mot · G402892 · 1981-01-23 00:00:00 — 1980/81 892-898 om skärpta påföljder m. m. för narkotikabrott Narkotikabrotten och narkotikamissbruket i vårt land ökar starkt. Vårt samhälle har att kämpa mot en alltmer utbredd organiserad brottslighet med internationella förgreningar, vari narkotikahandeln spelar en framträdande roll och utgör en av de främsta orsakerna till den ökade ekonomiska brottsligheten i . Även ökningen av våldsbrotten är till stor del beroende av narkotikahandelns tillväxt. Utvecklingen är alarmerande, framför allt med hänsyn till den katastrofala förödelse av unga liv som narkotikabrotten förorsakar. Vårt land befinner sig i en krissituation i detta hänseende. Krafttag måste till för att stoppa eller åtminstone begränsa omfattningen av dessa brott och av drogmissbruket. Situationen är så allvarlig att man inte bör tveka att vidta extraordinära åtgärder, att rentav införa undantagstillstånd i detta avseende för att rädda landets ungdom. Då det gäller brottslighet av denna art, utgör det cyniska och hänsynslösa profitbegäret den drivande kraften. Normala individualpreventiva hänsyn, syftande till rehabilitering av brottslingar, bör därför vika. Den som för egen skull säljer narkotika och därmed medvetet och cyniskt orsakar medmänniskors fördärv, begår ett brott av så grov karaktär att en särbehandling ur påföljdssynpunkt är motiverad. Huvudsyftet härvid måste vara att påföljden skall framstå som särskilt avskräckande för dessa samvetslösa brottslingar. Tiden får anses mogen för avskaffande av brottsrubriceringen ringa brott i ifrågavarande hänseende. Brott mot narkotikaförordningen bör rubriceras antingen som narkotikabrott eller grovt narkotikabrott, och begreppet narkotikaförseelse bör således avskaffas. Vidare bör dömda narkotikabrottslingar undantagslöst avtjäna hela strafftiden utan möjlighet till villkorlig frigivning. bör korttidspermissioner vara förbjudna utom vid nära anhörigs svåra sjukdom eller död. Besök utifrån bör tillåtas restriktivt och kroppskontakt med besökare omöjliggörs för att förhindra införsel av narkotika till anstalterna. Effektiv brev- och telefoncensur bör upprätthållas för att förhindra att den dömde sköter sin vinstgivande brottsliga handel från fängelset. Utlänningar bör efter avtjänat straff för grövre brott, förpassas ur riket , oavsett om de erhållit politisk asyl i . Enligt gjorda undersökningar är en stor del av narkotikabrottslingarna utlänningar. 1 1980/81. Humanitära hänsyn, som medverkat till asylrätt, bör i förekommande fall vika för hänsyn till vår ungdoms fysiska och mentala hälsa, som sätts på spel av samvetslösa gäster. Den dömdes egenom av lyxkaraktär och större penninginnehav, som inte kan visas härröra från legitim verksamhet, bör regelmässigt förverkas. Brottslingar av denna art bör inte tillåtas leva lyxliv på sina olyckliga offers bekostnad. Beträffande missbrukarna av narkotika framstår det som angeläget att behandling och sanktioner sätts in på ett så tidigt stadium som möjligt, innan ett missbruk hinner slå rot hos de oftast unga människorna. Redan ett obetydligt innehav av cannabisharts bör därför leda till anhållande, om den gripne är . Härigenom ges polisman rådrum att närmare utreda eventuell langning och att företa husrannsakan. Med den praxis som råder släpps gripna personer utan utredning, om innehavet av cannabis är obetydligt, ofta med fortsatt langning och missbruk som följd. Det förtjänar i detta sammanhang påpekas att även ett ringa bruk av cannabis i mycket stor omfattning leder till missbruk av tung narkotika och att det erfarenhetsmässigt i vart fall bidrar till passivisering och utslagning av unga människor. Alla försök till bagatellisering av cannabisens farlighet måste därför bestämt motarbetas. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag till stränga påföljder för narkotikabrott.