mot · G4021804 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om arbetsvillkor m. m. för utlandssvenskar Ett växande antal svenskar arbetar under längre eller i främmande länder. Det gäller först och främst exportnäringarnas representanter, företrädare för industri, handel, sjöfart och bankväsen. I ökad utsträckning har det tillkommit specialister på skilda områden, såsom konsulter, arbetsledare, resemontörer, bygg- och anläggningsarbetare. Inom den offentliga sektorn har utrikesförvaltningens personal vuxit, vartill kommer det betydande antal svenskar som tjänstgör i internationella organ eller i humanitära organisationer. Massmedias representanter, liksom företrädare för kyrkor och samfund, finns också bland de s. k. utlandssvenskarna. Nödvändigheten av att stärka vår exportindustri framhålls ofta i dagens ekonomiska situation. Tillsammans utgör de utomlands verksamma svenskarna en från näringslivets och hela samhällets synpunkt omistlig resurs. har dock flera problem aktualiserats som förhindrar eller försvårar en tillfredsställande rekrytering av utlandsverksam personal. Vi är från vår ordinarie arbetsplats oftast vana vid att våra intressen bevakas kontinuerligt och att en utbyggd service står till vårt förfogande. Även om placeringen utomlands i vissa avseenden kan te sig attraktiv ur rent ekonomiska aspekter, uppkommer en rad besvärliga problem av praktisk karaktär. Ofta sammanhänger problemen med de medföljande - eller eventuellt i hemlandet kvarstannande - familjemedlemmarnas situation. Arbetsmarknadens organisationer och företagen har uppmärksammat problemen. De har dock inte ansett sig ha möjlighet att tillgodose de ständigt växande krav det här gäller. Organisationernas arbete är inriktat på , och de saknar i regel möjligheter att bistå med den utlandserfarenhet och den kännedom om de personliga aspekterna på utlandsvistelse som är erforderliga för att kunna göra en effektiv insats. Många av problemen är gemensamma för hela utlandssektorn - såväl den offentliga som den privata och därför borde en samordning av ansträngningarna ske för att finna praktiska lösningar. Ett av de aktuella problemen är att medföljande make/maka inte kan tjäna in egen ATP-pension, eftersom han/hon inte ens kan få arbetstillstånd i tjänstgöringslandet och därför ej heller får något arbete. En annan viktig fråga är möjligheten att åtnjuta tillräckligt lång tjänstledighet från det ordinarie arbetet i som ens egen eller makens/makans utlandsplacering pågår och att sedan utan ogynnsamma återverkningar på den fortsatta karriären kunna återinträda i tjänst i . Förhållandena i detta avseende är otillfredsställande. Enligt kommunalskattelagen 54 § h (ettårsregeln) blir en inkomst av anställning i utlandet inte skattepliktig i om anställningen och vistelsen utomlands varat eller kan antas komma att vara . Enligt förarbetena till lagstiftningen kan den anställde göra korta, tillfälliga besök i hemlandet utan att ettårsregelns tillämpning avbryts. Hur långa och många tillfälliga avbrott som kan tillåtas har vållat mycket besvär vid tillämpningen av ettårsregeln. För att underlätta ettårsregelns tillämpning och undanröja den osäkerhet som råder borde det i lagtexten klart anges hur långa och många frivilliga avbrott som kan tillåtas. Den som arbetar utomlands är vanligtvis berättigad till svensk sjukpenning . Den som är sjuk under utlandsvistelsen och uppbär svensk sjukpenning måste emellertid betala skatt på sjukpenningen i även om sjukpenningen utgår i stället för en inkomst som enligt ettårsregeln är skattefri i . Det synes angeläget att dessa förhållanden rättas till, då det är svårt för människor att acceptera att man skall beskattas hårdare då man är sjuk. Om sjukpenning utgår i stället för en inkomst som av särskilda skäl är skattefri borde även sjukpenningen vara detta. Olika praxis tycks gälla vid t. ex. återinskrivning i . Vissa kassor tillämpar 30 dagars karenstid, andra ingen. Det har således hänt att någon som varit sjuk vid återkomsten nekats inträde. Då en gravid kvinna återvänder från utlandet före mannen för att vara inskriven i försäkringskassor före nedkomsten, vägrar vissa försäkringskassor ändock att betrakta henne som bosatt i förrän även mannen återvänt till . Likartade bestämmelser borde naturligtvis tillämpas. Det framstår i dagens läge som mycket angeläget att en allmän översyn av de utomlands verksamma svenskarnas situation kommer till stånd. Vi skall heller inte glömma bort att den erfarenhet och kunskap som de hemvändande utlandssvenskarna förvärvat kommer de svenska arbetsgivarna till godo. Vi borde bättre utnyttja dessa erfarenheter och visa uppskattning för den verksamhet utlandssvenskarna utfört utomlands. En revidering av reglerna om meritvärdering beträffande dessa tjänster på skilda samhällsfält är därför önskvärd. Med anledning av vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär en översyn beträffande de i utlandet verksamma svenskarnas situation och arbetsvillkor m. m. . () ()