mot · G4021379 · 1981-01-26 00:00:00 — Hanteringen av kemiska ämnen och produkter på våra arbetsplatser följer ännu i stora stycken traditioner från den tid då man trodde att de flesta industrikemikalier inte var skadliga för hälsan. Forskningsresultat från senare år har tydligt visat att man måste gå över till nya hanteringsmetoder, där grundprincipen skali vara att ett ämne betraktas som hälsofarligt intill dess att motsatsen är bevisad. Skyddsombuden har redan gjort stora insatser för att skapa denna nya tradition för hantering av kemiska ämnen. De måste få ökat stöd från arbetarskyddsverket i detta arbete. Vi bör sträva efter att möjligt avbryta användningen av kemiska bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruket. I en socialdemokratisk motion till 1978/(mot. 2278) krävdes att kommunerna skulle ges möjlighet att säga nej till skogsbesprutningar och kräva att mekanisk röjning tillämpas. Detta krav upprepades i den socialdemokratiska miljömotionen (1979/80:1760) till 1979/. Den borgerliga riksdagsmajoriteten avslog detta krav. Ett ettårigt förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark antogs av . När det gäller bekämpningsmedelsanvändningen inom jordbruket är det mot bakgrund av de risker många av bekämpningsmedlen för med sig för såväl människor som miljö angeläget att kraftfulla åtgärder vidtas i syfte att snabbt och i avsevärd grad minska användningen av dem. Det är angeläget att en helhetssyn vari inbegrips både arbetsmiljön och den yttre miljön anläggs på de problem som användningen av kemikalier medför. Gällande lagstiftning bör ses över och skärpas. Bristerna måste rättas till. Kraven på forskningsinsatser bör redovisas och program för det framtida arbetet upprättas. Kontroll- och laboratoriefunktioner behöver ses över och behoven av åtgärder redovisas. Administrationen bör granskas och möjligheterna till samordning undersökas. Vi föreslår att en särskild gift- och kemikommission tillsätts för att samordna och leda arbetet. Våra förslag redovisas mera detaljerat i det följande. Det är viktigt att kunskaperna om de kemiska ämnena förbättras. Detta gäller inte minst i fråga om deras hälso- och miljöfarlighet. Därför måste insatserna på forskningssidan förstärkas som det internationella samarbetet byggs ut. Resurserna för inhemsk forskning måste öka, vad avser både laboratorieundersökningar och epidemiologiska undersökningar. Ett effektivt system måste i enlighet med beslut byggas upp för att samla inte minst arbetsmedicinsk information från utlandet och sedan sprida den till berörda intressenter. Forskningen om bekämpnings- och gödselmedel måste intensifieras. Forskningen för att minska kemikalieanvändningen måste samordnas. Forskningsarbetet måste inrymma såväl grundforskning som målinriktad, tillämpad forskning. Det måste också bygga på en samverkan mellan olika vetenskapliga institutioner och berörda myndigheter. För att nå bästa möjliga effekt bör ett sammanhållet projekt - gemensamt för berörda forskningsråd, samt sättas upp. För att den erforderliga samordningen skall uppnås bör en särskild ledningsgrupp tillsättas. I gruppen bör ingå företrädare för myndigheter, berörda forskningsorgan, näringsliv och fackliga organisationer. Ett tidsbestämt forsknings- och undersökningsprogram bör upprättas. En viktig del i ett sådant forskningsprogram är att kartlägga de effekter på människomas hälsa, som användningen av kemiska medel leder till. De senaste årens debatt har fäst ökad uppmärksamhet vid dessa risker. Det har visat sig att vissa kemiska medel medför ökad risk för cancer, fosterskador, allergier och ärftlighetsförändringar. I vissa avseenden har den bedrivna forskningen gett avsevärt ökade kunskaper. Det är nödvändigt att dessa kunskaper ytterligare förbättras genom intensifierad forskning och kartläggning. Särskild uppmärksamhet bör därvid ägnas områden inom vilka vi har relativt begränsade kunskaper. Det gäller bl.a. de kemiska medlens effekter på nervsystemet samt deras fosterskadande och genetiskt skadliga effekter. I fråga om en del av de bekämpningsmedel som varit registrerade saknas dokumentation, som entydigt visar att de inte åsamkar skador. Forskningen bör omfatta såväl de bekämpningsmedel som används som alternativa metoder till dessa medel. Förbättrade metoder bör eftersträvas då det gäller att bedöma de risker som är förknippade med användningen av olika kemiska medel. En viss, men begränsad verksamhet pågår i syfte att förbättra möjligheterna att mäta dessa risker. Vid institutionen för strålningsbiologi vid Wallenberg-laboratorierna i har sålunda vissa gynnsamma resultat, vilka väckt intresse även utomlands, redan uppnåtts. Förstärkta resurser i arbetet på att utveckla mätmetoder som möjliggör klara och relevanta jämförelser mellan olika risker skulle sannolikt relativt snabbt kunna leda till resultat. Det är angeläget att kunna göra sådana jämförelser mellan olika kemiska bekämpningsmedel men också mellan dessa medel och alternativa metoder liksom mellan olika bekämpningsmetoder och de bekämpade sjukdomarna eller skadedjuren. Genom resistensförädling av våra kulturväxter kan behovet av bekämpning nedbringas därigenom att växtsorter som är resistenta mot de aktuella sjukdomarna tas fram. Resistensförädlingen har av detta skäl fatt en allt större uppmärksamhet i miljödebatten. Beträffande vissa växtslag har man redan nu nått betydande framgångar, beträffande andra är man nära lösningar. En betydande satsning på resistensförädling bör kunna leda till att man kommer till rätta med vissa växtsjukdomar utan att kemiska medel behöver användas. Förbättrade kunskaper är nödvändiga vad gäller alternativa bekämpningsmetoder främst biologisk och mekanisk bekämpning. Vid arbetet med alternativa bekämpningsmetoder bör också möjligheterna till samverkan mellan olika bekämpningsmetoder, integrerad bekämpning, ägnas uppmärksamhet. Också en samverkan mellan kemisk och icke-kemisk bekämpning kan vara av intresse. Nya bekämpningsmedel, t.ex. biologiska, måste underställas lika stränga krav i fråga om hälso- och miljörisker som de använda typerna av bekämpningsmedel. Det är också viktigt att det program produktkontrollnämnden redovisat och begärt anslag till /82 kan fullföljas. Det innebär bl.a. fortsatta undersökningar av bekämpningsmedel, studier av toxiska metaller, bl.a. bly och kadmium, kontroll av olika produkters miljöfarlighet, förbränning och destruktion samt testning av cancerogena och mutagena effekter och riskvärdering. Regeringen har i sitt budgetförslag ej tillgodosett produktkontrollnämndens anslagskrav. Vi anser inte att det av nämnden förordade programmet kan minskas. Vi föreslår därför på annat ställe i denna motion att produktkontrollnämndens krav skall tillgodoses. Den av regeringen föreslagna satsningen på miljöforskning anser vi också otillräcklig. Vi föreslår därför på annat ställe i denna motion att krav skall tillgodoses. Ett ställningstagande till arten och graden av skadlighet hos ett kemiskt ämne eller en produkt kräver en ingående undersökning av dess kemiska, fysikaliska och biologiska egenskaper. Det finns redan ett stort antal laboratorier med goda möjligheter att bedöma ämnens och produkters kemiska och fysikaliska egenskaper. Däremot är laboratorieresurserna ännu starkt begränsade då det gäller att fastställa de biologiska egenskaperna, dvs. effekterna på människa och miljö. Endast vid ett fåtal högt specialiserade laboratorier i vårt land finns personal, utrustning och rutiner för utvärdering av kemiska ämnens biologiska effekter. Dessa laboratorier är knutna till forskningsinstitutioner och läkemedelsindustrier. De saknar ledig kapacitet för den omfattande uppdragsverksamhet som kommer att behövas om en förhandsundersökning av kemiska ämnen skall kunna genomföras. Tillverkare och importörer bör som tidigare framhållits åläggas ansvaret för att nya kemiska ämnen och produkter inte tas i bruk förrän deras egenskaper från hälso- och miljösynpunkt undersökts och kontrollerats. En förhandskontroll bör således införas. Om detta skall kunna fungera måste samhället se till att importörer och tillverkare kan få de försök och andra laboratorieundersökningar utförda som då avkrävs dem. Detta bör ske genom att laboratorieresurser för konsultativ verksamhet inom det toxikologiska området byggs upp i samhällets regi och i anknytning till existerande forskningsinstitutioner. Uppdragsverksamheten bör genom avgiftsfinansiering kunna göras självbärande. Det är vidare viktigt att toxikologisk expertis på liknande sätt medverkar i produktbedömningar med utgångspunkt i vad som redan är känt om de ingående ämnena. Det råder i vårt land stor brist på toxikologisk expertis (toxikologi är läran om kemiska ämnens skadeverkningar). En tvåårig toxikologutbildning vid pågår f.n. Denna utbildningslinje bör permanentas, och möjligheten att inrätta samma slags utbildning vid andra högskolor bör prövas. Toxikologisk konsultverksamhet i privat regi förekommer redan i viss utsträckning i landet, och det är troligt att denna verksamhet kommer att öka i omfattning i takt med att samhället skärper kraven på tillverkare och importörer. Sådan konsultverksamhet kan ta formen dels av laboratorieundersökningar, dels av produktbedömningar med utgångspunkt i vad som redan är känt om de ingående ämnena. I båda fallen rör det sig om ett högt kvalificerat utredningsarbete på områden där varje misstag kan få allvarliga konsekvenser. Det är därför angeläget att samhället tillförsäkras full insyn i och utövar en noggrann kontroll över sådan konsultverksamhet. Ökade möjligheter att direkt i samhällets regi ställa konsultativa resurser till förfogande bör emellertid under alla omständigheter eftersträvas. Regeringen har gett universitets- och högskoleämbetet i uppdrag att utreda behovet av toxikologisk utbildning och forskning samt frågan om behovet av laboratorieresurser och testning. Mot bakgrund av vad vi ovan anfört är det av stor vikt att utredningsarbetet bedrivs med stor skyndsamhet. Syftet med laboratorieundersökningar och annan förhandskontroll är att förhindra att ämnen och produkter används så att de ger upphov till skada. Några fullständiga garantier om en riskfri miljö kan dock inte uppnås enbart genom förhandskontroll. Dels finns osäkerhetsmoment i de använda experimentella metoderna, dels kan skador i praktiken uppkomma därför att ämnena används på ett annat sätt än vad man förutsett. Det är ofta också svårt att på förhand avgöra vilka effekter som ett ämne har då det används i kombination med andra ämnen. Därför krävs förutom förhandskontrollen också en väl uppbyggd organisation för att upptäcka hälso- och miljöpåverkan och för att spåra orsakerna. En sådan organisation bör kunna övervaka risker i människans totala miljö. Till de viktigaste inslagen i en sådan övervakning hör epidemiologiska undersökningar, dvs. undersökningar där medicinsk och statistisk kunskap förenas för att kartlägga och följa upp hälsotillståndet hos påverkade grupper, som är utsatta för särskild miljöpåverkan. Därigenom bör man också få bättre möjligheter att bedöma de långsiktiga förändringarna i livsmiljön. En av de viktigaste uppgifterna för den medicinska delen av företagshälsovården är att upptäcka och utreda sjukdomar som kan misstänkas ha samband med kemiska ämnen och andra arbetsmiljöfaktorer på arbetsplatsen. Erfarenheten visar också att de anställda själva, och särskilt skyddsombuden, kan lämna viktiga bidrag till strävandena att upptäcka nya samband mellan yrke och sjukdom. Det finns emellertid också många typer av arbetssjukdomar som lätt kan förbli oupptäckta trots en skärpt uppmärksamhet från företagshälsovårdens och skyddsombudens sida. Exempel på detta är genetiska skador, cancer och andra sjukdomar som har så lång fördröjningstid att en stor del av dem som drabbats hinner lämna arbetsplatsen innan sjukdomen visar sig. För att upptäcka sådana skador krävs epidemiologiska undersökningar. Sådana undersökningar behövs också ofta för att närmare kartlägga orsakssambandet genom t.ex. företagsläkares eller skyddsombuds iakttagelser då misstanke om yrkessjukdom framkommit. Det är viktigt att resultaten av sådant undersökningsarbete blir tillgängligt också för skyddsombuden. Resurser för yrkesepidemiologiska undersökningar finns vid bl.a. arbetarskyddsstyrelsen, högskolorna och de yrkesmedicinska klinikerna. Det är angeläget att de yrkesmedicinska klinikerna byggs ut. De bör också ges möjlighet att utföra epidemiologiska undersökningar. Detta kräver främst att yrkesepidemiologin ges en framträdande roll i den yrkesmedicinska specialistutbildningen. Möjligheterna till nordiskt och internationellt samarbete om denna högt specialiserade utbildning bör utnyttjas så långt möjligt. En yrkesepidemiologisk utvärdering av cancerregister har påbörjats. Detta arbete bör intensifieras, och bör möjligheten prövas att utnyttja andra sjukdomsregister för samma ändamål. Så t.ex. bör det utrönas i vad mån missbildningsregister kan utnyttjas för undersökningar av samband mellan skador på barn och de kemiska ämnen som modern eller fadern utsatts för på sin arbetsplats eller i andra sammanhang. Det är också angeläget att arbetsskadestatistiken ges en sådan utformning och tilldelas sådana resurser att den ger ett så gott underlag som möjligt för epidemiologiska undersökningar. Antalet kemiska ämnen är så stort och kostnaden för toxikologiska undersökningar så hög att ett intensivt internationellt samarbete är nödvändigt om vi skall kunna införskaffa det kunskapsunderlag som behövs för att bygga upp en praktiskt fungerande produktkontroll. Om en tillförlitlig undersökning har utförts i utlandet skall den inte behöva upprepas i . föreslog i en skrivelse till att frågan om ett informationsanalyscenter för toxikologi med inriktning på miljö och hälsa skulle utredas med sådan skyndsamhet att kunde ta ställning till frågan. Det förutsattes bl. a. att centret skulle svara för internationellt utbyte av databaser på det toxikologiska området samt fungera som svensk partner i det internationella datasamarbetet. Först reagerade den då sittande borgerliga regeringen på förslaget och gav miljödatanämnden i uppdrag att snabbutreda frågan. har numera genomfört detta uppdrag och redovisade det tillsammans med en rad andra förslag om organisation och resurser för information och informationsservice på miljöområdet, i betänkandet (SOU 1980:24) Bättre miljöinformation. Betänkandet har också remissbehandlats. utredning understryker ytterligare hur betydelsefullt det är att i arbetet för en bättre miljö få överblick över och tillgång till befintlig information, såväl svensk som utländsk, eller från internationella organ. Särskilt ingående belyses detta när det gäller toxikologisk information, och nämnden hävdar att en förbättrad toxikologisk informationsservice är en förutsättning för att bestämmelserna om kontroll av kemiska hälso- och miljörisker skall kunna fungera. säger därför att särskilda satsningar måste tillkomma för en informationstjänst som byggs upp successivt. Till viss del kunde denna grundas på projekt som redan utvecklats inom miljödatanämnden. Man räknar också med bättre utnyttjande av redan befintliga resurser och ett nära samarbete med expertis inom olika vetenskapliga delområden. Enligt vår mening bör grundtankarna i miljödatanämndens förslag förverkligas. Det är särskilt viktigt att en toxikologisk informationstjänst får tillräckliga resurser och effektiva rutiner för att bevaka informationsutbudet inom och utom landet och för att kunna tillhandahålla information på ett sätt, som är begripligt för berörda intressen. a. måste fackliga organisationer och branschorganisationer kunna vända sig till en sådan informationstjänst för att få hjälp att finna uppgifter som är tillgängliga i utlandet, få kännedom om pågående undersökningar och om tillgänglig expertis i eller utomlands osv. Vi kräver att regeringen inte ytterligare förhalar frågan utan vidtar de åtgärder som krävs för att vi på miljöområdet, speciellt för frågor som rör kemiska hälso- och miljörisker, skall få en förbättrad toxikologisk informationsservice i landet. Det finns också flera andra former för internationellt samarbete. Forskarnas direkta utlandskontakter är givetvis av stor betydelse. Detsamma gäller myndigheternas deltagande i de internationella projekt som i ökande utsträckning anordnas av FN, och andra mellanstatliga samarbetsorgan. Det är högst angeläget att vi deltar i olika former av internationellt samarbete på miljöområdet. En effektiv kontroll av de kemiska produkterna förutsätter att de myndigheter som svarar för kontrollen har tillgång till fullständiga uppgifter om vilka produkter som förekommer i samhället och om deras innehåll. Man kan inte utöva någon effektiv kontroll över vilka nya ämnen som tillförs marknaden utan att först ha kännedom om vilka ämnen som redan finns där. Redan i propositionen 1973:17 förutsågs också behovet av en omfattande registrering av innehållet i kemiska och kemisk-tekniska produkter. Förberedelser för ett allmänt register över innehållet i kemiska och kemisk-tekniska produkter pågår inom produktkontrollnämndens produktkontrollbyrå. Arbetet med att införa produktregistret har påbörjats. I en första etapp fick 2 500 tillverkare och importörer av deklarationspliktiga varor lämna uppgifter om produktnamn och tulltaxenummer på ca 120 000 produkter. I en andra etapp skall registret byggas ut med uppgifter om anmälda produkters sammansättning och andra förhållanden, som är av betydelse från hälso- och miljösynpunkt. Den första delen av denna utbyggnad - som gäller baskemikalierna - har startats. Arbetet beräknas pågå . Enligt vår mening har de borgerliga regeringarna på ett upprörande sätt fördröjt det viktiga arbetet med produktregistret. Vi kan inte acceptera att regeringen på olika sätt försvårar framtagandet av produktregistret. Vi vill ånyo med skärpa understryka vikten av att produktregistret kommer till stånd. Därför måste arbetet med det bedrivas med stor skyndsamhet. bör hos regeringen begära en tidsplan över arbetet med produktregistret. Det är också viktigt att största möjliga öppenhet tillämpas i fråga om de uppgifter som lagras i registret. I uppdraget till produktkontrollnämnden ingår också att se över sekretessfrågan. I detta sammanhang vill vi framhålla att man måste finna sådana former för registrets användning att uppgifter om vilka beståndsdelar som ingår i till registret deklarerade produkter inte regelmässigt hemlighålls under hänvisning till konkurrensskäl. Det finns så förfinade analysmetoder att de beståndsdelar som ingår i en produkt kan fastställas med tämligen stor exakthet. Därför kan uppgifter om den kemiska identiteten hos de beståndsdelar som ingår i en produkt i de flesta fall utlämnas från produktregistret utan men för uppgiftslämnaren. I de fall då en producent anser att produktens sammansättning skall hemlighållas bör han i samband med deklarationsförfarandet skriftligt motivera varför uppgiften måste skyddas. De myndigheter som för sin handläggning av hälso- och miljöfrågor har behov av uppgifter ur produktregistret måste ha tillgång till dessa uppgifter på ett praktiskt och ändamålsenligt sätt. Förutom de centrala myndigheterna gäller detta också myndigheter med regionalt och lokalt tillsynsansvar, såsom yrkesinspektionen och länsstyrelsernas naturvårdsenheter samt skyddsombuden. För det förebyggande miljöarbetet är det i regel inte nödvändigt att ha tillgång till exakta koncentrationsuppgifter. De ingående beståndsdelarnas halter bör därför kunna anges tillräckligt preciserat för att utgöra underlag för detta arbete utan att tillverkningshemligheter röjs för konkurrenter. Skyddsombuden bör medverka i kontrollen av att alla deklarationspliktiga varor deklareras hos myndigheten i föreskriven ordning. Det kan ske genom att vaije fullständigt deklarerad produkt tilldelas en särskild beteckning (s. k. PK-nummer), som tillverkaren/importören blir skyldig att märka varan med. Skyddsombuden kan då kontrollera att denna beteckning finns på de produkter som används på arbetsplatsen. Därigenom kan eventuella försök att kringgå deklarationsskyldigheten effektivt motverkas. Förhandskontroll av nya ämnen kommer att underlätta kontroll av befintliga ämnen som det skapar förutsättning för nya former av myndighetskontroll av den kemiska miljön. En av de viktigaste nytillkommande möjligheterna är att nya ämnen kan kontrolleras innan de tas i bruk. Praktiskt sker detta genom att en lista över samtliga förekommande ämnen görs upp så snart produktregistret står klart. Ämnen som inte finns upptagna på denna lista får därefter inte marknadsföras eller tas i bruk förrän tillstånd från kontrollmyndighet inhämtats. Den som ansöker om sådant tillstånd skall på egen bekostnad låta utföra de undersökningar om ämnets effekter på människor och miljö som myndigheten kräver. Särskilt angeläget är att tillförlitliga uppgifter tas fram om ämnets eventuella tumörframkallande, fosterskadande eller genetiskt skadliga effekter samt om dess eventuella ansamling i naturen. Genom en registreringsavgift kan tillståndsprövningen av nya ämnen ske utan kostnad för samhället. Registreringsavgiften bör också täcka kostnaden för de undersökningar myndigheten anser sig behöva göra för att kontrollera inlämnade uppifter. Även när det gäller ämnen som redan finns på marknaden kan myndighet behöva kräva in uppgifter och göra vissa utredningar. Förhandskontrollen kan om den skall vara effektiv inte införas förrän produktregistret är upprättat. Detta understryker ytterligare vikten av att arbetet med produktregistret bedrivs med yttersta skyndsamhet. Den förhandskontroli vi ovan förordat avser kemiska ämnen. När olika ämnen sätts samman eller blandas med varandra uppkommer en produkt. Att även för nya produkter införa en allmän förhandskontroli skulle kräva betydligt större resurser. Ett sådant system skulle troligen inte heller vara det bästa sättet att använda samhällets begränsade tillgång på t. ex. toxikologisk expertis. I stället finns det anledning att gradvis bygga ut produktkontrollen till att omfatta allt fler produktgrupper. Det bör t. ex. ges ut föreskrifter om vilka ämnen och kombinationer av ämnen som skall få förekomma i lim- och klisterprodukter, i slipmedel, färger, hårsprayer etc. Mycket talar för att huvudansvaret för denna typ av produktkontroll i fråga om de flesta produktgrupper bör ligga hos arbetarskyddsstyrelsen, som redan nu med stöd av arbetsmiljölagen har denna befogenhet. Även för detta arbete kommer produktregistret att ge ett kunskapsunderlag som inte finns . För att kunna genomföra en sådan kontroll måste arbetarskyddsstyrelsen ges ökade resurser. Syftet med de tidigare beskrivna åtgärderna är att eliminera sådana kemiska ämnen och produkter som kan ersättas av andra som är bättre från hälso- och miljösynpunkt. Väsentliga förbättringar av den kemiska miljön kan uppnås på detta sätt. Det är dock inte möjligt att helt undanröja användningen av ämnen som kan få skadliga effekter vid felaktig hantering. Produktinformation, arbetarskyddsföreskrifter samt kontroll och tillsyn är därför lika viktiga led i arbetet för en säker kemisk miljö som den direkta produktkontrollen. Det är ett oavvisligt krav att den som på sin arbetsplats eller i annat sammanhang hanterar kemiska produkter skall ha tillgång till utförlig information om produkternas egenskaper från hälso- och miljösynpunkt. Den som hanterar en kemisk produkt skall inte behöva sväva i osäkerhet om vilka risker som föreligger och om hur man kan skydda sig mot dessa. finns ofta denna osäkerhet. Detta beror till viss del på bristande kunskaper hos tillverkare och återförsäljare om egenskaperna från hälsooch miljösynpunkt hos de varor de säljer. Detta sammanhänger dels med dåliga praktiska möjligheter att utnyttja tillgänglig information i bl. a. utländsk litteratur, dels med bristande undersökningsresurser och bris tande kompetens för bedömning av varors skadlighet.