mot · G4021242 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1980/81:1242 av och om bättre kostvanor Enligt preliminära siffror för livsmedelskonsumtionen i har kostnaderna för snask ökat ytterligare och är nu uppe i mer än i förhållande till 1979 (ca per person och år). Utgifterna för den del av konsumtionen som hänför sig till kostcirkelns matvarugrupper har ytterligare minskat i förhållande till de summor som läggs ned på annat som vi inte behöver från näringssynpunkt. t. ex. förutom snask även konditorivaror, läskedrycker, snacks och chips. Ar 1979, då utgifterna för livsmedel var , köptes snask och konditorivaror för mer än (statens utgifter för barnbidrag /80 var ). Dryckeskonsumtionen i (exkl. mjölk) beräknades till . Kaffe, , och öl och läsk, , ingår i livsmedelskonsumtionen. Vin- och spritkonsumtionen uppgick till (statens utgifter för skolväsendet /80 var ). Att en så stor del av konsumenternas inkomster används till näringsfattiga varor påverkar den enskildes ekonomi och hälsa negativt och ger allvarliga samhällsekonomiska "kvenser. Får vi inte den näring vi behöver får vi sämre motståndskraft, blir trötta, får huvudvärk, samarbetssvårigheter, orkar inte med att vara positiva. Därför är det viktigt att livsmedelskonsumtionen utöver mättnad tillgodoser behovet av näring. Orsakerna till felaktiga matvanor kan vara många. En är att allmänheten via massmedierna ständigt utsätts för en negativ information om mat. Maten är dyr och farlig. Man blir tjock och sjuk av mat. Ständiga larmrapporter medför en likgiltighet inför valet av mat. Eftersom allt är skadligt kanske det kan göra detsamma vad man äter, och då är det enklast att döva hungerkänslor med lättåtkomliga sötsaker. äter allt fler sin mat utanför hemmet. F. n. serveras omkring 4,5 miljoner måltider i storhushållen per dag. Det finns en tendens att man inte värdesätter mat som subventioneras av arbetsgivare eller som skattefinansieras. Alla utnyttjar inte förmånerna. En stor del av den mat som köps av storköken används inte utan kastas. Olika matvaneundersökningar visar vilka resurser det är som påverkar matvalet positivt. Människor som äter bra prioriterar maten bland sina utgifter och väljer mat som de anser värd de pengar den kostar. De inser att mat måste ta lid att både planera, köpa, laga och äta. De har kunskaper om matlagning, och de har positiva attityder till mat. De tycker det är roligt att äta och har upptäckt hur bra de mår både fysiskt och psykiskt av regelbundna goda och nyttiga måltider. Det är nödvändigt att försöka förändra och förbättra matvanorna. Men detta är möjligt endast om informationen och upplysningen om mat kan göras engagerande, aktiverande och meningsfull. Den måste upplevas som angelägen för mottagaren. Ansvaret för den statliga matupplysningen delas av flera myndigheter. har till uppgift att väcka intresse för matens näringsvärde. Men dessvärre gör man det genom att i alltför stor utsträckning ge generella råd om dagligt intag" utan hänsyn till de stora individuella skillnaderna i energibehov. Man varnar för följderna av dåliga matvanor. Det kan vara bra. Än mer viktigt är att peka på de goda matvanornas betydelse för humör och hälsa. ger råd om matpengarnas användning med tonvikt på ekonomi och näring liksom på jämförpriser. Att smak-, doft- och synupplevelser också är värda sitt pris är synpunkter som borde finnas med. Informationen från livsmedelsverket är detaljrik och koncentrerad till svårförståeliga innehållsdeklarationer och märkningar. Sammantagen ger den statliga kostupplysningen allmänheten mest den uppfattningen att matkunskap är krävande teori. När nu de statliga myndigheternas uppgifter och organisation ses över måste matupplysningen samordnas och få ett innehåll och en utformning som leder till förbättrade matvanor. Särskild uppmärksamhet måste ägnas storhushållen. Maten i personalmatsalar även inom den offentliga sektorn varierar t. ex. i kvalitet och anpassning till personalens arbetsuppgifter och arbetstidens förläggning . Åtgärder som bidrar till att bl. a. skiftesarbetare kan äta bättre medför att de villkor som följer med oregelbundna arbetstider kan förbättras som resurserna för den kollektiva mathållningen utnyttjas mer effektivt. Med anledning av det ovan anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att myndigheternas kostinformation till allmänheten bör samordnas och att informationen bör ske i positiv anda, 2. att som sin mening ger regeringen till känna att särskild uppmärksamhet bör ägnas- behov av mat i förhållande till skiftesarbete och oregelbundna arbetstider.