mot · G402333 · 1981-01-15 00:00:00 — om riktlinjer för den ekonomiska politiken, m. m. ekonomi står inför flera svåra ekonomisk-politiska problem. Problemen är emellertid varken unika eller nya för , och botemedel finns. Den grundläggande obalansen består i överefterfrågan, dvs. den samlade efterfrågan från hushåll, företag och offentlig sektor är större än utbudet. är emellertid flera viktiga produktionsresurser dåligt utnyttjade. Denna överefterfrågan tar sig uttryck i en rad obalanser på olika områden: 1. stort och växande bytesbalansunderskott, 2. stort och växande budgetunderskott, 3. hög och bestående ökningstakt för löner och priser. Snabbt stigande produktionskostnader under 1975-1977 gjorde att lönsamheten drastiskt minskade, trots de stigande priserna. Kostnaderna i de svenska företagen ökade snabbare än i utlandet, vilket ledde till minskade marknadsandelar både på utlands- och hemmamarknaderna. Produktionen (och produktiviteten) utvecklades därför svagt. Den svara produktivitetsökningen förvärrade ytterligare lönsamhetsbilden och spädde på inflationstendenserna. Den försämrade lönsamheten och konkurrenskraften gjorde att investeringarna utvecklades mycket svagt. har lönsamheten inom näringslivet förbättrats, men den nådde inte högre än till normal lågkonjunkturnivå. Även industrins investeringar har återhämtat sig något. De industriinvesteringar som skett har dock i växande grad syftat till rationalisering genom maskininvesteringar. Kapacitetsutbyggnaden inom industrin har därmed blivit för liten för att tillåta en önskad långsiktig ökning i industriproduktionen. Det finns emellertid flera andra restriktioner för kapacitetsutvidgning inom industrin. En viktig sådan är bristen på arbetskraft, särskilt yrkesarbetare. Den långt drivna löneutjämningen, de höga marginalskatterna och de omfattande inkomstberoende transfereringarna har medfört en växande dold ekonomi och allt större tröghet på den öppna arbetsmarknaden. Möjligheterna att höja sin inkomst efter skatt genom att byta yrke eller arbetsplats är därför små. Därtill kommer en rad speciellt för industrin negativa faktorer. löneledande inom stora personalintensiva verksamheter. Staten betalar t. ex. bussförare, förrådsarbetare och verkstadsmontörer bättre än privata arbetsgivare. Dessutom är statens semester- och pensionsförmåner bättre. Brist på råvara har inom skogsindustrin inneburit en viktig hämsko på exportmöjligheterna och därmed också på investeringsviljan. De höga marginalskatterna gör det direkt olönsamt för individer som äger skog att avverka och sälja skog. Problemen har byggts upp successivt med början redan underslutet av . Den internationella konjunkturutvecklingen blev då alltmer instabil. Inflationstakten började stiga och systemet med fasta växelkurser övergavs. Konkurrensen från nya industriländer har successivt ökat, först inom textilbranschen men sedan inom allt fler områden. Internt har den offentliga sektorns relativa betydelse accelererat. Om man ser på de totala utgifterna är det särskilt transfereringar av olika slag som ökat. Progressiviteten i inkomstbeskattningen skärptes kraftigt och fortsatte sedan att stiga. Det totala skattetrycket har också ökat, men inte tillräckligt för att undvika en trendmässig ökning av budgetunderskottet. Särskilt kraftigt har kommunernas aktiviteter accelererat. Den offentliga sektorns kraftiga expansion har inneburit att efterfrågan i ekonomin ökat. Den ökning av skattetrycket som expansionen medfört har verkat hämmande på produktionsutvecklingen. De höga marginalskatterna har bl. a. medfört att man på många arbetsplatser vägrar att arbeta övertid. Många yrkeskategorier som har möjlighet att variera sin arbetstid väljer att arbeta på deltid, eftersom förlusten av disponibel inkomst ter sig försumbar i förhållande till förmånen av ökad fritid. Det är ett stort samhällsekonomiskt slöseri att t. ex. läkare med kanske utbildning bakom sig tar ledigt för att göra smärre reparationer på sitt hus. Ur läkarens synpunkt är det emellertid en bra affär. Vid en marginalskatt på motsvarar en utgift på . för att använda en hantverkare en bruttolön på . ; genom att ta ledigt sparar han tre månadslöner. Rörligheten på arbetsmarknaden avtog markant . Ungefär började en utveckling med minskande industrisysselsättning. Den trendmässiga försämringen av betingelserna för tillväxten i ekonomi accentuerades genom den första oljeprischocken 1973-1974 och den felaktiga ekonomiska politik som förde . Tvärtemot de viktigaste konkurrentländerna förde en mycket expansiv ekonomisk politik under 1974-1976. man skatten för hushållen och höjde arbetsgivaravgifterna för företagen, dvs. stimulerade importen och sänkte konkurrenskraften. Sedan fortsatte man med lagerstöd, industristöd och kraftfulla arbetsmarknadspolitiska satsningar som fördröjde anpassningen till nya oljepriser och till en lägre internationell tillväxttakt. Denna politik var i många stycken ett misstag som inte bör upprepas. Vad kan man göra? Eftersom det är överefterfrågan som utgör det grundläggande problemet är en åtstramning av efterfrågan ofrånkomlig även om alla möjligheter att öka produktionen också bör tillvaratas. Den främsta uppgiften nu är att få bukt med obalansen i utrikesbetalningarna, eftersom den utgör en viktig restriktion för möjligheterna att uppnå andra ekonomisk-politiska mål. Det mest brännande interna problemet är den höga inflationstakten. Politiken måste gå ut på en omedelbar åtstramning av hemmaefterfrågan och en förbättring av konkurrenskraften. Det krävs också ett bättre resursutnyttjande och minskat oljeberoende. En viktig orsak till de problem som nu står inför är att den offentliga sektorn vuxit alltför snabbt. Detta har lett till tre negativa konsekvenser. För det första har skattetrycket ökat så mycket att det blivit en väsentlig produktionshämmande faktor. För det andra har den offentliga utgiftsexpansionen på olika sätt ökat inflationstrycket. För det tredje har den statliga och framför allt den kommunala verksamheten dragit till sig så mycket arbetskraft och kapital att industrins tillväxt hämmats, vilket bidragit till det växande underskottet mot utlandet. Det är därför naturligt att i första hand minska efterfrågan i den offentliga sektorn. Det behöver inte innebära en direkt minskning eller försämring av offentlig service. Det räcker att bibehålla den nuvarande nivån . Det borde vara desto lättare som sektorn expanderat så kraftigt, nära dubbelt så snabbt som bruttonationalprodukten, . Mot den bakgrunden är det uppseendeväckande att de offentliga utgifterna beräknas öka med i volym, nära sex gånger snabbare än bruttonationalprodukten - trots höstens sparpaket. Därtill kommer att det sannolikt finns stora möjligheter till effektivare resursutnyttjande i den offentliga sektorn som borde tillvaratas. En temporär dämpning även av hushållens efterfrågan måste sannolikt accepteras med tanke på utrikesbalansen. Den ger också snabb effekt. 1971 och .) Den privata konsumtionen torde dock spontant komma att minska , varför inga ytterligare åtgärder är behövliga. Begränsningen av hushållens och kommunernas köpkraft drabbar givetvis även företagen genom svagare inhemsk efterfrågan. Detta verkar dämpande på produktion och sysselsättning. Det är ytterligare ett skäl - vid sidan av hänsynen till bytesbalansen - att vidta åtgärder för att öka industrins internationella konkurrenskraft så att indusrin kan öka sina marknadsandelar såväl inom landet som på exportmarknaderna. Kraftigt sänkta arbetsgivaravgifter möjliggör en konsolidering av företagen med en lägre prisökningstakt. Den förbättrade finansiella situationen och den ökade konkurrenskraften skulle då äntligen kunna ge upphov till den investeringsökning svenskt näringsliv behöver. Sänkningen av arbetsgivaravgifterna gynnar arbetsintensiv verksamhet och då också kommunerna. Eftersom ett väsentligt mål är att dämpa kommunernas expansion skall arbetsgivaravgiftssänkningen finansieras genom att de statliga bidragen till kommunerna sänks i motsvarande grad. bör kommunalskatten frysas på nuvarande nivå eller alternativt ett utgiftstak införas för kommunerna. Som ett komplement till sänkningen av arbetsgivaravgifterna bör man överväga ett temporärt slopande av bolagsskatten. Till skillnad från sänkningen av arbetsgivaravgifterna gynnar slopandet av bolagsskatten endast de vinstgivande företagen, dvs. de mest livskraftiga delarna av näringslivet. Härigenom får åtgärden en gynnsam strukturell effekt. Slopandet av bolagsskatten skulle därtill möjliggöra att företagen tar fram dolda reserver genom att skriva upp nedvärderade tillgångar, vilket ökar kreditvärdigheten, något som kan få betydelse inte minst vid utlandsupplåning. Avskaffandet av bolagsskatten innebär ett skattebortfall på . Av statens utgifter stiger ca en tredjedel mer eller mindre automatiskt då konsumentprisindex stiger. En viktig post här är pensionerna. Alla indexbundna utgifter bör i fortsättningen kopplas till nettoprisindex. En viktig uppgift fär den ekonomiska politiken måste vara att minska oljeberoendet. hör till de mest oljeberoende länderna i världen. Oljenotan uppgår till av hela varuexporten. Oljan svarar för av hela energitillförseln, trots att har stora inhemska outnyttjade energitillgångar, främst vattenkraft och uran. Den på vattenkraft baserade elproduktionen kunde ökas med om alla exploaterbara vattenkraftsresurser utnyttjades. Det motsvarar av oljeimport eller mer än 5 mdr. i dagens oljepriser. Har råd att avstå från den minskning av oljeimporten och ökning av sysselsättningen framför allt i som här är möjlig? Likaså skulle ett förbättrat utnyttjande av hetvattnet från kränkraftverken - en inhemsk energikälla som tappas i sjön - ge både ett minskat valutautflöde och fler jobb. I stället för att som efter oljekrisen /74 satsa AMS-pengar i branscher' och företag utan framtid, bör nu resurserna satsas på investeringar inom energiområdet, ett bättre utnyttjande av de inhemska energikällorna och ett ökat energisparande både i företagen och i hushållen. En fond för energiforskning kan inrättas för att bl. a. utröna vinsten med ett ökat utnyttjande av värmepumpar. Samarbetet med i vad gäller olja och gas bör intensifieras. Vilka möjligheter finns att ta över gas till () direkt från de nordnorska gasfälten? Mot bakgrund av nödvändigheten att minska oljeberoendet är det märkligt att alternativa värmekällor i småhus skall bestraffas med skattehöjning genom högre taxeringsvärden. Det är en paradox att i en situation med överefterfrågan hushållar så dåligt med produktionsresurserna. Det gäller inte minst arbetskraften. Förlusten av arbetstimmar genom arbetstidsförkortning och frånvaro är lika stor som arbetade timmar inom industrin sistnämnda år. Det är viktigt att frånvaron från arbetet begränsas. Väsentliga orsaker till frånvaron är sjukförsäkringssystemet, som gör det mycket billigt att vara borta från arbetet och de höga marginalskatterna, som gör att man väljer att öka sin fritid resp. väljer att jobba svart. Botemedlet måste vara att minska de arbetsfria inkomsterna i form av ersättning vid frånvaro och att kraftigt sänka marginalskatterna. Det senare skulle dessutom göra hushållen betydligt mer känsliga för räntor, både som inkomst och som kostnad, vilket skulle bidra till ett ökat sparande och minska kreditefterfrågan. Härigenom skulle också återgången till ett lägre ränteläge underlättas. En kraftig marginalskattesänkning, förslagsvis till högst , kombinerad med utökning av antalet karensdagar till fem, med en möjlighet att själv teckna försäkring för , skulle verksamt bidra till att antalet arbetstimmar skulle öka igen. En sådan marginalskattesänkning skulle emellertid innebära en relativt kraftig nettolöneökning för höginkomsttagarna. För de inkomsttagare som har stora ränteavdrag motverkas nettolöneökningen av de minskade avdragen. Eftersom många höga löner delvis är ett resultat av de höga marginalskatterna kan man hävda att man i samband med marginalskattesänkningen även bör sänka alla bruttolöner över en viss gräns, t. ex. . Sänkningen av marginalskatterna innebär ett inkomstbortfall för staten. Hur stort detta bortfall blir är svårt att beräkna. Det är inte omöjligt att den stimulerande effekten på arbetsviljan och produktionen blir så betydande att bortfallet i skatteintäkterna blir relativt begränsat. Inkomstbortfallet för staten bör kompenseras genom höjda indirekta skatter och ökad avgiftsfinansiering av statlig service. Benägenheten att flytta har minskat kraftigt . Härtill har arbetsmarknadspolitiken kraftigt bidragit, särskilt andra hälft. Arbetskraften har hållits kvar i olönsamma företag. Utan tvivel är detta en viktig faktor bakom den starka försämringen av produktivitetsutvecklingen jämfört med 60-talet. Det har också medfört obalans på arbetsmarknaden på så sätt att många företag har svårt att finna arbetskraft t. o. m. i tider då arbetslösheten stiger. På många orter har bostadsbyggandet hållits tillbaka på grund av brist på byggnadsarbetare. Arbetsmarknadspolitiken måste nu inriktas på att öka rörligheten på arbetsmarknaden. Ett permanentande av olönsam produktion innebär i själva verket en väldig inkomstomfördelning till dem som arbetar i förlustföretag från resten av samhället - utan att sysselsättningen garanteras . Trygghetslagstiftningen och reglerna om minimilön för ungdom bidrar även till obalansen på arbetsmarknaden och kan varaktigt öka arbetslösheten. Möjlighet till lärlingstid och provanställning bör utökas kraftigt. En utveckling som accelererat är att kommunerna övertagit verksamheter i egen regi, t. ex. städning, renhållning, lastbilstransporter och snöröjning, som tidigare legat i privata händer. Det finns många exempel på att effektiviteten försämrats och överkapacitet byggts upp då konkurrens mellan privata företag ersatts med kommunalt monopol. Det vore mycket intressant att få en genomgång av möjligheter att överföra olika kommunala aktiviteter till privat verksamhet. Det är möjligt att det finns stora besparingsmöjligheter här både för kommunerna och skattebetalarna. När det gäller utnyttjandet av råvarutillgångar har det uppstått problem både vad gäller skogen och malmen. Skogsavverkningen är för liten för att massa- och pappersbruken skall kunna öka sin produktion. En viktig orsak är att skattesystemet, främst de höga marginalskatterna, gör det olönsamt att avverka. En kraftig sänkning av marginalskatterna skulle utan tvekan få en positiv effekt, som eventuellt skulle kunna förstärkas ytterligare genom andra ändringar i beskattningen av sådana inkomster. Vad beträffar malmen måste SJ:s taxepolitik för ses över. Med stöd av det anförda hemställs* 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående riktlinjer för den ekonomiska politiken, 2. att hos regeringen anhåller om utredning om vilka besparingsmöjligheter som skulle uppkomma vid överförande av olika kommunala aktiviteter till privat verksamhet. * Se även motionerna 1980/81:334-337