mot · G402954 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om teckenspråksprogram i utbildningsradion, m. m. Det finns i vårt land en grupp människor, totalt ca 5 000, som är födda döva och som därför inte kunnat dra nytta av hörseln för sin spontana språkutveckling. För att fungera sinsemellan men också ute i samhället måste de vara tvåspråkiga. De måste behärska dels sitt visuella/gestuella teckenspråk, dels det språk som de omges av i samhället. har i en bilaga till betänkandet Huvudmannaskapet för specialskolan (SOU 1979:50) utvecklat sin syn på dövas tvåspråkighet. Statsrådet ansluter sig i årets budgetproposition till utredningens bedömning (prop. 1980/81:100, bilaga 12, s. 297). I samtal med varandra använder döva teckenspråk. För en tillfredsställande kommunikation med hörande är de beroende av att kunna svenska, men också av att hörande går dem till mötes och försöker förstå deras teckenspråk och svara dem med tecken och tal. Hörande måste alltså för att samtalet skall flyta kunna avläsa dövas teckenspråk. Inte minst viktigt är det för döva barns språkutveckling och personlighetsutveckling att de kan kommunicera med sin omgivning. De måste som andra barn få berätta, få ställa frågor och få svar. Hörande föräldrar till döva barn, förskolepersonal och skolpersonal som kommer i kontakt med döva barn har här ett stort ansvar. Så också samhället, som måste tillmötesgå dessa gruppers behov av utbildning i teckenspråk. Handens/händernas ställning och rörelser, ansiktsuttryck och kroppsspråk över huvud taget är viktiga komponenter i teckenspråk. Att i stillbild fånga teckenspråk är omöjligt. Media som film och videoupptagningar är däremot goda förmedlare av visuella/gestuella språk. Därför används i undervisningen i teckenspråk dessa media, men är utbudet av sådant undervisningsmaterial alltför litet. I årets budgetproposition (prop. 1980/81:100, bilaga 12, s. 600) erinrar statsrådet om att han tog upp frågan om radions och televisionens ansvar för program för språkliga minoriteter. Han finner anledning att åter erinra om detta och understryka vikten av att sådana program prioriteras. Vi anser att det är viktigt att även dövas behov beaktas i dessa sammanhang. Utbildningsradion kan göra en stor insats för denna minoritetsgrupp genom att producera teckenspråkigt material för teckenspråksundervisning för hörande, så att dessa kan möta dövas behov av kommunikation och utbildning. Likaså bör utbildningsradion känna ett ansvar vad beträffar utbildningsprogram i olika ämnen - alltså inte enbart språkprogram - för döva på teckenspråk. Såväl språkprogram som andra program bör göras tillgängliga även på videokassett. För döva och hörselskadade i behov av textade ordinarie TV-program är utbudet ringa. Döva och hörselskadade går förlustiga en stor del av de svenska TV-programmen, därför att de inte kan uppfatta talet. De måste för att kunna följa med ha en textad version av programmen. Även andra kategorier TV-tittare, t. ex. många äldre personer, är i behov av textade program. och Utbildningsradion bör inom ramen för befintliga anslag i större utsträckning än ge svenska TV-program i textad version. Med stöd av det anförda hemställs att uttalar att Utbildningsradion i högre utsträckning tar ansvar för teckenspråksutbildning och att producerar ett större antal textade program. () () () () () () () () () () () () ()