mot · G4022049 · 1981-03-24 00:00:00 — 1980/81 2049 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:127 om folkbildning m. m. I den socialdemokratiska reservationen till folkbildningsutredningens betänkande (SOU 1979:85) Folkbildning för 80-talet anfördes bl. a. att studieförbunden och deras verksamhet är den till omfattning och geografisk spridning största grenen av det fria och frivilliga folkbildningsarbetet i vårt land. Verksamheten växte fram ur de stora folkrörelserna - arbetarrörelsen, och - och . Redan från början var det en självklarhet att verksamheten skulle utgå från resp. rörelses grundvärderingar och samhällssyn. Den skulle vara helt självständig gentemot myndigheter, institutioner, företag och enskilda personer. Rätten att forma och bestämma över verksamhetens syfte, innehåll och inriktning skulle ligga i deltagarnas egna händer. Det var med andra ord människorna själva som genom sina demokratiskt uppbyggda organisationer skulle ta det hela och fulla ansvaret för sitt studiearbete och sin kulturella verkamhet. Dessa folkbildningssträvanden hade redan från början två klart framträdande syften: o De skulle bredda och fördjupa demokratin främst genom att stärka folkrörelsernas ställning och utbilda deras medlemmar för uppgifter och förtroendeuppdrag i samhället, o De skulle medverka till att höja bildningsnivån bland de stora grupperna av socialt och kulturellt missgynnade människor. Verksamheten bedrevs uteslutande inom folkrörelsernas grundorganisationer - arbetarkommuner, fackföreningar, frikyrkoförsamlingar. konsumentföreningar, nykterhetsloger och ungdomsklubbar. Denna grundläggande princip förändrades inte när studieförbunden började bildas. Syftet med att bygga upp särskilda organisationer för studieverksamhet var rent praktiskt: man ville hushålla bättre med de knappa ekonomiska resurser man förfogade över, och man ville ta till vara de kunskaper och erfarenheter som fanns i de olika organistionerna inom samma folkröresle. Verksamheten skulle emellertid också fortsättningsvis bedrivas i och av grundorganisationerna. När studieförbunden senare började utveckla en allmän utåtriktad studieverksamhet vid sidan av medlemsorganisationerna, var detta inte något avsteg från den grundläggande folkrörelseprincipen. Avsikten var endast att vidga bildningsverksamheten till ämnen och aktiviteter som inte kunde samla ett tillräckligt antal deltagare inom en enda organisation samt öppna möjligheterna att delta i verksamheten även för den som inte var medlem i någon ansluten organisation. Denna breddning av studieförbundens uppgifter syftade inte till att försvaga eller upplösa folkbildningsarbetets folkrörelseförankring och flytta över ansvaret till fristående, mer kommersiellt arbetande serviceorgan. Att verka i och genom folkrörelsernas organisationer var alltjämt huvudprincipen för studieförbundens arbete. Diskussioner och överväganden om folkbildningsarbetets uppgifter samhälle måste utgå från den grundsyn på studieförbunden och deras ställning i vårt utbildningssamhälle och kulturliv som kom till uttryck i den nämnda socialdemokratiska reservationen i folkbildningsutredningens betänkande. En rad tungt vägande skäl för att slå vakt om folkbildningsarbetets folkrörelseförankring togs också upp i reservationen som grund för en utveckling i angiven riktning. o Folkbildningsarbetet är ett viktigt led i folkrörelsernas strävanden att förändra samhället i överensstämmelse med sina grundvärderingar och mål. o Folkbildningsarbetet kan bredda och vitalisera samhällsdebatt och opinionsbildning och framför allt ge röst och stämma åt de många människor som inte kan komma till tals i massmedier, på estrader och i talarstolar. o Folkbildningsarbetet kan smidigt anpassas till människors behov, intressen och förutsättningar för studier och kulturaktiviteter, vilket är särskilt viktigt i strävandena att nå de stora grupperna av kulturellt och utbildningsmässigt missgynnade människor, o Folkbildningsarbetet kan utveckla och förnya föreningslivet och därigenom skapa rikare tillfällen till kontakt och gemenskap mellan människor. o Folkbildningsarbetet kan skapa realistiska alternativ till ett alltmer kommersialiserat utbud av kultur och fritidssysselsättningar. En stark förankring i folkrörelserna är således enligt vår mening av avgörande betydelse för folkbildningsarbetet. I propositionen har enligt vår mening det folkrörelseförankrade studiearbetets betydelse klarare betonats jämfört med de förslag den borgerliga majoriteten avgav i folkbildningsutredningen. Vi hälsar detta med tillfredsställelse. Som övergripande mål för folkbildningen anger statsrådet att förankringen i folkrörelserna och deras idéer är en värdefull tillgång också Ett av folkbildningens huvudmål bör vara att utveckla och förverkliga medlemsorganisationernas behov av studie- och kulturverksamhet. Härav följer att rätten till profilering - ideologiskt och på annat sätt - är en förutsättning för att studieförbunden skall kunna fullfölja sina uppgifter. Därutöver har studieförbunden en uppgift att åt en bred allmänhet erbjuda studier av den karaktär som kännetecknar det fria och frivilliga folkbildningsarbetet. Viktiga mål är därvid att tillgodose kortutbildades behov av överbryggande utbildning, att medverka till spridning av väsentlig information om och utbildning i aktuella samhällsfrågor samt att främja medborgarnas delaktighet i kulturlivet och deras egna kulturella skapande. Denna profilering bör ses som en värdefull tillgång inte endast i den verksamhet som studieförbunden bedriver utan också i den verksamhet som riktar sig till en bred allmänhet. Vi instämmer i de ovan citerade målformuleringarna men nödgas konstatera att de konkreta förslagen i propositionen inte på alla punkter svarar mot de uttalade ambitionerna. Det föreslagna bidragssystemet kommer enligt vår mening inte i tillräcklig grad att främja en utveckling som tillgodoser de kortutbildades behov. Schabloniseringen och större frihet att utnyttja tillgängliga resurser är i och för sig tilltalande och välkomna men ger erfarenhetsmässigt ringa fördelningspolitiska effekter. De olika slag av riktade åtgärder som föreslås i propositionen är enligt socialdemokraterna otillräckliga och i vissa fall felaktigt utformade. De förstärkningar och förändringar av de fördelningspolitiska instrumenten som upptagits i det följande anser socialdemokraterna vara minimikrav om förslagen skall tillgodose de kortutbildades behov. Uppsökande verksamhet på arbetsplatser Vi betraktar den uppsökande verksamheten som ett viktigt fördelningspolitiskt instrument i vuxenutbildning och kulturliv. Propositionen föreslår att ansvaret för planeringen, ansökan om bidrag och genomförandet av den uppsökande verksamheten på arbetsplatser skall åvila studieförbundsavdelningarna. F. n. ligger dessa uppgifter på de fackliga organisationerna samt (), () och hantverks- och industriorganisation (SHIO). Tilläggas kan att verksamheten finansieras med vuxenutbildningsavgiften, vilken införts i samråd med de fackliga organistionerna. Det bör således ankomma på dessa att avgöra hur medlen skall användas. Av såväl principiella som praktiska skäl måste vi motsätta oss detta förslag. Enligt vår mening är det utomordentligt angeläget att ansvaret för verksamheten av detta slag så nära som möjligt knyts till de människor bland vilka verksamheten skall bedrivas. Detta är en central tanke i allt folkrörelsearbete. En ändring i enlighet med förslaget innebär att man 1* 1980/81. ifrågasätter de anställdas förmåga att genom sina egna organistioner ta ansvaret för denna verksamhet. Man måste i det här sammanhanget vara medveten om att det ansvar för den uppsökande verksamheten som de fackliga organisationerna fick genom vuxenutbildningsproposition inneburit en kraftig stimulans för den fackliga studieverksamheten. Det skulle enligt vår mening vara djupt olyckligt om , genom att följa propositionens förslag, medverkade till att bryta denna utveckling. Studieförbunden har ingen generell rätt att gå in på arbetsplatserna eller bestämma vilka personer som skall bedriva uppsökande verksamhet där. Det är arbetsgivaren som bestämmer vem som skall ha rätt att vistas där. Genom medbestämmandelagen har de anställdas fackliga organisationer rätt till inflytande i frågor av detta slag. Därför är det fel att ta ifrån de anställda och deras organisationer ansvaret för den uppsökande verksamheten och lägga det på studieförbunden, som inte har och uppenbarligen inte heller kan få någon självskriven rätt att bedriva sådan verksamhet på arbetsplatserna. Regeringen har inte heller tagit hänsyn till att de fackliga organisationerna, inom ramen för lagen om facklig förtroendemans ställning, kan förhandla sig till rätt att på betald arbetstid bedriva uppsökande verksamhet på arbetsplatsen. Regeringens förslag innebär att ansvaret för den uppsökande verksamheten på arbetsplatsen skulle ligga på studieförbunden när den finansieras genom statsbidrag och på de fackliga organisationerna när den anordnas som ett fackligt förtroendeuppdrag enligt förtroendemannalagen. Vi anser detta föga ändamålsenligt. Det finns enligt vår mening ytterligare ett skäl för att den uppsökande verksamheten även i fortsättningen bör åvila de fackliga organisationerna. Den uppsökande verksamhetens syfte är givetvis inte att ensidigt skaffa deltagare till en viss vuxenutbildningsanordnare. Det ligger visserligen i sakens natur att flertalet av dem som genom sådana insatser stimuleras till vuxenstudier kommer att bedriva dessa studier i det studieförbund som den fackliga organisationen tillhör eller normalt samarbetar med. Men det är viktigt att markera att den uppsökande verksamheten skall kunna tillgodose alla de skilda behov av studier och utbildning som kan finnas på en arbetsplats. Det kan vara fråga om studier vid folkhögskola, vuxenutbildning, AMU-center eller högskola, lika väl som i ett studieförbund. Enligt vår mening bör den fackliga organisationen med sin egen studieplanering och sina egna uppsökare ha större förutsättningar att informera om olika utbildningsmöjligheter än en representant för ett visst studieförbund. Vi föreslår att ansvaret för den uppsökande verksamheten i första hand skall ligga på de organisationer bland vilkas medlemmar verksamheten skall bedrivas eller som i övrigt kan anses representera den grupp man vill vända sig till. Konkret innebär det att den uppsökande verksamheten på arbetsplatsen skall bedrivas av de fackliga organisationerna, bland lantbrukare av , bland fiskare av och bland hantverkare av hantverks- och industriorganisation. Vad som här anförts om uppsökande verksamhet på arbetsplatser bör som sin mening besluta ge regeringen till känna. Uppsökande verksamhet i bostadsområden Enligt vår mening bör inte heller, som regeringen föreslår, ansvaret för den uppsökande verksamheten utanför arbetsplatserna läggas på studieförbunden. Vi har i denna fråga samma principella uppfattning som när det gäller verksamheten på arbetsplatserna. Ansvaret bör i första hand och så långt det är möjligt förankras hos de människor bland vilka verksamheten skall bedrivas och i deras egna föreningar. Det garanterar en kunskap om och förståelse för dessa människors situation och förutsättningar, som är av största betydelse för verksamhetens genomförande. Det stimulerar också intresset för en aktiv studie- och kulturverksamhet inom deras egna sammanslutningar och organisationer. I propositionen föreslås att bidrag till uppsökande verksamhet i bostadsområden skall fördelas i proportion till resp. studieförbunds cirkelverksamhet. Från socialdemokratisk sida motsätter vi oss detta förslag. Enligt vår mening är det av största vikt att den uppsökande verksamheten når ut till de grupper som avsågs när försöksverksamhet med uppsökande verksamhet i bostadsområden startades. Utvärderingarna av försöksverksamheten har klart visat att det var i de projekt som genomfördes i samarbete med de boendes egna organisationer och studieförbunden som gav det bästa resultatet. Vi föreslår därför att stödet till uppsökande verksamhet i bostadsområdena fördelas till de studieförbund som kan presentera väl underbyggda projekt och att projekten skall planeras och genomföras i samarbete med organisationer som har verklig förankring i det aktuella bostadsområdet och att hyresgästförening eller bostadskooperativ organisation skall delta i projektet. Vad vi här anfört om uppsökande verksamhet i bostadsområden bör som sin mening besluta ge regeringen till känna. 1 propositionen föreslås en ny anslagspost benämnd bidrag till kulturverksamhet i folkbildningen m. m., vilken i stort sett motsvarar folkbildningsutredningens begrepp annan bildningsverksamhet. Enligt propositionen skall fördelningen mellan studieförbunden av denna anslagspost ske med hänsyn till de tre närmast föregående årens kostnader för motsvarande verksamhet. Vi kan inte biträda detta förslag till fördelningsprincip. Bidraget skall liksom folkbildningsstödet i dess helhet i första hand främja en verksamhet som stärker folkrörelsernas arbete och vänder sig till kulturellt och utbildningsmässigt eftersatta grupper. En fördelning av bidraget mellan studieförbunden enbart grundad på redovisade kostnader främjar inte en sådan utveckling. Vi föreslår därför att arrangemang som anordnats i samverkan med medlemsorganisation eller annan organisation som studieförbundet stadigvarande samarbetar med ges en större vikt vid bidragsfördelningen. Motsvarande skall gälla arrangemang i glesbygd eller i samverkan med handikapp- eller invandrarorganisation. bör ges i uppdrag att utforma bidragsregler i enlighet med här anförda synpunkter. Vad vi här anfört om principerna för fördelning av anslagsposten bidrag till kulturverksamhet i folkbildningen m. m. bör som sin mening ge regeringen till känna. Studieförbunden har inte fått kompensation för inflationen. Det maximalt utgående statsbidraget till studiecirklar visar i förhållande till konsumentprisindex följande utveckling: 1976/77 100 100 1977/78 98 101 1978/79 87 90 1979/80 84 88 1980/81 76 (januari) 80 Urholkningen av de statliga bidragen har således börjat . Med 1976/77 som utgångpunkt kan konstateras att bidragen till studiecirkelverksamhet mist av sitt realvärde . Tar man hänsyn till fortsatt inflation och effekterna av de direkta nedskärningar som förslås i propositionen blir följden att 1981/anslagsnivå endast motsvarar ca två tredjedelar av den som gällde 1976/77. Effekterna av de nedskärningar som föreslås kommer att leda till betydande svårigheter för studieförbunden. Utbildningsministern anför att den reella innebörden av den av beslutade besparingen på 130 milj. kr. i verkligheten blir avsevärt lägre eftersom studieförbunden /80 inte nådde beräknad verksamhetsvolym. Antalet studietimmar blev och kostnaderna lägre än beräknat. Detta är enligt vår mening en direkt följd av de tidigare nedskärningarna av samhälleliga bidrag. Det är de minskade bidragen som redan tidigare lett till bl. a. höjda deltagaravgifter och till den stagnation som belyses av utbildningsministern. Det anförs i propositionen att studieförbunden har frihet att använda tillgängliga medel. Detta är sant i princip. I realiteten anser sig studieförbundsavdelningarna starkt pressade av de kraftigt begränsade bidragen att främst anordna sådan verksamhet som kan hålla verksamhetsvolymen uppe, bl. a. för att bereda redan anställda personal anställningstrygghet. Det är dessutom mer arbets- och kostnadskrävande att nå de kortutbildade. Om bidragen är knappa minskas möjligheterna att anordna sådan verksamhet som är mest angelägen utifrån folkbildningens mål. För att motverka denna utveckling behövs enligt socialdemokraterna en förstärkning av de fördelningspolitiska insatserna. visade enligt vår mening klart på det stora behov av särskilda stödåtgärder med fördelningspolitisk inriktning som föreligger. Här vill vi särskilt peka på samhällsorienterande studier, studier för handikappade och invandrare samt studier i engelska och svenska . . .Det nuvarande s. k. prioriterade bidraget till engelska och svenska har visat sig betyda mycket för att stimulera dessa studier. Huvudparten av dagens vuxna generation har ännu inte fått de grundläggande kunskaper i engelska och svenska som är önskvärda. Vi föreslår följande förbättrade bidrag som är nödvändiga för att nå utbildningspolitiskt eftersatta grupper. - Höjning av det riktade bidraget till samhällsorienterande studier från . - Höjning av det riktade bidraget till handikappstudier och hemspråk från 10 - Riktat bidrag till studier i engelska och svenska med . Den beräknade merkostnaden för dessa förslag uppgår till 52 milj. kr. Vidare är regeringens förslag om begränsning av studiecirklar som bedrivs på arbetstid enligt vår mening olämpligt från arbetsorganisatorisk utgångspunkt. Något hinder för att ordna sådana cirklar per sammankomst bör inte finnas. En viktig principiell grund för folkbildningsutredningens överväganden var att kursplanebunden utbildning bör ligga inom det allmänna utbildningsväsendets ansvarsområde. Studieförbunden skall inrikta sitt arbete på studier som inte är bundna av kursplaner och avgränsade kompetenskrav. Förslagen från utredningen utformades på denna grund. Statsbidrag till studieförbundens studieplansbundna yrkesutbildningar på högskolenivå borde därför enligt utredningen inte längre utgå. Föredraganden anger i propositionen att han ställer sig bakom detta förslag av klara principiella skäl (s. 68). Det viktigaste skälet anger föredraganden vara att de studieplansbundna universitetscirklarna bedriver sin verksamhet enligt planer som utarbetats av statliga organ och inte av studieförbund eller av deltagarna själva. Trots detta klara ställningstagande, vilket överensstämmer med utredningens förslag och en bred remissopinion, föreslås att statsbidrag även fortsättningsvis skall utgå till denna typ av cirklar. Vi vill för vår del instämma i vad utredningen och ett stort antal remissinstanser anfört på denna punkt. Vi yrkar således avslag på föredragandens förslag om att statsbidrag skall utgå till studieplansbundna universitetscirklar. Dessa är till antalet relativt få i förhållande till de fria cirklar på högskolenivå som bedrivs. Besparingen blir därför begränsad. Genom de särskilda medel som enligt propositionen reserveras för övergångsåtgärder finns det möjligheter att slutföra sådana cirklar som löper under flera budgetår. I propositionen anger föredraganden att viss fortbildning av lantbrukare och andra närstående yrkesgrupper skall kunna anordnas som statsbidragsberättigade studiecirklar under förutsättning att de allmänna villkoren i övrigt uppfylls (s. 66). Vi anser att föredraganden därmed gör ett principiellt avsteg från vad som i övrigt anförs om rätten att erhålla statsbidrag för cirkelverksamhet. Som exempel på sådana uttalanden i propositionen vill vi peka på att statsbidrag inte kan utgå till intern företagsutbildning, att statsbidrag inte heller skall utgå till studieverksamhet som utgör inskolning i ett visst yrke eller en viss arbetsuppgift inom ett företag, inte heller bör bidrag utgå till verksamhet som är öppen endast för vissa grupper av anställda eller då syftet är att inskola eller utbilda för en bestämd funktion på den egna arbetsplatsen (s. 66) etc. Mot bakgrund av vad som i propositionen anförs om rätt till statsbidrag för cirkelverksamhet yrkar vi således avslag på förslaget att lantbrukare och andra närstående yrkesgrupper, trots utformningen av regelsystemet, skall ha rätt till statsbidrag för fortbildning inom ramen för studiecirkelverksamheten. Utöver ovannämnda bidragsändringar anser vi att bidraget till studieförbundens organisationskostnader bör förstärkas. I propositionen föreslås att bidraget skall utgå med 16 milj. kr. Denna summa skall finansiera alla de åtgärder som erfordras för att administrera och kontrollera det statliga bidraget på 780 milj. kr. Administrationen får alltså ett bidrag som motsvarar av bidragssumman. Visserligen medger regeringen att ränteinkomsterna för det förskott på statsbidraget som studieförbunden erhåller får användas, men detta är en osäker inkomstkälla som inte garanterar att studieförbunden kan upprätthålla den administration som är nödvändig för en stabil utveckling. För att i viss utsträckning motverka den osäkra situation som studieförbunden lever under bör organisationsbidraget ökas så att det inledningsvis svarar mot av bidraget, dvs. 24 milj. kr. Summan av ovannämnda bidragsändringar, 56 milj. kr., bör enligt vår mening läggas utöver det av regeringen föreslagna beloppet, vilket innebär att totalramen för folkbildningsanslaget blir 840 milj. kr. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att med avslag på regeringens förslag, yrkande 7 i den del som avser huvudmannaskapet för verksamheten, som sin mening beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om uppsökande verksamhet på arbetsplatserna, 2. att med avslag på regeringens förslag, yrkande 7 i den del som avser huvudmannaskapet för verksamheten, som sin mening beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om uppsökande verksamhet i bostadsområden, 3. att som sin mening beslutar ge regeringen till känna vad som i motionen anförts om tidsbegränsningen per sammankomst vid studiecirklar på arbetstid, 4. att med avslag på regeringens förslag, yrkande 5 i den del som avser fördelningen av medel under anslagsposten bidrag till kulturverksamhet i folkbildningen m. m., som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fördelningen av dessa medel, 5. att beslutar avslå regeringens förslag om statsbidrag till studieplansbundna universitetscirklar, 6. att beslutar avslå regeringens förslag om att fortbildning av lantbrukare och andra närstående grupper skall kunna anordnas som statsbidragsberättigade studiecirklar, 7. att till anslaget Bidrag till folkbildning (E 5, ) för /82 beslutar anvisa ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt förslagsanslag av . i enlighet med vad som anförts i motionen. () () HANS () () () () () ()