mot · G4022188 · 1981-05-14 00:00:00 — Av de räkneexempel sorn tagits fram av budgetdepartementet för att belysa tänkbara effekter av principöverenskommelsen med socialdemokraterna framgår att t. ex. en 125000-kronorsinkomsttagare med underskottsavdrag på . en i storstadsområdena långt ifrån ovanlig situation skulle få sina boendekostnader ökade med . ; en 150000-kronorsinkomsttagare med underskottsavdrag på . skulle drabbas av . i ökade boendekostnader och . om hans underskottsavdrag skulle uppgå till . Budgetdepartementets räkneexempel torde rymmas inom ramen för en välvillig tolkning av principöverenskommelsen med socialdemokraterna. Även sådana kostnadsökningar som framgår av dessa exempel skulle i hög grad påverka prisutvecklingen på småhusmarknaden. allmänna hypoteksbanks vice VD har i en tidningsartikel påvisat att vad som skulle kunna befaras vore nära nog en halvering av marknadspriserna, och detta prisras skulle i så fall komma att drabba hela småhusmarknaden: Ett prisras på s.k. lyxvillor för med sig att även enklare egnahemsfastigheter faller i värde. Inte någon lär köpa ett mindre radhus om han kan få en större friliggande villa för lägre pris. Kapitalförluster för flertalet småhusägare på - i värsta fall 100000tals framstår som en högst sannolik prognos. Om därvid de priser som människor med de nya skatterna kan och är villiga att betala för ett småhus understiger produktionskostnaderna för nybyggda hus, kommer som en följd härav all nyproduktion av småhus att upphöra; småhusindustrin skulle hamna i en akut kris. Skatteskärpningen för dem som har underskottsavdrag blir beroende av var man sätter gränsen för 50-procentiga marginalskatter och hur skatteskalorna ser ut över denna nivå. 1 budgetdepartementets ovannämnda redovisning antogs att marginalskatten skulle vara . i dagens penningvärde. Därefter skulle marginalskatten vara , . Ändrade avdragsregler skulle då leda till följande skatteskärpningar i olika inkomstlägen och vid olika underskottsavdrag: Sammanräknad inkomst, kr. Underskottsavdrag, kr. Skatteskärpning på grund av ändrade avdragsregler, kr. Ju längre ner 50-procentsgränsen sätts, desto fler kommer att drabbas av skatteskärpningseffekter av detta slag, och ju mer marginalskatterna stiger över 50-procentsgränsen, desto större kommer skärpningen att bli. Det bör noteras att även om totalskatten sjunker till följd av en skatteomläggning och därigenom delvis eller helt balanserar dessa skatteskärpningar, kvarstår dock skärpningarna som en extra skatt på boende eller på underskott i någon annan förvärvskälla jämfört med andra skattebetalare. Förslaget till avdragsbegränsningar skulle ge en skattereform en högst märklig fördelningspolitisk profil. En 125000-kronorsinkomsttagare skulle enligt budgetdepartementets räkneexempel få en skattesänkning på . En inkomsttagare med samma bruttoinkomst men med ett underskottsavdrag på . till följd av räntekostnader eller därför att han t. ex. har ett företag som gått med förlust och som därigenom rimligen har en betydligt sämre skattekraft - skulle drabbas av skatteskärpning. Värd att notera är också den fördelningspoiitiska effekt av den bristande symmetrin i skattesystemet som skulle bli följden av ett realiserande av den föreslagna avdragsbegränsningen. Om en person med förmögenhet använder en del av denna för att skaffa sig en fastighet, kommer hans inkomstskatt att reduceras med ett belopp motsvarande den uteblivna räntan på de pengar som investerades i fastigheten. Om en person utan förmögenhet lånar motsvarande belopp till motsvarande ränta, så kommer hans inkomstskatt att minska lika mycket till följd av ränteavdragen. Med den föreslagna avdragsmodellen kommer fortsättningsvis den som måste låna pengar att skattemässigt bli mer ogynnsamt behandlad. Hans skattelindring blir mindre än den blir för den som kunnat utnyttja en egen förmögenhet. Vi har i det föregående koncentrerat kritiken av principöverenskommelsens avdragsmodell till dess effekter för det stora flertalet som har underskottsavdrag, dvs. dem vars underskottsavdrag beror på räntekostnader för det egna hemmet. Också i en rad andra hänseenden kan emellertid en sådan begränsning av rätten till underskottsavdrag leda till allvarliga konsekvenser. o Den föreslagna avdragsmodellen träffar underskott i förvärvskälla, ej det enskilda avdraget - även om man tydligen tänkt sig att räntekostnader i vissa fall inte skall bli fullt avdragsgilla ens om de inte leder till ett underskott i förvärvskällan. Avgörande för avdragsrätten är sålunda inte huruvida ett avdrag är för stort eller inte utan om avdraget är att hänföra till en förvärvskälla med tillräckligt stora inkomster. Antag att A. driver en stor och B. en liten rörelse. Båda vill satsa på en ny, stor och bättre maskin som första året skulle ge kostnader i form av värdeminskningsavdrag, räntor osv. A. kan göra investeringen därför att hans rörelse genererar ett överskott som överstiger 1500(. B. kan inte göra den därför att den skulle leda till ett icke avdragsgillt underskott, o Bakom den föreslagna avdragsmodellen ligger också att ett underskott i en förvärvskälla inte skall kunna kvittas mot ett överskott ett annat år. Detta kommer att missgynna personer med ojämna inkomstförhållanden jämfört med dem som har regelbundna inkomster av en viss storleksordning. Antag att A. tjänar . Utan avdrag blir hans genomsnittliga beskattningsbara inkomst . Antag att B. har inkomster på . och ett underskott på . Hans sammanlagda inkomst blir . men hans genomsnittliga beskattningsbara inkomst bli . och hans totala beskattningsbara inkomst . Trots att han inte tjänat mer blir hans skatt väsentligt högre. o Till följd av de effekter som påtalats under förra punkten skulle den föreslagna avdragsmodellen i mycket hög grad missgynna t. ex. nyföretagande. Om den som planerar att starta en rörelse måste räkna med att verksamheten kommer att gå med förlust kommer han inte att kunna kvitta denna förlust mot ett eventuellt överskott i en annan förvärvskälla och inte heller mot överskott som ett senare år uppkommer i rörelsen. Sannolikt startas aldrig företaget. O De juridiska former under vilka en verksamhet bedrivs skulle få stor betydelse för beskattningen. Antag att en person driver dels en rörelse som ger överskott, dels äger en fastighet som går med underskott. Underskottet från fastigheten kan inte kvittas mot överskottet från rörelsen. Hade verksamheten i stället drivits i form av ett aktiebolag, från vilket ägaren uppbar lön, så hade kvittningen däremot varit möjlig. En genomgång av det här slaget ger enligt vår uppfattning entydigt belägg för det orimliga att binda sig för en avdragsmodell av det slag som skisserats i principöverenskommelsen och det än orimligare att göra genomförandet av sådana avdragsbegränsningar till ett villkor för marginalskattesänkningar. Det kan i sammanhanget slutligen noteras att de problem som här påtalats successivt skulle förvärras om den nuvarande indexregleringen Det skulle - precis som - leda till att allt fler inkomsttagare återigen fick marginalskatter överstigande och att allt fler skulle bli direkt berörda av begränsningarna i rätten till bl. a. ränteavdrag. Inflationen skulle återigen automatiskt höja skattetrycket. Det torde ankomma på utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. Mot bakgrund av det ovan anförda hemställs 1. att bifaller vad i motionen anförts angående inriktningen av den ekonomiska politiken, 2. att bifaller vad i motionen föreslagits om genomförandet av en marginalskattereform , 3. att bifaller vad i motionen föreslagits om utformningen av skatteskalan m. m. , 4. att som riktlinjer för det fortsatta reformarbetet på skattepolitikens område uttalar a) att den automatiskt verkande indexregleringen av den statliga inkomstskatteskalan skall bibehållas, b) att villaägarnas rätt till ränteavdrag bibehålls, liksom rätten till normala underskottsavdrag i övrigt, c) att en successiv nedjustering av marginalskattetaket till skall ske parallellt med en marginalskattereform. () (m) () () L. () i () () () PER ()