mot · G4022062 · 1981-03-25 00:00:00 — Motion 1980/81:2062 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:118 om ekonomisk-politiska åtgärder I denna motion behandlas regeringens förslag om begränsad avdragsrätt för resekostnader och stimulans av skogsavverkningarna. Vidare lämnas förslag till alternativ finansiering av de besparingar regeringen föreslagit. Begränsad avdragsrätt för resekostnader I propositionen föreslås bl. a. att avdrag för kostnader för resor till och från arbetet skall medges endast till den del de överstiger . Vi socialdemokrater har ofta betonat behovet av att begränsa avdragen. När regeringen väl gör något slår man till mot flertalet vanliga löntagares enda egentliga avdrag. Företagare och höginkomsttagare slipper lindrigare undan. Begränsningen föreslås visserligen omfatta också jordbrukare och andra egenföretagare. Men detta är ett slag i luften. Jordbrukare har ju inte annat än undantagsvis några kostnader för resor till och från arbetet. Detsamma gäller många andra egenföretagare. Höginkomsttagare har i allmänhet möjligheter att kompensera sig på annat sätt. Regeringen är självfallet inte omedveten härom. Tvärtom blir effekterna just de avsedda. Regeringen fullföljer genom det nu framlagda förslaget den fördelningspolitik man redan gett uttryck för i olika sammanhang och som innebär att vanliga löntagare får bära bördan av åtstramningen genom sänkt standard, medan redan gynnade grupper skyddas eller t. o. m. beviljas skattelättnader. En sådan fördelningspolitik kan vi inte godta. När vi hävdar att avdragen bör begränsas eftersträvar vi en helt annan inriktning än vad regeringens förslag innebär. Vi återkommer senare till detta i annat sammanhang. Vi har vid olika tillfällen framhållit att åtgärder bör vidtas för att stimulera fler människor att åka kollektivt till och från arbetet, främst i tätortsregionerna. Regeringens förslag till den del det gäller det allmänna reseavdraget får inte denna effekt. Tvärtom berövas kollektivresenärerna hela sitt reseavdrag utan att några insatser görs för att främja kollektivtrafiken. Med hänvisning till vad som anförts yrkar vi avslag på förslaget att avdrag för kostnader för resor till och från arbetet skall medges endast till den del de överstiger . Vi kan däremot acceptera den höjning av den minsta tidsvinst från som krävs för rätt till avdrag för resa med egen bil. Denna höjning torde främja ett ökat kollektivresande och underlättar granskningen av många deklarationer. Egenföretagares och löntagares kostnader för resor till och från arbetet skall i avdragshänseende behandlas på i princip samma sätt. Tillämpningen av dessa regler på i varje fall egenföretagarnas kostnader för resor med bil är ojämn. Erfarenheterna visar att egenföretagare i viss utsträckning drar av dessa kostnader i rörelsen i stället för enligt de i allmänhet mindre förmånliga schablonregler som fastställer och att taxeringsnämnderna godtar detta eller inte upptäcker felet. De nu föreslagna tilläggen till anvisningarna till 22 och 29 §§ kommunalskattelagen innebär ett klarläggande. Detta bör följas upp genom en ändring av deklarationsblanketten så att ifrågavarande skattskyldiga uppmärksammas på hur kostnaderna för resor till och från arbetet skall redovisas. infördes ett särskilt system för sparande i banker och aktiesparfondersom binds utöver sparåret, dets. Enligt de ursprungliga reglerna medgavs skattereduktion av ett sparat belopp av högst . Reglerna för sparande i aktiesparfonder har sedermera ändrats. Fr. o. m. 1981 medges avdrag av högst . Vidare har öppnats möjlighet för anställda i ett företag eller inom en koncern att spara i en aktiesparfond som uteslutande placeras i värdepapper i det egna företaget eller koncernen. En förmån utöver skattereduktionen är att avkastningen av sparandet är helt skattefri. Vi socialdemokrater motsatte oss införandet av detta system och har yrkat avslag på de utvidgningar som genomförts. Som främsta skäl har åberopats att systemet är fördelningspolitiskt orättvist, statsfinansiellt mycket kostsamt samt att det inte garanterar något verkligt nysparande. finns anledning till ytterligare invändningar mot systemet. Syftet med skattesparandet var enligt det ursprungliga regeringsförslaget att öka det totala sparandet i ekonomin. Det finns ännu efter det att de första kontona öppnades inga klara belägg för att systemet haft denna effekt. Tvärtom kan man på goda grunder anta att den ökade behållningen i skattesparandet motsvaras av en i huvudsak lika stor minskning av behållningen på andra konton eller av ett nysparande som ändå skulle ha kommit till stånd. Vad som sker är alltså att pengar i stor utsträckning flyttas från ett konto till ett annat. När det gäller nyttan av aktiefondssparandet har regeringen numera bytt fot. I propositionen (1980/81:45) med förslag till ändring i lagen (1978:428) om aktiesparfonder m. m. sägs att det för bedömningen av nyttan inte är avgörande huruvida en nettospareffekt uppnås. Det väsentliga anges vara att systemet bidrar till att ge ett tillskott av riskkapital. Denna omsvängning är anmärkningsvärd. Vi vill inte bestrida behovet av ytterligare riskvilligt kapital. Men det finns förvisso för samhället billigare metoder att åstadkomma detta än genom skattesparande. insättningar i skattesparandet på bank om totalt 1 800 milj. kr. kan vid nuvarande räntesats för skattesparkonton beräknas komma att kosta staten sammanlagt ca 1 170 milj. kr. Till detta kommer kostnaderna för nysparandet i aktiesparfonder . Vi har räknat med en marginalskatt på och att skattebefrielsen för räntor kan utnyttjas till . Den senaste ändringen av reglerna om aktiefondssparande, införandet av företagsanknutna fonder, har fått effekter som med fog kan ifrågasättas. erbjuder sina anställda lån på villkor att pengarna sätts in i den företagsanknutna fonden. Lånen motsvarar ofta den maximala insättning som får göras i systemet, dvs. /mån., och är inte sällan räntefria samt dessutom amorteringsfria. Dessa transaktioner premieras av staten med en skattereduktion på . och skattefrihet för avkastningen. Det är inte svårt att förstå de anställda som deltar i detta. De får ju en betydande skattelättnad utan någon som helst uppoffring . Det är mera anmärkningsvärt att regeringen ställer sig bakom ett sådant missbruk av systemet. Men även detta har sin förklaring. Vi återkommer till detta . Det kan ifrågasättas om den som amorteringsfritt lånar pengar som sätts in i systemet egentligen har kvalificerat sig för skattereduktion. Skattelättnaden är ju avsedd att vara en premie för ett sparande. Med hänsyn bl. a. till reglerna om beskattningsårets slutenhet och lagstiftningens uttalade syfte ligger det i sakens natur att sparandet skall ha skett under det inkomstår som skattereduktionen hänför sig till. Men den som lånat pengarna och under inkomståret inte erlagt någon amortering har ju det året inte gjort någon sparprestation. Ändå medges han skattereduktion. Detta är enligt vår mening stötande. När det gäller företagens roll i sammanhanget kan vi inte underlåta att påpeka det anmärkningsvärda i att företag som brukar kräva avkastning på sina investeringar nu börjat låna ut pengar ränte- och amorteringsfritt. Dessa pengar ger ju inte företagen något nytt riskkapital annat än om de nyemitterar. Några nämnvärda tecken på att sådana nyemissioner skulle ha kommit till stånd har ännu inte kunnat skönjas. Den enda effekten är att aktiekurserna stigit. Detta gynnar uteslutande de tidigare aktieägarna. Den konstlade kursuppgången har inneburit betydande förmögenhetsökningar för dessa grupper. Följande exempel belyser hur orimligt systemet kan fungera i praktiken. fr. o. m. sätts . in i en aktiesparfond, sammanlagt /år. Pengarna har lånats eller flyttats över från ett bankkonto. Skattereduktion medges direkt med . Men inte nog med det. Efter utgången av femte året efter sparåret kan man lyfta en skattefri avkastning på ca . Avkastningen har beräknats enligt den räntesats som f. n. tillämpas för skattesparande i bank. Spararen har alltså tjänat ca trots att inget nysparande skett. Som jämförelse kan nämnas att den som sparar motsvarande belopp på en vanlig bankräkning och redan har utnyttjat sparavdraget skulle få ut sammanlagt ca . i ränta vid en marginalskatt på . Den som fr. o. m. satte in (7 200-2 160 = ) . i en aktiesparfond kan alltså skattefritt lyfta . Året därpå kan han lyfta ett lika stort belopp osv. som nysparades sättas in i systemet igen, de . som nysparades etc. I den mån det tidigare förekommit verkligt nysparande i systemet kan man vara förvissad om att detta upphör när samma pengar kan sättas in i systemet igen med bibehållna skattelättnader. De subventioner som då behövs för att öka nysparandet torde behöva bli gigantiska. kan de årliga kostnaderna för skattesparandet uppskattas till . Den som kan spara . eller låna eller flytta över motsvarande belopp från annat konto kan alltså lyfta /år skattefritt utan att göra annan sparprestation än den som kan ha förekommit i inledningsskedet. Skattesparandet kan ifrågasättas även från fördelningspolitiska utgångspunkter. Som vi tidigare varit inne på överstiger förmånerna i skattesparandet vida förmånerna av annat sparande. Det är därför intressant att studera dels vilka som är med i skattesparandet, dels vilka som gynnas mest av systemet. Många människor sparar inte alls. Den främsta orsaken är självfallet att de inte har råd. Men det finns också de som väljer att konsumera hela sin inkomst. Banksparandet är trots det utbrett. Genomsnittsspararen har ca . på sitt konto. gjorde en stickprovsundersökning av skattespararna. Det visade sig att hälften av dem hade banktillgodohavanden som översteg . Detta är på intet sätt förvånande. Tvärtom bekräftar undersökningen vad vi alltid hävdat. Skattesparandet används endast i liten utsträckning av de breda löntagargrupperna. Det är ett system för dem som redan har pengar. Och det är ganska naturligt. Det är inte många vanliga löntagare som kan binda sitt sparande och ännu mindre så stora belopp som /mån. Avkastningen på de pengar som sätts in i skattesparandet är skattefri. Detta innebär störst förmån för dem som har hög marginalskatt och dem som redan utnyttjat sparavdraget eller har tillräckligt stort underskott i förvärvskällan kapital. Detta är oftast en och samma grupp, höginkomsttagarna. Den vanlige löntagaren som - hypotetiskt - sätter in . i skattesparandet har bortsett från skattereduktionen - ingen fördel av systemet jämfört med om han sparat på en vanlig bankräkning och varit berättigad till sparavdrag med . gift) och familjen inte haft annat sparande. En höginkomsttagare som redan utnyttjat sparavdraget eller har tillräckligt stort underskott i förvärvskällan kapital gör däremot en vinst på ca . En vanlig löntagare skulle i motsvarande situation få en skattelättnad på ca . I exemplet har avkastningen beräknats enligt den räntesats som f. n. tillämpas för skattesparande i bank. Det är den stora majoriteten av skattebetalare - särskilt de med mindre inkomster och sämre sparmöjligheter - som får betala förmånerna för den minoritet som deltar i skattesparandet. Vad vi nu anfört belyser enligt vår mening på ett övertygande sätt skattesparandets från fördelningspolitisk synpunkt helt oacceptabla effekter. Med hänvisning till vad vi nu anfört yrkar vi att skattesparandet upphör fr. o. m. utgången av . Insättningar som gjorts bör berättiga till skattelättnader enligt nu gällande regler. Enligt vår mening bör sparreglerna vara så utformade att skattekonsekvenserna blir desamma för alla som sparar oavsett inkomst. Vidare bör en sparform inte gynnas framför en annan. Vi har därför tidigare föreslagit att nuvarande disparata regler skall ersättas med regler om en allmän sparskattereduktion. Detta innebär ett avskaffande jämväl av nuvarande sparavdrag och den beslutade skattereduktionen för aktieutdelning. Den allmänna sparskattereduktionen bör bestämmas till av erhållna kapitalinkomster intill ett belopp av högst . för ensamstående och högst . Skattelättnaden blir alltså högst 1 000 resp. . Detta innebär större rättvisa mellan olika sparargrupper och sparformer. Vi vill i detta sammanhang också erinra om vårt tidigare förslag om ett särskilt fribelopp på . vid förmögenhetsbeskattningen för den del av förmögenheten som utgörs av objekt som - till skillnad från t. ex. fastigheter, bostadsrättslägenheter och företag - beskattas till sitt fulla värde. Vad vi närmast tänker på är bankmedel, aktier och obligationer. Fribeloppet bör endast kunna utnyttjas i de fall ifrågavarande del av förmögenheten utgörs av ett positivt nettosparande, dvs. sedan avdrag gjorts för alla låneskulder. Vårt förslag innebär en rättvisare behandling av de förmögenhetsobjekt som beskattas till sitt fulla värde. Regeringens förslag om en begränsning av reseavdragen har beräknats medföra en besparing av . Av detta belopp kan ca 1 400 milj. kr. beräknas belöpa på den del av förslaget som vi i det föregående har motsatt oss. Besparingen faller till ingen del på /82, delvis på budgetåret därpå och i huvudsak på /84. Förslaget att avskaffa skattesparandet kan beräknas väl kompensera den uteblivna besparing som vårt ställningstagande till reseavdragen innebär, särskilt med hänsyn till den succéartade utveckling som regeringen förutspår de företagsanknutna aktiesparfonderna. Avskaffande av skattereduktionen för aktieutdelningar m. m. har beslutat om rätt till skattereduktion av mottagen aktieutdelning till den del utdelningen inte överstiger . för ensamstående och . för makar gemensamt. Skattereduktion kan alltså medges med högst . Vidare har det s. k. schablonavdraget från realisationsvinst på äldre aktier höjts från . Ändringarna motiverades med önskemålet att underlätta företagens anskaffning av riskvilligt kapital. Det är enligt vår mening tveksamt om ändringarna får denna effekt. Men allvarligare är att nu ytterligare ett steg tagits mot lindrigare beskattning av arbetsfria inkomster jämfört med arbetsinkomster. Även från fördelningspolitisk synpunkt är ändringarna oacceptabla. Nettot efter skatt för en låginkomsttagare ökar medan nettot för en höginkomsttagare nästan tredubblas. Detta är utmanande, särskilt som det genomförts en mängd åtgärder som inneburit försämringar för vanliga löntagare, barnfamiljer, pensionärer, sjuka och handikappade. Enligt vår mening bör de sparstimulerande åtgärderna utformas på ett annorlunda sätt. Vi har i föregående avsnitt närmare redogjort för vår uppfattning i denna fråga. Med hänvisning till vad vi nu anfört yrkar vi att skattereduktionen för aktieutdelningar avskaffas samt att schablonavdraget från realisationsvinst på äldre aktier sänks från . till den nivå som tidigare gällde, dvs. Ändringarna bör gälla fr. o. m. . Vårt förslag kan beräknas innebära en besparing i storleksordningen 250 milj. kr. har en rad åtgärder vidtagits i syfte att stimulera skogsavverkningarna. a. har bidrag lämnats till gallring av skog och beslut fattats om en tillfällig höjning av insättningarna på skogskonto. Vidare gäller fr. o. m. förmånligare regler om avdrag vid försäljning av skog. Åtgärderna har inneburit betydande förmåner för skogsägarna men trots det inte haft avsedd effekt. Regeringen föreslår nu att enkilda skogsägare m. fl. medges ett extra avdrag vid inkomsttaxeringen i samband med försäljning och egna uttag av skog t. o. m. awerkningssäsongen 1982/83. Inte heller denna åtgärd kommer enligt vår mening att få någon märkbar effekt på avverkningarna. Vi avvisar därför förslaget. De avverkningsstimulerande åtgärderna måste utformas på ett annorlunda sätt. I en partimotion (1980/81:2021) med anledning av regeringens proposition om industripolitikens inriktning och om skogsvårdsstyrelsernas organisation har vi lämnat förslag om hur detta enligt vår mening bör ske. När det gäller förslaget om höjning av skogsvårdsavgiften hänvisas till motion 1980/81:2022. Vi föreslår där att avgiften höjs till fr. o. m. samt beräknas höjningar av taxeringsvärdena. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att avslår proposition 1980/81:118 såvitt avser förslaget att avdrag för kostnader för resor till och från arbetet endast skall medges till den del de överstiger , 2. att beslutar avveckla det s. k. skattesparandet i enlighet med vad som anförs i motionen, 3. att beslutar avskaffa skattereduktionen för aktieutdelningar i enlighet med vad som anförs i motionen, 4. att beslutar om en sänkning av schablonavdraget från realisationsvinst på äldre aktier i enlighet med vad som anförs i motionen, 5. att avslår förslaget till lag om extra avdrag för vissa skogsuttag. () () HANS () () () () () () () () () () () ()