mot · G402839 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ungdomars situation på bostadsmarknaden De ungas situation på bostadsmarknaden har naturligtvis förändrats då utredningen presenterades. Men har somliga problem blivit aktuella igen och t. o. m. förstärkts. Vad är det då som har hänt och händer? Kort och i punktform kan utvecklingen beskrivas så här: o Bostadsbyggandet har sjunkit till en oacceptabelt låg nivå. o Bostadsproduktionen har inriktats efter de penningstarkas behov och efterfrågan, dvs. mot produktion av småhus i första hand, på flerfamiljshusens bekostnad, o Bygg- och boendekostnaderna har stigit kraftigt, o Andelen små lägenheter i nyproducerade hus har minskat, o Befolkningsmässigt upplever vi just nu en s. k. ungdomspuckel, som bör innebära en ökad efterfrågan på bostäder för dessa unga. Det verkar dessutom som om antalet enpersonshushåll ökar. Ungdomar flyttar allt tidigare hemifrån, o Till följd av en ökande arbetslöshet tvingas tyvärr allt fler människor att flytta, och många ungdomar måste söka sig hemifrån för att få jobb. Bostadsbrist får inte ytterligare försvåra ungdomars möjligheter att skaffa arbete. o Segregationsboendet har blivit tydligare. Årsringsboendet - dvs. att i innerstad har nästan bara de ekonomiskt välbeställda råd att bo, barnfamiljerna är till stor del hänvisade till villor i ytterområden, pensionärernas boende är koncentrerat till andra kring-områden etc. - är speciellt märkbart kring storstäderna, men finns över hela landet. Att gynna en allsidig ålderssammansättning i boendet bör vara en målsättning även vid sanering av äldre bebyggelse, o Enbart genom en omfördelning av det tillgängliga bostadsbeståndet kan trångboddheten minskas. I t. ex. kan åtgärder mot smygkontorisering, representationslägenheter och lägenheter utan mantalsskriven boende innebära stora tillskott av lägenheter för bostadssökande. Många av de ovan nämnda punkterna får särskilt allvarliga konsekvenser för dagens ungdomar. Bostadsbristen och de höga boendekostnaderna slår mycket hårt mot dem som är nytillträdande på bostadsmarknaden och dem som har små inkomster - dvs. till största delen unga människor. Bristen på bostäder är inte heller enbart ett storstadsproblem längre, vilket bl. a. SSU:s enkäter visar, även om problemet är mest kännbart där. (I uppges ca 50 000 unga stå i bostadskö.) Ungdomarna har dessutom fått uppleva en successiv ekonomisk urholkning av studiestöd och studiemedel, vilket försämrar deas ställning på bostadsmarknaden. Dessa unga har, även om det finns nybyggda lägenheter, helt enkelt inte råd att efterfråga dessa, och det förekommer att flera ungdomar delar på en större lägenhet eller t. o. m. en villa, men de kan då hamna i juridiska trångmål. Det har aktualiserat ungdomars bostadsproblem och varnat för föl jderna av en "marknadsstyrd bostadspolitik. En del av SSU:s aktioner har riktats mot kommunerna och betonat deras ansvar för bostadsförsörjningen. Men det övergripande ansvaret för landets bostadspolitik åvilar regeringen, och därför måste dess uppmärksamhet än en gång fästas på problemet med de ungas bostadssituation. Den bakgrund som tecknats ovan i motionen ger anledning till oro eftersom problemen riskerar att växa. Det behövs nu en planering och åtgärder som hindrar att 1960-talets bostadsproblem upprepas. Att skaffa sig en klar bild över situationen är ett naturligt första steg mot en lösning av problemen. Vi föreslår att en ny ungdomsbostadsutredning genomförs med syfte att föreslå åtgärder som underlättar för ungdomar att skaffa bostad. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om utredning av ungdomars situation på bostadsmarknaden. () ()