mot · G4021884 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om regionalpolitiska åtgärder i Även tvingas vi riksdagsledamöter från redovisa den oro och maktlöshet vi känner inför utvecklingen i vårt län. Liksom andra Norrlandslän är stort till ytan och mycket glest befolkat. Något som skiljer länet från alla andra län är emellertid den unika befolkningsfördelningen. Länet har en enda tätortsregion av någon storlek: Östersundsområdet med ca 50 000 invånare. Även Storsjöbygden i övrigt är relativt tätbefolkad. Det innebär att inom fyra mils radie från bor över hälften av länets befolkning. Inom resterande av länets yta bor alltså mindre än hälften av befolkningen. Det motsvarar en befolkningstäthet på i medeltal 1,4 invånare per km2. Länet som helhet har 2,7 invånare per km2. Det är tillsammans med den lägsta befolkningstätheten i landet. Medeltalet för riket är 20 invånare per km2. Utanför det begränsade Östersundsområdet dominerar alltså glesbygden helt. Det visar sig också i att den näst största tätorten i länet, , endast har en tiondel av tätorten folkmängd. Av 50-talet tätorter i länet har 40 under 1 000 invånare. Länet har den näst lägsta andelen tätortsinvånare av alla län: mot rikets . Däremot har t. ex. en tätortsandel på , och . Dessa län har också flera mera jämbördiga tätorter utspridda över ytan. Befolkningsminskningen fortsätter utanför Östersundsområdet Det är inte bara beträffande befolkningstäthet och invånarantal som det är skillnad rörande befolkningsförhållandena mellan Östersundsområdet och övriga länet. Skillnaden går också igen i vad gäller befolkningsutveckling och åldersstruktur. Håller man sig till de administrativa gränserna kan man konstatera att kommun har och har alltid haft en obruten positiv befolkningsutveckling, medan övriga kommuner har en negativ utveckling. Även under den kraftiga utflyttningen från länet ökade folkmängd. Utflyttningarna drabbade övriga delar i länet hårt, och fortfarande har flera av länets kommuner en negativ befolkningsutveckling, trots att länets folkmängd totalt sett ökat . Den ökningen har emellertid i första hand kommit kommun till godo, medan fem av länets övriga sju kommuner har mindre folkmängd än . Även sett ur hela länets synvinkel så har den befolkningsökning som skett inte kunnat kompensera den tidigare starkt negativa utvecklingen. Länets folkmängd ligger sålunda fortfarande års nivå. Som jämförelse kan nämnas att folkmängd ökat . Var tredje person i glesbygden är pensionär Skillnaden i befolkningsutveckling mellan Östersundsområdet och det övriga länet återspeglar sig i befolkningens åldersfördelning. har sålunda en åldersstruktur som är gynnsammare än riksgenomsnittets, medan den skeva åldersfördelningen i övriga delar av länet är påtaglig med en stor del av befolkningen i de äldsta åldersgrupperna. I är av befolkningen eller äldre. I de utpräglade glesbygdsområdena är andelen personer som är . Där är alltså var tredje invånare pensionär. Medeltalet för hela länet av personer som är och mer ligger på vilket kan jämföras med riksmedeltalet eller med exempelvis . Fler dör än föds En allvarlig följd av den sneda åldersfördelningen är att länet har ett negativt födelsenetto, dvs. det dör fler personer än antalet som föds. Endast har haft en liknande utveckling, medan exempelvis och hela den här perioden haft ett födelseöverskott. Däremot uppvisar både och födelseunderskott . Även i det här avseendet skiljer sig från det övriga länet genom att ha ett årligt födelseöverskott. Utanför Östersundsområdet har födelseunderskottet legat på omkring 500 personer . Motsvarande inflyttningsöverskott behövs alltså i dessa områden för att hålla befolkningstalet på oförändrad nivå. I flera av kommunerna har under en följd av år antalet döda varit mer än dubbelt så stort som antalet födda. För hela länet har underskottet i antal födda legat på i medeltal 230 personer , medan haft ett årligt födelseöverskott på i genomsnitt 1 100 personer och ett överskott på 590 personer. Den totala sysselsättningen är låg I förhållande till riksgenomsnittet är andelen förvärvsarbetande mycket låg i länet. Räknat på befolkningen i aktiv ålder, , hade länet den lägsta andelen förvärvsarbetande män av alla län - . Inget annat Norrlandslän hade lägre förvärvsfrekvens än . Också förvärvsfrekvensen för kvinnor i åldern är låg i förhållande till riksnivån: mot rikets . Det är emellertid den högsta frekvensen bland Norrlandslänen. Troligen spelar turismen här en väsentlig roll för länets del. Förhållandena varierar även här starkt mellan och det övriga länet. För män i åldrarna låg förvärvsfrekvensen i på och i det övriga länet på . Det innebär att inte ens i når sysselsättningsgraden upp till riksnivå. För det övriga länet ligger sysselsättningen på under riksgenomsnittet. För kvinnor ligger förvärvsfrekvensen i på , vilket är över medeltalet för riket. I det övriga länet är andelen förvärvsarbetande däremot betydligt lägre, , vilket är lägre än riksgenomsnittet. De låga förvärvsfrekvenserna innebär att det skulle krävas att ytterligare ungefär 4 500 personer var förvärvsarbetande för att sysselsättningen i länet skulle nå riksnivån . Arbetsmarknadsstatistiken speglar inte problemen De låga förvärvsfrekvenserna i länet slår inte igenom i anmärkningsvärt höga arbetslöshetstal. Orsaken är sannolikt att det utanför Östersundsområdet med ett par undantag inte finns några egentliga lokala arbetsmarknader. Det beror i sin tur på näringslivsstrukturen och den ojämna befolkningsfördelningen. Vetskapen om att det inte finns någon fungerande arbetsmarknad att vända sig till gör att man inte heller anmäler sig som arbetssökande vid arbetsförmedlingarna. Bristerna på arbetsmarknaden i länet tar sig i stället andra och kanske allvarligare uttryck än i höga arbetslöshetstal. Det visar sig bl. a. i att arbetsmarknadsmyndigheterna måste ta hand om ett förhållandevis stort antal personer och ge dem arbete inom sin organisation. var sålunda i medeltal av befolkningen i länet i åldrarna sysselsatta i arkivarbete samt skyddat eller halvskyddat arbete. Det är nära dubbelt så hög andel som medeltalet för riket (0,). Det är också den klart högsta andelen bland Norrlandslänen. 1* 1980181. Förtidspensionering - ett arbetsmarknadspolitisk instrument? Ett annat uttryck för det dåliga arbetsmarknadsläget och något som delvis förklarar de låga sysselsättningstalen är förtidspensioneringens omfattning. var av befolkningen i åldrarna förtidspensionerade. Det är den högsta andelen av alla län och betydligt över riksgenomsnittet, som ligger på . Det finns inte anledning att tro att den höga andelen för länet beror på dåligt hälsoläge. Den sannolika orsaken är i stället att arbetsmarknadsmässiga skäl här spelar en större roll än i andra län vid beslut om förtidspensionering. Den näringslivssammansättning länet har med låg industriandel för med sig att länet inte påverkas så starkt av konjunktursvängningar. Näringslivsutvecklingen och arbetsmarknaden genomgår därför sällan dramatiska och uppseendeväckande förändringar. Det allvarliga är i stället att utvecklingen sker genom gradvisa och föga uppmärksammade förändringar. Problemet med ett sådant utvecklingsmönster är att det är svårt att upptäcka och beskriva förändringarna medan de sker. Effekterna av utvecklingen blir uppenbara först . Även om konsekvenserna av denna gradvisa utveckling blir allvarliga på , är det ändå mycket svårt att få genomslagskraft i de argument som påtalar riskerna i den pågående utvecklingen. Inte ens de omfattande utflyttningarna under 1950och 1960-talen uppmärksammades särskilt mycket, eftersom de inte berodde på nedläggningar av stora arbetsplatser. Det är nämligen betydligt lättare att få förståelse för situationen om man kan påvisa ett akut och plötsligt uppkommet krisläge. Det sätt på vilket utvecklingen i länet sker är med sannolikhet en viktig förklaring till att den allvarliga situation länet befinner sig i inte uppmärksammas i högre grad. En beskrivning av förhållandena i länet på det sätt som gjorts här kan ge intrycket av att det inte finns något hopp för länets framtid. Så är det emellertid inte. Det finns flera positiva faktorer att ta fasta på. De naturliga förutsättningarna för jordbruk är goda i en stor del av länet och då speciellt i den centrala delen runt . Inom stora delar av övriga länet är utvecklingen inom jordbruket fortfarande negativ, men en kraftfull satsning på kombinationssysselsättningar till jordbruket kan komma att leda till en positiv utveckling även för dessa områden. Tas jordbrukets utvecklingsförutsättningar till vara, är möjligheterna stora att jordbruket även i fortsättningen kommer att utgöra en viktig bas för länets näringsliv och vara en viktig sysselsättningskälla. Inte minst viktigt är, som ovan nämnts, de möjligheter till kombinationssysselsättningar som jordbruket erbjuder. På i har det framtagits ett handlingsprogram för lantbruket i länet. Enligt programmet skulle sysselsättningen i länets jordbruk kunna öka med ca 500 årsverken jämfört med den spontana utvecklingen fram , detta under förutsättning att resurserna utnyttjas på ett optimalt sätt. Eftersom jord- och skogsbruket fortfarande utgör av den totala sysselsättningen i länet är det av vikt att särskilda insatser sätts in på detta område. De problem som framfördes rapport kvarstår och har förstärkts, trots de förändringar som skett i jordbrukspolitiken. Det allt överskuggande problemet när det gäller jordbruksnäringen är den kraftigt försämrade lönsamhetsutvecklingen. a. har de senaste årens räntehöjningar allvarligt påverkat lönsamheten för framför allt nystartade företag, och risk föreligger för företagsnedläggelser. Den dåliga lönsamheten innebär även att det för länet angelägna behovet av en fortsatt och ökad investeringsverksamhet avstannar. Det föreligger således uppenbara risker för att länsprogrammets intentioner inte kan fullföljas, vilket kommer att få ytterst allvarliga konsekvenser för främst länets mer glesbefolkade delar, där jordbruket utgör den viktigaste basen för sysselsättningen. Vi anser det därför viktigt att kraftfulla åtgärder vidtas av statsmakterna för att komma till rätta med den dåliga lönsamheten och att medel avsätts för att fullfölja handlingsprogrammet för jordbruket i . Förutsättningarna för skogsbruk och skogsindustri är mycket goda. Länets skogar innehåller av landets skogstillgångar och den årliga avverkningen uppgår till sk till ett dagsvärde av ca . Den på lång sikt möjliga avverkningsvolymen är nära sk. Endast av den avverkade volymen förädlas inom länet. Resten går som råvara ut ur länet. går till och till . Skogen utgör en viktig grund för sysselsättning och näringsliv i länet. Förutom de som arbetar inom skogsbruket är omkring 900 personer sysselsatta inom skogsindustrin. Det beräknas att om all skogsråvara som avverkas i länet också skulle förädlas här, skulle det kunna ge sysselsättning åt 7 500 personer. Även om det är en orealistisk tanke visar det vilka sysselsättningsmöjligheter som ligger i en ökad förädling av skogsråvaran. Skogens restprodukter kan dessutom vara en viktig energikälla. Det är enligt vår mening absolut nödvändigt att staten tar sitt ansvar för skogsnäringen och styr dess förädling till områden där råvaran finns och behovet av sysselsättning är som störst - till inland. Vi föreslår därför att ett utvecklingsprogram för skogsbruket upprättas . Ett led i programmet skall vara att öka förädlingsgraden i skogsindustrin inom länet. En grundförutsättning för att årsavverkningen i länet skall kunna upprätthållas på nuvarande nivå är att skogsbilvägsnätet byggs ut kraftigt. På grund av skogarnas ålderssammansättning utgörs huvuddelen av avverkningarna i slutavverkningar. En mycket stor del av dessa områden ligger fortfarande i väglösa områden. Vi anser det därför nödvändigt att regeringen överväger att som en regionalpolitisk insats öka anslagen till skogsbilvägar inom skogslänen. Industrisysselsättningen i länet ökade starkt och . Trots det hade länet den lägsta andelen industrisysselsatta av alla län, . Även övriga Norrlandslän ligger under riksgenomsnittet, men klart över länets siffror: , och . De flesta industriföretagen i länet finns inom trävaru- och verkstadsvarubranscherna. Företagen är i allmänhet små. Endast ett 80-tal företag har mer än 20 anställda, och bara några enstaka har mer än 200 anställda. De ligger alla i Östersundsområdet. av de industrisysselsatta i länet arbetar i kommun. Industriföretagen i kännetecknas också av en låg självfinansieringsgrad, bristfälliga administrativa resurser, förhållandevis dåliga industrilokaler och en maskinpark som inte medger någon större flexibilitet i produktionen. De små enheterna kräver gemensamma och samordnade insatser inom försäljnings-, marknadsförings- och produktutvecklingsområdet. De kräver också bättre lokaler i form av industrihus, hantverkshus e. d. Men utöver dessa till befintliga företag riktade insatser krävs det även aktiviteter som främjar nyetableringar. Den stagnation i industritillväxten som har skett befäster den redan så stora regionala obalansen och förmår inte fånga upp den minskning och rationalisering som sker inom de areella näringarna. Kraftfulla åtgärder måste därför till för att åstadkomma ökad industrisysselsättning i länet. Verksamheten vid ett industricentrum skall tjäna två syften. Det ena är att tillhandahålla ändamålsenliga lokaler för uthyrning till företag som vill bygga ut eller etablera verksamhet på regionalpolitisk! prioriterade orter utan att själva äga lokalerna. Det andra är att kraven på god industrimiljö med olika former av företagsservice tillgodoses snabbare i industricentrumanläggningar än vid spridd lokalisering av enstaka företag. Den industriella tillväxten i länet har inte förmått utjämna skillnaderna i industrialiseringsgrad gentemot andra regioner. Den fortgående strukturomvandlingen av näringslivet missgynnar också starkt inlandsregionen. Det har därför varit av utomordentligt stor betydelse att ett industricentrum kom till stånd i norra änden av länet, i kommun. Det är emellertid av stor strategisk betydelse att åstadkomma motsvarande förbättring inom de södra delarna av länet. Vi anser därför att det är nödvändigt att uppföra ett industricentrum även i , kommun, för att förhindra en ytterligare utarmning av den södra landsändan. , ett av skogslänen, har arbetat hårt för att öka förädlingsgraden på skogsråvaran. är förädlingsgraden besvärande låg, . Vi fick också 1979 se den sista massafabriken i med 200 anställda läggas ned, detta utan att någon ersättningsindustri ännu skapats. Länets roll som råvaruleverantör har därmed ökat ytterligare. Detta är förhållanden som vi kan acceptera. Från länets sida vill vi dels att förädlingsgraden ökas hos den industri som utnyttjar skogen som råvara, dels att en större del av virkesfångsten stannar inom länets gränser. Det senare är en viktig, långsiktig strategi. I takt med att omoderna anläggningar vid kusten läggs ned bör således den ledigblivna råvaran styras till inlandet. Vår egen skogsindustri är småskalig, dvs. den har inga stora arbetsplatser, men den finns på många mindre orter i länet, där den betyder väldigt mycket för sysselsättningen och därmed för möjligheterna att bibehålla servicen. I finns det ett 40-tal sågverk, varav de flesta är s. k. köpsågverk. Förädlingsgraden är i allmänhet låg, men företagen har en god förmåga att anpassa sig efter förändringar i marknaden och förändringar i konjunktursituationen. Det kanske största hotet är dock bristen på råvara som från tid till annan ställer dessa företag inför akuta problem. Detta blir kanske främst framträdande här i vårt län med våra små enheter som skall slåss om råvaran med betydligt mer köpstarka företag. Från länets sida har hävdats att vi skall utöka vidareförädlingen av råvaran och öka produktionen av våra skogar mot en större andel sågtimmerdimensioner . Det är därför särskilt intressant att notera att man i en datakörning som presenterats av skogshögskolan kommit till samma uppfattning som vi länge hävdat, nämligen att inlandsföretagen har en god framtid och att dessa bör stödjas. Men detta kommer inte att ske utan problem, och kampen om råvaran kommer sannolikt att fortsätta. I samband med nedläggningen av NCB:s sulfitfabrik i framfördes tanken på ett trämekaniskt centrum i . Det är ett känt faktum att svensk sågverksindustri håller på att förlora marknad på grund av att man inte anpassat produkterna till kundernas förändrade krav på att få dessa bättre anpassade till den fortsatta bearbetningen än . Ett sätt att starkt minska osäkerheten inför nya satsningar av detta slag kan tänkas vara att etablera ett trämekaniskt centrum, vars huvudsyften skulle vara att utveckla lämpliga produkter för förädling i anslutning till sågverken, att utveckla tillverkningsprocesser för dessa och som fullskaledemonstration driva produktionen och att bygga upp marknadsföringen så att man dokumenterar efterfrågan på produkterna och även kan demonstrera att tillverkningen blir lönsam. Målsättningen skall vara att de framtagna produktionerna efter hand övertas av enskilda företag. På så sätt frigörs kapacitet för nya projekt i pilotanläggningen. Verksamheten bör tidsbegränsas, t. ex. till , och därefter med inneliggande självbärande produktion övergå i enskild ägo. Då osäkerheten f. n. är mycket stor om vilken omfattning en sådan pilotanläggning bör ha, bör arbetet inledas med en utrednings- och projekteringsfas, för vilken uppskattningsvis erfordras 1 milj. kr. Utredningen skall även visa en förkalkyl för verksamheten och beräknade driftförluster. Omfattningen av erforderliga investeringsmedel är också starkt beroende av anläggningens storlek men torde uppskattningsvis kunna bedömas till ca 6 milj. kr. för byggnader och 4 milj. kr. för maskiner eller totalt 10milj. Vi föreslår därför att regeringen anslår medel till en pilotanläggning med ovan nämnda innehåll. En av landets största vattenkraftsproducenter Länet har en riklig tillgång på vattenkraftsresurser. av de tillgångar som bedömts tekniskt och ekonomiskt utbyggbara är ianspråktagna för vattenkraftsproduktion. Den sammanlagda vattenkraftsproduktionen i länet uppgår till , vilket innebär att länet svarar för av den totala vattenkraftsproduktionen i landet. Som jämförelse kan nämnas att vattenkraftsproduktionen i län är drygt eller av landets produktion. Bruttovinsten av den kraftproduktionen beräknas där överstiga . Förhållandena för bör vara likartade. En mycket liten del av den utvunna energin kommer emellertid länets näringsliv och invånare till godo. Huvudparten, eller , överförs till de södra delarna av landet. Från länets sida har tidigare framhållits angelägenheten av att utforskningen av de betydande skifferförekomsterna i länet intensifieras. En brytning, kombinerad med forskning avseende processer för utvinning av alunskifferns innehåll av kerogen och vissa metaller, bör också komma till stånd i länet, eftersom skiffrarnas uppskattade innehåll av kerogen är av betydande storlek. Skiffrar med ett innehåll av organisk substans som överstiger har ansetts intressanta från energiutvinningssynpunkt. anser att det skulle vara möjligt att i slutet av seklet i nå en årlig energiutvinning ur skiffer motsvarande 0,5-2,olja. Även om endast en mindre del av skiffrarna kan nyttiggöras, finns i skiffern således en betydande potentiell energikälla. Sådan brytning måste självfallet ske med beaktande av miljökraven. Den aviserade utredningen med uppgift att från miljövårdssynpunkt utvärdera den teknik som kan komma att användas vid en eventuell skifferbrytning i bör därför ges direktiv att studera förekomstområden i , där konflikter med annan markanvändning är mindre uttalade. Förutom stora skifferfyndigheter i länet är förekomsten och användningen av torv som energikälla av intresse för länet. Likaså pågår det ett särskilt projekt i med inriktning på fliseldning i samarbete med det nybildade bolaget . Forskningsinsatser på utvinning av torv, flis och framför allt skiffer, där man utvecklat såväl brytningsteknik, anrikningsteknik som utveckling av maskinell utrustning, bör samlas i en forskningsstation lokaliserad till . Landets främsta turistregion - en framtidsnäring i länet är den mest utbyggda turistregionen i landet, särskilt vad beträffar den anläggningsbaserade och mer kapitalintensiva turismen. Det finns 100 000 turistbäddar i länet, varav 10 000 i hotell och stugbyar. Det innebär att av landets kommersiella turistnäring och av fjällturistanläggningarna finns i länet. Antalet turister som besöker länet kan beräknas bli ca 900 000 . Inte i något annat område i landet har turismen så stor betydelse som i . omsätts 700 milj. kr. Enbart hotell och stugbyar ger 1 000 årsverken. Inkl. indirekta effekter kan sysselsättningen beräknas till 4 000 årsverken. Det är lika mycket som vartdera jordbruket och skogsbruket. Säsongvariationerna försvårar dock helårsanställning. Säsongsysselsättningen är emellertid en betydande försörjningskälla som jämte andra helårsarbeten ger möjligheter att bo kvar i glesbygdsområden. 3 000 personer, varav 2 200 är säsongsysselsatta, delar på de 1 000 årsverkena inom kollektivanläggningarna. Inkl. alla effekter av turismen torde mer än 10 000 personer i glesbygdsområden få ett försörj ningstillskott av turismen i länet. Förutom den storskaliga turismen som finns i fjällkommunerna har vi inom länet även stora förutsättningar för att kunna satsa på den s. k. vildmarksturismen. Denna turism har förutom att den erbjuder unika rekreationsmöjligheter ett stort pedagogiskt värde som bör tas till vara. Därtill kan denna typ av turism utgöra en intressant kombination till jord- och skogsbruket i våra glesbygdsområden. Beträffande utveckling av turismen inom länet hänvisar vi till särskilda motioner som framlagts till årets riksdag. Hela ligger inom stödområde 4-6: , och kommuner i stödområde 6, , , och i stödområde 5 och slutligen i stödområde 4. Den nuvarande stödområdesindelningen, som i övrigt starkt kritiserats av oss i samband med den antagna regionalpolitiska propositionen, ger emellertid inte - bl. a. kommun i det stöd som är nödvändigt. Utvecklingen för kommun, i relation till de av fattade besluten om en aktiv lokaliserings- och regionalpolitik, visar på att de vidtagna åtgärderna inte har givit något positivt resultat för kommun. har kommunens folkmängd minskat från 11 005 invånare till 9 235, alltså minus 1 770 invånare. Antalet sysselsättningstillfällen har minskat med 1 500, eller med av det totala antalet sysselsatta. Anledningen härtill är främst de rationaliseringsåtgärder som vidtagits inom näringsgrenarna jord- och skogsbruk. Någon motsvarande ökning av t. ex. antalet industrisysselsatta har ej skett, tvärtom har vi även här fått se en minskning. Förvärvsfrekvensen för befolkningen i kommun är mycket låg. Detta gäller i synnerhet för kvinnor, för vilka andelen förvärvsarbetande var . av kvinnorna hade alltså inget registrerat arbete. Anledningarna härtill kan vara många - bl. a. en sned och ensidig rekrytering till vissa arbeten och utbildningsvägar, vilket kan höra samman med den traditionella synen på kvinnor i arbetslivet. Denna syn måste man från såväl lokalt och regionalt som centralt håll aktivt verka för att rätta till. Även bland männen är andelen sysselsatta så låg som . Det är framför allt ungdomen som tvingas flytta på grund av att de inte kan få ett arbete. Som en följd av detta har kommunen ett kraftigt negativt födelsenetto. Andelen åldringar har ökat och kommer enligt kommunens befolkningsprognos att fortsätta öka, om inte nuvarande trend kan brytas. Den av framlagda prognosen visar också att kommun är den odiskutabelt mest utsatta kommunen i länet med den mest negativa befolknings- och sysselsättningsutvecklingen. Det är därför nödvändigt att få även kommun inplacerad i stödområde 6. Östersundsområdet är den största tätortsregionen i inland. Där finns av länets befolkning och av dess industri.