mot · G4021494 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1980/81:1494 av m. fl. Den svenska tekoindustrin har präglats av en fortgående och allt snabbare nedgång i sysselsättningen. reducerades antalet sysselsatta i branschen med per är för att därefter, . Sysselsättningsminskningen har varit ännu snabbare: . Den allt snabbare krympningen av branschen har självfallet inneburit ökande problem för de regioner och orter, vars näringsliv domineras av tekoföretag. Därtill kommer att den alltmer försvagade efterfrågan på arbetskraft från andra delar av industrin bidragit till svårigheterna att bereda ny sysselsättning åt de människor som förlorat sina arbeten i tekobranschen. Sysselsättningsproblemen i tekoindustrin och i tekoregionerna har alltså försvårats . Också i ett annat avseende skiljer sig situationen i branschen andra hälft frän den som rådde under den tidigare delen av efterkrigstiden. Det gäller utvecklingen av produktionen. kunde man notera en på det hela taget stigande produktion i tekoindustrin. Därefter har utvecklingen svängt, och branschens produktion går tillbaka. Det är delvis den här skisserade utvecklingen i branschen, och de sysselsättningsproblem som följt därav, som föranlett att ägna speciell uppmärksamhet åt tekoindustrin. En annan anledning är att den inhemska tekoproduktionen har fallit till en så låg nivå att möjligheterna att i ett krisläge klara försörjningen av befolkningen med tekoprodukter bedömts vara allvarligt hotade. 2 Struktur- och sysselsättningsfrågorna 2.1 behandling av tekofrågorna gav regeringen i uppdrag att utarbeta en övergripande plan för samhällets insatser på tekoområdet. Planen skulle grundas på såväl försörjningspolitiska som arbetsmarknadspolitiska och regionalpolitiska bedömningar. Den skulle syfta till att nuvarande produktionsvolym i allt väsentligt skulle bibehållas och vidare innehålla förslag till I 1980181. åtgärder ägnade att underlätta att strukturförändringar kunde ske i socialt acceptabla former med hänsynstagande till den regionala balansen. Vid behandlingen av regeringens proposition om åtgärder för tekoindustrin konstaterade att den presenterade propositionen inte motsvarade de uppställda kraven. begärde därför på nytt att en plan med det angivna innehållet skulle utarbetas av regeringen. uttalade att det för en bestående vändning till det bättre av utvecklingen inom tekoindustrin krävs långsiktiga samhällsinsatser av en annan storleksordning än den regeringen förordat i propositionen. Även under förutsättning att det s. k. äldrestödet skulle bibehållas oförändrat beräknades sysselsättningen i branschen minska med . Utskottet konstaterade att en sysselsättningsnedgång i den takten inte kan anses stå i överensstämmelse med tidigare formulerade krav. gav som sin mening regeringen till känna vad utskottet anfört. Med anledning av riksdagsbeslutet tillsattes utredningar avseende dels den långsiktiga planeringen av de statliga åtgärderna för tekoindustrin, dels vissa delfrågor inom området. Från socialdemokratisk sida tog vi i en partimotion på nytt upp tekofrågorna. Vi pekade i motionen på att regeringen på flera av de punkter, där beslut om åtgärder fattats av , ännu inte sett till att besluten blivit genomförda. I motionen framhölls vidare att den efterfrågeförbättring, som kunnat noteras för tekoindustrins del, ingalunda kunde förväntas bli bestående. Nedgången i antalet varsel om driftsinskränkningar och uppbromsningen av sysselsättningsnedgången måste ses som konjunkturbetingade, och det fanns uppenbara risker för en snabb försämring av situationen i branschen. Dessutom fortsatte ökningen av importen i snabb takt. Vi menade därför från socialdemokratiskt håll att det fanns anledning att sätta in vissa åtgärder för att stärka tekoindustrins ställning och redovisade förslag till sådana åtgärder. En annan sak som togs upp i motionen var inriktningen av det pågående utredningsarbetet på tekoområdet. Enligt socialdemokratisk uppfattning borde utredningsarbetet klarare än vad som skett genom direktiven inriktas på att diskutera tänkbara åtgärder deras effekter och behovet av åtgärder i relation till uppställda mål. I motionen redovisades en rad åtgärder, som föreslogs bli föremål för prövning i det pågående utredningsarbetet. avvisade de socialdemokratiska förslagen bl. a. med hänsyn till att resultaten av det pågående utredningsarbetet borde avvaktas. Beträffande behovet av omedelbara åtgärder för branschen hänvisades till att tekoindustrins situation i vad avser produktionsvolym och antal sysselsatta förbättrats . majoritet gick på utskottets linje, och de socialdemokratiska förslagen avvisades. 2.2 Tekoindustrins situation i doft och under förstå Förbättringen i tekoindustrins situation blev kortvarig. började orderingången falla, och försvagningen fortsatte . Tekodelegationen redovisar bedömningar av utvecklingen . som innefattar produktionsneddragningar och ökad takt i sysselsättningsnedgången. Varslen om uppsägningar ökade . Importen av beklädnadsvaror fortsatte att öka . Tekodelegationen anger att tillgänglig statistik visar ökande importandelar såväl på textil- som på beklädnadssidan. Vad beträffar den sannolika utvecklingen i branschen har statens industriverk presenterat en prognos, som innebär en ganska obetydlig nedgång i produktionen. F.n närmare granskning av prognosen visar att ett av de antaganden, som den bygger på. är att den totala privata konsumtionen i 1985 skall öka med i genomsnitt . Detta antagande om tillväxten i den privata konsumtionen ligger avsevärt över de prognoser som presenterats av exempelvis de båda senaste långtidsutredningarna. som också bedömt grundantagandena för prognosen som alltför optimistiska, har givit statens industriverk i uppdrag att räkna på ett alternativ med en lägre efterfrågetillväxt för perioden 19781985. Med dessa enligt vår uppfattning betydligt mer realistiska utgångspunkter blir resultatet av beräkningarna en årlig produktionsminskning på . Under hela prognosperioden skulle därmed produktionen i tekoindustrin minska med . Om man kombinerar denna produktionsprognos med de tal för produktivitetstillväxten, som utnyttjats av statens industriverk, får man en bild av en dramatisk sysselsättningsnedgång i tekoindustrin . Antalet sysselsatta i branschen som 1978 var ungefär 38000 skulle 1985 vara under 25000. Gott och väl en tredjedel av antalet arbetstillfällen skulle försvinna . Det bör påpekas att beräkningen bygger på ett antagande om en avtagande produktivitetstillväxt i branschen. Med en fortsatt produktivitetsökning i samma takt som skulle sysselsättningsminskningen bli ännu kraftigare. Detta är alltså den utveckling av produktion och sysselsättning som vi har anledning att räkna med . förutsatt att det statliga stödet till branschen bibehålls på oförändrad nivå. Vid oförändrat stöd beräknas alltså sysselsättningen i tekoindustrin minska med . I praktiken har man nu att räkna med en ännu snabbare sysselsättningsminskning i branschen, eftersom regeringen nu föreslår betydande neddragningar av det statliga stödet. tidigare uttalande att en årlig sysselsättningsminskning motsvarande inte kan anses stå i överensstämmelse med de av formulerade kraven på tekopolitiken. När det gäller läderskoindustrin är situationen den att produktion och sysselsättning kunnat upprätthållas relativt väl . Ett nytt hot har emellertid kommit in i bilden. Det är den närmast explosionsartade ökningen av importen av nåtlade ovanläder. 2.3 Te kodel egt: tionens syn på inriktningen av de statliga åtgärderna Tekodelegationen diskuterar i sin promemoria beträffande den fortsatta planeringen på tekoområdet inriktningen av de statliga stödåtgärderna. Man pekar på att den generella ekonomiska politiken måste föras på ett sådant sätt att den övervägande delen av den svenska industrin kan drivas lönsamt i förhållande till omvärlden, men att det dessutom är nödvändigt att arbeta med branschspecifika åtgärder. Beträffande de senare framhåller man att de interna stödåtgärderna det här gäller med all sannolikhet inte kan göras så omfattande att de gör importavskärmande åtgärder obehövliga. Båda dessa typer av åtgärder måste alltså utnyttjas. De interna åtgärderna består av dels direkt driftsstöd, dels konkurrensstärkande åtgärder i syfte att effektivisera produktion och marknadsföring samt att utveckla produkterna. Avvägningen mellan dessa två typer av insatser diskuteras av tekodelegationen. Man drar slutsatsen att en ökad satsning bör ske på den sistnämnda typen av åtgärder, medan det direkta driftsstödet bör successivt minskas . Tekodelegationen presenterar i sin promemoria på grundval av analysen av de statliga stödinsatserna ett antal förslag till åtgärder för tekoindustrin. Det gäller såväl interna som handelspolitiska åtgärder. Vi återkommer senare till delegationens förslag. 2.4 Regeringens förslag i budgetpropositionen De förslag beträffande åtgärder för tekoindustrin som regeringen nu presenterar i budgetpropositionen är som tidigare framhållits helt otillräckliga för att åtstadkomma den utveckling som anges i den av antagna målsättningen för branschen. För det första innebär regeringens förslag en totalt sett minskad omfattning av de statliga insatserna på tekoområdet. Enligt budgetpropositionens bilaga 14 skulle det totalt sett röra sig om en neddragning av det statliga stödet till branschen med över 40 milj. kr. från /81 till /82. Minskningen motsvarar av det statliga stödet, och med hänsyn till penningvärdeförsämring blir neddragningen betydande. En sådan försvagning av det statliga stödet innebär klara risker för en mycket negativ utveckling i branschen . Tekodelegationen harju, som tidigare påpekats, visat att man redan vid oförändrad stödvolym måste räkna med en påtaglig försämring av branschens situation. Regeringens förslag innebär emellertid inte bara en totalt sett minskad stödvolym. De innebär dessutom en förskjutning av tyngdpunkten inom det statliga stödet mot en ökad andel driftsstöd. Detta som man i flera sammanhang betonar vikten av att tyngdpunkten i stödet förskjuts i motsatt riktning - mot ökad andel offensivt stöd. Uppenbarligen innebär alltså de i budgetpropositionen föreslagna statliga insatserna på tekoområdet en sådan försvagning av stödet till branschen att det av beslutade målet om en i allt väsentligt bibehållen produktionsvolym inte kommer att kunna uppfyllas. Som en indirekt bekräftelse härpå framstår det uttalande om målet som görs av det föredragande statsrådet i bilaga till budgetpropositionen. Där sägs, med hänvisning till riksdagsbeslutet, att det inte kan "vara fråga om att oavsett statsfinansiella och andra kostnader upprätthålla en viss produktionsvolym. Ett upprätthållande av produktionsvolym bör emellertid utgöra ett riktmärke för den fortsatta tekopolitiken. 3 Frågor som rör försörjningsberedskapen Beklädnadssektorn - kläder och skor - tillhör de prioriterade delarna av försörjningsberedskapen tillsammans med livsmedel, energi och transporter. Det är då nödvändigt att en politik utformas som garanterar medborgarna tillgång till dessa varor i tider av avspärrning och krig liksom att en beredskap finns inför fredskriser. 1977/78:42 redovisade den första borgerliga trepartiregeringen sina förslag till mål och åtgärder för försörjningsberedskapen på tekoområdet. hade ett nytt försvarsbeslut träffats som innebar en hög ambitionsnivå för medelstilldelning till det ekonomiska försvaret. I vår motion 1977/78:47 uttryckte vi i flera avseenden en kritisk syn på de grunder efter vilka behovet av tekoprodukter hade räknats fram. Det gällde bl. a. i fråga om försörjningsuthållighet, försörjningsstandard, ransoneringssystemet och importantagandet. Behoven var enligt vår mening större än vad regeringen angav. godtog dock regeringens förslag. Stödåtgärderna har emellertid inte anpassats ens till den lägre ambitionsnivå som var regeringens. Enligt regeringens bedömning skulle den möjliga produktionen i stort svara mot den behövliga. Detta förutsätter dock dels att det i en kristid går att fördubbla arbetsstyrkan, dels att inga väsentliga förändringar sker av produktionskapaciteten. ÖEF har ifrågasatt möjligheten av att fördubbla arbetsstyrkan. Vi delar denna tveksamhet. Vi har i vårt land ringa erfarenheter av den omställning detta skulle innebära. Den personalplanering som finns för totalförsvaret tar främst sikte på en situation då allmän mobilisering ägt rum. En översyn av denna planering har gjorts av överbefälhavaren och (Personal i totalförsvaret). Någon vägledning för hur perso nalförsörjningen skall ske i fråga om en ettårig avspärrningssituation följd av en tvåårig efterkristid ges således inte här. Av betydelse för att det skall gå att genomföra en kraftig utökning av antalet anställda är bl. a. att utbildningskapaciteten inom sektorn hälls upp och att arbetsförmedlingen i en krissituation fungerar väl. I fråga om den andra förutsättningen att erforderlig produktionskapacitet behålls - redovisas i propositionen att utvecklingen lett till ny utslagning . Några slutsatser härav drar handelsministern dock inte. Vi hänvisar i detta avseende till vad vi anfört i det tidigare. Regeringens inställning mynnar ut i att det som 1977 var ett mål för försörjningsberedskapen nu förvandlas till ett riktmärke. Skälet härtill anges vara det statsfinansiella läget. Ytterligare insatser på beklädnadsområdet inom en given ram skulle vidare enligt regeringen inkräkta på andra delar av det ekonomiska försvaret så att allvarliga brister skulle uppstå inom dessa. Vårt parti är förvisso medvetet om det statsfinansiella läget. Vi har då den första trepartiregeringens första budget lades fram - hävdat att den förda ekonomiska politiken skulle leda till allvarliga problem. Från säkerhetspolitisk synpunkt inger den kraftiga utlandsupplåningen stark oro. Det är betecknande att regeringen för avvägningsdiskussionen endast inom en del av totalförsvaret. Vi har senast i motion 1980/81:349 pekat på hur i dagens läge det militära försvaret tilldelas så mycket pengar att man inte kan förbruka dem. som denna okontrollerade utveckling sker genomför regeringen kraftiga inskränkningar i programmet för ekonomiskt försvar. Medelstilldelningen för lagring m. m. har varje enskilt år motsvarat av vad som skulle ha utgått vid en tillämpning av försvarsbeslut. Lösningen av problemet med lagring av förbrukningsmateriel för sjukvården har förhalats. Vi kan för vår del inte acceptera denna politik som sätter åtgärderna för människans försörjning i kristider på undantag. I flera motioner har vi därför föreslagit andra avvägningar än regeringen. Till våra konkreta förslag beträffande försörjningsberedskapen inom beklädnadsprogrammet återkommer vi i avsnitt 4.3. 4 Socialdemokraternas förslag till åtgärder 4.1 Vår syn på tekopolitiken Utgångspunkten för socialdemokraternas syn på tekopolitikens innehåll är att det av beslutade målet för branschens utveckling skall gälla. Det är enligt vår uppfattning orimligt att. på det sätt som sker, tillåta en successiv försvagning av den svenska tekoindustrin och att i efterhand korrigera målsättningen för branschen mot undan för undan Den av beslutade målsättningen för tekoindustrin och läderskoindustrin skall ligga fast. Detta bör ges regeringen till känna. På socialdemokratiskt håll delar vid tekodelegationens syn på inriktningen av de statliga stödåtgärderna för tekoindustrin. Beträffande åtgärder för att åstadkomma den nödvändiga återhållsamheten i industrins relativa kostnadsutveckling vill vi hänvisa till vår partimotion rörande den ekonomiska politiken. Vi pekar där på betydelsen av statliga insatser för att uppnå en lugn avtalsrörelse . Vi hävdar bl. a. att det beslut om skatteskalorna, som fattades , måste rivas upp och att det nya beslutet måste få en helt annan fördelningsprofil. Om detta inte görs saknas helt förutsättningar för att resultatet av årets avtalsrörelse skall kunna hållas inom de ramar, som är önskvärda från näringslivets synpunkt. De förslag som förs fram i -den ovan nämnda motionen skulle alltså kunna bidra till den mer allmänna förstärkning av den svenska industrins internationella konkurrenskraft, som efterlyses av tekodelegationen. Också när det gäller behovet av ett brett stödprogram riktat till tekoindustrin delar vi delegationens uppfattning, liksom vad beträffar önskemålet om en förskjutning av tyngdpunkten i stödet mot en ökad andel konkurrensstärkande åtgärder och i motsvarande män minskad andel direkt driftsstöd. Regeringen föreslår i budgetpropositionen vissa förändringar i det s. k. äldrestödet, som utgör den kostnadsmässigt dominerande delen av statens stöd till tekoindustrin. Det spelar följaktligen en mycket viktig roll i tekopolitiken och har en avgörande betydelse för många företag. Vad beträffar de förslag till förändringar i reglerna för äldrestödet, som presenteras av regeringen, anser vi oss från socialdemokratisk sida ha anledning att på en punkt gå emot regeringens förslag. Det gäller beträffande kravet att de berörda arbetstagarorganisationerna skall ha tillstyrkt företagets ansökan för att stöd skall kunna utgå. Arbetsmarknadsministern framhåller att organisationerna använt sitt inflytande på ett ansvarsfullt sätt, men att det i vissa fall uppstått situationer då berörda arbetstagarorganisationer haft olika uppfattningar. Därvid har reglerna ansetts hindra arbetsmarknadsmyndigheterna att fatta beslut efter egen prövning. föreslås reglerna blir ändrade så, att arbetsmarknadsverket fattar beslut på grundval av en egen prövning av sakfrågan och efter att berörda fackliga organisationer beretts tillfälle att yttra sig. Från socialdemokratisk sida finner vi denna försvagning av de fackliga organisationernas inflytande helt omotiverad. Från det äldrestödet infördes t. o. m. utgången av 1980 har det endast inträffat att de centrala fackliga organisationerna haft skilda uppfattningar i de här aktuella frågorna. Vid två av dessa tillfällen har dessutom oenigheten endast gällt längden . för vilken dispens från reglerna skall medges. 1 denna fråga utfärdade också regeringen redan den enhetliga regler. Vi menar därför att nu gällande regler bör bibehållas utom i de fall då oenighet uppstår mellan de fackliga organisationerna. Om de berörda fackliga organisationerna skulle företräda skilda uppfattningar bör arbetsmarknadsmyndigheterna själva kunna fatta beslut i stödfrågan. Vi vill också i detta sammanhang ta upp frågan om en framtida avveckling av äldrestödet. Som tidigare påpekats har äldrestödet en mycket stor betydelse för branschen. Det är därför väsentligt att slå fast att den förskjutning av tyngdpunkten mot större andel offensiva insatser i tekostödet inte enbart kan bestå i att äldrestödet reduceras eller tas bort medan övrigt stöd bibehålls oförändrat. Visserligen ökar därigenom andelen offensivt stöd. men nedgången i det samlade stödet till branschen blir utomordentligt kraftig. En viktig fråga i det fortsatta planeringsarbetet för tekobranschen blir därför att finna sådana former för avtrappningen av äldrestödet att en neddragning av äldrestödet balanseras av en verklig satsning på offensiva åtgärder. Det är också viktigt att förändringarna inte blir alltför häftiga för branschens företag. Det gäller dels takten i, dels tidpunkten för avtrappningen. En annan uppgift i planeringsarbetet blir att analysera och utarbeta förslag till stödformer som kan avlösa äldrestödet. En fråga som därvid bör prövas är om äldrestödet bör avlösas av ett produktionsstöd av den typ som används i skoindustrin. Enligt vår uppfattning bör ansvaret för planeringen av en förändring av äldrestödet vila på tekodelegationen. Vad som här anförts om behandlingen av äidrestödet i det fortsatta planeringsarbetet för tekoindustrin bör ges regeringen till känna. 4.3 Finansiella frågor m.m. Som framgår av vad vi tidigare anfört krävs det väsentligt större insatser än dem regeringen föreslår för att kunna klara beslut om målet för försörjningsberedskapen på beklädnadsområdet, för övrigt sannolikt även för att leva upp till regeringens s. k. Vi föreslår därför följande ökade medelsinsatser. Försörjningsberedskapsstödet spelar en viktig roll för att se till att den offentliga upphandlingen i största möjliga utsträckning kan ske i . Regeringen föreslår en minskning av medlen, från 12 till 8 milj. kr. Någon motivering härför ges dock inte. Enligt vår mening bör stöd utgå i oförändrad omfattning, dv^ med 12 milj. kr. Detta stämmer också med vad ÖEF begärt. Inom ramen för det samlade tekostödet spelar avskrivningslånen en viktig roll för att åstadkomma en utvecklingskraftig tekoindustri. ÖEF konstaterar också att ett behov av kraftigt ökade insatser föreligger av sådana lån; man beräknar behovet av nya avskrivningslån till 117 milj. kr. I propositionen upptas emellertid endast 11 milj. kr. för detta ändamål. Härtill kommer att 18 milj. kr. enligt förslaget ställs till regeringens disposition. Det är knappast möjligt att med de av regeringen föreslagna medlen åstadkomma effekten att den försörjningsviktiga kapaciteten bevaras. Risken för en snabb utslagning av industrier kommer därför att vara stor vid ett bifall till propositionen. Vi förordar för vår del väsentligt ökade insatser. Ytterligare 39 milj. kr. bör ställas till förfogande i främsta rummet för avskrivningslån; i vissa fall bör dock också försörjningsberedskapslån kunna komma i fråga. Vid denna medelsberäkning har vi även beaktat behovet av fortsatta insatser för läderskoindustrin. I ÖEF:s förslag ingår även bl. a. en fortsatt uppbyggnad av fredskrislagren på beklädnadsområdet med 8 milj. kr. Detta har inte accepterats av regeringen. Vi tillstyrker dock de begärda medlen i denna del. 1 avsnitt 5 redovisar vi de anslagsmässiga effekterna av våra förslag. 1 budgetpropositionen föreslås en nedskärning av branschprogrammet för tekoindustrin med 2 milj. kr. Även om nedskärningen är begränsad, är det enligt vår uppfattning inte rätt tidpunkt att skära ned branschprogrammet, som innehåller väsentliga offensiva insatser för branschen. Vi föreslår därför att för /82 anslås 42 milj. kr. för branschprogrammet för tekoindustrin. Vårt yrkande på denna punkt återfinns i en av socialdemokraterna i näringsutskottet avlämnad motion rörande gjuteriindustrin. Också i den motionen behandlas frågor som rör branschprogram, och våra yrkanden har av praktiska skäl sammanförts. Det skall emellertid påpekas att vissa inslag i branschprogrammet ifrågasätts från en del håll. Det kan enligt vår uppfattning vara motiverat att nu göra en utvärdering av erfarenheterna av branschprogrammet. Frågor som därvid bör tas upp är den praktiska effekten av olika aktiviteter, värdet av genomförda delbranschstudier som underlag för programaktiviteter och effekten av insatserna från regional- och industripolitiska synpunkter. Vi vill emellertid understryka att en sådan utvärdering inte får medföra att formerna för arbetet inom branschprogrammet låses fast . Det är nödvändigt att ständigt söka nya vägar för stödverksamheten. Ett område som enligt vår uppfattning bör fä ökat utrymme inom branschprogrammet är stödet till marknadsföring på hemmamarknaden. Man bör eftersträva att finna sådana former för det statliga stödet att samarbetet mellan skilda företag uppmuntras ett samarbete som kan utsträckas till andra områden än marknadsföringens. Man bör vidare försöka utforma stödet på ett sådant sätt att det enbart riktas till den del av företagens produktion som utförs inom landet. En sida av stödet till marknadsföring på hemmamarknaden bör vara att öka samarbetet mellan branschen och detaljhandeln. Det bör vara en uppgift inom ramen för branschprogrammet att pröva formerna för olika former för sådant samarbete. Vad som här sagts om utvärdering av och aktiviteter inom branschprogrammet för tekoindustrin bör ges regeringen till känna. Utbildningsfrågorna är naturligtvis väsentliga om tekoindustrins konkurrenskraft skall kunna förbättras.