mot · G4021743 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om kontrollen av utländska fordon som trafikerar Socialdemokraterna i trafikutskottet krävde i motion 1979/80:1747 en rad förändringar av reglerna för yrkesförarnas arbets- och vilotid samt skärpt kontroll och tillsyn för att förbättra efterlevnaden. Våra förslag om skärpta sanktioner, om skärpt övervakning av den yrkesmässiga trafiken samt åtgärder för att komma till rätta med svartåkning tillgodosågs i huvudsak genom beslut vid behandlingen av proposition 1979/80:142 om vissa taxifrågor (/80:27). Våra krav på ändrade regler för arbets- och vilotid i linje med bilarbetsutredningens förslag kvarstår dock fortfarande. I regeringens skrivelse 1980/81:79 om vissa bilarbetstidsfrågor behandlas internationella arbetsorganisationens () konvention (nr 153) om arbetstider och viloperioder inom vägtransportområdet. Vidare anges vissa riktlinjer för det fortsatta arbetet med frågorna om bilarbetstid. I skrivelsen avvisas den föreslagna . Följande redogörelser för bilarbetstidsfrågornas m. m. behandling ges i skrivelsen: har i en skrivelse till anfört bl. a. att konvention i väsentliga avseenden avviker från de förslag i bilarbetstidsutredningens förslag som förbundet har tillstyrkt. I avvaktan på att bilarbetstidsfrågorna kommer att lösas i sin helhet efter de principer som föreslagits av bilarbetstidsutredningen föreslår förbundet att regeringen avvaktar med ratificering av . Jag delar och uppfattning att f. n. inte kan godkännas. Mitt ställningstagande grundar sig på att konventionens regler inte kan införlivas i det svenska regelsystemet utan att detta förändras genomgripande. Som jag tidigare framhållit innefattar för svenskt vidkommande den gällande lagstiftningen om bilarbetstid såväl körtidsreglering (AETR) som arbetstidsreglering (ATK). ILO-reglerna innehåller bestämmelser om både körtid och arbetstid medan bilarbetstidsutredningen i sitt förslag utgår från en ren arbetstidsreglering. En analys av de båda principernas för- och nackdelar och av betydelsen av en enhetlig reglering har trots detta inte utförts. Innan slutlig ställning kan tas till den framtida utformningen av den svenska lagstiftningen i ämnet och till en anslutning till konventionen bör enligt min mening en sådan analys genomföras. Trots gällande bestämmelser är det inte ovanligt med överträdelser. Inte sällan är överträdelserna av allvarlig art. Möjligheterna till en effektiv kontroll av att reglerna verkligen följs är därför av den största betydelse. Tillsynen kan ordnas på olika sätt. I utlandet sker kontrollen till stor del på annat sätt än här. har i sitt betänkande behandlat såväl hur kontrollen rent tekniskt kan utformas som vilken myndighet som bör ansvara för tillsynen. Utredningens förslag skiljer sig avsevärt från den i landet f. n. gällande kontrollen. Hur tillsynen bör utformas hänger nära samman med frågan om vilken princip för beräkning av tiden - maximerad körtid eller maximerad total arbetstid - som skall tillämpas. Dessa frågor bör därför behandlas i ett sammanhang. Jag avser att ta initiativ till en översyn av reglerna om bilarbetstid såväl beträffande möjligheterna till en samordning av de svenska och de internationella arbetstidsreglerna som beträffande utformningen av tillsynen i . i Med hänsyn till den aviserade översynen av reglerna om bilarbetstid m. m. återkommer vi inte nu med våra krav om åtgärder för yrkesförarnas arbetsförhållanden m. m. Vi vill dock redan nu ta upp en speciell fråga där åtgärder snabbt bör vidtas. Det gäller behovet av tillsyn av utlandstrafiken. Kontroll och tillsyn av utlandstrafiken Av transportstatistiken framgår att en allt större andel av vårt varuutbyte med utlandet sker med lastbil. har lastbilsgodset i vårt handelsutbyte sålunda ökat från till ca . Tonnagemässigt motsvarar denna senare siffra av det totala varuutbytet. Värdemässigt sett har dock det lastbilsburna godset avsevärt högre andel. Den av svenska åkare bedrivna lastbilstrafiken på utlandet har blivit allt viktigare för exportansträngningar. Geografiskt kan den uppdelas på trafik på , övriga och . På de två sistnämnda regionerna är det f. n. omkring 250 åkare med en fordonspark på över 800 fordon som deltar i verksamheten. Av bestämmelserna om internationell vägtransport i med buss eller lastbil samt vägtransport utom landet med sådant fordon om det är registrerat i framgår bl. - att den som önskar bedriva internationell trafik skall ha tillstånd för inrikes trafik eller särskilt tillstånd av det svenska transportrådet, - att tillstånd får meddelas endast den, som med hänsyn till erfarenhet, vederhäftighet och ekonomiska förhållanden samt andra omständigheter av betydelse, kan anses lämplig att utöva trafiken, - att utländska fordon måste ha tillstånd från transportrådet, såvida inte annat avtalats mellan och det land, varifrån fordonet kommer, - att bevis om tillstånd enligt ovan under färd i skall medföras i fordonet och kunna visas upp för polisen och tullen, som har rätt att stoppa och avvisa fordon, som inte följer bestämmelserna, - att om det vid här avsedda transporter förekommer upprepade överträdelser av meddelade föreskrifter om de särskilda bestämmelser, som gäller i fråga om förares arbetstid och vilotid, fordons och vägars belastning, fordons hastighet eller fordons utrustning och beskaffenhet, får transportrådet meddela varning eller återkalla tillståndet, - att den som driver trafik i strid mot gällande bestämmelser och den som åsidosätter givna föreskrifter kan dömas till böter. Internationella överenskommelser och konventioner En förutsättning för den utveckling som skett har varit att i takt med den volymmässiga ökningen och den geografiska spridningen av lastbilstrafiken slutit bilaterala landsvägstransportavtal med ett stort antal länder. Landsvägstransportavtalen utgör bilaterala ramavtal till vilka är fogat någon form av protokoll. De senare innehåller bl. a. uppgifter om antal tillstånd för direkttrafik och transittrafik mellan och genom resp. land samt i vissa fall för s. k. tredjelandstrafik. I de flesta fall blir kvoternas storlek föremål för årliga förhandlingar. För svenskt vidkommande är det det statliga transportrådet som ansvarar för tillståndsgivning för yrkesmässig lastbilstrafik till utlandet. Rådet förbereder också och deltar aktivt i förhandlingarna för slutande av sådana bilaterala avtal. Åsidosättande av lagar och bestämmelser i utlandstrafiken Inom den internationella lastbilstrafiken förekommer i oroväckande omfattning att mindre nogräknade speditörer och transportörer inte följer gällande bestämmelser och internationella överenskommelser. Detta leder till att även fordonsförarna i denna trafik förleds eller tvingas till överträdelser av gällande regler. Den transportör som fullgör sina skyldigheter mot samhälle och anställda ser detta förhållande som en illojal konkurrens som allvarligt äventyrar säkerheten i och en sund utveckling av denna trafik. Som exempel på bristande regelefterlevnad och osund konkurrens kan följande nämnas. Förfalskade trafiktillstånd förefaller bli allt vanligare i flera länder och trafiktillstånd kan också köpas svart i vissa länder. I pågår polisutredningar på ett flertal platser, där man med skickligt gjorda fotostatkopior och falska svenska och utländska stämplar tillverkat falska tillstånd till internationella transporter. Dessa tillstånd har sedan sålts till åkare, som av olika anledningar ej kunnat få tillstånd av vederbörande myndighet. Bestämmelserna om den s. k. tredjelandstrafiken respekteras inte i alla länder. Antalet tillstånd som avtalats länder emellan nonchaleras helt av vissa transportörer och detta antal överskrids mångdubbelt till skada för åkeriföretagen i det land som utfärdat tillstånden. Vissa åkare, speciellt mindre åkerier, fullgör ofta inte sina skyldigheter vad gäller sociala avgifter, försäkringar för fordon och anställda m. m. Det förekommer att körningar utförs på beting, dvs. förare erhåller ett på förhand överenskommet pris för körningen. Åkaren betalar då ingen ersättning för övertid, obekväm arbetstid och inte något traktamente. Arbets- och vilotider respekteras ej, och ofta förs inga anteckningar härom. Det förekommer körpass . AETR-bestämmelserna följer man inte. Genom ett fast pris för körningen hetsas föraren så att han i sin körning blir en fara för trafiksäkerheten. Bil med tillhörande släpfordon sänds med färja till annat land, där svarta förare eller företag tar hand om den fortsatta körningen på beting. Från konkurrenssynpunkt bedrivs oseriös trafik genom att avsevärt tyngre laster medtas än vad fordonets konstruktion och gällande bestämmelser ger rätt till. De redovisade förhållandena för den internationella lastbilstrafiken visar klart att denna trafik ofta är oseriös och att konkurrensförhållandena inom branschen är i hög grad osunda. Detta tar sig bl. a. uttryck i att investeringsviljan f. n. är anmärkningsvärt låg. Kraftfulla åtgärder måste därför vidtas för att denna transportmarknad skall kunna utvecklas efter sunda linjer. Utländska fordon trafikerar i mycket stor utsträckning utan vederbörligt tillstånd. Detta gäller speciellt i fråga om tredjelandstrafik. Brott mot arbetstidsbestämmelserna förekommer i betydande omfattning. Fordonen företer ofta brister från trafiksäkerhetssynpunkt, speciellt i vad gäller utrustning under vinterförhållanden. I europeisk press kan man se annonser om öststatsåkare som åtar sig transporter i tredjelandstrafik till utan att inneha tredjelandstillstånd. Ovan omnämnda åsidosättande i utlandstrafiken har flera negativa konsekvenser. Den illojala konkurrensen verkar hämmande på den svenska utlandstrafikens tillväxt. Svenska åkerier på utlandet får minskade exportinkomster. Konkurrens under otillåtna former medför en ökning av godsförmedling med utländska fordon till men för svenska åkerier och innebärande en onödig belastning på bytesbalansen. har i sitt betänkande (SOU 1972:2) redovisat uppfattningen att här redovisade kontrollbehov är stort. Utredningen har också framlagt förslag till hur övervakningen lämpligen kan utföras. För att råda bot på ovan redovisade missförhållanden och för att förbättra efterlevnaden av gällande bestämmelser krävs en förbättrad tillsyn och kontroll av utlandstrafiken med skärpta påföljder för förseelser mot gällande regler. Kontrollen av utländska fordon och förare måste effektiviseras i anslutning till gränspassager men även utföras i det löpande kontrollarbetet ute på vägnätet. Vid gränspassage bör tulltjänstemän åläggas att även kontrollera att tredjelandstillstånd finns. I det löpande kontrollarbetet bör polisen sköta samma kontroll. Vad vi nu anfört om förbättrad kontroll och tillsyn av utlandstrafiken bör av ges regeringen till känna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om förbättrad kontroll och tillsyn av utlandstrafiken. () () () () () ()