mot · G4021154 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om beräkningen av fastighetstaxeringsvärden på småhus Trä är en inhemsk råvara som det finns gott om och som betyder mycket för sysselsättningen i vårt land. Det anses allmänt - och med all rätt - att det är betydelsefullt om träråvaran förädlas inom landet, bl. a. till bostadsinredningar. Konsumenterna uppskattar särskilt träinredingar i omålat skick. Det är vackert med träpanel i tak, köksinredningar i massivt trä liksom golv av exempelvis massiva furubräder. Träinredningar är hållbara, och tack vare sin livslängd ställer de sig inte dyrare än andra material. Tvärtom, det blir i allmänhet billigare. Nationalekonomiskt är det givetvis också av stor betydelse att använda bearbetat svenskt trä eftersom andra inredningsmaterial kan vara importerade eller baserade på utländsk råvara, exempelvis plast som utvinns av olja. Kan det då vara vettigt att straffbeskatta bostadsinredningar av svenskt trä? Vi tycker det inte. Ändå är det vad som sker vid den allmänna fastighetstaxeringen 1981. Ju mera svenskt trä det finns i huset, ju högre blir taxeringsvärdet och därmed beskattningen. , som är ansvarig myndighet för fastighetsdeklarationen och därav följande beskattning, anser nämligen att träinredningar är det samma som lyx! Sålunda har småhusägarna i deklarationsblanketten till fastighetstaxeringen fått uppge huruvida det 1. finns kökssnickerier i massivt trä (där svensk furu jämförs med importerat ädelträ), 2. finns innertak av träpanel (gran eller furu) i mer än halva huset, 3. finns golv av trä (parkett, lamell eller furu) i mer än halva huset. Träinredningar av dessa slag finns i en stor del av det svenska småhusbeståndet - utan att det tillkommit för att skapa lyxmiljö eller uppfattas som lyx av de boende. Trägolv av furu kan man få om man exempelvis har ett äldre hus med kork- eller linoleummattor och river bort dessa. Det gamla golvet är oftast av furu. Likaså har gamla hus, byggda före plywood- och lamellträepoken, oftast köksinredningar i massiv furu. I fastighetsdeklarationen blir genast ett sådant hus - oavsett dess skick i övrigt - betecknat som lyxinrett. För varje fråga (här återgiven) som blivit besvarad med ett ja blir det nämligen en extra standardpoäng vid taxeringsvärdesberäkningen. Innebär en sådan poäng att man når ett jämnt poängtal medför detta höjt taxeringsvärde. Och höjningen kan röra sig om relativt sett höga summor. För den som besvarat smatliga tre frågor med ja torde taxeringsvärdet höjas med i snitt . I vissa områden blir höjningen ännu större. Exempelvis uppges det från att de tre extrapoängen höjer taxeringsvärdet med . på en villa. I ett sådant fall ökar den årliga beskattningen med , men även vid höjning blir det ekonomiskt mycket kännbart för småhusägaren att ha skafferidörrar och golv av furu och träpanel i taket. Även om huset på intet sätt är lyxbetonat blir resultatet en lyxstraffbeskattning. Det ligger då nära till hands att göra åtminstone en jämförelse med beskattningen av inredningar i villor som har verklig lyxkaraktär, exempelvis marmorgolv. Till skillnad från furubräder räknas dock inte marmor som lyx. Alltså: ingen extrapoäng fastighetstaxering. Marmorgolvet betraktas som standard jämförbar med en billig korkmatta. Man kan också jämföra med träimiterande material, som i stor utsträckning används till golv och tak. Oavsett kostnaden räknas sådana material som standard vid fastighetstaxeringen och ger således - till skillnad mot trä - ingen straffpoäng som höjer beskattningen. Att detta är marknadsstyrande torde stå fullt klart. Ett exempel kan ges. En tillverkare av gipsskivor med påklistrad trämönstrad plasttapet marknadsför numera sin produkt som takpanelen som inte höjer taxeringsvärdet! Dylika träimitationer ställer sig ofta dyrare än trä och har kortare livslängd. I stor utsträckning importeras de från utlandet och försämrar vår bytesbalans. Men har valt att straffbeskatta svenskt trä och därmed svensk produktion. I vilket syfte detta sker framstår som outgrundligt. Det kan ju heller inte vara av omsorg om småhusägarna. Träinformation, som är organ för svensk träindustri, skriver i ett öppet brev till () att det ligger möjligen inom befogenheter att styra materialvalet i svenskt byggande. Men kan det verkligen vara avsikten att straffskatta bort svenska träprodukter, när bl. a. industridepartementet genom statens industriverk och styrelsen för teknisk utveckling gör så stora ansträngningar för att förbättra villkoren för sågverken och den träbearbetande industrin? Kan svaret möjligen ges vid utskottets behandling av denna motion? Det är också besynnerligt att valt att straffbeskatta och därmed angripa trä just på det område där trä alltid förekommit. Svenska köksinredningar är och har alltid varit av trä. Det är också svårt att förstå varför det skall föreligga skillnad i beskattningen beroende av om träet är synligt eller täckmålat. Skrivningen i deklarationsblanketten ger emellertid sådan effekt. Det kan erinras om att obehandlade furugolv varit det vanligaste golvet i svenska hus sedan jordgolvens tid. upphöjs furubräderna plötsligt till extrabeskattad lyx. Förklara detta den som kan. Måhända kan ange de eventuella skälen till varför just trä utsetts till det enda material som blir föremål för lyxbeskattning-om nu en sådan beskattning skall anses motiverad (vilket vi motionärer har svårt att finna när det gäller småhus). Man måste fråga sig vilka kriterier som ställts för att motivera straffbeskattningen? Vanligen utgår lyxbegreppet från dyrbarheten. Så kan dock inte vara fallet med trägolv av t. ex. massiva furubräder. De är nämligen billiga och har lång livslängd. Anskaffningskostnaden är lägre än för ett spånskivegolv belagt med heltäckningsmatta (vilket inte straffbeskattas). Enligt Träinformations informationsblad nr 10 kostar trägolvet mindre än hälften av spånskivegolvet med heltäckningsmatta, om man slår ut kostnaden på husets livslängd. Om icke vill beteckna trä som lyx i annan mening än att det är hållbart måste man fråga om det kan vara rimligt att extrabeskatta byggnadsmaterial som dämpar boendekostnader? Borde inte lågkostnadsmaterial i stället premieras - särskilt i de fall det mestadels rör sig om svensk råvara och svensk materialbearbetning? Det finns fler häpnadsväckande inkonsekvenser i den deklarationsblankett och det poängtaxeringssystem som fastighetstaxeringen 1981 baseras på. Vi har i denna motion koncentrerat oss på det vi finner mest orättvist mot drabbade småhusägare och som kan få svåra konsekvenser för den viktiga svenska basnäring som träindustrin utgör. Det bör inte var omöjligt för och regeringen att snabbt korrigera vådor av de orimligheter vi här påtalat i fastighetstaxeringen 1981. Vi finner det naturligt att redan nu genom beslut förhindrar att det i anvisningarna till kommande fastighetstaxeringar sker någon form av diskriminering av trä som inrednings- och byggnadsmaterial. Det bör också vara rimligt att beräkningsgrunderna för fastighetstaxering av småhus är förnuftigt utformade och inte orättvist drabbar småhusägarna med högre fastighetsbeskattning. Med stöd av ovan sagda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna att förekomsten av trä i köksinredningar, innertak och golv i småhus inte skall föranleda högre taxeringsvärden.