mot · G4022218 · 1981-06-09 00:00:00 — En fyraårig utbildning kan antingen göras så bred till sin karaktär att även fritidspedagogutbildningen kan inordnas i den. Alternativt kan viss specialisering ske under det sista studieåret. Det finns irom förskolan minst två personalkategorier: barnskötare och förskollärare. Man kan möjligen tala om ytterligare en kategori i utbildningshänseende, nämligen de som helt saknar utbildning för yrket. I förskolans arbetssätt finns emellertid inte fog för att ha mer än en personalgrupp. Själva tillsynen och den pedagogiska ledningen av barnverksamheten är nämligen integrerade, och barnskötare och förskollärare har i praktiken samma arbetsuppgifter. Ändå talarman nu i propositionen om att man bör åstadkomma en jämnare fördelning mellan barnskötar- och förskollärartjänster. Detta är ingenting annat än ett uttryck för att man vill slippa undan att till en del av de anställda betala ut den något högre lön som förskollärarna har. I det här fallet vill man således fortsätta att betala ut lön efter utbildningsnivå och inte efter arbetsinsats. I propositionen säger sig regeringen inte vara beredd att förorda att man fastställer behörighetskrav när det gäller utbildningsnivån för barnomsorgspersonalen. Man sveper undan frågan genom att säga att man inte hyser några farhågor för att kommunerna inte skall anställa tillräckligt med utbildad personal. Man har inte velat förstå att det inte är bara det frågan gäller. Det gäller att få fram en bättre utbildning, och det gäller att avskaffa tudelningen av personalen i kvalifikations- och lönehänseende. Regeringen sträcker emellertid ut en hand och säger att man bör överväga en mer enhetlig utbildning av personal inom barnomsorgen. Vi förmodar att de två därpå följande meningarna på s. 28 i propositionen enligt regeringens uppfattning skall utgöra motiv för denna mer enhetliga utbildning. Där står: Utbildningen bör bidra till en ökad medvetenhet om barnens behov av kontinuerliga kontakter med vuxna. Utbildningen bör enligt min mening i ökad grad sikta till att ge personalen kunskaper om uteverksamhetens betydelse för barnen. Är inte detta litet magert mot bakgrund av vilka utbildningsbehov som faktiskt finns på barnomsorgens område? Enligt vpk:s uppfattning bör inte utbildningen förbättras enbart för att tala om för den blivande personalen att man bör ta med barnen och gå ut lite oftare; vi anser att det gäller att allmänt höja kvaliteten på barnomsorgen och avskaffa orättvisor mellan personalgrupper som gör samma jobb. Redan anställd personal som saknar förskollärarutbildning bör beredas möjlighet att skaffa sig den formella kompetensen med full lön . bör enligt vår uppfattning hemställa hos regeringen om förslag till enhetlig utbildning för personal inom barnomsorgen i enlighet med vad som anförs i motionen. Statsbidragen till barnomsorgen måste vara utformade så att de tillgodoser två avgörande krav. För det första skall de stimulera till en kraftig utbyggnad av barnomsorgen med koncentration på daghem och fritidshem. För det andra skall de garantera en hög och jämn kvalitet inom barnomsorgen i landets samtliga kommuner. Inget av dessa krav uppfylls av det förslag till nya statsbidragsregler som läggs fram i propositionen, tvärtom. Om förslaget antas av kommer det i stort sett att innebära ett stopp för utbyggnaden av daghem och fritidshem, medan man kan vänta sig en viss ökning av familjedaghemmen. Regeringens vägran att till statsbidragen knyta för kommunerna bindande kvalitetsnormer kommer liksom statsbidragens konstruktion att leda till att man i kommunerna kan tjäna på att eftersätta kvaliteten. Redan nu är det så att kvalitetsfrågorna i alltför stor utsträckning har blivit fackliga frågor. De fackliga organisationerna tvingas driva olika krav för att förbättra barnomsorgen i motsättning till stat och kommun, som har det faktiska ansvaret för verksamheten. Detta är ett orimligt förhållande. Det sammanhänger emellertid med att de politiska partierna, med undantag av vpk och delar av socialdemokratin, aldrig förmått att formulera några klara mål för barnomsorgen, mål som kan vara vägledande för utbyggnadstakt och lösning av kvalitetsfrågorna. Om förslaget till nytt statsbidragssystem heter det i propositionen att det i sig inte får leda till ökade kostnader för stat och kommun utan i stället bör ges en kostnadsdämpande utformning. Det står emellertid redan helt klart att kommunerna förlorar 200-300 milj. kr. om det nya systemet genomförs. De kommuner som skulle förlora mest är de som har satsat mest på att inrätta daghem och fritidshem, medan de kommuner som satsat på familjedaghem till och med kan tjäna något genom att man föreslår att statsbidrag skall utgå till deltidsförskolan. Detta kan endast tolkas som att och beslutat sig för att fullfölja politik på området och stoppa utbyggnaden av barnomsorgens institutioner. Regeringspolitiken uttrycks konkret i årets kompletteringsproposition. Efter att ha konstaterat att kommunerna inte kommer att fullfölja sina utbyggnadsplaner säger man att nya platser inom barnomsorgen måste skapas genom effektivare utnyttjande av befintliga resurser. Omprioriterings- och rationaliseringsåtgärder skall utnyttjas i en helt annan utsträckning . Denna utveckling skall underlättas av att den statliga detaljregleringen av barnomsorgen slopas. Innebörden av det här är ett klart besked till kommunerna från regeringen: - Vill ni ha in fler ungar i barnomsorgen, så kläm in dem. Men det skall ske på de institutioner som redan finns och utan några personalökningar. Vi vänder ryggen till! Så förhåller sig regeringen till en av vår tids mest brännande sociala frågor. Gång på gång upprepar man att man vill minska den statliga detaljregleringen. Man försöker få detta att låta som något positivt i decentraliseringens och den kommunala självbestämmanderättens namn. Kommunerna skall lämnas stor frihet och man vill bidra till flexibilitet i utbyggnaden av barnomsorgen. Vad som i själva verket håller på att hända är att regeringen försöker koppla ett strypgrepp på barnomsorgsutbyggnaden. Regeringen uttrycker inte heller att utbyggnad och höjd kvalitet skulle vara några mål för det nya statsbidragssystemet. Man nöjer sig med att ställa kraven att det skall vara enkelt, överskådligt och lättadministrerat. För att inte någon kommun skall slinka ur greppet och börja förbättra standarden på sina barnomsorgsinstitutioner, trots de knappa statsbidragen, vill regeringen införa en alldeles speciell spärregel. Denna regel innebär att statsbidraget för befintlig barnomsorgsverksamhet i daghem och fritidshem i en viss kommun inte får öka mer i förhållande till föregående år än vad som motsvaras av den genomsnittliga årliga löneutvecklingen för anställda i offentlig tjänst. En kommun som vill öka personaltätheten på sina institutioner får således inget statsbidrag för detta utan får bära hela den tillkommande kostnaden själv. Vpk anser inte att regeringens förslag till nytt statsbidragssystem för barnomsorgen kan godtas. I stället måste statsbidragen utformas på ett sådant sätt att de främjar en fortsatt utbyggnad av barnomsorgen med målsättningen att varje barn skall ges rätt till en plats i samhällets barnomsorg. Familjedaghemmens nuvarande roll bör kraftigt minskas och deltidsförskolan avvecklas. Ett nytt statsbidragssystem bör också främja en kvalitativ förbättring av barnomsorgen. Vpk anser att statsbidraget bör knytas till personalkostnaderna för barnomsorgen och att staten bör ta på sig ansvaret för samtliga personalkostnader. Det innebär att staten skulle svara för av kommunernas kostnader för barnomsorgen. Det skulle lämna ett avsevärt utrymme för kommunerna att höja kvaliteten i barnomsorgen, utöver de miniminormer som vpk anser böra gälla för ytomfång, gruppstorlek och personaltäthet. Vidare bör hemställa hos regeringen om att förhandlingar bör tas upp med kommunerna om fortsatt utbyggnad av barnomsorgen. Ett första etappmål bör vara att minst 50 000 platser i daghem och fritidshem är byggda eller påbörjade . Vid förhandlingarna med kommunerna bör de ekonomiska förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad av barnomsorgen klarläggas och staten ta på sig en skälig andel av investeringskostnaderna. Även frågan om föräldraavgifterna bör göras till föremål för överläggningar mellan staten och kommunerna. Regeringens sparplaner, de redan inträffade reallönesänkningarna och de kommande mycket kraftiga matprisstegringarna har drabbat och kommer än mer att drabba barnfamiljernas ekonomi. har i många kommuner genomförts betydande höjningar av barnomsorgstaxorna. Barnens behov av en god tillsyn kommer i kläm mellan ökade kostnader och familjernas sviktande ekonomi. Det är en del av samhällets ansvar för barnen att se till att så inte sker. Därför bör målsättningen för överläggningarna om barnomsorgstaxorna vara att åstadkomma en successiv nedtrappning. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1980/81:205, 2. att uttalar att målsättningen bör vara att alla barn i åldern 0,5 till skall kunna beredas plats i samhällets barnomsorg, 3. att hos regeringen hemställer om tillsättande av en kommitté med representanter från samtliga riksdagspartier med uppdrag att utarbeta en läroplan för samhällets barnomsorg i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att uttalar a) att utbyggnaden av samhällets barnomsorg bör ske i form av daghem och fritidshem och att familjedaghemmen därvid endast bör utgöra ett komplement för barn i speciella situationer, b) att de öppna förskolorna bör ses som ett nödvändigt komplement till familjedaghemmen, c) att deltidsförskolan successivt bör avvecklas och dess resurser överföras till heltidsförskolan, 5. att uttalar att för kommunerna bindande kvalitetsnormer för samhällets barnomsorg bör utarbetas och fastställas innebärande a) att ytkravet fastställs till 9-9,per plats men att dispens skall kunna ges ner till 7-7,per plats vid särskilt goda planlösningar, b) att gruppstorleken fastställs till högst 10 barn i åldern 0,, till 15 barn i åldrarna samt till 12-15 barn i s. k. utvidgad syskongrupp, c) att personaltätheten fastställs till 0,40 i åldersgruppen 0,, 0,20 i och 0,17 i åldersgruppen och däröver, 6. att uttalar att institutioner inom barnomsorgen bör innehålla minst två avdelningar och att arbetet bör organiseras så att ensamarbete undviks, 7. att uttalar att vid inrättande av åldersintegrerade avdelningar inom barnomsorgen behovet av att bedriva åldersanpassade verksamheter beaktas, 8. att uttalar att fasta vikarier bör anställas inom barnomsorgen, motsvarande 1 vikarie per 5 anställda, 9. att uttalar att kommunen bör ges rätt att anlita den stödpersonal för barn med särskilda behov som befinns erforderlig och att i efterhand, sedan särskild redovisning skett, erhålla full kostnadstäckning från staten för denna stödpersonal, 10. att uttalar sig för och hos regeringen hemställer om förslag innebärande a) att utbildningen för förskollärare och fritidspedagoger samordnas, varvid utbildningstiden förlängs till med varvad teori och praktik i enlighet med vad som anförs i motionen, b) att de som har anställning inom utbildningsyrkena men saknar formell kompetens bör ges möjlighet att genomgå utbildningen och att för denna kategori i ersättning skall utgå motsvarande full lön, c) att på grundval av under 10 a) föreslagen utbildning behörighetskrav för arbetet inom barnomsorgen fastställs, 11. att uttalar att uppdelningen i barnskötar- och förskollärartjänster bör avskaffas och ersättas av en tjänsteform benämnd förskollärare, 12. att uttalar att ett nytt statsbidragssystem för barnomsorgen bör vara utformat för att stimulera till en kraftig utbyggnad av barnomsorgen och dessutom garantera en hög och jämn kvalitet i landets samtliga kommuner. 13. att hos regeringen hemställer om förslag till statsbidrag för barnomsorgen innebärande att staten tar på sig samtliga personalkostnader, 14. att hemställer hos regeringen om att förhandlingar bör upptas med kommunerna om den fortsatta utbyggnaden av barnomsorgen, varvid a) ett första etappmål bör vara att minst 50 000 platser i daghem och fritidshem skall ha påbörjats , b) de ekonomiska förutsättningarna för fortsatt utbyggnad bör klarläggas och staten bör ta på sig en skälig andel av investeringskostnaderna, c) ansträngningar bör göras att åstadkomma en sänkning av föräldraavgifterna inom barnomsorgen i syfte att minska det hårda ekonomiska trycket på barnfamiljerna. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)