mot · G402687 · 1981-01-22 00:00:00 — av om översyn av mönsterskyddslagen Mönsterskyddslagen trädde i kraft och har sålunda nu fungerat . Den mönsterlag som tidigare gällde hade ett betydligt mera begränsat syfte och avsåg egentligen bara tillverkningar av metallmanufaktur. Man kan därför säga att denna lag innebar en nydaning. Det kan därför nu vara tid att undersöka om lagen uppfyllt det syfte som lagstiftningarna tänkt sig och om den nu lämpligen bör överses. Avsikten med mönsterlagen var att det skulle beredas möjlighet till skydd mot efterapning av nya varor, som någon lagt ned ansträngningar och pengar på att få fram. En nykonstruktör skulle inte behöva riskera att det genast kom fram plagiat om det visade sig att den nya varan var begärlig för konsumenterna. Avsikten var vidare att skydd skulle ges åt nya produkter, som uppvisar förtjänster i fråga om formgivning. Syftet var alltså inte inskränkt till att avse föremål med förtjänster i fråga om estetiska kvaliteter, utan man ville även bereda rum för nyskapelser, där fördelarna var av praktisk karaktär. Det omedelbara skyddsföremålet skall enligt mönsterlagen vara en avbildning (teckning, fotografi) utgörande en förebild för en vara. Vid ett beviljandeförfarande hos patentverket granskas denna förebild och jämförs med vad som finns förut. En förutsättning för att det då skall bli något mönsterskydd är att mönstret skiljer sig väsentligt från det kända, vilket kan verka rimligt nog. Inom sakkunniga kretsar har det förekommit en hel del debatt om den praxis som utformats i fråga om vad som anses för väsentligt. En del har tyckt att skillnadskravet hållits för strängt, andra att det tillämpats alltför slappt. En dylik allmän diskussion, där ingen enighet råder, kan emellertid inte i sig motivera ett påstående att en översyn är motiverad. Emellertid har det visat sig att en verkligt grundläggande fråga om vad väsentlig skillnad är för något inte kunnat lösas på ett tillfredsställande sätt. För att göra resonemanget tydligt skall jag nu ge ett något tillspetsat, tänkt exempel. Antag att någon mönsterskapare funnit att vid plasthinkar fästet mellan grepen och själva hinken vill gå sönder. Han kommer då i sina formgivningsansträngningar på att det skall anordnas vissa förstärkande lister och så gör han en ny hink enligt denna idé. Han lämnar in en mönsteransökan. anför då emot honom en bild av den kända hink som hans formgivning gått ut på att förbättra. Sökanden visar för patentverket, att 1 1980/81. det här föreligger en skillnad mellan den nya hinken och den gamla, vilken är ganska tydlig, när den blivit utpekad. Frågan uppstår då, huruvida denna skillnad är väsentlig. Allt efter hur man vill tolka mönsterlagen finns det då två olika möjligheter. Man kan säga sig, att denna i och för sig befintliga skillnad visats vara väsentlig för brukaren av hinken, eftersom den håller längre på grund av det som är skillnaden. Man kan också säga sig, att för den som oreflekterat tittar på de båda hinkarna, den gamla och den nya, framstår ingen väsentlig skillnad. Avgörande för vilken tolkning som skall anses vara den riktiga är då om man skall ta någon hänsyn till förståndsresonemang eller ej, när det gäller att avgöra om en konstaterad skillnad är väsentlig. Tyvärr måste det konstateras, att praxis kommit att följa den väg, där jämförelse genom oreflekterat tittande är utslagsgivande. Ett mönster som innebär en rent praktiskt kraftig förbättring kan således blir utan skydd av den anledningen, att det anses att helhetsintrycket av den nya varan inte skiljer sig från en tidigare känd vara. Den nya hinken enligt ovan blir således utan skydd, trots att det måste anses att den utgör ett lyckat resultat av ett förtjänstfullt formgivningsarbete. Avsikten med mönsterlagen var emellertid att bereda skydd åt både sådana varor som är estetiskt tilltalande och åt sådana nya varor som har rena praktiska förtjänster. När mönsterlagen antogs, uttalades att denna gjorde det onöndigt att införa särskilt skydd för s.k. bruksmönster. (Bruksmönster är ett slags småuppfinningar, som i en del länder kan få ett begränsat skydd mot direkt efterbildning, trots att de inte fyller de höga kvalitetskrav som erfordras för ett patentskydd.) Det antogs, när mönsterlagen genomfördes, att småuppfinningar av detta slag skulle kunna erhålla ett skydd, som visserligen inte täckte den bakomliggande idén men i alla fall hindrade konkurrenter att tillverka och försälja direkta kopior. Genom utvecklingen av praxis kan det sägas, att ett sådant resultat uteblivit. Det är en fördel med den svenska mönsterskyddslagen, att föremålet för en granskning bara är en bild eller ev. liera bilder av ett föremål. Man slipper därmed att, som t. ex. i eller , arbeta med beskrivningar i ord. Emellertid är det tydligt att praxis, på grund av att förståndsresonemang anses utan betydelse vid avgörande av om en skillnad föreligger, inte utvecklats i önskvärd riktning. Vid arbetet mönsterlag förekom det en omfattande diskussion, om man i lagen skulle begära väsentlig skillnad eller tydlig skillnad, och man fastnade slutligen för uttrycket väsentlig. Mot denna bakgrund är det egentligen ganska underligt, att praxis, som den slutligen utfallit, begär tydlig skillnad för att ett mönster skall anses registrerbart. Ordet väsentlig innefattar nämligen i dess vanliga betydelse att en trovärdig förklaring av en skillnads praktiska betydelse måste tillmätas stor vikt. Någon sådan vikt tillmäts inte en dylik förklaring. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till ändring i mönsterskyddslagen, ägnad att eliminera de i motionen påtalade olägenheterna.