ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021896 · 1981-01-27 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1895 hemställs att hos regeringen anhåller om förslag i syfte att ge kommunerna rätt att själva bestämma över en fordonsavgift för bilisterna inom resp. kommun.
mot · G4021897 · 1981-01-27 00:00:00 — av om tillämpningen av preskriptionsregler Preskriptionsreglerna för ådömande av påföljd för brott ges i 35 kap. 1 §. Brottspåföljd får ej ådömas, såvida icke den misstänkte häktats eller erhållit del av åtal för brottet efter brottets begående. Innan så kan ske måste förundersökning göras. Dessa arbetsmoment inkräktar på den angivna preskriptionstiden, varför denna i praktiken blir betydligt kortare än vad ordalydelsen i låter förstå. Även de rättsvårdande myndigheternas personalsituation kan påverka preskriptionen därigenom att personalen helt enkelt icke medhinner att ens inleda en förundersökning. Det omtalas således från polisdistrikt att brott som begåtts för mera än sedan över huvud taget icke kan behandlas, fastän den kortaste preskriptionstiden är . Rättsvården kan således bli godtycklig med hänsyn till lokala förhållanden. Den enskildes rättsskydd kan rimligtvis ej vara beroende av en ofta kritisk personalsituation, som rent av medvetet skulle kunna utnyttjas av en motpart som icke vill göra rätt för sig. Vissa brott är dessutom s. k. angivelsebrott, dvs. åklagaren kan endast väcka åtal om målsäganden gjort angivelse - och är då skyldig att väcka det. har kanske målsäganden förgäves sökt komma till en uppgörelse med motparten, eftersom han av en eller annan anledning dragit sig för att göra rättssak. Preskriptionstiden har dock löpt, och när alla försök att komma till tals med den för brott misstänkte och göra upp i godo misslyckats medhinns ej någon förundersökning, utan inträder preskription. I andra fall -1, ex. rörande besvär enligt förvaltningslagen - anses det vara tillräckligt att handlingen inkommit till myndigheten inom laga tid, dvs. att ärendet anhängiggjorts. Handläggning behöver ej ha inletts för att den enskilde skall vara kvar vid sin rätt. Även vid preskription av brott skulle man kunna tänka sig en förenklad procedur, lämpligen att angivelse skall ha skett och den misstänkte delgivits denna inom den fastställda tiden. Förundersökningen kan därefter ske, när personalsituationen så tillåter. Den enskildes rättsskydd synes även böra stärkas i ett annat avseende. Vid inbrott kan den drabbade endast yrka skadestånd för rent materiella förluster, men icke för vare sig förlorad arbetsförtjänst eller psykiskt lidande - huru sedan sistnämnda skall kunna mätas ekonomiskt är en annan sak, men det sker ju i andra fall (ärekränkning och liknande). Det är ju faktiskt förenat med åtskilligt besvär för den enskilde att ordna upp efter ett inbrott, som vänt upp och ned på allt han har - f. ö. även att söka rekonstruera vad som saknas. Dessutom kan ju den drabbade ha nog med andra bekymmer, som icke gör det hela bättre. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs* att beslutar om åtgärder för stärkande av den enskildes rättsskydd avseende reglerna för preskription i . * Se även motion 1980/81:1898
mot · G4021898 · 1981-01-27 00:00:00 — om rätten till skadestånd i samband med brott Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1897 hemställs att beslutar om åtgärder för stärkande av den enskildes rättsskydd avseende reglerna för skadestånd i samband med brott.
mot · G402190 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om statens upphandlingsformer för datateknik Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:189 hemställs att hos regeringen anhåller att den av regeringen inrättade datadelegationen ges uppdraget att studera statens upphandlingsformer för datateknik och att formulera ett program för olika berörda parters - slutanvändarnas och den berörda allmänhetens - möjligheter att påverka teknik- och systemupphandling så att också deras intressen tillgodoses. () ()
mot · G4021900 · 1981-01-27 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1899 hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till Lag upphandlingsförordning.
mot · G4021902 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om den kommunala vetorätten Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1901 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om den kommunala vetorätten. () () () () () () () () () () () GOTAB 66497 S.ockhota ,981
mot · G4021904 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1903 hemställs att hos regeringen anhåller att en utredning tillsätts med uppgift att skyndsamt klarlägga förenligheten av legala begränsningar i kommunernas beskattningsrätt med gällande grundlag. () PER ()
mot · G4021906 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1905 hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till grundlagsskyddad näringsfrihet. () () ()
mot · G4021909 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om utbildningen inom barnomsorgen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1908 hemställer att hos regeringen anhåller om en översyn av utbildningen inom barnomsorgen i enlighet med motionens mening. () MAJ () () () () () () () () () () ()
mot · G402191 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om bekämpningen av ekonomisk databrottslighet Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1980/81:189 hemställs att hos regeringen anhåller att förmögenhetsbrottsutredningen ges uppdraget att föreslå lagtext innehållande brottskriterier som möjliggör en effektiv bekämpning av all ekonomisk databrottslighet. () ()
mot · G4021911 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om jämställdhet vid regional planering Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1910 hemställs att begär att regeringen i sina anvisningar till kommande länsplaneringsomgångar tar med ovan framförda synpunkter och fastställer de existerande reella olikheterna mellan kvinnors och mäns deltagande i arbetslivet som en av planeringsförutsättningarna. () () () () () ()
mot · G4021913 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81 1913-1916 Motion 1980/81:1913 av m. fl. om förbud mot alkoholförtäring på allmän plats, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1912 hemställs att 1. hos regeringen begär förslag till lagstiftning om förbud mot alkoholförtäring på allmän plats, 2. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om särbehandling och särskilda kriminalvårdsanstalter för de som dömts för grova narkotikabrott. () MAJ () () () () () () () () () () () () 1 1980/81.
mot · G4021914 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om sjukskrivning och förtidspensionering av alkohol- och narkotikamissbrukare Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1980/81:1912 hemställs att hos regeringen begär en översyn av de nuvarande reglerna för sjukskrivning och förtidspension av alkohol- och narkotikamissbrukare. () () () () () ()
mot · G4021916 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om bättre båtförbindelser över Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1980/81:1915 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att såväl inomregionala kommunikationer som båt- och färjeförbindelserna över bör förbättras. () ()
mot · G4021918 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om det långsiktiga vårdbehovet Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1917 hemställs att beslutar att hos regeringen begära utredning beträffande det långsiktiga vårdbehovet i landet och hur tillgängliga resurser fördelas mellan olika vårdformer med en organisatorisk och ekonomisk inriktning mot öppnare vårdformer. () () () MAJ () () ()
mot · G4021919 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om översyn av kemikalieanvändningen Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:1917 hemställs att beslutar att hos regeringen begära en bred översyn av kemikalieanvändningen i samhället. () () () MAJ () () ()
mot · G402192 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om ett forskningsprogram kring datafrågor Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:189 hemställs att hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas i syfte att komplettera den tekniskt inriktade forskningen i datafrågor med ett forskningsprogram kring datafrågor med beteendevetenskaplig/humanistisk inriktning. () ()
mot · G4021920 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om en decentraliserad arbetsmarknad Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1980/81:1917 hemställs att beslutar att hos regeringen begära utredning om överförande av uppgifter inom arbetsmarknadspolitiken från AMS till regionala och lokala organ. () () () MAJ () () ()
mot · G4021921 · 1981-01-30 00:00:00 — 1980/81 1921-1924 med anledning av proposition 1980/81:91 om vissa bestämmelser om hemtillverkning av vin Regeringen föreslår att försäljningen av s. k. snabbvinsatser skall förbjudas. I avsaknad av varje hållbart argument för det föreslagna förbudet och då har viktigare frågor att ta sig an i den nuvarande ekonomiska situationen hemställer jag att beslutar avslå propositionen 1980/81:91.
mot · G402193 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om datateknikens effekter inom kontorssektorn Med hänvisning till vad sorn anförts i motion 1980/81:189 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts rörande behovet av utbildnings- och arbetsmarknadspolitiska resurser till följd av datateknikens effekter på produktion och arbetsliv inom kontorssektorn och att detta beaktas av dataeffektutredningen. () ()
mot · G402194 · 1981-01-12 00:00:00 — 1980/81 194-204 av m. fl. om användningen av det statliga person- och adressregistret (SPAR) för direktreklam fattade ett beslut, som innebar att bestämmelser om det statliga person- och adressregistret (SPAR) togs in i datalagen. I en partimotion framförde vpk vissa förslag angående tillämpningen av dessa bestämmelser. Då det av utskottets behandling framgår att man missförstått ett av våra förslag och då andra motiveringar för utskottets avslagsyrkande inte heller framgått vid behandlingen i kammaren vill vi nu åter upprepa detta förslag. och andra kan ur SPAR köpa adresser för spridning av reklam, s. k. direktreklam. Man kan på detta sätt få ett lämpligt urval mottagare för reklamen till en billig kostnad. SPAR har dock inte primärt lagts upp för detta ändamål. Många anser också att denna användning av ett dataregister innebär ett otillbörligt intrång i den personliga integriteten. Det finns därför nu en möjlighet för en medborgare att begära att namn och adress inte lämnas ut för att användas till direktreklam. För detta ändamål finns en särskild markering i SPAR. Som bestämmelserna nu är utformade förutsätts alla, som inte anmäler annat, vilja ha direktreklam. En medborgare måste alltså utföra en aktiv handling och göra en anmälan för att slippa denna direktreklam. Enligt vår mening skulle den personliga integriteten bättre skyddas om förfarandet var det omvända. Grundvärdet för markeringen bör ange att en medborgare inte vill ha direktreklam. I konsekvens härmed bör anmälan få göras, om man vill ha direktreklam. Samma förfarande för att göra detta känt bland allmänheten kan användas som vid den nu gällande använda principen. Det ena behöver alltså inte kosta mer än det andra. Mot denna bakgrund vill vi föreslå att markeringen om direktreklam i det statliga person- och adressregistret ges ett grundvärde som innebär att den registrerade inte skall ha direktreklam. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om hanteringen av det statliga person- och adressregistrets markering om direktreklam. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G4021947 · 1981-01-24 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:99 om ändring i byggnadsstadgan (1959:612) I proposition 1980/81:99 föreslås att i byggnadsstadgan (1959:612) skall införas bestämmelser med krav på byggnadslov för vissa slag av vindkraftverk. Det kan i och för sig finnas skäl att via byggnadslov reglera de något större vindkraftverken, men utanför fastställd stads- eller byggnadsplan bör markplacerade villaaggregat undantas från byggnadslov i den mån de uppfyller kraven för högsta tillåtna masthöjd och kan antas ha en god teknisk standard. Med villaaggregat avses här turbinstorlekar som kan klara en eller ett par villors energibehov. Aktuell turbinstorlek är vid kustplacering ca 12,5 m, men vid inlandsplacering kan det behövas upp till 20 m diameter. Sakligt synes det inte finnas någon anledning till att på landsbygden ange några restriktioner på turbindiametern utan låta masthöjden vara avgörande för om byggnadslov krävs eller inte, men det kan vara praktiskt att sätta gränsen vid 20 m. Beträffande den tekniska kvaliteten är det knappast möjligt att på ett smidigt sätt kontrollera den vid byggnadslovsgivningen utom då det gäller typgodkända vindkraftverk. Det finns anledning att i detta sammanhang uppmärksamma det betydande tekniska kunnande som finns i landets vindkraftföreningar. De flesta är anslutna till riksorganisationen . Mycket av den tekniska utvecklingen av små vindkraftverk sker inom dessa föreningar. Detta är ett utvecklingsarbete som bör främjas. a. bör föreningens behov av ekonomiskt stöd för information uppmärksammas. Det finns också skäl att på ett allmänt samhällsnyttigt sätt bruka det stora kunnande som finns inom organisationen. Sannolikt har SVERO och dess medlemsorganisationer betydligt större möjligheter att på ett smidigt och sakkunnigt sätt kontrollera och ange krav på god teknisk standard för små vindkraftverk än t. ex. byggnadsnämnderna. För privatbyggda vindkraftverk borde det gå att tillämpa ungefär samma regler som vid privatbygge av små flygplan, där motsvarande organisation har tagit på sig ett ansvar för att medlemmarnas byggen håller en viss standard. I finns det också positiva erfarenheter från vindkraftföreningarnas arbete. Det finns enligt uppgift över 500 små vindkraftverk som ägs av medlemmar i danska vindkraftföreningar, och föreningarna utför ett omfattande utvecklings- och uppföljningsarbete. 1 1980/81. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att för markplacerade vindkraftturbiner med mindre diameter än 20 m och som kan antas hålla god teknisk standard det inte skall krävas byggnadslov utom i de fall då de uppförs på stads- eller byggnadsplanerat område eller har högre mast/torn än vad som är tillåtet utan byggnadslov.
mot · G402195 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot kreditkort hävdade ekonomiminister att kreditkortens roll i den enskildes ekonomi och i samhällsekonomin i stort var positiv. a. hävdades att hushåll med små inkomster och dåliga bankförbindelser på detta sätt fick tillgång till betalningsmedel för att kunna göra inköp. Vidare liknade ekonomiministern kreditkortshandeln vid ett sparande i efterhand. tvingades samme minister att ta initiativ till nya regler för kreditkortshandeln eftersom man från regeringshåll hävdade att hushållen har ett konsumtionsöverskott som bl. a. skulle bekämpas med en momshöjning. Men hushållen har inget konsumtionsöverskott. Pengarna räcker inte till för en vanlig familj i normalinkomstläge bl. a. till följd av de hyres- och skattehöjningar som tillsammans med andra prishöjningar urholkar lönerna. Normalhushållens ekonomi blir naturligtvis ännu sämre om man på bohmanskt vis tvingas spara i efterhand. Speciellt som detta sparande inte ger ränta utan kostar ränta. I jämförelse med vanliga banklån är räntan dessutom att beteckna som ockerränta. Den vanlige inkomsttagaren tjänar inte heller så mycket genom avdrag i deklarationen som en höginkomsttagare gör. Familjerna med dåliga bankförbindelser och låga löner hamnar i en än värre situation genom kreditkortshandel. Samhällsekonomiskt är kreditkorten en dålig affär genom att de stora vinsterna inom kreditkortshanteringen drar till sig kapital som annars kunde användas för produktiva investeringar. Från sida ser man kreditkortens expansion som ett problem för ekonomin och överväger åtgärder. Till detta kan läggas alla de väl dokumenterade sociala problem som följer av en alltför snabb och enkel väg till konsumtion av varor med begränsad social nytta och genom de påföljande betalningssvårigheterna. Man kan befara att en stor del av kreditkortsinköpen gäller varor som importerats. Därigenom påverkas handelsbalansen negativt. Vidare kan påpekas att polisen har uttalat tveksamheter inför kreditkorten och ser dem som en risk för ökad brottslighet. Från detaljhandelns sida påpekas att anslutningsavgifter, serviceavgifter m. m. kan kosta av varans pris, vilket naturligtvis fördyrar hela varusortimentet och får betalas även av dem som inte använder kreditkort. Sammantaget innebär en växande kreditkortsmarknad problem som spänner över samhällslivets och ekonomins alla områden, varför ett förbud mot kreditkorten nu måste anses nödvändigt. Mot bakgrund av ovanstående föreslås att hos regeringen begär förslag om kreditkortens avskaffande. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) HANS (vpk) (vpk)
mot · G402196 · 1981-01-13 00:00:00 — av om begränsning av nämndemäns medverkan i hovrätt infördes nämndemansinstitutionen i hovrätt. I brottmål och familjemål är hovrätten domför med tre lagfarna domare och två nämndemän. I övriga mål (främst förmögenhetsrättsliga mål) är hovrätten liksom tidigare - domför med fyra lagfarna domare. Det torde icke kunna göras gällande att tillkomsten av nämndemän i hovrätt ökat rättssäkerheten i rättskipningen där. Det är visserligen en oskiljaktig del av vår rättsordning att nämndemän skall delta i handläggningen av främst brottmål. Nämndemännen skall ju spegla det allmänna rättsmedvetandet. Men så sker i tingsrätterna, där fem nämndemän ingår i rätten. Antag att en enhällig tingsrättsdom överklagas. 1 hovrätten gillas domen av två utav yrkesdomarna medan de båda nämndemännen med stöd av den tredje yrkesdomaren vill ändra domen, t. ex. genom att fälla till ansvar. På ena sidan står tre yrkesdomare och fem nämndemän medan det på den andra sidan står en yrkesdomare och två nämndemän. Varför skall dessa båda nämndemäns omdöme väga tyngre och anses ha ett större värde än de fem nämndemännens i tingsrätten? Att en på så sätt tillkommen dom skulle förbättra rättssäkerheten i jämförelse med vad tidigare gällt torde ingen kunna påstå. Till den del åter reformen grundats på önskemål om bättre insyn i domstolsverksamheten bör bringas i erinran att den grundlagsfästa offenlighetsprincipen självfallet gäller fullt ut även i hovrätten. Jag har ej heller mött uppfattningen att allmänhetens insyn blivit större efter reformens tillkomst eller att hovrättens rättskipning omfattas med större förtroende från allmänhetens sida jämfört med tiden . För fullständighetens skull må tilläggas att det icke finns nämndemän i högsta domstolen. Skulle man likväl önska vidga lekmannainflytandet i brottmålsprocessen synes detta kunna åstadkommas genom att i stället ökad vikt tillädes en enhällig tingsrättsdom. En annan konsekvens av reformen är att hovrättens sammansättning utgörs av fem personer mot tidigare fyra. I finns det omkring 150 nämndemän bosatta inom hela domkretsen. Det bör därför i dagens kärva ekonomiska situation finnas anledning att ställa frågan vad reformen kostar oss skattebetalare. Kostnaderna inskränker sig icke till vad som utgår i ersättning till nämndemännen. Utgångspunkten måste vara de samhällsekonomiska kostnaderna i stort. Även möjligheterna till adjunktion för de yngre hovrättsjuristerna bör beaktas. En möjlighet till besparing inom gällande ordning skulle vara att begränsa nämndemännens medverkan vid grövre brottmål, något som även skulle förenkla förfarandet i administrativt hänseende. Den med motionen avsedda frågan synes eventuellt kunna övervägas av rättegångsutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller om utredning rörande begränsning av nämndemäns medverkan i hovrätt.
mot · G402197 · 1981-01-13 00:00:00 — Motion 1980/81:197 av om taxeringsfunktionärers straffrättsliga ansvar Taxeringsnämnderna har att fatta avgöranden som - med de skatteuttag som sker på grundval av besluten - är av den största betydelse för medborgarnas ekonomiska förhållanden. Den enskilde måste därför självfallet kunna ställa stora krav på nämnderna och deras kompetens. Fel och försummelse, som kan leda till förödande konsekvenser, måste kunna beivras. Ledamöterna, inkl. nämndens ordförande, intar emellertid en undantagsställning i svensk förvaltning i fråga om ansvar för sina beslut. De kan nämligen, till skillnad från vad som gäller för tjänstemän inom andra områden, icke fällas till ansvar för vårdslös myndighetsutövning. (JO 1980/81 s. 388). Det saknas så mycket mera anledning att särbehandla taxeringsnämndernas ledamöter på sätt angetts som denna ordning skulle kunna ge intryck av att taxeringsfunktionärerna ej är ansvariga för sina beslut. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av taxeringsfunktionärernas straffrättsliga ansvarighet, innebärande att dessas undantagsställning upphävs.
mot · G402198 · 1981-01-13 00:00:00 — om ändrade regler för bidragsförskott Begreppet bidragsförskott för lätt tanken till att därmed avses ett förskott från det allmänna på ett fastställt underhållsbidrag, som den underhållsskyldige icke betalt i rätt tid till vårdnadshavaren för barnet. Så var fallet från början. fyller institutet även ett annat syfte, nämligen att garantera den ensamstående vårdnadshavaren ett minimibelopp (av basbeloppet) för barnet. I denna del kan man tala om utfyllnadsbidrag. Mot utfyllnadsbidragets konstruktion kan riktas invändningar av två slag. Å ena sidan kan bidraget i vissa fall vara alltför otillräckligt. Det utgår ej heller till gifta eller eljest sammanlevande föräldrar, hur stort ekonomiskt behov av medel för barnets försörjning de än må ha. Dessa frågor är helt visst förtjänta av uppmärksamhet. Å andra sidan kan utfyllnadsbidraget utgå i fall då barnet icke alls har behov av sådant bidrag. Det är denna situation som motionen tar sikte på. En 17-åring som har egen inkomst kan erhålla bidragsförskott i form av utfyllnadsbidrag, trots att han - även enligt domstols förklaring - icke har det minsta behov därav. Bidraget, som upphör då barnet fyllt , är nämligen ej alls behovsprövat. Villkoret för dess utgivande är endast att föräldrarna är skilda. Detsamma gäller om vårdnadshavaren skulle ha en aldrig så hög inkomst för egen del och till och med vara omgift med en person med god ekonomi. Dessa missförhållanden - som påtalats för mig av advokater med verksamhet särskilt inom familjerättens område - ter sig i dagens bistra ekonomiska situation så mycket mer stötande som samhället på allt sätt måste ta till vara alla möjligheter till besparingar. Det är sannolikt att dessa i onödan utgående belopp uppgår till en ej obetydlig summa . Visserligen prövas frågor som berör samhällsstödet till ensamstående föräldrar av en särskild utredning, ensamförälderkommittén (tillsatt ). Det är emellertid som framhållits ytterst angeläget att genast hindra utgivande av statsmedel till personer som icke bör äga rätt att åtnjuta sådana bidrag. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen anhåller att ensamförälderkommittén med förtur och största skyndsamhet framlägger förslag innebärande att bidragsförskott icke skall utgå till barn som saknar behov därav.