mot · G502130 · 1981-11-24 00:00:00 — Motion 1981/82:130 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:51 om vissa läromedelsfrågor I den socialdemokratiska regeringens direktiv till utredningen om läromedelsmarknaden (ULÄ), som tillsattes , redovisades följande utgångspunkter för samhällets insatser på läromedelsområdet: Samhället måste skapa garantier för att läromedel utformas i överensstämmelse med läroplanens intentioner så att de pedagogiska kraven kan tillgodoses. Samhället måste också ha ett ansvar för att läromedlen finns tillgängliga för alla slag av utbildningar, dvs. även i de fall produktionen inte är lönsam. Det måste vidare skapas ett utrymme för utvecklingsarbetet på läromedelsområdet. Med hänsyn till att läromedelskostnaderna utgör en stor del av kommunernas utgifter för skolan är det ett samhällsintresse att följa prisutvecklingen på området. Vidare är det samhällets uppgift att svara för en lätt tillgänglig information om vad som produceras och att garantera elever och lärare goda möjligheter att påverka valet av arbetsmaterial. För att skapa möjligheter att bedöma utvecklingen inom läromedelsmarknaden gjorde ULÄ en rad undersökningar rörande bl. a. produktionsoch konkurrensförhållanden på läromedelsmarknaden, försörjningen med läromedel och lek- och arbetsmaterial i kommunerna samt användningen av läromedlen och lekmaterial i undervisningen m.m. Dessa undersökningar visar att de utgångspunkter för bedömningen av inriktningen och omfattningen av samhällsinsatserna på läromedelsområdet, som redovisades i de ursprungliga direktiven till ULÄ, är giltiga. Undersökningarna visar också att samhällsinsatserna ännu inte svarar mot de grundläggande kraven i direktiven. Enligt vår mening måste samhällsinsatserna ökas för att garantera läromedelsförsörjningen, för att granska läromedlen och för att ge en förbättrad information om dem. Samhällets inflytande på läromedelsområdet måste också stärkas genom en fortlöpande prisövervakning och ökat produktionsstöd. Möjligheten till gemensam upphandling kommuner emellan och till ökad statlig produktion av läromedel bör också övervägas. Det är mot denna bakgrund som vi i fortsättningen bedömer förslagen i propositionen. Det underlag från ULÄ som föreliggande proposition grundas på har utsatts för stark remisskritik. ULÄ föreslog att ansvaret för läromedelsinformationen skulle överföras från ett samhällsorgan, (), till producenternas branschorgan, förkortat FSL. Tre av utredningens sju ledamöter reserverade sig mot förslaget. En genomgång av remissyttrandena visar att en i dessa sammanhang mycket klar majoritet av remissinstanserna också säger nej till ULÄ:s förslag. De båda kommunförbunden, en majoritet av tillfrågade kommuner, statliga myndigheter och organisationer m. fl. ingår i denna majoritet. a. har samtliga elev- och lärarorganisationer avstyrkt förslaget. I flera fall kritiserar remissinstanserna ULÄ för att inte ha fullgjort sitt uppdrag på ett tillfredsställande sätt. a. anser statskontoret att utredningens beskrivningar av de olika läromedelsregistren inte möjliggör någon saklig analys som grund för en jämförelse mellan ULÄ:s olika alternativ och/eller tänkbara lösningar. Trots denna massiva remisskritik lägger regeringen fram förslag som innebär att samhällets inflytande på och insyn i en starkt monopoliserad läromedelsmarknad minskar. Regeringen lämnar fältet fritt för att marknaden i ökad grad kommer att domineras av kommersiella intressen, på konsumenternas dvs. skolornas och kommunernas bekostnad. Vi accepterar propositionens förslag om ändrade föreskrifter om gåvoläromedel i , men vill liksom föredraganden understryka den pedagogiska aspekten vid val av läromedel. Valet av arbetsmetod och ämnesinnehåll måste alltid vara överordnat valet av läromedel. Därav följer att de nya föreskrifterna inte får utformas så att de inskränker elevernas och lärarnas möjligheter att kunna arbeta aktivt med läromedlen. Vi förutsätter att detta också är regeringens mening. Föredraganden berör helt flyktigt skolförfattningsutredningens slutsats att kostnadsfri utbildning också inbegriper en rätt att kostnadsfritt få tillgång till de hjälpmedel som är nödvändiga för utbildningen. Vi delar utredningens slutsats. Vi vill erinra om att socialdemokraterna redan tidigare i motion 1980/81:1676 krävt att skall uttala sig för ett förbud mot avgifter i gymnasieskolan. avslog detta motionsyrkande (UbU 1980/81:22). Vi anser att det är av stor vikt att - i detta sammanhang då övriga läromedelsfrågor behandlas - uttalar att det i begreppet kostnadsfri utbildning i grundskola, specialskola och gymnasieskola skall ligga att eleverna har kostnadsfri tillgång till läromedel. Detta bör ges regeringen till känna så att ett sådant riksdagsuttalande beaktas i det propositionsarbete som förbereds i anledning av skolförfattningsutredningens betänkande. Den centrala granskningen av läromedel sker f. n. i två led. genomför en objektivitetsgranskning av läromedel främst inom de samhällsorienterande ämnena. SIL gör en pedagogisk granskning som går ut på att klarlägga om läromedlet stämmer överens med gällande läroplan i samband med att beslut fattas om att fastställa centralt läromedel (se prop. 1974:13, s. 22). Regeringens förslag innebär att begreppet centralt läromedel i huvudsak byts ut mot basläromedel. I stället för att fastställas av SIL skall basläromedlet fastställas av SÖ. Objektivitetsgranskningen föreslås ske genom yttranden från två granskare helt vid sidan av samhällsorganen. har sedan sin tillkomst i flera avseenden påverkat utvecklingen av läromedlen i samhällsorienterande ämnen. skedde granskning av läroböcker av ett annat statligt organ, läroboksnämnden. inflytande har i första hand gjort sig gällande genom att nämnden utarbetat riktlinjer för den nuvarande granskningen. Nämnden har sedan genom olika årliga konferenser med företrädare för konsument- och producentintressena diskuterat innehållet i de aktuella läromedlen. Nämnden har vidare genom sin sammansättning, där en bred representation för allmänintressena eftersträvats, kunnat fungera som en förbindelselänk mellan samhället och läromedelsmarknaden. Den senare funktionen försvinner helt enligt regeringens förslag. har ett organ med samhällsrepresentanter haft ansvaret för granskning, först av läroböcker därefter av läromedel. Det är uppseendeväckande att regeringen nu vill ersätta detta inflytande av representanter från det allmänna med en efterhandsgranskning av två personer utan denna förankring. Därmed ersätts allmäninflytande av expertinflytande. Mot denna bakgrund avvisar vi regeringens förslag om att avskaffa läromedelsnämnden. Det är enligt vår mening orimligt att överlämna åt två granskare att stå för objektivitetsgranskningen. Det är en samhällsuppgift att ange en godtagbar standard i detta avseende även . På grundval av granskarnas yttrande bör alltså ett samhällsorgan på central nivå fatta nödvändiga beslut. bör därför kvarstå och ha till uppgift att utarbeta riktlinjer för granskningen, att utse granskare och fatta beslut på grundval av granskarnas yttranden. Därutöver skall nämnden genom konferenser m. m. medverka till att utveckla läromedlen i enlighet med statsmakternas intentioner samt att ta initiativ till tema- och ämnesområdesgranskning av läromedel. Vi instämmer med föredraganden om behovet av att utvidga granskningen till även andra ämnen än de samhällsorienterande. Granskningen skall avse s.k. basläromedel. beslut i anledning av granskningen bör vara en avgörande faktor för beslutet huruvida läromedlet skall fastställas som basläromedel. Förutom saklighet och allsidighet skall vid fastställande av basläromedel också prövas om läromedlets framställning överensstämmer med gällande läroplan och är ett pedagogiskt hjälpmedel för eleven i skolarbetet. Genom en sådan bedömning skapas ett betydelsefullt underlag för information om läromedlet ut till skolorna, tl 1981182. Enligt vår mening bör SIL fastställa basläromedel på i huvudsak likartat sätt som f. n. gäller för fastställandeproceduren för centrala läromedel. bör organisatoriskt knytas till SIL. Skolarbetet är fortfarande i stor utsträckning beroende av läromedel som är specialproducerade för skolan. Sådana läromedel styr ofta undervisningens uppläggning och innehåll. För att komma bort från denna styrning måste läromedlens funktion i skolarbetet uppmärksammas och stor vikt fästas vid valet av läromedel. Det är vidare betydelsefullt att eleverna vänjer sig att välja i och ta del av den mångfald informationskällor som det modema samhället erbjuder. Böcker och annat skriftligt material liksom etermedia och film m. m. vid sidan av läroböcker men också verkligheten, dvs. studiebesök, intervjuer osv. bör användas som hjälpmedel i undervisningen. Detta ligger i det utvidgade läromedelsbegrepp som slogs fast redan i SIA-propositionen (1975/76:39). Mot denna bakgrund är det mycket viktigt att man ute i skolorna diskuterar vilka hjälpmedel som bör användas för att nå uppställda mål i undervisningen. Det gäller att i ökad grad dra nytta av icke-traditionella läromedel. Vad gäller de läromedel som är specialgjorda för skolan och som fortfarande dominerar i skolarbetet är det omvittnat att elever och lärare har svårt att skaffa sig en uppfattning om utbudet och om kvaliteten på de olika produkterna. Att välja läromedel är i första hand en fråga som måste avgöras lokalt av lärare och elever och av den lokala skolstyrelsen. Det är enligt vår mening självklart att samhället genom centrala informationsinsatser skall underlätta det lokala läromedelsvalet. Om samhällsinformationen uteblir är det stor risk att lärare och elever utsätts för ökad kommersiell bearbetning i stället för saklig produktinformation. Sådan information är hell nödvändig för att få med allt fler i beslutsprocessen kring läromedelsfrågorna. Samhällets insatser på läromedelsområdet har inriktats på övergripande information om läromedel genom SIL, objektivitetsgranskning av vissa läromedel, produktionsstöd till enskilda förlag och stöd till Utbildningsradions verksamhet. Mot bakgrund av läromedlens betydelse för skolarbetet måste samhällsinsatserna öka både vad avser att garantera läromedelsförsöijningen, inte minst på bristområden, och att ge en förbättrad information om de läromedel som finns att tillgå. Samhällsinsatserna för information om läromedel är otillräckliga och utgör i pengar räknat av läromedelsförlagens marknadsföringskostnader. En utökad samhällsinformation behövs som hjälp vid läromedelsvalet. Den skall innehålla fakta rörande omfattning, innehåll och pris på läromedlen samt uppgifter av pedagogisk karaktär, t. ex. hur läromedlet kan användas i undervisningen. Regeringen föreslår i propositionen att ansvaret för läromedelsinformationen till skolorna skall föras över från SIL till läromedelsproducenternas branschorganisation, FSL. Genom detta förslag minskas samhällets inflytande på och insatser inom läromedelsområdet. Därigenom minskar också skolornas möjligheter att få tillgång till en neutral och av producentintressen oberoende information om läromedel. Regeringen lägger fram detta förslag trots att med föredragandens egna ord en klar majoritet av instanserna förespråkar ett fortsatt samhälleligt ansvar och att det därvid är naturligt att SIL fullgör informationsuppgiften. Regeringen redovisar inga argument för förslaget utan konstaterar endast att inga hinder föreligger för att utnyttja FSL:s register- och informationsverksamhet. Till detta kommer, vilket föredraganden själv påpekar, att FSL:s register inte innehåller icke-kommersiellt lönsam information, dvs. läromedel för smala områden och läromedel producerade av myndigheter, organisationer m. fl. Detta är en allvarlig invändning mot FSL:s register. Allvarligt är också att föredraganden inte i propositionen redovisar grunderna för en avtalsöverenskommelse med FSL. Det finns från samhällets sida inga garantier för att FSL kommer att svara för icke-kommersiellt lönsam information. För redovisas heller inte på vilket sätt samhällsinflytandet kan garanteras. Vi motsätter oss förslaget om ett överförande av informationsansvaret från SIL till FSL. Enligt vår mening bör SIL kvarstå med de uppgifter vi utvecklar i motionen. Liksom majoriteten av de remissinstanser som behandlat frågan, anser vi att det bör skapas ett enhetligt läromedelsregister. Detta register bör baseras på SIL:s nuvarande register. Regeringen bör få i uppdrag av att förhandla med FSL om villkoren för förlagens utnyttjande av detta register för egna interna ändamål. Eftersom det enligt vår bedömning bör vara gynnsamt för samtliga parter att utnyttja registret utgår vi ifrån att en frivillig överenskommelse skall kunna träffas mellan staten och FSL. Om förhandlingarna inte leder till avsett resultat bör regeringen återkomma till med förslag till åtgärder. Dessa åtgärder bör utgå från den grundläggande principen att samhället har ansvaret för och intresset av vilka läromedel som används i skolarbetet, varför samhället skall ha huvudansvaret för registret och den information om läromedel till skolorna som hämtas ur detta. Nuvarande system för finansiering av SIL:s information har inte visat sig fungera tillfredsställande. a. har producenterna kunnat och haft rent ekonomiskt intresse av att styra mängden läromedel som har ingått i informationen på grund av att avgiften har varit knuten till vaije enskilt läromedel som anmäls till SIL. Systemet har också fört med sig stora svårigheter att på förhand bedöma antalet läromedel i registret och därmed också inkomsterna i verksamheten. Regeringen bör av här redovisade skäl få uppdrag att lägga fram förslag om en ny form för fiansiering av SIL:s verksamhet. Nuvarande system med individuella avgifter per registrerat läromedel bör ersättas med ett system med generella avgifter som står i relation till producenternas försäljning av läromedel till kommunerna. Avgiften bör täcka kostnaderna inte bara för SIL:s information om läromedel utan också för produktionsstödet (dvs. stöd till läromedelsproduktion inom bristområden). Enligt vår mening är det rimligt att hela läromedelsproduktionen får bära kostnaderna för insatser även inom områden som företagen bedömer icke lönsamma. Undantag bör dock göras för informationen om invandrarläromedel. För att förenkla systemet för inbetalning av avgifterna bör regeringen undersöka möjligheterna att avgiften antingen dras av vid källan, dvs. vid producenternas fakturering av kommunen eller vid kommunens betalning av fakturan. 1 syfte att kontrollera pristutvecklingen bör en löpande prisövervakning komma till stånd. Denna bör ske parallellt med läromedelsinformationen och införas senast i samband med att ett nytt system för finansiering av SIL:s verksamhet införs. En prisövervakning på läromedelsområdet är också angelägen med hänsyn till läromedelsförlagens introduktion av ett stort antal nya och kostnadskrävande läromedel i samband med införandet av den nya läroplanen för samt förändringarna i gymnasieskolan . Vi anser det anmärkningsvärt att regeringen föreslår att uppgifter som endast avfördes från SÖ nu åter skall föras tillbaka dit som statsmakterna strävar efter att minska SÖ. De uppgifter som avses är ansvaret för produktionsstödet och för rikscentralema för pedagogiska hjälpmedel för handikappade (RPH). Några egentliga motiv för ett överförande från SIL till SÖ av dessa uppgifter anförs inte i propositionen. Liksom en klar majoritet av remissinstanserna anser vi att dessa uppgifter också fortsättningsvis skall åvila SIL. Dessutom bör SIL fr. o. m. få överta ansvaret för granskningen av läromedel från SÖ. bör alltså knytas till SIL. SIL bör också fastställa basläromedel, vidareutveckla iäromedelsregistret och fördjupa och utvidga informationen av läromedel. I avvaktan på språk- och kulturarvskommitténs behandling av rapporten och invandrarundervisningens läromedelsförsörjning utgår vi ifrån att SIL har hand om informationen om läromedel för invandrarundervisningen. Genom att sammanföra de centrala arbetsuppgifterna som har att göra med läromedelsfrågoma till ett organ SIL förbättras möjligheten att stärka samhällsinflytandet på läromedelsområdet och ge utförligare information om läromedlen som hjälp till konsumenterna. understryka SIL:s uppgift att ge hjälp i det lokala arbetet med läromedelsfrågorna bör konsumentinflytandet i öka. Detta kan ske genom att styrelsen utökas från fem till sju ledamöter. Förutom företrädare för , kommunerna och läromedelsproducenterna kan antalet verksamhetsföreträdare ökas till tre ledamöter. Dessa skall ha aktuella erfarenheter av läromedelsval inom skolan och svara för att och andra bristområden blir representerade i styrelsen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om kostnadsfri tillgång på läromedel, 2. att , med avslag på propositionens förslag att avveckla läromedelsnärnnden, godkänner vad i motionen anförts om granskning av läromedel, 3. att , med avslag på regeringens förslag om riktlinjer för information om läromedel, godkänner vad i motionen anförts om samhällets ansvar för läromedelsregister och information om läromedel, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om generell avgiftsfinansiering av och stöd för produktion av läromedel, 5. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om prisövervakning av läromedel, 6. att avslår regeringens förslag om att från skall överta uppgiften att fördela stöd för produktion av läromedel samt uppgiften att vara tillsynsmyndighet för rikscentralerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade. 7. att , med avslag på regeringens förslag om att skall avvecklas, godkänner vad i motionen anförts om SIL:s arbetsuppgifter och sammansättningen av styrelsen för SIL. HANS () () () () () () () () () () ()