mot · G402867 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rösträtt för invandrare i riksdagsval kommunisterna anser att rösträtt för invandrare i riksdagsval är en viktig politisk fråga. Dess betydelse stannar inte vid de svenska gränserna. Frågan har en internationell betydelse som ofta uppmärksammas alltför litet. invandrade ca 18 miljoner människor till de arbetskraftsimporterande länderna i . Av invandrarna tillhörde arbetarklassen. Orsakerna till den mycket kraftiga migrationsvågen står att finna i den olikartade utvecklingstakten i den kapitalistiska världen. Situationen kan liknas vid den som rådde under industrialismens stora expansionsperiod, men då gällde flyttning från land till stad, nu går den över nationsgränserna. Anledningen är emellertid densamma - en flykt undan arbetslöshet, fattigdom och ett liv utan framtid dit där det går att få ett arbete att försörja sig på. Förutom de klassmässiga, kulturella, språkliga och sociala förändringar som folkomflyttningen har inneburit för såväl utvandrar- som invandrarländer, har den också på ett radikalt sätt förändrat förutsättningarna för demokratin och parlamentarismen. Rösträttsbestämmelserna i hemländerna och invandrarländerna har gjort att flyttningen i allmänhet också inneburit förlust av rösträtten. Även i de fall där formella möjligheter till rösträtt funnits, har den mycket sällan i praktiken kunnat utövas. Miljoner invandrares förlust av rösträtt är i första hand en allmändemokratisk fråga. Men det är också en klassfråga, eftersom den helt övervägande majoriteten bland invandrarna tillhör arbetarklassen. Detta har haft som följd att arbetarklassen genomgående har varit kraftigt underrepresenterad i allmänna val både i utvandrings- och invandringsländer . Vi har den mycket vanliga situationen att människor arbetar på samma arbetsplats och har gemensamma sociala och ekonomiska intressen, men en del av dem är uteslutna från möjligheten att politiskt påverka dessa intressen på grund av att de är utländska medborgare. Detta innebär då i praktiken att inte heller de som är medborgare i invandrarlandet har möjlighet att fullt ut hävda sina intressen. Rösträttsbestämmelserna och framför allt kopplingen mellan medborgarskap och rösträtt härstammar från då de stora arbetskraftsomflyttningarna var ett delvis okänt fenomen. Undantaget var den stora utvandringen till , men den var delvis av en något annorlunda karaktär och föregick dessutom i stor utsträckning de viktigaste demokratireformerna på politikens område. Sambandet mellan medborgarskap och rösträtt härstammar från då befolkningssammansättningen i de olika länderna var mer enhetlig än den är . I det läget framstod inte denna fråga som ett problem för demokratin, eftersom de som bodde och arbetade i ett land också var medborgare i det landet. Under sådana förutsättningar kom inte kopplingen mellan medborgarskap och rösträtt att strida mot rösträttsreformens syfte, nämligen att ge alla människor möjlighet att påverka det politiska skeendet och samhällslivet i det land där de lever och arbetar och att den politiska ledningen och de beslut som bestämmer landets utveckling skall motsvara invånarnas majoritets intressen och vilja. är situationen annorlunda. Invandringen har för del inneburit att befolkningen är lika enhetlig som . Det finns omkring en miljon invandrare och invandrarättlingar, och av dem saknar ca 300 000 rösträtt och därmed möjlighet att påverka det politiska livet i landet. Den helt övervägande delen av dessa 300 000 vuxna, verksamma människor som i är berövade sin rösträtt tillhör arbetarklassen. Den politiska diskrimineringen av invandrarna innebär således att arbetarklassen i inte har en politisk representation som svarar mot dess egentliga styrka. De borgerliga skikten är i motsvarande grad överrepresenterade i . Invandringen har på så sätt radikalt förändrat förutsättningarna för demokratin i . De nuvarande rösträttsbestämmelserna är inte i överensstämmelse med de stora demokratiska reformernas syfte utan kan till och med sägas utgöra hinder för demokratins utveckling här i landet, kommunisterna har under en följd av år ställt kravet att rösträtt för invandrare i riksdagsval måste införas. Den bör i princip utformas efter samma regler som gäller för rösträtt vid kommunalval. har avslagit vpk:s förslag. De borgerliga partierna, med moderata samlingspartiet i spetsen, fullföljer sina traditioner och bjuder motstånd mot varje form av utvidgning av demokratin. Senast behandlades frågan om rösträtt för invandrare av . Som motiv för sitt avslagsyrkande framförde då väsentligen två argument. För det första anförde man att i så gott som alla länder är medborgarskap en förutsättning för rösträtt på den nationella nivån. Rösträtt anses inte böra tillkomma den som inte känner sådan samhörighet med landet att han är beredd att förvärva medborgarskap. För det andra anförde man att om man bryter sambandet mellan rösträtt och medborgarskap skulle det leda till att innehållet i medborgarskapet tunnades ut i allför hög grad. Kriteriet på samhörighet med landet är således enligt utskottet och den borgerliga riksdagsmajoriteten att man är beredd att förvärva eller upprätthålla svenskt medborgarskap. Vpk anser detta vara en felaktig uppfattning om vad samhörighet med landet innebär. Det är en oerhört lättvindig generalisering, som innebär att man tillmäter hundratusentals människor av olika nationaliteter och med de mest skilda förhållanden i övrigt samma förhållningssätt till landet därför att de saknar svenskt medborgarskap. leder också till den orimliga slutsatsen att personer som i handling uppsåtligen har undandragit sig skyldigheter här, t. ex. genom att flytta kapital till ett annat land och göra svenska arbetare arbetslösa, som av skatteskäl valt att bosätta sig i ett annat land eller smuggla valuta ut ur landet - de anses ha samhörighet med landet så länge de behåller sitt svenska medborgarskap. Däremot anses inte den invandrare som bor och arbetar här och i handling fullgör sina skyldigheter gentemot det svenska samhället ha en sådan samhörighet med mindre än att han söker svenskt medborgarskap. Och , från den ena dagen till den andra, skaffar han sig den nödvändiga samhörighetskänslan. Vi finner det nödvändigt att visa på de absurda konsekvenserna av utskottets resonemang för att därigenom visa att så lösliga begrepp som samhörighetskänsla inte kan ligga till grund för avgörande demokratiska rättigheter. Till motivet om uttunningen av medborgarskapet kan sägas följande. Naturligtvis blir ingen svensk mindre svensk av att invandrare får delta i riksdagsval. Detta vet också regeringen och de borgerliga partierna. Men vad de också vet är att det är arbetarklassen och dess allierade som tvingas fly från sina hemländer, att det är arbetare och fattigbönder som tvingas vandra över gränserna för att få jobb. De borgerliga skikten oroas av att deras maktställning kan hotas om rösträtten för invandrare utsträcks även till dem som inte har svenskt medborgarskap. Borgerligheten åberopar och använder i sin argumentation rösträttsbestämmelser som inte motsvarar de faktiska förhållandena i landet och motverkar därmed nu som tidigare de grundläggande demokratiska reformernas syfte och utveckling för att slå vakt om sina klassintressen. Rösträtten visar sig nu återigen vara en klassfråga. Det tog den svenska arbetarklassen flera decennier av kamp för att uppnå de politiska rättigheter som gäller . Målet är fortfarande att uppnå allmän och lika rösträtt. gäller kampen invandrarnas rösträtt. Motsättningen är densamma som . Arbetarrörelsen vill utvidga demokratin mot borgarnas motstånd. Under hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om att förslag om rösträtt för invandrare i riksdagsval, oberoende av medborgarskap, föreläggs . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)