mot · G5021541 · 1981-01-01 00:00:00 — m. fl. Enligt hyresförhandlingslagen § 20 har organisation av hyresgäster, dvs. i praktiken , (), rätt att få ersättning för sina förhandlingskostnader i skälig utsträckning. Vad som är skäligt fastställs i förhandlingar mellan parterna. Ersättningen tas sedan ut av hyresgästerna via hyran. Genom överenskommelse mellan utgår inom den allmännyttiga sektorn som regel en förhandlingsersättning på av utgående hyror, inkl. bränsle och oavsett tidsåtgång för förhandlingarna. Konstruktionen innebär att ju högre hyran blir desto mer erhåller HR i förhandlingsersättning. På den enskilda sektorn finns inte någon motsvarande central rekommendation. Liknande överenskommelser har dock träffats lokalt. I rekommenderas en förhandlingsersättning med . per fastighet och . Som jämförelse kan nämnas att i budgeterar en total intäkt av förhandlingsersättningar på knappt 11 milj. kr. 1981, vilket torde motsvara ca 80 ombudsmän. I vissa delar av landet har inte något lokalt avtal om skälig ersättning träffats. Den lokala hyresgästföreningen inom HR har utnyttjat detta till att i samband med hyresförhandlingarna kräva mycket höga förhandlingsersättningar - . per lägenhet och år - utan att förhandlingarna varit särskilt komplicerade. Om kraven inte tillmötesgås strandar förhandlingarna. En process i hyresnämnd och eventuellt bostadsdomstolen tar . Även om företaget bedömmer utsikterna till framgång vid prövning som goda, tvekar man som regel, eftersom en hyreshöjning inte kan tas ut förrän beslutet vunnit laga kraft. Höjningen kan visserligen komma att gälla retroaktivt, men det är av sociala skäl svårt att ta ut retroaktiva belopp. I ett antal fall har hyresvärdar accepterat de ovan redovisade kraven på . per lägenhet och år. Dessa ersättningar är högre än vad överenskommelsen mellan medger. Detta är det pris vederbörande värd fått betala för berättigad hyra utan att behöva stranda förhandlingen och vänta den tid en process skulle ta. Fastighetsägaren adderar därefter, som ovan framhållits, överenskommen hyra och förhandlingsersättning och tar ut summan av hyresgästerna. Endast hyresgäst kan hos hyresnämnd begära prövning av förhandlingsersättningens skälighet. För att hyresgäst skall kunna begära prövning förutsätts dock att han får kännedom om ersättningen, vilket dock inte är helt självklart trots vissa regler härom i hyresförhandlingslagen. Vidare är det inte säkert att hyresgäst finner anledning klaga på ersättningens storlek, även om denna inte är skälig. Under förutsättning att den överenskomna hyran, i vilken ersättningen ingår, inte överstiger det s.k. bruksvärdet kan hyresgästen finna det både meningslöst, besvärligt och ekonomiskt ofördelaktigt att starta en process. Meningslöst därför att hyresgästen egentligen betalar rätt hyra. Besvärligt därför att vederbörande normalt inte är insatt i hyresnämndsprocessen; någon hjälp av HR vore förvisso inte att vänta. Ekonomiskt ofördelaktigt därför att vardera parten normalt står för sina kostnader i hyresnämndsprocessen. Det belopp en enskild hyresgäst skulle kunna vinna vore alltför litet för att inte den vanlige hyresgästen skulle tveka. Endast i de fall en hyresgäst vill få saken prövad av principiella skäl, utan hänsyn till de nackdelar som ovan angivits, skulle en prövning tänkas kunna komma till stånd. Gällande system med förhandlingsersättning är orättfärdigt. Avgift till hyresgästorganisation, medlemsavgift, förhandlingsersättning eller vad det må kallas skall endast kunna tas ut av den som frivilligt ansluter sig till organisation. Hyresförhandlingslagen bör därför ändras så att nuvarande system med förhandlingsersättning avskaffas. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen framlägger förslag till ändring av hyresförhandlingslagen enligt vad i motionen anförts. () () () () () () () ()