mot · G402838 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om stimulans till flergenerationsboende Är generationshus och additionslägenheter det system som skall lösa den hotande vårdkrisen i ? När institutioner, dagmammor och hemsamariter inte längre räcker till, när samhällets resurser blir allt knappare, när tillväxttakten i den svenska ekonomin måste bromsas och kommunerna hotas med skattetak, finns det då öra hos statsmakterna för ett välkommet trendbrott i svenskt byggande och planerande? Det tar tid att sanera den svenska ekonomin, men det tar också tid att föra ut nya idéer, att få gensvar för dem och att förverkliga ett nytt boendemönster. Om man emellertid gör detta innebär det att man inte bara anpsssar sig till den ekonomiska verkligheten utan man bidrar också till att närma generationerna och människorna till varandra, som man skapar möjligheter till en fördjupad värdegemenskap och en social trygghet. Flergenerationsfamiljen kan nämligen fylla de luckor som den samhälleliga omsorgen lämnar. Behovet av omsorg finns i tre särskiljbara huvudkategorier, nämligen hos dem som bildar hushåll, hos småbarnsfamiljerna och hos åldringarna. Allt fler allt äldre människor behöver och årtionden vår omsorg. Så t. ex. steg antalet personer från 523 1970 till 654 1980. Enligt prognoser finns 689 500 personer i den åldersgruppen . Ser man på personer, fyllda , utgjorde dessa 190 168 mot beräknat 262 1980 och inte färre än 342 200 enligt prognosen . Behovet av hjälp med barn är stort under småbarns- och skolbarnsperioden. Endast har barntillsyn . Övriga ordnar sin barntillsyn helt informellt. Detta kan ske genom att föräldrarna tar skiftarbete eller genom hjälp av släkt och grannar. Det är inte helt ovanligt att mor- och farförälder tar hand om barnbarnen. Hur vanligt detta kommer att bli beror på de ovissa möjligheterna att bygga ut den kommunala barnomsorgen. Att i samhällsbyggandet stimulera initiativ till flergenerationsboende borde därför vara en både och statlig angelägenhet, då samhällsekonomin i hög grad berör båda instanserna. vad gäller bostadsförsörjningen är ju betydande, och hälften av alla lägenheter i flerbostadshus ägs av s. k. allmännyttiga företag. Vanligtvis ägs dessa av kommunerna och får på så vis statliga lån på hela byggkostnaden. har dessa samhällsnyttiga bostadsföretag byggt av hyreslägenheterna. De flesta lägenheterna i finns i flerbostadshus och dessa i sin tur finns i de stora tätorterna, som svarar för av det svenska bostadsbeståndet. Det finns i ett par exempel på bostäder, avsedda för flergenerationsfamiljer. Men om något av betydelse skall hända, måste generell stimulans tillgripas i någon form för att öppna utvecklingen åt detta håll. En enskild familj i har tagit saken i egna händer och byggt ett generationshus. Detta har inrättats för två föräldrar, två barn och en äldregeneration i egen lägenhet i anslutning till familjelägenheten. Tanken bakom deras initiativ är att de själva önskar ta hand om sina barn och sina äldre anhöriga. På så vis - har de räknat ut - sänker de vårdkostnaderna för barn- och äldreomsorg. Den kostnad de därmed besparar landsting och kommun uppgår till . Man har då räknat med att de gamla får leva, bo och dö hemma. De lever nära sina anhöriga, ges en meningsfull tillvaro och vårdar barnen. Besparingen har uppskattats till . per åldring och . Människor har sålunda vilja att ta hand om varandra. Men förutsättningarna för en sådan utveckling mera allmänt är att speciella krav på boendet tillgodoses. Med statsmakternas samordnings- och totalekonomiska ansvar bör denna kompletterande lösning av framtidens sociala omsorg uppmärksammas och underlättas. Detta sker genom ett statligt engagemang på bostadsplaneringssidan. Att som civilutskottet gjorde 1980 hänvisa förslaget om flergenerationsboendet helt och hållet till kommunerna under åberopande att varken låneregler eller planbestämmelser hindrar ett byggande i motionens anda är ej tillräckligt. Staten och samhället i stort borde ha ett direkt uttalat intresse av att något händer på detta område. Eljest försenas en god idé med både socialt och ekonomiskt sting. I en resursknapp framtid är samhällets omsorgsproblem också ett bostadsbehov. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär ett aktivt stimulanssystem för ett meningsfullt flergenerationsboende, där man tillvaratar de både sociala och ekonomiska resurser och fördelar som denna boendeform erbjuder. () ()