ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402977 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om avskaffande av studieomdömena inom folkhögskolan Vpk föreslog i motion 1979/80:1325 att skulle ompröva beslut om normeringsinstrument på landets folkhögskolor och att studieomdömena inom folkhögskolan skulle avskaffas. Argumenten att studieomdömena liksom betyg i allmänhet skapar konkurrens, likriktning och tvång att inrikta studierna mot mätbara kunskaper och därmed motverkar sociala värden som personlighetsutveckling och frigörelse förtjänar ånyo framhållas. Studieomdömena inom folkhögskolan och därmed förenade centrala prov har endast haft till uppgift att avgöra urvalet av sökande till högskoleutbildning, där folkhögskolestuderande förs till en särskild kvotgrupp, kvotgrupp 3. Denna kvotgrupp svarar enligt UHÄ för en liten andel av samtliga antagna - inför höstterminer och inför vårterminer. Andelen dubbelbehöriga sökande i kvotgrupp 3 är hög, , genom att merparten av de folkhögskolebehöriga är behöriga också i kvotgrupp 4 genom 25:4-behörighet. Folkhögskolegruppen blir ofta utan plats till vissa utbildningar på grund av att den är liten därför att möjligheten att fördela platserna rättvist är liten för utbildningar med få platser. UHÄ har också påverkat att urvalet i kvotgrupp 3 i själva verket till stor del sker efter arbetslivserfarenhet. antas en stor del av folkhögskolegruppen i kvotgrupp 4 (25:4). UHÄ har därför föreslagit att de sökande till högskolestudier som har behörighet genom folkhögskolestudier skall föras över till kvotgrupp 4. En sådan förändring skulle givetvis göra studieomdömena inom folkhögskolan överflödiga. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag som innebär att studieomdömena inom folkhögskolan avskaffas. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402979 · 1981-01-23 00:00:00 — om bidrag till Ekebyholmsskolan i Ekebyholmsskolan i har bedrivit sin verksamhet där . Skolan ägs av . Skolan erhöll realexamensrättigheter , studentexamensrättigheter , tillstånd att bedriva treårigt högstadium 1965 och låg- och mellanstadium 1971. Skolan kan maximalt ta emot 115 internatelever. Dessutom kommer elever från den närmaste omgivningen. Sammanlagda antalet elever är f. n. ca 150. Föräldrar från bygden som sänder sina barn dit har mycket goda omdömen om skolan, framför allt därför att det är en lugn skolmiljö och god ordning i skolan. En del föräldrar i bygden uppskattar detta så starkt att de betalar de extra skolavgifterna och skjutsar sina barn dit för att barnen skall få möjlighet att gå i Ekebyholmsskolan. Skolavgifterna är f. n. för inackorderade elever . i grundskola och . För de elever som ej är inackorderade är avgifterna . Adventistsamfundet som äger skolan får dessutom tillskjuta avsevärda belopp för att täcka underskottet, som för var 1,9 milj. kr. Det betyder att varje adventist i landet offrar . av egna medel för att skolan skall ha möjlighet att fortsätta, som de med sina skatter får vara med om att bekosta andra skolor. Är detta rättvist? Ekebyholmsskolan har år sökt statsbidrag men fått avslag. skrev i sin hemställan till regeringen att av de enskilda internatskolorna som står under statlig tillsyn är Ekebyholmsskolan i den enda som inte åtnjuter statsbidrag. Enligt SÖ har skolan mycket hög standard i såväl pedagogiska som sociala och lokalmässiga avseenden. SÖ tillstyrker därför att statsbidrag utgår till skolan. Det förtjänar understrykas de mycket positiva omdömen som SÖ här har givit om skolan. Vidare att som SÖ anför det är den enda internatskola som står under statlig tillsyn som inte får statsbidrag! Det är svårt att förstå att denna skola skall tvingas till ett sämre ekonomiskt läge än andra liknande privatskolor. Inte heller i föreliggande budgetförslag har beräknats något anslag till Ekebyholmsskolan. Det har sagts i annat sammanhang att man bör avvakta utredningen skolor med annan huvudman än stat och kommun. Den utredningen skall enligt kommittéberättelsen inte vara avslutad ens under innevarande år. Sedan skall förslagen remissbehandlas etc. Den skriande orättvisa som består i att Ekebyholmsskolan inte får statsbidrag på samma sätt som övriga privata internatskolor kan inte tillåtas bestå ytterligare med hänvisning till denna utredning! I avvaktan på utredningens resultat bör därför anslaget omfördelas inom den i budgetpropositionen begärda ramen så att Ekebyholmsskolan får del av anslaget på samma sätt som andra privata internatskolor. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av proposition 1980/81 bil. 12, C 23 Bidrag till driften av vissa privatskolor beslutar att anslaget skall omfördelas inom den begärda ramen så att Ekebyholmsskolan får del i anslaget på samma sätt som andra privata internatskolor.
mot · G402981 · 1981-01-26 00:00:00 — om fördelningen av resurser för kombinationen studier och idrott I skrivelse ställd till regeringen föreslog en permanentning av försöksverksamheten med kombinationen gymnasiestudier och idrott samt att en resurs i princip motsvarande den som gäller för denna utbildning också skulle gälla kombinationen behörighetsgivande studier vid folkhögskola och idrott. I stort gäller samma motiv för kombinationen folkhögskolestudier och idrott som kombinationen gymnasiestudier och idrott men att man i kombinationen folkhögskola och idrott vidgar möjligheten till flera åldersgrupper. I årets budgetproposition föreslår regeringen att volymen av intagningsplatser i gymnasieskolan för kombinationen studier och idrott ökas från nuvarande 400 till 500 men att en permanentning av verksamheten t. v. får anstå. Ökningen av intagningsplatser innebär att antalet studerande i denna kombinationsundervisning på lång sikt växer till mellan 1 200 och 1 500. Undertecknad finner denna resursförstärkning till kombinationen studier och idrott positiv. I olika skrivelser har understrukit angelägenheten av att också folkhögskolorna får del av samhällssatsningen på kombinationen studier och idrott. Antalet folkhögskolor som tagit upp kombinationsundervisningen studier och idrott eller planerar göra det är stadigt ökande, och efterfrågan på dessa studieplatser bland eleverna är också stor. Av statsfinansiella skäl finns naturligtvis skäl för en begränsning av satsningen på kombinationen studier och idrott - en begränsning som all samhällsverksamhet måste underkasta sig - men i detta fall bör en omfördelning av resurserna inom nuvarande ramar ske så att även folkhögskolorna får sin skäliga del av de ökade samhällsresurser som årets budgetproposition fördelar till kombinationen studier och idrott. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i motionen anförts om folkhögskolornas del av kombinationen studier och idrott.
mot · G402984 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. oni vissa beslut rörande hastighetsbegränsning och stopplikt I flera kommuner i landet pågår ett arbete med trafiksanering i tätorter. Ett led i detta arbete är reglering av den tillåtna hastigheten, ofta liktydigt med hastighetsbegränsningar i trafiken. Inom har hastighetsbegränsning . införts främst vid skolor, daghem, pensionärshem och på andra från säkerhetssynpunkt känsliga sträckor. Om sådan hastighetsbegränsning beslutar efter framställning och beredning av kommunala organ och trafiknämnderna samt polismyndigheten. Kommunerna själva har däremot i egenskap av väghållare befogenhet att besluta om en rad olika trafikreglerande åtgärder, varav en del syftar till hastighetsbegränsning. Exempel är anläggning av asfaltgupp i gata, avsmalning av körbana, förhöjda övergångsställen, akustiska trafiksignaler till tjänst bl. a. för synskadade m. m. Enligt vår mening utgör det en form av onödig byråkrati att länsstyrelserna skall belastas som beslutande organ just för uppsättning av skylt för hastighetsbegränsning. Kommunerna har ju anförtrotts beslutanderätt i många frågor av högre dignitet. Vad här avses är gator och vägar som inte ingår i eller berörs av riksvägnätet. Om så är fallet skall även som regel höras. Även härvidlag synes emellertid proceduren kunna förenklas för att minska tidsutdräkt och byråkrati. Det bör uttalas som en målsättning att kommunerna även i frågor där riksvägnätet berörs erhåller ett mera direkt inflytande i beslutsprocessen vid hastighetsbegränsningar inom sitt område och att onödig byråkrati härvidlag undanröjs. I vissa fall kan stopplikt vid från säkerhetssynpunkt känsliga gatukorsningar med inte alltför intensiv trafik utgöra en praktisk åtgärd med syfte att höja säkerheten. Även beslut härom bör kunna anförtros kommunerna efter hörande av polisen. Det får ankomma på vederbörande utskott att utarbeta lämplig författningstext. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. att beslutar om sådan ändring i gällande föreskrifter att kommun blir beslutande vid införande av hastighetsbegränsning och stopplikt i fall där riksvägnätet inte berörs 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i 1* 1980/81. 3 sami Nr 983-991 motion anförts om avbyråkratisering i frågor om hastighetsbegränsning även då riksvägnätet berörs. () ()
mot · G402985 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1980/81:985 av om åtgärder i samband med nedläggningen av flottningen i I budgetpropositionen 1981 bil. 9, Särskilda frågor, punkt 2, redogörs för situationen på flottningsområdet. Härav framgår att flottningen i allmänhet är nedlagd i landet. Återstående flottleder synes vara , älv och . Av de två förstnämnda är det endast i som flottningen inte är ifrågasatt. Då det gäller förordas, av departementet och närmast berörda kommuner samt av en rad remissinstanser, i stället kombinerade bil- och tågtransporter. Frågan har satts i samband med den nedläggningshotade banan . Genom timmertransporter på järnvägen skulle underlag skapas för en upprustning av denna bana. En sådan åtgärd innebär större transportflexibilitet genom året-runttransporter, en förstärkning av transportmöjligheter i olika riktningar och för skilda godsslag och anses därför, i jämförelse med en satsning på det exklusiva transportsättet buntflottning, vara att föredra, inte minst från regionalpolitisk synpunkt. Av verkställd utredning om älvflottningen framgår att den förbättrade vattenförningen till kraftverken vid flottningens upphörande innebär en årlig besparing på 12 milj. kr. Enligt min mening borde dessa inbesparade medel komma bygden till godo, i all synnerhet som den nedlagda flottningen utan tvivel har vissa negativa verkningar för sysselsättningen. Jag vill här peka på den verkstad som flottningsföreningen driver i och som rimligen inte längre får behålla sin ursprungliga arbetsuppgift, då flottningen upphör. Eftersom en satsning i stället skall ske på timmertransporter på järnväg kommer erfarenhetsmässigt att krävas en ökad verkstadskapacitet för reparation och underhåll av timmervagnar och terminalutrustning av olika slag. I finns förutom denna flottningsverkstad en rätt avancerad och framgångsrik verkstadsrörelse som redan nu är branschinriktad mot kommunikationer (vägplogar m. m.). Det finns därför all anledning att på basis av tillgängliga resurser i pröva möjligheten att dit förlägga en verkstadsenhet för reparation och underhåll av de vagnar som används för timmertransporter på närbelägna bandelar. (ligger i direkt anslutning till järnvägen.) Vid systemtransporter används samma vagnar i fasta relationer med riktade tåg, varför ett decentraliserat servicesystem borde ha fördelar. En åtgärd av här omnämnt slag skulle självfallet ha betydande regionalpolitisk effekt i ett område som är i stort behov av att behålla och helst få ett ökat antal sysselsättningstillfällen. Med hänvisning till det i motionen anförda hemställs att hos regeringen begär att denna, i samband med nedläggningen av flottningen i , närmare låter utreda möjligheten att till förlägga en reparationsverkstad för främst timmervagnar.
mot · G402986 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. Svensk trafikmiljö ställer allt större krav på den som skall vistas där. Det är krav som drabbar alla grupper men speciellt motorförarna. Situationen för den kategorin människor försvåras ytterligare av överflödet av bestämmelser som kan stjälpa mer än hjälpa. På få områden kan felhandlingar utlösa så allvarliga konsekvenser som i trafiken. Redan under körkortsutbildningen ställs eleven inför ett så omfattande krav på teoretiska kunskaper att hon eller han riskerar att haka upp sig på oväsentligheter. Med ökande erfarenhet sållar visserligen motorföraren bort onödig teoretisk minnesbelastning, men för den osäkre, nyblivne körkortsinnehavaren kan resultatet bli ett trafikfarligt beteende. Förhållandet kan exemplifieras på många sätt. Varför måste t. ex. körkortseleven belasta minnet med vem som har rätt att stoppa ett fordon för kontroll? Stanna måste hon eller han göra under alla förhållanden. Varför måste den som tar körkort enbart för personbil belasta minnet med mängder av regler som gäller tung trafik? Blir det aktuellt för henne eller honom att förvärva körkort med högre behörighetsgrad krävs ändå vidareutbildning. Kunskapskrav av denna typ borde utgå ur undervisningen och ersättas med väsentligare frågor. Ett exempel är påminnelse om de vanligaste olyckstyperna och hur man undviker dessa. Trots mängden av teoretiska kunskaper som en motorförare måste inhämta finns det väsentliga sektorer där uppgiftsflödet är synnerligen magert. Det gäller t. ex. parkeringsbestämmelserna i våra tätorter eller generella nyheter inom trafiklagstiftningen. I det förra fallet har man rätt att kräva att kommunerna ställer ett tryckt koncentrat av gällande regler till trafikanternas förfogande, eventuellt mot en smärre kostnad. I det andra fallet borde en sammanfattning av de nya reglerna kunna bifogas kallelsen från . Exemplen på snåriga bestämmelser som borde sållas bort eller förenklas är legio. Nämnas kan de regler som gäller för vilken släpvagn en viss bil och förare får dra eller för den som för att undvika släpvagnskrånglet vill bygga om en skåpbil till husbil. Ett annat område som borde ses över är det där trafikregler anges genom skyltar utefter vägarna och där hela idén förfuskats. En alltför ofta förekommande företeelse är vägmärkesstolpar med så många olika skyltar att man omöjligt hinner uppfatta alla. Det är naturligt att skyltefterlevnaden därmed minskar, att skyltmängden upplevs som byråkratiskt krångel och att trafiksäkerheten kan komma i fara. Med hänvisning till vad som ovan framhållits hemställer vi att som sin menig ger regeringen till känna vad som anförts beträffande körkortsundervisningen, sättet att bekantgöra nytillkommande trafikbestämmelser samt skyltsättningen längs våra vägar. () ()
mot · G402987 · 1981-01-26 00:00:00 — av och om trafiken på flygplats fattade beslut om att inrikes linjetrafik med F-28 skulle upphöra på och flyttas till . Den segslitna Brommafrågan skulle då kunna ansetts som avgjord och avförd från dagordningen. Ett antal tungt vägande skäl talar dock emot ett sådant synsätt. För det första har de ekonomiska konsekvenserna alltför bristfälligt belysts i flyttningsalternativet som blev beslut. Det torde knappast vara förenligt med anseende som beslutsfattare att på sådana osäkra kalkyler fatta beslut med den ekonomiska räckvidd som utflyttningen innebär. Mot bakgrund av det statsfinansiella läget framstår det bristfälligt underbyggda beslutet som anmärkningsvärt från skattebetalarnas sida. För det andra har de trafik- och regionalpolitiska effekterna av en flyttning ej redovisats på ett tillfredsställande sätt. I den allmänna debatt som under långtid föregått beslutet, liksom i kammarens debatt i anslutning till ärendets behandling, har tungt vägande argument ur regional- och trafikpolitisk synvinkel framförts till förmån för ett kvarblivande på i enlighet med de riktlinjer som drogs upp i regeringens proposition 1980/81:8. För en fortsatt effektivisering och beslutsdecentralisering av den offentliga förvaltningen utgör ett väl förgrenat flygtransportnät i landets olika delar en förutsättning. Det fattade beslutet kommer med all sannolikhet att försämra detta transportnät. Beslutet riskerar på så sätt att försvåra tidigare uttalade vilja om förvaltningens beslutsdecentralisering, vilket enligt vår uppfattning vore olyckligt. I de regioner som kan förväntas få sämre flygförbindelser efter utflyttningen drabbas näringslivet särskilt allvarligt. Regionen i sin helhet blir gradvis mindre intressant för den kontaktintensiva verksamhet som alltmer präglar näringsliv. Kvalificerade och kontaktintensiva funktioner kommer inte i samma utsträckning att kunna ligga ute i dessa regioner utan kommer att alltmer koncentreras till ett fåtal regioner och orter i landet. Arbetsmarknaden tunnas ut i såväl kvalitativt som kvantitativt hänseende - innebär detta allvarliga påfrestningar för den regionala balansen. uttalade regionalpolitiska målsättningar kommer med stor sannolikhet att motverkas av detta utflyttningsbeslut. För det tredje har transportutrednigen lagt fram sitt betänkande, vilket ytterligare styrker argumenteringen i regeringens proposition 1980/ 81:8. Mot bakgrund av det anförda hemställs att , med upphävande av tidigare beslut, beslutar att den reguljära inrikesflygtrafiken kvarstannar på i enlighet med de riktlinjer som redovisades i proposition 1980/81:8. . HÖGMARK (m) ()
mot · G402988 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om ökad trafik på flygplats Uppmärksamheten har varit riktad på och verksamheten där. Allt fler invånare i södra delen av landet har intresse av ett direkt flyg från till utlandet, som man frågar sig varför flyg ej finns till med möjlighet att fortsätta till eller . Att som använda flygplatser som transitstationer är till nackdel för många. Vidareutveckling av verksamheten på har varit föremål för utredning och undersökningar. Utredningen bygger i sin tur på en marknadsundersökning som utförts av intressenter i . Marknadsundersökningen har tagit sikte på intresset för utrikesflyg direkt från men har även berört den s. k. flygpendeln mellan och . I utredningsarbetet har exempelvis studerats möjligheterna till mellanlandningar på i stället för på . Vidare har undersökts förutsättningarna för att vid en utökning av trafiken förlägga avgången för den nya linjen till i stället för till . Med hänvisning till detta omfattande material bör såväl regering som luftfartsverket engagera sig i frågan om en bättre användning av . SAS har här en absolut skyldighet att medverka. , och samarbete inom ramen för SAS måste betraktas som ett ganska väl fungerande nordiskt samarbete. Dock finns anledning att anmärka på den koncentration till och som har ägt rum. Detta skall ses mot bakgrunden av att över hälften av SAS-passagerarna är svenskar. har hamnat alltför mycket i skymundan i SAS planering, och detta är ej acceptabelt. som är dimensionerat även för utrikestrafik har betydande kapacitetsöverskott, som stora utbyggnader aviserats för . För SAS del bör och ses som en sammanhållen flygplats med en överföring av utlandslinjer från till . En utveckling i denna riktning är vad både näringsliv och invånare kräver. Att utnyttja kapacitet bättre har betydelse inte enbart därför att det skulle ge fler sysselsättningstillfällen. Bättre flygförbindelser från ut till skulle också ha betydelse på ett mera allmänt plan för det skånska och sydsvenska näringslivet. Med hänsyn till de krav på och på flygföretagen som ställs från näringsliv, människor och samhälle i denna region beträffande bättre kapacitetsutnyttjande av flygplatsen genom direkta utlandsförbindelser, ett bättre pendelflyg och ökande inrikesflyg, bl. a. på , bör överläggningar upptas med såväl SAS som utländska flygbolag. Med hänvisning till ovanstående hemställs att begär att regeringen upptar överläggningar med SAS och andra berörda flygbolag om utökning av flygtrafiken på i enlighet med vad som anförts i motionen. () () P. O. () () ()
mot · G402989 · 1981-01-23 00:00:00 — Det stora behovet av billiga och effektiva långväga kommunikationer i landet har på ett utomordentligt sätt understrukits av Linjeflygs och SJ:s lågprissatsningar. Resandefrekvensen har ökat så markant att betydande svårigheter i många fall uppstått att täcka platsbehovet inom dessa kommunikationsmedel. Detta har tagit sig uttryck i att vagns- och maskinmateriel måste utnyttjas så hårt att underhållssidan kommit i farozonen och ersättningsenheterna ej räckt till. Det är således tydligt att resandetalet överstiger tillgängliga resurser. För såväl samhället som resenärerna är det därför angeläget att ytterligare kommunikationsalternativ kan erbjudas för att tillgodose den stora efterfrågan på långresor inom landet. I detta sammanhang framstår expressbusslinjer som den effektivaste lets del är det ett billigt alternativ, eftersom investeringskostnaderna är obetydliga och i jämförelse med andra alternativ negligerbara. En utökning av de långväga busslinjerna skulle avsevärt förbättra förhållandet för många människor, som drabbats av SJ:s svårigheter. Även i de fall nedläggning av tågtrafik ägt rum skulle resenärerna erbjudas en valmöjlighet som sannolikt skulle minska långresorna i personbil. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att anhåller hos regeringen om sådana åtgärder att en ökad frihet för utveckling av långväga kommunikationer med buss kan komma till stånd.
mot · G402990 · 1981-01-26 00:00:00 — om SJ:s verkstäder i Statsmakterna och har i olika sammanhang uttalat att den kollektiva trafiken skall byggas ut och göras så attraktiv att de människor som prioriterar privatbilen skall övergå till att i stället använda kollektiva färdmedel. Från energi-, planerings- och miljösynpunkter är detta en riktig inriktning. SJ har som bekant vidtagit vissa åtgärder i denna riktning bl. a. genom lågprissatsningen. Ett fullföljande av dessa åtgärder kräver i sin tur att en ordentlig upprustning av bl. a. järnvägsnätet verkställs. Det kräver också att underhålls- och reparationssidan byggs ut och håller en god standard. Vidare krävs att forskning och utveckling stimuleras för att få fram än bättre material och system. Viktigt i detta sammanhang är att det kunnande som finns vid SJ:s verkstäder behålls och utvecklas. Ett sådant kunnande och god yrkesskicklighet finns bl. a. vid SJ:s verkstäder i . Tyvärr har SJ:s verkstäder i och de anställda där utsatts för en styvmoderlig behandling av SJ och regeringen. Detta har resulterat i en kraftig reducering av arbetsstyrkan. Tyvärr har SJ:s ledning ytterligare planer på centralisering, vilket betyder att dess verkstäder i kan drabbas av fortsatta personalminskningar. Företrädare för de anställda och kommun har uppvaktat representanter för såväl regeringen som SJ:s ledning. Vid dessa uppvaktningar har konkreta förslag redovisats för att trygga jobben och utveckla produktionen vid SJ:s verkstäder i . har dessutom de lokala fackliga organisationerna presenterat en omfattande utredning, som visar många värdefulla fakta. Helt klart är att nämnda utredning visar att SJ:s verkstäder i icke bör drabbas av ytterligare personalminskningar och att den bör utveckla produktionen till nya områden inom transportoch kommunikationssektorn. Regering och riksdag kan dessutom inte komma undan det förhållandet att SJ:s verkstäder i också är en regionalpolitisk! För att åstadkomma en positiv utveckling vid SJ:s verkstäder i bör regeringen utse en arbetsgrupp bestående av representanter för de anställda samt kommunen och regeringen. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs att begär att regeringen utser en arbetsgrupp med uppgift att lägga fram förslag till om en utvecklingsplan för SJ:s verkstäder i .