mot · G4021812 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ett regionalpolitisk åtgardsprogram för Som en av fördelarna med storstadsområdena - och då i första hand - har angetts den goda tillgången på arbetstillfällen. är dock i många avseenden en region i obalans. Allvarligast är den tillbakagång som sedan en rad av år präglat den industriella utvecklingen i regionen. har ca 40 000 arbetstillfällen i tillverkningsindustrin och byggnadsverksamheten försvunnit. Det är en utveckling som ser ut att fortsätta. Exempel på detta är nerdragningarna av varv och utflyttningen av Alfa till . Den kraftiga nedgången i byggandet har på kort sikt förvandlat ett bostadsöverskott i länet till ett reellt underskott. Mest allvarligt då det gäller bostadsmarknaden är den åtskillnad i boendet som inträffat och den kraftiga ökningen av boendekostnaderna. Den ensidiga satsningen på villor och radhuslägenheter har, vid sidan av att priser och hyror pressats upp, inneburit att bostadspolitiken i länet förlorat varje socialt drag. Spekulations- och vinstintressen har tagit över. På en rad områden gör sig obalansen i länet alltmer märkbar. Resultaten av såväl som regionala samhällsplanering har uteblivit. Något som visar att planering i många fall saknar betydelse då effektiva styrmedel inte finns. är det länets befolkning som spår men storfinansen som rår. De bestämmer var och vilka industrier som skall byggas. De bestämmer hur stor produktionen skall vara eller - vad som är vanligast - vilka industrier som skall läggas ner eller flyttas ut. Ojämn befolkningsstruktur, stora skillnader i skatteunderlagets tillväxt, liksom stor variationsbredd i utdebitering mellan länets kommuner är ett annat uttryck för den obalans som råder. Riklig tillgång på arbetsplatser i vissa kommuner medan andra saknar arbetsplatser och därmed har en stor utpendling till arbeten utanför den egna kommunen är också uttryck för obalansen. Den sociala utslagningen är stor i länet. De unga har svårt att hitta jobb och många döms till permanent arbetslöshet. Regionen har det mest omfattande missbruket av alkohol, narkotika och andra droger i landet. Belastningen ökar ständigt på vårdsektorn, i första hand socialvård och sjukvård, vilka är de områden som växer snabbast. uppvisar obalans på arbetsmarknaden med arbetslöshet, utslagning och sociala missförhållanden som följd. Avsaknaden av samhälleliga styrmedel för att lokalisera arbetsplatser och skapa nya varaktiga arbeten i undersysselsatta områden bidrar till detta. Utflyttningen av industrier och koncentration av allmän och privat administration till medför långa arbetsresor, fördyrade levnadsomkostnader och, framför allt, en snedvridning av näringsstrukturen. kommer inte att ha fler arbetstillfällen att erbjuda industriarbetare än man hade . I övriga delar av landet är antalet arbetstillfällen för industriarbetare fler jämfört med mitten av . Denna stora snedvridning i näringsstrukturen från tillverkningsindustri till allmän eller privat service och kontor utgör en allvarlig obalans. av industrisysselsättningen i länet är förvaltningspersonal - tjänstemän. I övriga landet är motsvarande antal . Industrin i länet producerar alltså, i långt större utsträckning än landet i övrigt, tjänster. sysselsattes i medeltal 70 industritjänstemän per 100 industriarbetare i . I övriga landet är motsvarande siffra 35 per 100. Grunden för en industrialisering i regionen måste vara ett statligt utvecklingsprogram som vpk utvecklat i en annan motion. skall ha sin berättigade del därav. Inriktningen kan lämpligen vara att utnyttja den tekniskt sett mycket avancerade yrkeskår som finns inom regionen. Lämpliga områden att utveckla är energiproduktionen för regionens egen försörjning samt investering i import av naturgas från . De stora tillgångar på returpapper som rimligen finns inom regionen och som inte utnyttjas bör tas till vara. En förbättrad insamling av papper för återvinning i exempelvis pappersbruk, skulle ge både arbetstillfällen och vara energibesparande. En eventuell utökning av resurserna för tillvaratagande av returpapper skulle också innebära att nya investeringar i pappersbruk skulle bli nödvändiga. Vidare kommer en utvecklad offentlig sektor att bli en stor beställare av industriella produkter. Ett tvärvetenskapligt centrum i länet skulle tjäna till att utveckla nya industrier. Det skulle kunna arbeta fram nya produkter och en ny teknik som utgår från människors behov och den sociala nyttan. Det avgörande inflytandet över detta forskningscentrum skall ligga hos de fackliga organisationerna. Sysselsättningen bör också stimuleras genom en planmässig utbyggnad av spårbunden gods- och persontrafik. Genom att utveckla gasimport från kommer också en upprustning av regionens hamnverksamhet att behövas. Detta och en satsning på överförande av framför allt godstransporter till sjövägen ger både arbetstillfällen och spar energi. Staten måste vidare stoppa industriutflyttningarna genom lagstiftning och facklig vetorätt. Industrinedläggningar kan hindras genom att facket ges ett reellt inflytande. Bostadsbristen breder ut sig i regionen. Hyrorna fortsätter att öka våldsamt. Därmed avgör köpkraften och inte behovet valet av bostad. En allt större del av lägenheterna förmedlas på svarta marknaden. Detta medför en social åtskillnad i boendet med koncentration av människor i små omständigheter till vissa områden och välbärgade i andra. Dessa orättvisor har ökat genom att flertalet kommuner i regionen nästan enbart byggt småhusområden. Den nuvarande bostadspolitiken drabbar hårt de kommunala allmännyttiga bostadsföretagen. I har borgarna bedrivit en utförsäljning av kommunalt ägda fastigheter i attraktiva lägen till privata spekulanter. Saneringen av dåliga bostadsmiljöer i och andra stadskärnor har avstannat. Det är nödvändigt att bryta med nuvarande bostadspolitik och ge statliga bidrag till kommunala och allmännyttiga bostadsföretag. Ett bostadsbyggnadsprogram omfattande 10 000 lägenheter behöver upprättas för , varav i flerfamiljshus. Saneringen av dåliga bostadsmiljöer måste med kraft komma i gång varvid en stor hänsyn bör tas till bevarande av stadsmiljön. Upprustning och förnyelse av torftiga bostadsområden i förorterna bör ske genom miljöförbättringar, gemensamhetslokaler, kollektiv service m. m. I andra motioner föreslår vpk en rad åtgärder för att förändra bostadsförhållandena, som är av betydelse bl. a. för . Energipolitiken måste utformas som en del i en planmässig hushållning i syfte att trygga den gemensamma välfärden. Den måste utformas så att den värnar om människornas hälsa och vår miljö. Kärnkraft och olja måste ersättas med förnybara energikällor. För framöver bör gas importeras från . För att en mänsklig och samhällsriktig energipolitik skall kunna föras erfordras att samhället äger energisektorn. Privat spekulation gynnar inte en folklig energipolitik. Kommunala program för energibesparing och utveckling av alternativ värme- och energiproduktion bör upprättas, med en fortsatt utbyggnad av lokala kraftvärmeverk. Regeringens beslut att till resp. kommuner överlåta avgörandet om en hetvattentunnel från Forsmark skall byggas eller inte, måste betraktas som ett försök att slippa undan en besvärlig fråga. En utbyggnad av hetvattentunneln innebär långsiktiga förödande negativa verkningar. Möjligen kan kortsiktiga mindre fördelar uppnås genom arbetstillfällen och minskat oljeberoende genom att med tanke på det stora elöverskottet mer producera värme än elektricitet. För del är alternativen till Forsmarkstunneln på lång sikt överlägsna. En kombination av olika värmekällor i flera mindre anläggningar garanterar större säkerhet, ger ökade valmöjligheter och större handlingsfrihet . Luftvårdskraven behöver skärpas i samband med trafik, anläggningar för energiförsörjning, sopförbränning samt vid industrilokalisering. SAKABis anlägening för industridestillation vid Lövsta måste stoppas. Det är nödvändigt med en ytterligare skärpt beredskap mot oljeutsläpp. Regionen har drabbats hårt av grundstötta oljetankers eller drivande oljefläckar. För att minimera riskerna vid transporter av olja behövs fartyg som är speciellt byggda. De bör vara dubbelbottnade och dessutom ledas endast i speciellt mätta och utmärkta leder. Kortsiktighet och en snäv företagsekonomisk syn på trafikpolitiken har lett till en kraftigt ökad privatbilism på bekostnad av kollektivtrafik. Den begränsade utbyggnad som ägt rum i länet har inte motsvarat de ökade behov på kollektiv trafikförsörjning som utglesningen i boendet, den ensidiga satsningen på småhusområden skapat. Till bilden hör också taxehöjningar, minskad turtäthet, indragning av busslinjer och starkt minskad trafikering , nätter och veckoslut. Otillräcklig kollektivtrafik i många av förorter och länets glesbygder leder till långa restider och bidrar till social isolering. Många är tvingade att använda bilen för arbets- och andra resor för att dessa icke skall ta en orimligt stor del av fritiden. I regionens kärnområde och främst i drabbas människorna av buller, avgaser och trafikskador till följd av en ohämmad bilism. Forskningsrapporter visar att det främst är barnen som hotas av allvarliga fysiska och psykiska skador i denna trafikmiljö. Det är en livsnödvändighet med en helt ny trafikpolitik som utgår från sociala, medicinska samt energi- och miljömässiga krav grundade på kollektiva trafikmedel. Därför måste man bygga ut kollektivtrafiken för att kunna minska bilismen med hälften . För kollektivtrafikens utbyggnad krävs ett program med åtgärder på både kort och lång sikt. Till det förra hör en kraftig utbyggnad av busstrafik. Till det senare upprustning och fortsatt utbyggnad av spårbunden trafik. Finansieringen av dessa åtgärder måste tryggas genom överföring av resurser, som anvisas till investeringar i trafikleder, broar etc. för att öka bilismens framkomlighet. Reglerna för statsbidrag bör ändras så att regionen i högre grad stimuleras till att bygga ut och rusta upp de kollektiva trafikmedlen. Exempelvis bör statsbidrag utgå till all spårbunden trafik. En upprustning av det befintliga T-banenätet är nödvändig och även här bör reglerna för statsbidrag ändras så att statligt stöd för detta kan utgå. För pendeltågstrafiken behövs det separata spår från i norr till i söder. Den nuvarande belastningen på stambanan medger inte en bättre turtäthet och svarar inte mot de stora behov som finns. Dessutom innebär det att det s. k. nya dubbelspåret mellan och mäste komma till stånd samt att en station anlägges i . Även sträckningen behöver ses över. Här behöver i första hand upprättas ett dubbelspår så att även här turtätheten kan förbättras. Dessutom kan nybyggnad av vissa stationer bli aktuell. Även bör bibehållas, och rustas upp så att den kommer att utgöra det naturliga kommunikationsalternativet som är möjligt. En planmässig utbyggnad av kollektivtrafiken på detta sätt skapar också ett större skatteunderlag för staten genom att behovet av bilavdragen minskas. För att skapa en balans i krävs vittgående åtgärder i enlighet med vad som utvecklats i motionen. För detta krävs också ett åtgärdsprogram för hela för att lösa de speciella storstadsproblemen. Med det anförda föreslås att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförs om ett regionalt åtgärdsprogram för och begär att regeringen till återkommer med förslag om detta. (vpk) INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)