mot · G4021666 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81 1666-1672 Den socialdemokratiska regeringen framlade inför 1975 förslag till hur en statlig turist- och rekreationspolitik borde kunna formuleras och genomföras (prop. antog enhälligt dessa principer. a. anförde departementschefen följande: Rekreationspolitiken måste ges en sådan inriktning att den möjliggör för alla att få den avkoppling och motion som var och en har rätt att kräva. Därför är det viktigt att inte sociala och ekonomiska hinder bestämmer vilka som kan få del av utbudet av rekreations- och turistaktiviteter. Utbudet måste överensstämma med de önskemål stora grupper medborgare har. I alltför hög grad avspeglar emellertid dagens utbud en gången tids efterfrågan. Många av de aktiviteter som bjuds är det svårt eller omöjligt för t. ex. barnfamiljer, pensionärer och handikappade att utnyttja. Andelen kostnadskrävande rekreations- och turistaktiviteter är alltför dominerande, vilket missgynnar de grupper jag redan nämnt, liksom låglönegrupperna. Dessa förhållanden måste uppmärksammas och samhällsinsatserna inriktas på att göra utbudet tillgängligt för alla. Denna målsättning utgår från människans behov av rekreation. Det är alltså inte behovet av sysselsättning eller producentens - turistnäringens intressen som ställs i centrum. Även om propositionen också säger att rekreationspolitiken, för att bli framgångsrik, måste bedrivas från såväl sociala som ekonomiska utgångspunkter samt att ur rekreationssynpunkt intressanta områden ofta sammanfaller med sysselsättningssvaga regioner, uppfattade man att genomförandet av rekreationspolitiken skulle kräva extraordinära insatser från samhällets sida och därmed ett statligt engagemang inte minst ekonomiskt för att stödja i första hand kommunerna men också turistnäringen. Från den dåvarande socialdemokratiska regeringen föreslogs i propositioner bildandet av ett nytt organ för en effektivare marknadsföring och information om rekreationsmöjligheter som erbjuds inom landet. Vidare föreslogs en statlig beredning under för att samordna olika statliga insatser för turism och rekreation. Dessa båda organ har arbetat inom turism- och rekreationssektorn. Av verksamheten kan man summera att naturligt nog blivit ett verksamt stöd för turistnäringen och dess intressen, medan rekreationsberedningen främst bevakar rekreationspolitiska målsättningar. Rekreationsberedningen presenterade 1978 för regeringen en rapport (Ds Jo 1978:2). Där redogjorde beredningen för betydande brister när det gällde 1 1980/81. att försöka nå de uppställda målen från riksdagsbeslutet . Beredningen uttalade bl. a. att utvecklingen i de primära rekreationsområdena gick stick i stäv mot de intentioner som fanns i riksdagsbeslutet. Beredningen sade bl. a. följande: Det kan således konstateras att en snabb utveckling har skett vad gäller den del av rekreationssektorn som är baserad på privatägda fritidshus, fritidsbåtar eller . För dem som saknar sådana egna resurser har utvecklingen medfört försämrade möjligheter att utnyttja semestern för fjärrekreation. En viktig orsak till detta är turistnäringens speciella problem, vilket sammanhänger med bl. a. den korta säsongen, höga kostnader för investeringar i vägar, vatten, avlopp m. m., bristande marknadsföring och inte minst avsaknaden av för näringen lämpliga finansieringsformer. Dessa och andra problem har ibland medfört att t. ex. stugbyar avsedda för korttidsuthyrningp. g. a. bristande lönsamhet kommit att omvandlas till privatägda fritidshus. I sin rapport till regeringen framförde beredningen en rad förslag i avsikt att komma till rätta med problemen och därmed också komplettera åtgärdsförslagen i det rekreationspolitiska riksdagsbeslutet . Det fortsatta arbetet borde enligt beredningens mening styras av de övergripande målen att skapa rekreationsresurser för alla, särskilt med tanke på att åstadkomma goda alternativ för semestervistelse i att för framtiden säkerställa markresurser för rekreation i landet i enlighet med den fysiska riksplaneringens intentioner att bidra till en gynnsam utveckling av turismen som näringsgren och därvid också medverka till att förverkliga regionalpolitiska mål. Avsikten med beredningens åtgärdsförslag var att de skulle tas som ett paket (proposition) och i ett sammanhang. Så blev nu alltså inte fallet. Flera av de av beredningen 1978 anförda bristerna och förslagen till åtgärder är alltså inte åtgärdade av den borgerliga regeringen. Detta är otillfredsställande inte minst mot bakgrund av klara uttalande i dessa frågor. På kulturutskottets förslag gjorde regeringen uppmärksam på följande: Vad utskottet sålunda anförde i anslutning till tillkännagivandet om behovet av en kompletterande utredning skall givetvis inte tolkas så att utredningsarbetet får förhindra varje ställningstagande till förslagen i rekreationsberedningens rapport. Denna bör kunna läggas till grund för beslut av statsmakterna. Vad utskottet med anledning av motionerna 1978/79:1311 och 1978/79:2123 anfört om den fortsatta behandlingen av rekreationsberedningens förslag bör som sin mening ge regeringen till känna. Vidare uttalade utskottet som sin bestämda uppfattning att ett tillkallande av den kompletterande fritidspolitiska utredningen som utskottet förordade inte fick leda till uppskov med åtgärder på de områden där det redan finns tillräckligt beslutsunderlag. En undersökning som publiceras av SCB visar att det fortfarande brister i stora gruppers möjligheter till rekreation under semesterledigheten. Av undersökningen framgår bl. a. följande anmärkningsvärda förhållanden: , dvs. 2,3 miljoner personer i åldern , har inte gjort någon semesterresa undersökningsåret. Bland friska människor har inte varit på någon semesterresa . Bland svårt rörelsehindrade - en grupp med ganska hög medelålder - är det dubbelt så stor andel, , som inte haft möjlighet att göra en minst veckolång resa. av arbetarna och av tjänstemännen säger sig inte ha gjort någon semester- eller nöjesresa som varat minst . Även indelningen efter utbildningsnivå visar stora skillnader. av personer med förgymnasial utbildning har inte gjort någon resa mot av personer med eftergymnasial utbildning. Även vistelse i fritidsbostad bryter de invanda rutinerna och ger möjligheter till kanske fler och annorlunda sysselsättningar än de som vardagstillvaron tillåter. av den vuxna befolkningen (2,6 miljoner) har tillgång till (egen, lånad eller hyrd) fritidsbostad. Upp till pensionsåldern finns det knappast några åldersskillnader, men sedan sjunker andelen med fritidsbostad till bland 65-74-åringarna. Att ha tillgång till fritidsbostad är vanligare bland samboende jämfört med ensamstående, bland tjänstemän jämfört med arbetare, bland svenska medborgare jämfört med invandrare. En fjärdedel av befolkningen i åldern , dvs. 1,5 miljoner vuxna människor, har dock varken gjort en semesterresa eller haft tillgång till fritidsbostad. Till de i detta avseende sämst ställda hör bl. a. ensamstående ålderspensionärer (varannan har varken rest eller haft fritidsbostad) och de mer allvarligt rörelsehindrade. Till de mest privilegierade hör tjänstemannagruppen, där endast var tionde inte har gjort någon semesterresa och ej heller haft tillgång till fritidsbostad. Detta visar tydligt på att de problem rekreationsberedningen tog upp i sin rapport (Ds Jo 1978:2) är akuta och viktiga att åtgärda från statens sida. Från kommunalt håll påtalas nu också allt starkare bristen på en statlig turist- och rekreationspolitik, dvs. åtgärder för att genomföra den av 1975 enhälligt uttalade målsättningen. Ett huvudproblem utgör således fortfarande frågan om de berörda kommunernas möjligheter att genom planering, markpolitiska åtgärder och investeringar i gemensamhetsanläggningar skapa förutsättningar för en önskvärd utveckling av rekreationslivet. Ett annat stort problem gäller frågan om hur man skall få till stånd angelägna rekreationsanläggningar i attraktiva områden, där förutsättningarna för kommersiell drift på grund av korta säsonger, främst för sommarrekreation, är starkt begränsade. Det viktigaste förslaget från beredningens sida, dvs. tillskapandet av ett rekreationspolitiskt investeringsstöd, har således inte tagits upp. Detta alltså trots att tillstyrkt motioner som yrkat på detta. Beredningen har i särskild skrivelse till regeringen angett att ett statligt rekreationspolitiskt stöd är den mest angelägna åtgärden för att åstadkomma en positiv utveckling i de primära rekreationsområdena och upprepar kravet på rapporten på 50 milj. kr. Trots detta är anslaget till rekreationsanläggningar för de breda grupper av rekreationssökande i årets budgetproposition blygsam, medan vi vet att staten stöder ägare till privata fritidshus och andelshus med genom avdragsrätten för räntor på lån. Genom denna brist på balans i stödet till rekreationslivet kommer flera av de mest attraktiva primära rekreationsområdena att privatiseras. I stället för att stödja de grupper som bäst behöver det, stöder samhället på detta sätt i stället grupper som inte borde prioriteras. Beredningen tog i sin rapport också upp frågan om hur ett investeringsstöd skulle kunna finansieras. Även om beredningen inte lade något direkt förslag, nämnde man exempel på hur staten skulle kunna kompensera utgifterna för ett sådant stöd. Man tog upp en tänkbar skatt på båtar, en accis och skatt på campingvagnar samt en höjning av repartitionstalet för beskattning av fritidshus. Beredningen ansåg inte att man skulle bilda någon särskild fond av dessa medel. Däremot menade man att staten på detta sätt skulle kunna kompensera sina utgifter om man tillstyrkte beredningens förslag om ett statligt rekreationspolitiskt investeringsstöd, markförvärvsstöd och planeringsstöd. Med hänsyn till det statsfinansiella läget förutsätter vi att den pågående turist- och rekreationspolitiska utredningen tar upp denna fråga i samband med förslag till ekonomiskt stöd till rekreationslivet. a. motioner från socialdemokratiska ledamöter i har kommunerna genom ekonomiskt stöd till utvecklingsprogram getts möjligheter till en framåtsyftande planering av de primära rekreationsområdena. Även medel för inköp av strategiska markområden i de primära rekreationsområdena har anvisat utöver den borgerliga regeringens förslag. Dessa åtgärder har i någon mån räddat statens anseende hos kommunerna, när det gäller utpekandet av de primära rekreationsområdena och de andra beslut som tog om den framtida rekreationspolitiken 1975. Emellertid har regering och riksdag återtagit bl. a. en viktig del av redan beslutade positiva åtgärder, nämligen markförvärvsstödet till kommunerna för inköp av mark inom de primära rekreationsområdena. Detta är beklagligt, eftersom markfrågorna är de kanske viktigaste att lösa i de flesta primära rekreationsområdena. För dessa områden har ju också staten själv ett betydande ansvar med hänsyn till deras riksintresse. Andra förslag till åtgärder från beredningens sida, som inte heller tagits upp av regeringen, är att från statens sida prioritera 5 av de primära rekreationsområden (, , , och Åre), i vilka det från rekreationspolitisk synpunkt ansågs väsentligt att snabbt göra insatser. Vidare har inte heller förslagen om att särskilt stimulera uthyrningen av fritidshus (endast en uppjustering av det skattefria beloppet från . för inkomster för uthyrning har skett) eller förslaget om en satsning för att stimulera s. k. glesbygdsturism berörts. Regeringen har tillsatt två utredningar, dels fritidsboendekommittén, dels turist- och rekreationspolitiska utredningen. Vi förutsätter att dessa skall framlägga genomgripande förslag på detta område. Dessutom skall rekreationsberedningen redovisa det programarbete som pågår i de primära rekreationsområdena. I avvaktan på dessa mer omfattande förslag till ställningstaganden anser vi emellertid att underlag redan nu finns för att åtminstone vissa åtgärder skall kunna vidtas, framför allt för att samordna och effektivisera redan pågående statliga åtgärder på området. Det finns starka motiv för att föreslå en betydande höjning av regeringens förslag till investeringsstöd i främst de primära rekreationsområdena. Av statsfinansiella skäl vill vi dock inte nu göra detta. Det måste emellertid vara väsentligt att en samordning sker på central nivå av hur dessa medel på bästa sätt bör användas för att bl. a. genomföra de planer som arbetas fram i de primära rekreationsområdena. Därför bör rekreationsberedningen i stället för delegation för anläggningsstöd till idrotten ges ansvaret för hur det nu begränsade investeringsstödet skall användas för att få ut största möjliga effekt. En direkt koppling till och samordning med stödet till utvecklingsplaneringen som beredningen nu handhar kommer därigenom att ske. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om behovet av en mera åtgärdsinriktad politik på rekreationsområdet, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ordning och fördelning av medel till fjärrekreationsanläggningar, 3. att beslutar sammanföra medel till fjärrekreationsanläggningar samt stöd till programarbetet i de primära rekreationsområdena i enlighet med vad som förordas i motionen.