mot · G4021310 · 1981-01-23 00:00:00 — 1980/81 1310-1316 av m. fl. om mer flexibla planeringsramar för vissa lärarutbildningar Lärarutbildningens planeringsramar fastställs genom årliga beslut av . Det prognosarbete som ligger bakom budgetpropositionens förslag på den punkten inrymmer betydande osäkerhetsfaktorer. Behovet av lärare varierar . Detta beror inte enbart på födelsetal och liknande relativt lättdefinierade förhållanden, utan är även en följd av mer svårbestämda faktorer såsom elevernas val av studievägar, omfattningen av stödundervisning och frivillig undervisning, tillströmningen till vuxenutbildning och arbetsmarknadsutbildning, lärarnas benägenhet att arbeta på hel- eller deltid, ortsbundenhet och rätt till ledighet för studier och vård av egna barn samt den rörliga pensionsåldern. För landet i dess helhet kan prognoserna rörande lärarbehovet trots detta sägas vara relativt tillfredsställande. Framskrivningar avseende balansen mellan tillgång och efterfrågan inom olika regioner eller mindre administrativa enheter har däremot helt naturligt en lägre prognoskraft. Till bilden hör också att lärarbehovet slår olika för olika lärarkategorier. Sålunda kan inom en och samma kommun föreligga överskott på lågstadielärare och brist på mellanstadielärare, inom en annan och kanske närliggande kommun enbart brist på lågstadielärare; inom vissa ämneskombinationer kan ibland råda överskott på ämneslärare över praktiskt taget hela landet, inom andra en markerad brist i vissa kommuner men inte i andra etc. i ett tidsperspektiv kan de svårigheter och prognosbrister som ovan exemplifierats sägas snarare öka än minska. Till konsekvenserna för lärarutbildningen hör att denna måste öka sin beredskap för ett mer flexibelt utbud av utbildning. Redan nu förekommer sådana insatser i form av kurser i kompetenshöjande eller behörighetsgivande syfte, riktade till oexaminerade lärare inom kommun med bristande lärarförsörjning. Kravet på flexibilitet och snara insatser gäller emellertid även den mer reguljära, linjebundna lärarutbildningen. Vissa förhållanden kan emellertid här stå hindrande i vägen. Ett belysande exempel kan hämtas från vårens intagning till förskollärarutbildningen inom en av landets högskoleregioner. Av drygt 500 studerandeplatser visade sig ca två tredjedelar kunna besättas med behöriga sökande efter genomförd central antagning. fanns, för det första, i landet i stort ett mycket stort antal behöriga sökande till ett jämförelsevis ringa antal platser inom lågstadielärarutbildningen och, för det andra, en synnerligen besvärande och sannolikt bestående brist på bl. a. lågstadielärare i åtskilliga kommuner inom ifrågavarande lärarutbildnings 1 1980/81. Risken för vakanta studerandeplatser inom förskollärarutbildningen med åtföljande övertalighetsproblem på lärarutbildarsidan och ett generellt svagt resursutnyttjande var överhängande. Problemet löstes här, om ej än i sin helhet, genom en intensiv informations- och kontaktverksamhet, riktad till presumtiva förskollärarkandidater, med åtföljande lokal intagning. Man kan också konstatera att sannolikheten för att problemet återkommer är stor och att risken för att det ej alltid kan lösas genom lokal antagning likaledes är stor. I sådana fall, och där det föreligger en markerad brist på utbildade lärare på ett annat stadium inom resp. lärarutbildningars närområden/regioner, skulle ett både välmotiverat och realistiskt alternativ att möta risken för resursslöseri etc. vara följande: De resurser som blir över till följd av att någon eller några av de planerade klasserna på förskollärarlinjen (linje A) ej kan fyllas får i stället användas för att etablera ytterligare någon eller några klasser på lågstadielärarlinjen (linje B). Vissa av de villkor som skall gälla vid utbyte av utbildningsplatser av angiven art har redan antytts. De förtecknas sammanfattningsvis nedan, tillsammans med vissa ytterligare: - att möjligheterna till lokal antagning till linje A prövats med negativt resultat, - att linje B avser utbildning av lärare som det råder avsevärd och sannolikt bestående brist på inom närområdet/regionen, - att de studerandes efterfrågan på den utbildning som linje B ger är stor (högt antal behöriga sökande, lågt antal studerandeplatser), - att utbytet ej innebär ökade utbildningskostnader, - att utbytet mildrar ett befarat övertalighetsproblem på lärarsidan på linje A (att möjlighet finns att i viss utsträckning utnyttja frigjord lärarkapacitet på linje A i undervisningen på linje B). Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen föranstaltar om försöksverksamhet med utbyte av intagningsplatser inom ramen för förskollärarlinjen mot motsvarande intagning inom ramen för lågstadielärarlinjen under de förutsättningar som angetts i motionen. () ()