ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4022148 · 1981-04-21 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:175 om förenklad domskrivning F. n. gäller att i brottmål där den tilltalade erkänt gärningen och där påföljden bestämts till böter, får domstolen använda sig av ett förenklat domskrivande, genom att man inte i domen behöver ange domskäl. I propositionen föreslås nu att detta förfaringssätt skall utsträckas till att gälla även påföljder upp till sex månaders fängelse. Därmed kommer det förenklade domskrivandet att omfatta betydande andelar av såväl egendomsbrott och misshandelsbrott som narkotikabrott. Bakgrunden till propositionen är en önskan från regeringens sida att uppnå rationaliseringsvinster och åstadkomma besparingar inom domstolsväsendet. Förslaget har fått ett mycket blandat mottagande av remissinstanserna. På en punkt är man emellertid tämligen enig i sina bedömningar, nämligen att det förenklade domskrivandet inte kommer att ge några betydelsefulla rationaliseringsvinster. Därmed faller också grunden för regeringens förslag bort och propositionen borde kunna avvisas enbart av denna anledning. Förslaget har emellertid också en innebörd av rättssäkerhetskaraktär och det finns skäl att något uppehålla sig vid detta. Flera betydelsefulla remissinstanser, bland dem , har på grund av rättssäkerhetsskäl avstyrkt de av regeringen föreslagna förändringarna. Det förtjänar också att påpekas att en av ledamöterna i lagrådet av dessa skäl har avgett en skiljaktig mening. pekar i sitt remissvar på att det redan finns betänkligheter med det förenklade domskrivandet i bötesmål. Man säger: Enligt tingsrättens mening kan man i de nu angivna fallen inte bortse från risken för att redan vetskapen om att skriftliga domskäl ej erfordras kan leda till ett slentrianmässigt 'dömande på erkännande. En risk som man anser kommer att föreligga och bli än allvarligare i sina konsekvenser när det kommer att röra sig om mer ingripande påföljder än böter. Enligt vpk:s uppfattning innebär det föreliggande lagförslaget att regeringen är beredd att rucka på två viktiga principer av betydelse för att upprätthålla rättssäkerheten: För det första principen att den enskilde skall få del av motiven för domstolens beslut. Det kan exempelvis vara avgörande för bedömningen av ett eventuellt överklagande när det gäller påföljden. För det andra principen om offentlig insyn i domstolarnas arbete. En omedelbar följd av att motiven utesluts ur domskrivningen är att möjligheten för exempelvis press, forskare och allmänheten i övrigt att följa domstolarnas arbete försvåras och i vissa avseenden till och med omöjliggörs. Det är också anmärkningsvärt att regeringens förslag om förenklat domskrivande läggs fram i , när kraven om att myndigheter i större utsträckning skall motivera sina beslut växer sig allt starkare. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar avslå proposition 1980/81:175 om förenklad domskrivning. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G4022154 · 1981-04-21 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:178 om förenklade regler för socialförsäkringsavgifter, m. m. I proposition 1980/81:178 föreslås bl. a. att rätten att göra undantagande från ATP skall upphöra. Som motiv anförs bl. a. att kopplingen till pensionstillskotten och till arbetsskadeförsäkringen kan innebära betydande förmånsförluster för dem som gjort undantagande. Även om de i propositionen framförda argumenten är riktiga och välgrundade, motiverar det inte retroaktiva bestämmelser av det slag som föreslås. Sålunda skulle de som är födda och som har ett gällande undantagande inte få upprätthålla detta undantagande om propositionens förslag på denna punkt realiseras. Principen att retroaktivt verkande lagstiftning inte bör tillämpas måste gälla även här. Med stöd av det anförda hemställs att under bifall till proposition 1980/81:178 i övrigt beslutar att alla som har ett gällande undantagande från ATP vid propositionsförslagets ikraftträdande skall ha full frihet att stå kvar vid detta undantagande även i fortsättningen.
mot · G4022156 · 1981-04-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:179 om vissa åtgärder inom alkoholpolitiken I proposition 1980/81:179 föreslås en försöksverksamhet med lördagsstängning av Systembolagets butiker . Vi tror inte att förslaget kan få några som helst gynnsamma effekter. Vi är däremot övertygade om att det kommer att sätta ytterligare fart på hembrännares och langares verksamhet. För åtskilliga konsumenter som bor i kommuner utan systembutiker och som av praktiska skäl behöver göra sina inköp av vin och sprit kommer förslaget, om det genomförs, att innebära väsentliga olägenheter. Av dessa skäl hemställer vi att avslår propositionen såvitt gäller försöksverksamheten med lördagsstängning av Systembolagets butiker. () () () () () HANS () i
mot · G4022160 · 1981-04-27 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:181 om förmedling av samtal med texttelefoner I proposition 1980/81:181 föreslås att skall anordna förmedlingstjänst för samtal mellan texttelefoner och vanliga telefoner, att verksamheten skall börja under /82. Enligt tidigare beslut kan texttelefoner ordineras till döva, gravt hörselskadade, dövblinda och talskadade. Beslutet innebär ett steg på vägen mot ett fungerande telekommunikationssystem för dessa grupper av handikappade. Tillgång till samtalsförmedling betraktas dock av dessa handikappgrupper som en angelägen fråga och en förutsättning för att texttelefoner i större omfattning skall efterfrågas. Genom propositionen tillgodoses dessa krav. Försöksverksamhet har bedrivits och givit positiva resultat. Man har beräknat att 1 200 personer innevarande budgetår kommer att erhålla texttelefon och att de handikappades totala behov av texttelefoner stannar vid 5 600. svarar för tillverkningen av texttelefoner. Svensktillverkade texttelefoner har också gått på export till , där försöksverksamhet kommit i gång. En permanent förmedling av samtal mellan texttelefon och vanliga telefoner kräver en omsorgsfull planering. Det gäller geografisk placering av förmedlingscentraler, integrering med annan verksamhet inom teleområdet samt förmedling av samtal över riksgräns med tanke på de stora invandrargrupper vi har i landet och etniska minoriteter. Den i särklass största gruppen invandrare utgörs av finländare - mellan 350 000 och 400 000 personer. Det beräknas att bland de finska invandrarna finns ca 300 gravt hörselskadade. I östra finns två minoritetsgrupper, tornedalingar med finska som talspråk och samer, vilka bör beaktas när det gäller service med texttelefoner. Dessa etniska minoriteter, liksom den stora gruppen finska invandrare i - sammanlagt torde de uppgå till inemot en halv miljon har även behov av texttelefonkontakter över . En förmedlingscentral för texttelefonsamtal bör därför på ett tidigt stadium lokaliseras till östra , och den ort som bör ifrågakomma är vid svensk-finska . En sådan lokalisering skulle innebära angelägna arbetstillfällen. Sysselsättningsfrekvensen för kvinnor i gränsbygden är den lägsta i landet. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna att en förmedlingscentral för samtal mellan texttelefoner och vanliga telefoner lokaliseras till , företrädesvis vid svensk-finska . () ()
mot · G4022161 · 1981-04-24 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:181 om förmedling av samtal med texttelefoner Texttelefonen är ett värdefullt hjälpmedel för att döva, dövblinda och talskadade skall kunna komma i kontakt med andra människor. Den introduceras nu successivt i vårt land. Dess värde kommer att öka högst avsevärt med den nu föreslagna förmedlingstjänsten. Fullt utbyggd ger denna samma service åt texttelefonabonnent som abonnent på vanlig telefon har. Först då kan man tala om delaktighet och jämlikhet på åtminstone ett område. Förslaget i propositionen om att särskild avgift ej skall tas ut för förmedling av samtal mellan de olika telefonerna finner vi väl motiverat. Vad vi däremot inte kan accpetera är att man redan nu skall binda sig för att kostnaderna skall tas från någon annan verksamhet inom verksamhetsområde. I propositionen anges inte vilket område man tänkt sig. Det är därför omöjligt att nu ta ställning i denna fråga. Det är inte heller nödvändigt, eftersom kostnaderna uppkommer först i statsbudgeten /83. Detta bör ges regeringen till känna. En fråga som inte tillräckligt har uppmärksammats är samtalskostnaden för den enskilde. Samtal med texttelefon tar med nödvändighet än andra samtal. Man vet ännu inte så mycket om samtalsfrekvens och längden på samtalen. Frågan om samtalskostnaden är dock av stor vikt för den enskilde och för i hur stor utsträckning man skall våga använda sig av den här nya servicen. Regeringen bör noga följa denna fråga och återkomma med förslag till åtgärder. Enligt förslaget i propositionen skall det finnas en fullt utbyggd förmedlingstjänst 1985. Att påskynda detta är kanske inte möjligt, men man borde kunna vidta kompletterande åtgärder för att snabbare nå samma effekt som en förmedlingstjänst. Vi tänker då på att t ex olika myndigheter kunde åläggas att anskaffa texttelefon eller att någon anhörig kunde få tillgång till sådan utrustning. Detta skulle alltså gälla till dess förmedlingstjänsten är fullt utbyggd. Apparaterna kunde lånas eller hyras ut för att i ett senare skede kunna användas vid ordinarie tilldelning. Med sådana åtgärder skulle fler döva snabbare få fler telefonkontakter som förmedlingstjänsten utvecklas. Speciellt viktigt är här att man tillgodoser behovet av service i akuta situationer. Regeringen bör undersöka om sådana åtgärder kan vidtas. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utrymme i statsbudgeten för satsningen på förmedlingstjänst, 2. att ger regeringen till känna vad som anförts om samtalskostnaderna för den enskilde, 3. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om åtgärder i avvaktan på fullt utbyggd förmedlingstjänst. () () () ()
mot · G4022166 · 1981-04-28 00:00:00 — Motion 1980/81:2166 av med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter I lagen (1980:424) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg finns bestämmelser om förbud mot att ta ut särskild avgift för att omhänderta oljeavfall från fartygs maskinrum o. d., rester av kemikalier som transporteras i förpackad form etc., toalettavfall och fast avfall. När det gäller oljeavfall och rester av kemikalier finns undantag från detta förbud. Enligt proposition 1980/81:119 är skälet till undantaget att det har ansetts nödvändigt att ytterligare utreda kostnadskonsekvenserna för vissa hamnar av ett förbud mot särskild avgift i dessa fall. Sådan utredning pågår enligt propositionen inom . Det förekommer alltjämt att fartyg i hamnar debiteras höga avgifter för ilandpumpning av oljeavfall från fartygs maskinrum. Som exempel kan nämnas avgifter på . för en liten mängd vatten. Det är då naturligt att fartyg under mörka nätter gör sig av med sådant vatten i havet. Bästa sättet att komma till rätta med detta problem är naturligtvis att hamnarna inte får ta ut särskild avgift för ilandpumpning av sådant vatten. Kostnaden bör bakas in i hamnavgiften, och avgiften bör gälla alla fartyg. Det pågående utredningsarbetet bör påskyndas med den inriktningen att bestämmelsen om undantaget möjligt kan upphävas. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om att påskynda utredningsarbetet om förbud mot att ta ut särskild avgift för oljeavfall m. m.
mot · G4022168 · 1981-04-28 00:00:00 — av och i med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter I propositionen föreslås att en särskild avgift införs för att stimulera användningen av miljösäkrare fartyg för oljetransporter i särskilt miljökänsliga och svårnavigerade områden. Vi delar föredragandens uppfattning att särskilda åtgärder måste tillgripas för att så långt som möjligt skydda känsliga miljöer från oljeutsläpp. Den föreslagna avgiften utgör tillsammans med övriga förslag i handlingsprogrammet lämpliga åtgärder i det sammanhanget. I propositionen anges att riktpunkten för ikraftträdandet för den särskilda avgiften bör sättas till . Det framgår också av propositionen att vid utformningen av avgiftssystemet kan beakta regionala förhållanden bl. a. i fråga om sjöfartens konkurrensförutsättningar och tillgången på miljösäkrare tonnage. Såväl konkurrenssituationen som tillgången på miljösäkrare tonnage talar enligt vår mening för en särbehandling av . Eftersom antalet fartyg med förhöjd miljösäkerhet anpassade för Vänersjöfart åtminstone är litet kommer flertalet av de fartyg som trafikerar att påföras särskild avgift. Med hänsyn till den speciellt känsliga konkurrenssituation som råder mellan land- och sjötransporter i kan det föreslagna avgiftssystemet - om det införs - enligt vår mening leda till att oljetransporterna styrs över till landtransportmedel. Vi anser därför att särskilda skäl talar för att det föreslagna avgiftssystemet introduceras något senare i Vänern-Götaälvområdet än i övriga områden. En förlängd övergångstid skulle enligt vår mening ge rederierna bättre möjligheter att i företagsekonomiskt acceptabla former förnya tonnaget och trygga fortsatta miljösäkrare sjötransporter på . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att uttalar sig för en senareläggning av ikraftträdandet för den särskilda avgiften i Vänern-Götaälvområdet.
mot · G4022170 · 1981-04-28 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter Regeringens proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter innehåller en rad åtgärder avsedda att förhindra och minska skadeverkningarna av sjötransporter med olja och kemikalier. Vi motionärer delar den uppfattning som framförs i propositionen att fartyg med dubbel botten har stora fördelar från miljöskyddssynpunkt för trafik i grunda, trånga och miljökänsliga farvatten. Mot denna bakgrund är det värdefullt att samtliga kusttankfartyg som har beställts av svenska redare har varit försedda med olika konstruktioner som främjar miljösäkerheten, bl. a. dubbel botten. Även befraktarna har ställt sig positiva till att använda de nya fartygen. I propositionen föreslås en särskild avgift på . per ton fraktad olja för konventionellt byggt tonnage. För men även i den region som trafiken på betjänar kommer en avgift av detta slag att medföra att gods flyttas över från sjö- till landtransport. Allt talar nämligen för att fraktavgifterna kommer att höjas. Riskerna för detta har framhållits i VÄN , som bestämt tar avstånd från en miljöavgift av den föreslagna typen. Ökade landtransporter av olja till området runt skulle både samhällsekonomiskt och från trafiksäkerhets- och miljösynpunkt vara en olycklig utveckling. Den föreslagna avgiften skulle speciellt för komma att motverka de senaste årens strävanden att på olika sätt förbättra villkoren för sjötransporterna. Vi kan följaktligen inte ställa oss bakom departementschefens förslag för Vänersjöfartens del. Vi förordar i stället att en miljöskyddsfond byggs upp för sjöfarten på och enligt de principer som har föreslagit. Anslag ur fonden anser vi skall användas som ett ekonomiskt styrmedel på det sätt som VÄN har föreslagit. Under en övergångstid av bör sjöfarten genom sådana åtgärder successivt kunna förnya den tankflotta som trafikerar och och därmed tillgodose de miljökrav som det finns anledning att ställa. Om fonden därefter inte skall förlora sitt ursprungliga syfte och stödgivningen bli en mer generell subvention, är det nödvändigt med en tidsbegränsad användning av möjligheterna att stimulera övergången till miljösäkert tonnage. Miljöskyddsfonden bör inrättas för att kunna verka under en viss övergångstid. Med hänvisning till vad som i motionen har anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att den av VÄN för sjötransporter av olja på och förordade miljöskyddsfonden inrättas, 2. att hos regeringen begär att farledsvaruavgiften för utrikes oljeimport ökas i den utsträckning som fordras för verksamheten.
mot · G4022173 · 1981-04-28 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter Vi delar den uppfattning som redovisas i propositionen att fartyg med dubbel botten har fördelar från miljöskyddssynpunkt när det gäller trafik i grunda, trånga och miljökänsliga farvatten. Därför är det värdefullt att samtliga kusttankfartyg som beställts av svenska redare har varit försedda med dubbel botten och även andra säkerhetshöjande arrangemang. De svenska befraktarna har även varit positiva till att använda de nya fartygen. I propositionen föreslås en särskild avgift på ca /ton att införas för konventionellt byggt tonnage. Vid utformning av avgiftssystemet sägs att kan beakta regionala förhållanden bl. a. i fråga om sjöfartens konkurrensförhållanden och tillgången på miljösäkrare tonnage. I första hand för Vänersjöfarten men även för Mälarsjöfarten kommer en avgift på /ton att medföra att gods överflyttas från sjö- till landtransport under förutsättning att frakterna höjs motsvarande. Detta förhållande har noga redovisats i VÄN , som bestämt tar avstånd från en miljöavgift av föreslagen typ. Som konsekvens kan man därför räkna med att en del gods kommer att övergå från sjö- till landtransport samt att, beträffande andra godskvantiteter, redarna är så angelägna att behålla godset att avgiften kommer att belasta rederiets ekonomi. Detta kan i sin tur försämra rederiernas möjligheter att förnya sitt tonnage. Då avgiften synes försämra sjöfartens konkurrensförutsättningar och då redare och befraktare redan nu medverkar till en förnyelse av tankflottan med miljösäkrare fartyg, anser vi att någon avgift för dagen inte behöver införas. Däremot är det bra att det finns handlingsberedskap för att införa en dylik avgift. Därför börsom regeringen hemställer i propositionen anta förslaget till lag om ändring i lagen (1975:88) med bemyndigande att meddela föreskrifter om trafik, transporter och kommunikation som beredskapsåtgärd. bör få i uppgift att noga följa utvecklingen. För den händelse den nu värdefulla utvecklingen mot miljösäkrare fartyg skulle brytas, kan den föreslagna avgiften införas. Motiv för att senare införa ifrågavarande avgift skulle t. ex. kunna vara nybeställningar eller inköp från utlandet av begagnade fartyg för svensk kustsjöfart med fartyg av konventionell typ med enkel botten. Med anledning av vad som ovan anförts hemställer vi att i anslutning till behandlingen av ifrågavarande proposition som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av en restriktiv tillämpning av det föreslagna avgiftssystemet.
mot · G4022174 · 1981-04-28 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter I lagen 1980:424 om åtgärder mot vattenförorening från fartyg finns bestämmelse om förbud mot att ta ut särskild avgift för att omhänderta oljeavfall från fartygsmaskinrum o. d., rester av kemikalier som transporterats i förpackad form etc., toalettavfall och fast avfall. När det gäller oljeavfall och rester av kemikalier finns undantag från detta förbud. Enligt proposition 1980/81:119, bilaga 2, är skälet till undantaget att det har ansetts nödvändigt att ytterligare utreda kostnadskonsekvenserna för vissa hamnar av ett förbud mot särskild avgift i dessa fall. Sådan utredning pågår enligt denna proposition i . Mycket talar för att de flesta oljeutsläpp från fartyg i svenska kustfarvatten utgörs av olja och vatten från maskinrum. Avgiften för en ilandpumpning kan även för ett litet fartyg uppgå till . Möjligheterna till kontroll av att utsläpp inte görs, t. ex. under mörka nätter, är obefintliga. Detta gäller i synnerhet fartyg som endast passerar svensk kust. Bästa sättet att komma till rätta med problemet är naturligtvis att hamnarna inte får ta ut särskild avgift för ilandpumpningen. Kostnaden bör bakas in i hamnavgiften. Det pågående utredningsarbetet bör påskyndas med inriktning på att bestämma att undantaget kan upphävas. Med anledning av ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående avgiftsuttag vid oljedeportering.
mot · G4022177 · 1981-05-06 00:00:00 — Motion 1980/81:2177 av med anledning av proposition 1980/81:183 om fortsatt fysisk riksplanering Fysisk riksplanerings innebörd måste vara att efter inventering av landets fysiska tillgångar hushålla med dem i ett långt tidsperspektiv. Beträffande säkerställande av våra nationella riksintressen hänvisas i propositionen till förslaget till ny plan- och bygglag (PBL) vilken syftar till utökat samrådsförfarande och yttranderätt i planeringen. Detta förslag är fortfarande alltför svagt, när det gäller värnandet om vårt viktigaste riksintresse - brukningsvärd . Därför är propositionens tal om att fysisk riksplanering skulle få stadga genom en lagreglering av riktlinjerna inte mycket värt, för motsätter man sig en speciell lagstiftning för den jordbruksmark i som är unik för landet i produktionskraft och svarar för en fjärdedel av vår försörjning. Ett lagligt skydd i en eller annan form av denna mark är enda sättet att ge stadga i planeringen. Att ge kommunerna större självständighet i planeringen utan att på ett klart sätt ge exakta ramar för deras rörelsefrihet när det gäller den högavkastande jordbruksmark som bara finns i är inte i överensstämmelse med god hushållning och ansvar för framtiden, en framtid som kommer att kräva högre självförsörjningsgrad med mindre tillgång på hjälpenergier i form av handelsgödsel och kemiska medel. Då blir de av naturen mineralrika jordarna väsentliga. Därför bör de skyddas med kraft och inte på det vaga sätt som denna proposition ger uttryck för. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av bättre skydd för åkermarken i .
mot · G4022182 · 1981-05-13 00:00:00 — 1980/81:2182 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:188 om utformningen av ett ekonomiskt stöd till flerbarnsfamiljer I proposition 1980/81:188 har regeringen lagt fram förslag om den lagstiftning som krävs för ett genomförande av det principbeslut som fattat i anledning av proposition 1980/81:118 om ett flerbarnsstöd (SOU 1980/81: 28). I motion 1980/81: 2060 yrkade vi avslag på detta förslag. Skälen härtill var följande. Förslaget om ett flerbarnsstöd är ett principiellt nytt inslag i familjepolitiken. Både barnbidrag och bostadsbidrag utgår med samma belopp per barn. Det borde ha varit naturligt att innan ett förslag med denna räckvidd lades fram en samlad redovisning av pågående familjepolitiska utredningar gjordes. I avvaktan härpå borde de anvisade medlen kunna användas till en förstärkning av bostadsbidraget. Som vi påpekat i vår reservation i socialutskottets betänkande (SoU 1980/81: 128) kommer en sådan förstärkning främst att riktas mot familjer med relativt låga inkomster, vilka onekligen drabbas hårt av regeringspolitiken. Den utformning som lagförslaget fått i proposition 1980/81: 188 styrker oss i vår tveksamhet till flerbarnsstödet. Ökade krav kommer att ställas på försäkringskassorna genom att en ny administration behövs. I vissa situationer kommer också tillägget att utgå trots att underhållsbidrag (motsv.) kan uppbäras för barn. Enligt vår mening bör avslå förslagen i proposition 1980/ 81:188 samt begära förslag av regeringen om en höjning av det statliga bostadsbidraget i enlighet med vad som angavs i motion 1980/81: 2060. Med stöd av det anförda hemställs 1. att avslår proposition 1980/81:188, 2. att begär förslag av regeringen om en höjning av det statliga bostadsbidraget i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () () () () () () () () ()