mot · G4021011 · 1981-01-26 00:00:00 — av om begränsad vårjakt på sjöfågel är jakt på sjöfågel tillåten i endast den 1 september-den 31 december. Ett starkt uttalat intresse för en vårjakt finns inom de kust- och skärgårdsområden där förutsättningarna för en sådan jakt är goda. Dessa förutsättningar finns företrädesvis från till och med län. Jakten efter sjöfågel utövades tidigare i stor utsträckning i samband med att fågeln återvände till häckningsplatserna. Den dominerande jaktformen i skärgården var från skårar (kojor) med hjälp av vettar. Där de geografiska förhållandena och fåglarnas flyttningsvanor inte medger denna jaktform, företrädesvis i delar av och , utövades det s. k. båtlinjeskyttet. Från båtar uppankrade i linje tvärs fågelns huvudsakliga sträckriktning sköts fåglarna i flykten. Denna jaktform fordrade en hård disciplin jaktlagen emellan för att inga olyckor skulle ske. Olyckor förekom därför nästan aldrig. Den hårda disciplinen båtlagen emellan innebar också att både skrivna och oskrivna lagar bevakades och efterlevdes. En av tillsatt beredning som arbetade föreslog att vårjakt skulle tillåtas som försöksverksamhet inom ovan nämnda kust- och skärgårdsområden. Jakträtten föreslogs få en starkt begränsad omfattning både när det gäller kretsen utövare och jakttiden. Man föreslog en jakttid om längst och att jakten skulle omfatta hanfågel av ejder, storskrak och vigg. Regeringens proposition 1977/78:37, grundad på detta betänkande, avslogs av . har beståndet av ejder i , och i hög grad ökat. Enligt ornitologernas räkning sträckte över 700 000 ejdrar förbi udde . Därtill förekommer det förmodligen ett nästan lika stort antal sträckande ejdrar efter kusten på andra sidan . Ett norrsträck på betydligt över 1 miljon ejdrar under vårarna för häckning i och kring dessa innanhav är säkerligen ingen överdrift. Från många håll har farhågor framförts om att ejderpopulationen i dessa trakter börjar bli för stor, vilket kan innebära fara för stressproblem, stor mottaglighet för sjukdomar och kanske massdöd. När ejdern flyger norrut för att häcka kan man konstatera att det alltid är betydligt fler hanfåglar än honfåglar i sträcken. Mellan två tredjedelar och tre fjärdedelar är hanfåglar enligt kunniga bedömare. De allra flesta ejderhanama flyttar från våra trakter söderut redan under juli månad och blir därför numera aldrig föremål för jakt i . Honfågeln och ungfågeln flyttar däremot betydligt senare söderut och kan därför jagas i . Med tanke på storleken av ejderstammen torde en försöksperiod med vårjakt på hanfågel av ejder vara helt ofarlig för bevarande av arten. Kanhända skulle en begränsad sådan jakt vara till mer nytta än skada. Vi har runt våra kuster ett stort antal stora och små skärgårdsöar som är bebodda, där den speciella skärgårdskulturen fortfarande hålls levande. De mindre öarna, som ofta saknar fast förbindelse med fastlandet, börjar alltmer avfolkas, varvid en viktig del av vår kultur försvinner. Orsaken till avfolkningen är svårigheten att ge skärgårdsbefolkningen arbete och försörjning. Av stor betydelse är också befolkningens möjligheter till fritidssysselsättning, vilka är begränsade för skärgårdsbefolkningen. Utökade möjligheter till sjöfågeljakt skulle vara ett aktivt bidrag i kampen för en levande skärgård. Den skulle ge skärgårdsborna vidgade möjligheter till en mycket eftertraktad fritidssysselsättning och i viss mån bidra till deras försörjning. Sjöfågeljakten värderas av många skärgårdsbor lika högt som älgjakten av andra jägare. Jag föreslår därför att länsstyrelserna i kustlänen från och med till och med ges möjligheter att bevilja tillstånd för en begränsad jakt på sjöfågel eller maj månad. Personkretsen bör kunna begränsas efter beredningsgruppens förslag. Jakten bör begränsas till en försöksperiod och den omfatta jakt på hanfågel av ejder. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslår jag att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om begränsad vårjakt på sjöfågel.