ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402482 · 1981-01-20 00:00:00 — av m. fl. om decentraliserad statlig verksamhet i Decentraliseringsverksamheten på den statliga sektorn har inte givit inlandet påtagliga resultat. Tvärtom kan det väl sägas att medan den sektorsvisa rationalisering som skett genom de centrala verkens naturliga ambition att minska sina kostnader, har vårt inland uttunnats på statlig service. En anledning till denna utveckling har givetvis varit att varje sektorsområde begränsat optimerat sin verksamhet. Underlag för lokala enheter i glesbygden har, sett i sektorsperspektivet, ofta varit alltför ringa. Inom länsprojektet Y tog initiativ till en mera samordnad syn på de olika offentliga organens lokalisering i inlandet. Samlokalisering, exempelvis i form av gemensamma lokaler, telefonväxel m. m., kunde här innebära vissa möjligheter. När lokalt verksamma organ har viss inbördes släktskap underlättas givetvis en sådan samlokalisering. Vi har med tillfredsställelse konstaterat att decentraliseringsdelegationen har en syn som nära överensstämmer med de tankar som Inland Y en gång framförde. Två viktiga utredningsarbeten pågår vidare inom statskontorets ram. Vi tänker här på projekten decentralisering av offentlig verksamhet och Inomregional samverkan. Man avser att i det senare projektet studera vilka möjligheter och fördelar en samverkan administrativt sett mellan statliga myndigheter kan få praktiskt och ekonomiskt. Det är då fråga om studier av större orter. ingår som undersökningsort i denna verksamhet. framförde i länsrapport förslaget att man skulle vidga synen på försöksverksamheten för inomregional samverkan också till en mindre ort i inlandet. Där skulle tillämpning eftersträvas av olika möjligheter att samverka mellan statliga enheter. framhöll att , som regionalt centrum i västra , skulle vara en lämplig ort för ett sådant pilotprojekt. Arbetsnamnet för projektarbetet inom länet har varit i . I remissyttranden om detta uppslag har statskontoret funnit att projektarbetet Inomregional samverkan kunde utvidgas med kommun i ett läge då tillräckligt underlag skapats i orten. Sådant ansågs dock f. n. inte finnas. Vi vill här ifrågasätta om inte underlagsbedömningen varit alltför begränsad. Genom en vidare syn på samspel mellan olika funktioner inom den statliga verksamheten och kontaktytor med den kommunala och landstingskommu nala sidan bedömer vi att förutsättningar finns för en aktiv studie av fallet i . Om, som i andra sammanhang framförts, en servicecentral skulle skapas i för offentlig kontorsverksamhet skulle ytterligare underlag tillkomma. Vi finner det angeläget att ett pilotprojekt med den inriktningen som här angivits får komma till stånd med det snaraste. Detta bör ligga i linje med decentraliseringsdelegationens verksamhet. Projektet bör bedrivas i samverkan mellan decentraliseringsdelegationen, statskontoret och länsorgan och kommuner i . Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar begära att regeringen utvidgar projektarbetet Inomregional samverkan till att avse även etablering av i . () ()
mot · G402483 · 1981-01-21 00:00:00 — om rätten till ledighet för vård av barn I lagen om rätt till ledighet för vård av barn 1978:410, § 9 omtryckt i SFS 1979:645, stadgas bl. a. följande angående återgång till arbetet efter föräldraledighet: Arbetstagare får avbryta påbörjad ledighet och återuppta arbetet i samma omfattning som före ledigheten. Lagen ger sålunda rätt till arbete i samma omfattning som före ledigheten, men ingenting stadgas om rätt till samma befattning. Lagen ger sålunda inga garantier för att en löntagare skall få tillbaka sin arbetsbefattning med åtföljande arbetstider. I praktiken innebär detta svårigheter för många löntagare vid återgången till arbetet efter föräldraledigheten. Efter att ha lämnat t. ex. ett dagtidsarbete kan man efter avslutad ledighet tvingas acceptera ett skiftarbete. Detta medför självfallet stora svårigheter för berörda löntagare i ett samhälle där barnomsorgen fungerar otillfredsställande, inte minst vid skiftarbete. Ytterst kan detta ibland resultera i att löntagare tvingas till otillfredsställande barnomsorgslösningar eller att avstå från vidare arbete. Det är därför angeläget att lagen kompletteras i detta avseende så att arbetstagare vid återgång till arbetet efter avslutad ledighet också ges rätt till samma arbetsbefattning som före ledigheten. Därigenom ges arbetstagarna en rimlig chans att planera barnomsorgen efter gällande arbetstider. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om komplettering av lagen om rätt till ledighet för vård av barn.
mot · G402485 · 1981-01-20 00:00:00 — av m. fl. om den kommunala bostadsförmedlingen Enligt lagen (1947:523) om kommunala åtgärder till bostadsförsörjningens främjande (omtryckt 1975:131, ändrad bl. 1977:215) skall kommun, om det behövs för bostadsförsörjningens främjande, anordna avgiftsfri bostadsförmedling. Skyldigheten gäller sålunda inte alla kommuner. Regeringen kan ålägga kommun att fullgöra sådan skyldighet. Möjligheten att ge kommun ett sådant åläggande infördes ursprungligen i hyresregleringslagen. Mot bakgrund av att ålägganden getts endast i fråga om ett fåtal kommuner och då endast på framställning av kommunen har redan tidigare (prop. 1975:15 s. 13) ifrågasatts om man inte skulle överlämna till kommunerna själva att bedöma i vilka fall det behövs bostadsförmedling - sålunda förmedling över huvud taget eller avgiftsfri sådan. Detta synsätt kan nu göras gällande med allt större tyngd. Detta leder fram till förslaget att det nämnda stadgandet och vad därtill hör skall utmönstras ur bostadsförsörjningslagen. Sker detta är all bostadsförmedling ett frivilligt serviceåtagande. I samband med ett sådant beslut - eller även eljest - bör, i den mån inte endast ett klargörande är tillräckligt, förutsättningar skapas för att kommun som anordnar bostadsförmedling skall kunna ta ut avgifter för att täcka kostnaderna för sådan verksamhet. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i 1. bostadsförmedling som en helt frivillig serviceverksamhet, 2. avgifter vid bostadsförmedling. () () () () () ()
mot · G402486 · 1981-01-21 00:00:00 — 1980/81 486-496 av och om räddningshelikopterverksamheten i och har frågor angående räddningshelikoptrar blivit alltmer omfattande. Det är framför allt behovet av ambulanshelikoptrar som diskuteras. F. n. pågår försök med ambulanshelikoptrar i bl. Nuvarande placering av flygvapnets och marinens tunga helikoptrar täcker flygvapnets behov av sjöräddning under s. k. flygövningstid. Efter flygvapnets ordinarie tjänste- och flygövningstid saknas tillgång till flygräddningsenheter norr om . Då behov av räddningshelikopter inträffar inom detta område, t. ex. vid flygolycka eller annan olycka till sjöss, kan detta endast till ringa del täckas genom anlitande av civila resurser, eftersom de civila resurserna har begränsad aktionstid samt saknar utrustning för uppdrag till havs. Indragningen av bemanningen på fyrplatserna i har också medverkat till en sämre beredskap vid sjöolyckor i detta område. Därigenom har behovet av räddningshelikoptrar ökat . har undersökt möjligheterna att utöka helikopterberedskapstiden till dygnsberedskap i och eller för att täcka sjöräddningsbehovet i och . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för en dygnsberedskap med räddningshelikoptrar i och . () () 1 1980/81.
mot · G402487 · 1981-01-21 00:00:00 — av och om tekoindustrin Ang. regionalt och lokalt inflytande samt utlokalisering av statlig verksamhet Drygt 35 000 personer är sysselsatta inom den svenska tekoindustrin. För många av landets kommuner, speciellt i , utgör tekoindustrin en hörnsten i näringslivet. För flera av kommunerna i är mer än hälften av de industrisysselsatta verksamma inom teko. För vissa kommuner ända upp till tre fjärdedelar. Utvecklingen inom tekoindustrin påverkar direkt kommunernas ekonomiska bärkraft och planering på både kort och lång sikt. Det är därför rimligt och naturligt att kommunerna bör ha medinflytande när det gäller centrala näringspolitiska överväganden. Alla parter skulle vinna på ett bättre samarbete. Inom kommunerna finns en synnerligen stor sakkunskap som borde utnyttjas bättre. Vi anser att en lokalisering av statliga tekoinriktade aktiviteter till tekobygderna skulle innebära stora fördelar. Inom ett stort antal statliga organ och myndigheter handläggs tekofrågor helt eller delvis inom särskilda byråer, sektioner etc. Sedan tillkommer en rad s. k. samråds- och samordningsorgan. Ett par hundra personer torde helt eller delvis vara inkopplade på tekofrågor. För att få en mer tillfredställande handläggning av tekofrågor framstår det som angeläget att kommuner och regionala och lokala organ får inflytande över de tekobeslut som fattas på central nivå. Det är viktigt att de myndigheter som skall handha problemen kring tekoindustrins framtid har en god närkontakt med tekoindustrin. Vi anser därför att statlig administration inom teko bör lokaliseras till . Detta motiveras också av att regionen har en låg andel offentlig verksamhet. Ett allvarligt hot mot en effektiv och konkurrenskraftig tekoindustri är de problem som förekommer då det gäller rekrytering av tekniker och annan yrkeskunnig personal till tekoindustrin. Vissa utbildningslinjer har inte kunnat startas eller har alltför få elever. Svårigheter att upprätthålla en erforderlig utbildningsvolym kan noteras för och för i . i har en för landet unik ettårig specialkurs för textilindustrin. Man har ännu inte lyckats få ihop tillräckligt underlag för att organisera en sådan linje . En attitydförändring hos ungdomen är livsviktig för svensk tekoindustri. För att bevara livskraften i svensk tekoindustri är yrkesskicklig personal en grundförutsättning. Särskilt viktigt är att utbildningen håller takt med den snabba tekniska utveckling som tagit sin början. Av detta framgår att det är mycket viktigt att utbildningen vid textilinstitutet i förs över till högskolan i och att en textil YTH-linje i kommer till stånd. Åldersfördelningen bland de anställda inom tekoindustrin är sådan att många kommer att pensioneras . Enligt en utredning som SIND gjort måste i hela landet 2 000 nyanställas , om den produktionsvolym som beslutade om 1979 skall bibehållas. För är antalet ca 1 000. Med hänvisning till det anförda hemställs* att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om lokalt och regionalt inflytande över utlokalisering av statlig verksamhet. () MAJ () * Se även motion 1980/81:488. 1* 1980/81.
mot · G402488 · 1981-01-21 00:00:00 — av och om rekrytering och utbildning till tekoindustrin Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:487 hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om rekrytering och utbildning till tekoindustrin.
mot · G402489 · 1981-01-22 00:00:00 — om översyn av reglerna för ombudsröstning vid allmänna val Vid valet kunde på flera platser konstateras att valfusk hade förekommit. Framför allt var det vid röstning på sjukhus och institutioner som detta hade skett. Ombudsröstningen hade inte ägt rum i den ordning som lagen föreskriver. Några uppmärksammade rättegångar med anledning av valfusket har också förekommit. Tydligen behöver det ske en översyn av reglerna vid röstning på sjukhus, ålderdomshem och andra institutioner. En skärpning när det gäller ombudsröstning bör också övervägas. En försöksverksamhet med ambulerande röstmottagning på olika sjukvårdsinrättningar borde prövas. Då skulle sängliggande patienter i större utsträckning ha möjlighet att rösta personligen. En utredning bör därför skyndsamt se över bestämmelserna när det gäller röstning på olika institutioner samt reglerna för ombudsröstning. Med anledning av vad som anförts hemställs att hos regeringen inför nästa val begär en översyn när det gäller reglerna för ombudsröstning och röstning på sjukhus och andra institutioner.
mot · G402492 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om slopande av rätten till reservation och röstförklaring efter ärendes avgörande i I riksdagsordningen anges i detalj hur beslut i kammaren skall komma till samt regler för den debatt som kan föregå besluten. I riksdagsordningens 5 kap. 9 § finns dessutom bestämmelser som möjliggör meningsyttringar till protokollet även efter det att kammaren fattat beslut. Bestämmelsen lyder i sin helhet: Ledamot får efter ärendets avgörande anmäla reservation eller avgiva röstförklaring. 1 författning fanns flera regler om reservation och röstförklaring. Dessa regler sammanfördes av författningsutredning till en paragraf i utredningens förslag till riksdagsordning. Någon analys av värdet med eller tillämpningen av bestämmelsen gjordes inte. Grundlagberedningen övertog utan någon motivering bestämmelsen i förslaget till ny grundlag. Enligt vår mening bör bestämmelsen om rätt till reservation och röstförklaring utgå ur riksdagsordningen. Den är från praktisk synpunkt onödig och från principiell synpunkt felaktig. Rätten till reservation har veterligen inte utnyttjats efter den nu gällande författningens tillkomst. Den eller de som har en mot majoriteten avvikande mening har andra möjligheter att visa detta: genom reservationer i utskottsbetänkandena, genom särskilda yrkanden i kammaren och genom inlägg i den debatt som föregår besluten. Den särskilda reservationsrätten är således överflödig. Om den å andra sidan började utnyttjas skulle detta leda till onödiga upprepningar utan några meningsfulla praktiska konsekvenser. Rätten att avge röstförklaring efter kammarbeslut har utnyttjats vid något enstaka tillfälle. Denna rätt innebär att den som inte vill utsätta sig för risken att bli motsagd kan avstå från att framföra sina synpunkter i den egentliga debatten och i stället ge sina argument formen av en röstförklaring efter att beslutet är fattat. Någon möjlighet för meningsmotståndare att gå i polemik finns inte. Rätten att avge röstförklaring är således en ordning som står i strid med de debattregler som bör gälla i en parlamentarisk församling. Den är också helt onödig. Med hänvisning till vad som anförts föreslår vi att beslutar upphäva bestämmelsen om reservationsrätt och rätt till röstförklaring i riksdagsordningens 5 kap. 9 §. () () () ()
mot · G402493 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om lagstiftning mot kollektivanslutning till politiskt parti vill slå vakt om den enskilde individens intressen när dessa kolliderar med de starka organisationernas och det starka samhällets intressen. Det finns därför inga delade meningar inom att kollektivanslutning till politiskt parti är förkastlig. Varje människa skall ha rätt att själv bestämma om hon eller han vill tillhöra ett politiskt parti och i så fall vilket. Det kan inte vara rätt att som socialdemokratiska partiet tvångsansluta av sina medlemmar. Dessa kollektivt tvångsanslutna bildar också underlag för partistödet, som blir orättfärdigt stort. Reservationsrätten kan inte försvaras, eftersom de olika fackförbunden endast godtar en personlig reservation. Det är ofta mycket besvärligt att få utträda ur ett parti som man aldrig ansökt att få tillhöra. Därmed röjs också rösthemligheten. har genom sina uttalanden i fördömt systemet. Trots detta har ingenting eller mycket litet hänt inom socialdemokratiska partiet. Det är enligt vår mening folkpariets uppgift att värna om de enskilda individernas frihet, även om man därvid får ta strid med starka organisationer och intressen. Därför är det nu dags för en lagstiftning, som skyddar individen och som förbjuder kollektivanslutning till politiska partier. Med anledning av det ovan anförda hemställs att ger regeringen till känna vad i motionen anförs om lagstiftning som förbjuder kollektivsanslutning. () ()
mot · G402494 · 1981-01-21 00:00:00 — av om avskaffande av jurysystemet i tryckfrihetsmål Yttrandefriheten är av grundläggande betydelse för vårt demokratiska samhälle. Formerna för ingripanden mot densamma måste vara noggrant reglerade. Enligt en av våra nu gällande grundlagar, tryckfrihetsförordningen, prövas i tryckfrihetsmål frågan huruvida brott föreligger av en jury om nio medlemmar, för så vitt inte parterna enar sig om att hänskjuta målet direkt till rättens avgörande. Systemet med jury i tryckfrihetsmål infördes i vårt land 1815, då jury var på modet i andra länders processrätt. Juryns bedömning sker utan medverkan av yrkesdomare, och ett friande utslag står fast och kan alltså inte överklagas till högre instans. Vidare skall juryns utslag inte motiveras, och det är kollektivt och anonymt. Jurymedlemmarna kan sålunda inte göras ansvariga för utslaget, även om detta skulle vara godtyckligt och t. o. m. lagstridigt. Endast om juryns utslag är fällande skall det prövas av rätten, som då emellertid endast kan ändra utslaget genom att frikänna eller mildra bedömningen. Ett fällande juryutslag kan överklagas, även om rätten inte följt juryns beslut. Systemet med jury förekommer i svensk rätt endast i tryckfrihetsmål. I brottmål i övrigt - således både rörande förtal i muntlig framställning och rörande grava brott - fungerar systemet med yrkesdomare och nämndemän som meddomare. Mot detta system torde befogade anmärkningar inte kunna riktas. Den urgamla svenska nämnden är en institution, som vårt land kan känna berättigad stolthet över. Den är på intet sätt underlägsen t. ex. det anglosaxiska jurysystemet. Det finns ingen anledning att anta att den inte skulle fungera utmärkt även i tryckfrihetsmål. Behovet av obundet lekmannainflytande skulle bli lika väl tillgodosett som i ett jurysystem. Snarare torde det vara så att risk föreligger för att godtycke och ovidkommande (t. ex. politiska) hänsyn skall styra ett juryutslag, eftersom detta inte skall motiveras och jurymedlemmarna inte kan göras ansvariga. Genom avsaknaden av motiveringar skapas osäkerhet om bedömningsgrunder och oklarhet om rådande rättsuppfattning. Utgången av ett åtal kan inte ens med någorlunda säkerhet förutses. Bildandet av prejudikat, som ju i svensk rätt icke är bindande men utgör ett värdefullt stöd för rättstillämpningen, är starkt beskuret. Det framstår slutligen som otillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt att frikännande i mål om flagranta kränkningar av enskild inte skall kunna överklagas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av tryckfrihetsförordningen att jurysystemet avskaffas och tryckfrihetsmålen behandlas enligt för brottmål gällande regler.
mot · G402495 · 1981-01-19 00:00:00 — om rätten till ombudsröstning vid allmänna val Låt stadigvarande samboende få rätt till ombudsröstning som äkta makar vid allmänna val! har strävandena varit att i olika lagar så långt möjligt jämställa samboende män och kvinnor, oberoende av om de har ingått äktenskap eller inte. Denna princip har godtagits av i samband med ändringar i äktenskapslagstiftningen, varvid uttalades att man borde eftersträva att skatteregler och regler om sociala förmåner över huvud taget skulle få ett sådant innehåll att de icke påverkade kontrahenternas val av samlevnadsform. Detta har dock ännu inte slagit igenom när det gäller vallagens bestämmelser om ombudsröstning för äkta makar vid allmänna val. Det finns inga möjligheter för samboende att använda detta förfarande på annat sätt än att den ena av parterna är sjuk och att den andra då röstar som vårdare. I vissa andra sammanhang kan det finnas svårigheter att definiera samboendets varaktighet och karaktär. Vid tillämpning av äkta make-röstning bekräftas dock förhållandet av de båda parterna och bestyrks av ett vittne. Detta bör vara en fullt tillräcklig garanti. Under hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen begära förslag om att varaktigt samboende skall jämställas med äkta makar vid röstning genom ombud vid allmänna val.
mot · G402496 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om medlemskapet i politiskt parti förekom stark kritik från socialdemokratiskt håll mot att borgerliga partier tog emot bidrag från juridiska personer, dvs. företag eller organisationer. De borgerliga partierna har efter hand upphört att ta emot bidrag från juridiska personer. Däremot har socialdemokraterna trots detta och liksom förut helt oblygt fortsatt att ta emot organisationsbidrag. Det är en sida av den socialdemokratiska dubbelmoralen. En annan sida är att man inom socialdemokratin ofta talat om frihet och trygghet och genom kollektivanslutning tvingat in hundratusentals fackföreningsmedlemmar i det socialdemokratiska partiet. När debatten om kollektivanslutningen blivit alltmer besvärande för socialdemokraterna har man börjat fundera på andra anslutningsformer för de fackliga avdelningarna. Den socialdemokratiska partisekreteraren har vid en utfrågning inför sagt att man skulle kunna tänka sig en sådan form att organisationen ansluter sig men de enskilda medlemmarna av den fackliga avdelningen inte automatiskt blir anslutna till partiet. Socialdemokraterna tar alltså inte bara emot de av dem tidigare kritiserade ekonomiska bidragen från juridiska personer utan är även beredda att ansluta juridiska personer som medlemmar i partiet! Det är uppgift att värna om den enskilde medborgarens fri- och rättigheter. En utveckling där juridiska personer skulle bli medlemmar i ett politiskt parti vore ett sätt att minska dessa domokratiska fri- och rättigheter. Det skulle också innebära den faran att det parti som tillät juridiska personer som medlemmar givetvis inte kunde stå politiskt fritt gentemot dessa intressen. I har man insett faran av att juridiska personer kan bli medlemmar i partier och lagstiftat mot detta. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till lag stadgande att enbart fysisk person kan bli medlem i politiskt parti. () ()
mot · G402499 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om översyn av upphandlingskungörelsen Den nu gällande upphandlingskungörelsen fastställdes av . Av kungörelsen framgår bl. a. att myndighet skall utnyttja förefintliga konkurrensmöjligheter och i övrigt iakttaga affärsmässighet samt behandla anbud och anbudsgivare objektivt. I kungörelsen understryks vidare att någon begränsning till enbart svenska företag inte får ske om en upphandlande myndighet bedömer att bättre villkor skulle kunna uppnås genom upphandling från utlandet. Enligt vår uppfattning bör den offentliga upphandlingen inte enbart ta hänsyn till strikt affärsmässiga grunder utan också till vad som totalt sett är mest förmånligt för samhället och medborgarna. Det är angeläget att samhällsekonomiska och sociala faktorer vägs in i upphandlingskungörelsen. , landstingskommunal eller statlig upphandling bör på detta sätt ingå som ett viktigt led i en solidarisk regionalpolitik. Detta skulle skapa ökade förutsättningar för sysselsättning i regioner som har svårigheter att upprätthålla sysselsättningen. De farhågor som framkommit om att en ändring i systemet skulle leda till svårigheter att bedriva ett rationellt upphandlingsförfarande bedömer vi som överdrivna. För att kunna göra andra än strikt affärsmässiga bedömningar vid offentlig upphandling krävs en ändring av nu gällande upphandlingskungörelse. Frågan bör därför bli föremål för lämplig utredning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning om översyn av upphandlingskungörelsen. () ()