen primärt föreslår. Ett ytterligare skäl för att täcka en del av här aktuella kostnader med samtalsavgifter anser vi vara att abonnenter med hög samtalsfrekvens såsom myndigheter, affärsföretag etc. har fördel av att så många som möjligt av deras klienter verkligen anser sig ha råd att hålla ett telefonabonnemang. En hög abonnemangsavgift kommer med säkerhet att innebära att betalningssvaga abonnenter med låg samtalsfrekvens inte anser sig ha råd att hålla sig med telefon. Vi förordar därför att abonnemangsavgiften bestämmes till ca /år, dvs. ungefär den nivå som uppnåtts genom höjningar som vidtagits fr. o. m. . Som vi redan anfört, kan vi acceptera en sammanslagning av abonnemangsavgifterna A och B, något som sannolikt kommer att ske . Men förslaget att slopa en speciell taxa för C-områdena finner vi illa underbyggt och orimligt. Det är inte uteslutet att ytterligare några områden som ingår i C-områdena kan hänföras till de sammanslagna A- och B-områdena, eftersom lokaltaxeområdena förändras radikalt genom utredningens förslag och kan komma att sänka samtalskostnaderna relativt mycket i mer tätbefolkade områden av . Men detta gäller inte skogslänen, där en lägre abonnemangsavgift är minst lika motiverad som hitintills. Om man tänker sig två abonnenter, varav en bor i glesbygd i och den andre i och som vardera ringer ca 1 000 samtal/år, finner man att samtalskostnaderna blir mycket olika. Utredningen redovisar på s. 47 att av malmöbons telefonsamtal kommer att bli lokalsamtal. För glesbygdsbon gäller att av samtalen kan bli lokalsamtal. Om vi utgår från de förutsättningar som gäller för utredningens tabell 6.2.2:1 på s. 51 och tillämpar abonnemangsavgiften /år, blir glesbygdsbons samtalskostnader . högre än malmöbons. Om vi tänker oss ett par pensionärer inom samma områden vilka bara ringer ca 500 samtal/år, blir glesbygdspensionärens samtalskostnader . högre än storstadspensionärens. Mot denna bakgrund anser vi att en skillnad på /kvartal till glesbygdsbons fördel är skälig, när det gäller en abonnemangsavgiftsnivå på ca /år. Under hänvisning till vad ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen beaktar vad i motionen anförts beträffande abonnemangsavgifternas nivå och differentiering i det fortsatta arbetet med taxesystem . () () () () () () ()