mot · G4021570 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81: 1570 av m. fl. om anslaget till frivården, m. m. Den svenska kriminalpolitiken har haft som målsättning bl. a. att minska användandet av frihetsstraff och i stället bygga ut och effektivisera frivårdspåföljderna. I denna strävan har samtliga partier varit eniga. Direktiven till nu sittande utredningar på detta område (frivårdskommittén och fängelsestraffkommittén, Dir. 1979:34,35) ger uttryck för samma viljeinriktning. Det är då förvånande att regeringen i budgetpropositionen utan att avvakta kommittéförslagen föreslår nedskärningar i frivårdens anslag. Det är desto mer förvånande som den tänkta besparingen, som den är alltför obetydlig för att ha egentlig betydelse för statens finanser, drabbar en av samhällets sämst ställda grupper och beskär frivårdens möjligheter att pröva nya vägar till rehabilitering av de dömda. För att en dömd person skall få en fri vårdspåföljd skall det bl. a. föreligga ett övervakningsbehov. Vid sidan av kriminaliteten anses sociala faktorer som arbetslöshet, svag ekonomi, dålig bostad och missbruk motivera övervakning. För att vara ett verksamt medel i anpassningsprocessen måste övervakningen utöver kontroll då också innehålla kurativt stöd och social träning. övervakare och frivårdspersonal är därvid i första hand förmedlare av den samhällsservice som klienterna har rätt till i likhet med alla andra medborgare. Denna s. k. normaliseringsprincip fastslogs i förarbetena till kriminal vårdsreformen 1973. Mot bakgrund av kriminalvårdsklienternas utsatta sociala situation ansågs de emellertid i vissa avseenden behöva en positiv särbehandling med hjälp av frivårdens resurser. Bland områden där klienterna är speciellt underprivilegierade nämndes bostads- och fritidssektorn. Det ansågs också viktigt att fri vården kunde vidta åtgärder som uteslutande har sin grund i kriminalvårdens rehabiliterande uppgift (proposition 1973:1, bil. 4, ). Sådana åtgärder kan exempelvis vara föranledda av föreskrifter eller andra ingripanden av övervakningsnämnd. Under det senaste årtiondet har frivårdskiienternas belastning ökat kraftigt i vad avser såväl tidigare kriminalitet och social utslagning som missbruk. Endast en tredjedel av klienterna har arbete i öppna marknaden medan en tredjedel är arbetslösa och en tredjedel är föremål för arbetsmarknadsåtgärder, sjukskrivna, pensionerade etc. är bostadslösa eller bor på ungkarlshotell e. d. Skuldsättning och avsaknad av ekonomiska marginaler är regel. Narkotikamissbruket har uppskattats till , alkoholmissbruket är mångfalt större. Det framstår också allt klarare att många klienter inte kan tillgodogöra sig det generella utbudet av service 1980/81: 1570 och hjälp i samhället. Deras motivation och uthållighet är vacklande, de motsvarar inte andra myndigheters krav i fråga om ordning, planering och punktlighet, och hjälp enligt gängse regler och normer förslår inte eller används fel. Avsaknad av bostad beror ofta på att de svartlistats på grund av gamla hyresskulder - en utgift som socialvården i allmänhet inte tar. av understödsmedlen i vissa frivårdsdistrikt används för att sanera sådana skulder och lösa bostadsfrågan. En annan grupp klienter kan inte sköta en egen bostad, ta rimlig hänsyn till grannar etc. Åtskilliga misslyckanden i arbetsliv och utbildning beror på samma oförmåga att sköta sin sociala tillvaro, hygien, mathållning, tider, ekonomi etc. Frivårdens arbete med att få in dessa klienter i en normal livsföring är i stor utsträckning av pedagogisk art. Boendeträning i av frivården förhyrd lägenhet, ADL-träning, förberedande kurser inför KOMVUX- eller arbetsmarknadsutbildning, individual- och gruppterapi, organiserade fritidsaktiviteter bedrivs i allt fler distrikt. Planering och genomförande sker så långt möjligt i samarbete med andra myndigheter, såsom socialvård, arbetsmarknads- och skolmyndigheter. Kompletterande resurser erfordras från frivården för att åstadkomma den strukturering av ekonomi och fritid som dessa klienter oundgängligen behöver, ökad kontakt och aktivering av arbetslösa och missbrukande ungdomar innebär förstärkt kontroll, övervakningsnämnderna utnyttjar i stigande omfattning möjligheter att föreskriva deltagande i sådan verksamhet. Den är emellertid helt avhängig av frivårdens tillgång till egna resurser, speciellt som andra myndigheter i tider av åtstramning blir mer restriktiva. I det fostrande arbete som frivården skall bedriva är lekmannaövervakarna en betydelsefull tillgång. Klienternas allt större sociala utslagning har bidragit till att försvåra rekryteringen av övervakare. Om frivårdens resurser krymper kommer de frivilliga medarbetarnas uppgift att bli ännu tyngre. Kontroll utan koppling till meningsfulla aktiviteter är en negativ uppgift. Reglerna för ersättning till övervakare kan också verka negativt genom en stelbent och byråkratisk utformning. Till den övervakades skyldigheter hör att söka försörja sig på hederligt sätt och ersätta de skador han vållat. Många klienter har emellertid en så tilltrasslad ekonomi och komplicerad skuldsättning att en grundlig sanering är nödvändig innan de kan motiveras för arbete och avbetalningar, ett faktum som bl. a. BRÅ pekat på. En femårig försöksverksamhet med en jurist knuten till frivårdens behandlingscentrai i har givit goda resultat dels direkt i enskilda ärenden, dels indirekt genom rådgivning och utbildning av frivårdstjänstemän och övervakare, främst i . Det är synnerligen angeläget att verksamheten får fortsätta. I då läget i samhället allmänt blir mer ansträngt är det särskilt viktigt att arbetet för de svagaste grupperna inte avrustas. Detta leder oundgängligen till ökade problem och på ökade kostnader. Indragningen av övervakningsnämnderna som aviserats till 1980/81: 1570 beräknas inbringa ca 10 milj. kr., varför möjlighet bör finnas att tillföra frivården erforderliga medel. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att beslutar att medlen till Behandlings- och stödåtgärder under anslaget E 3 Frivården i proposition 1980/81: 100 Bilaga 5 skall utgå med av yrkade , 2. att beslutar uttala sig för att försöksverksamheten med juridisk hjälp till klienter vid frivårdens behandlingscentral i permanentas, 3. att i skrivelse till regeringen uttalar att reglerna för övervakares ersättning för särskilda kostnader och särskilda insatser ses över och görs mer flexibla. () () i Kumla () ()