mot · G4022041 · 1981-03-24 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:122 om åtgärder för vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse I proposition 1980/81:122 föreslås ökade statliga insatser för vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse. Förslaget grundar sig på ett betänkande av byggnadsvårdsutredningen (SOU 1979:17 Kulturhistorisk bebyggelse - värd att vårda). Utredningen hade ledamöter från alla partier och var i sitt betänkande helt enig. Det uppskattade stödbehovet av annan kulturellt värdefull bebyggelse än bostäder anges av utredningen (s. 135) till i medeltal 120 milj. kr. Stödåtgärderna bör enligt utredningen omfatta: ökade beredskapsarbeten, ökat statligt lånestöd (tilläggslån, bostadslån och lånestöd även till lokaler av kulturhistoriskt värde), utvidgad användning av lånefonden för kommunala markförvärv, direkt bidragsgivning över samt stöd genom ändrade beskattningsregler. Enligt utredningen skulle ett årligt direkt anslag av 40 milj. kr. Den sysselsättningspolitiska effekten kommer enligt utredningens bedömning att bli mycket stor. Relativt små stödbelopp stimulerar till stora arbeten - ofta på områden där de insatserna är relativt större än maskinanvändningen - vilket återför betydande skattebelopp till samhället. Utredningens förslag innefattar beträffande lagen om byggnadsminnen ett tillägg till 2 § av innebörd att skyddsföreskrifter på ägarens framställan kan meddelas för byggnad av kulturhistoriskt värde. Beträffande detta utredningens förslag vill departementschefen invänta viss översyn som sägs pågå inom . Vi kräver däremot att en bestämmelse redan nu införs, vilken medger att överskottsbyggnader som torp och backstugor, små ej längre använda uthus i stad och på landsbygd, markbyggnader som stenvalvsbroar och annat av betydelse för landskapsbild och samlade miljöer redan från början kan komma med som bidragsberättigade. Utredningens förslag om tillägg av ett tredje stycke i 2 § lagen om byggnadsminne (s. 9) bör genomföras . Utredningens skatteförslag var en väsentlig del i utredningens mödosamt framarbetade enhälliga yrkande. Det är bl. a. allmänt erkänt att avdragsrätt vid reparationer av byggnader i hög grad befrämjar öppen inkomstredovisning och minskar den kvittolösa verksamheten. Utan tvekan utgör avdragsmöjligheter även vid renovering och underhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse en betydande stimulans. Underlåtenhet att nu genomföra utredningens skatteförslag framstår som ett oförsiktigt sätt att bryta sönder det samlade förslaget till stöd, skydd och stimulans i här ifrågavarande sammanhang. Vi föreslår därför att beslutar genomföra de förslag till skattelindringar som utredningen i enlighet med sina direktiv har föreslagit. De svårigheter vid tillämpningen som de avstyrkande remissinstanserna och departementschefen anför är inte av den storleksordningen att vi nu bör avstå från den påtagliga stimulanseffekt som skattelindringarna skulle medföra. Med stöd av det sålunda anförda föreslås att vid behandling av proposition 1980/81:122 beslutar att byggnadsvårdsutredningens förslag genomförs beträffande 1. så lydande tillägg av 2 § i lagen om byggnadsminnen: Motsvarande föreskrifter skall på ägarens framställan meddelas även för annan byggnad som har sådant kulturhistoriskt värde att dess bevarande är av allmänt intresse., 2. skattelindringar för vård av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse.