mot · G502151 · 1981-12-02 00:00:00 — Motion 1981/82:151 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:72 om ändringar i lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV), m. m. I proposition 1981/82:72 föreslås ett antal ändringar i lagen (1966:293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall. Ändringarna syftar till att avhjälpa brister och oklarheter i nuvarande regler. Förslagen, som bygger på ett betänkande från socialberedningen, anses angelägna att genomföra omgående och förutsätts inte föregripa beredningens större genomgång av LSPV. Vi socialdemokrater är - i avvaktan på att socialberedningen inom två å har genomfört sin översyn av lagstiftningen som helhet - beredda att godta sådana förslag som innebär klara förbättringar av LSPV utan att kommande ändringar föregrips. Huvudsyftet med att genomföra förändringar bör enligt vår mening vara dels att stärka patienternas rättssäkerhet, dels att öka lekmannainflytandet över tillämpningen av tvångsingripanden. De förslag till ändringar i LSPV som läggs fram går tillbaka på tidigare remissbehandlade och väl förankrade förslag som fanns i socialtjänstpropositionen (prop. 1979/80:1). En rad avsteg har dock gjorts från förslagen i socialtjänstpropositionen. Enligt vår mening innebär dessa avsteg klara försämringar för patienternas rättssäkerhet. Vi anser att man bör vara mycket försiktig när man beslutar om de aktuella provisoriska förändringarna. De får inte leda till försämringar för den mycket utsatta grupp som de tvångsvårdade psykiskt sjuka människorna utgör. I avvaktan på att socialberedningen slutför sitt arbete med en bred översyn av hela området vill vi föreslå följande förändringar i det nu framlagda förslaget. Socialtjänstpropositionens förslag att begränsa försöksutskrivning till att i princip gälla högst finns inte med i förslaget. Med en sådan begränsning kan man förhindra att en patient får leva under hotet om återintagning i kanske . Detta förslag var avsett att stärka patienternas rättssäkerhet. Vi föreslår att 19 § utformas i enlighet med förslaget i socialtjänstpropositionen. Det innebär att om någon har varit försöksutskriven av , får förlängning ske endast om synnerliga skäl föreligger. I socialtjänstpropositionsförslaget ingick en ny paragraf (20 a §), som var en av de mest centrala i socialtjänstförslaget. Paragrafen innehöll krav på återkommande prövning . I propositionen finns kvar förslaget att överläkaren skall anmäla till utskrivningsnämnden om en patient fortfarande efter intagningen anses behöva vård med stöd av LSPV. Nämnden kan då i förekommande fall ta upp frågan om utskrivning eller utskrivning på försök. Socialberedningen ifrågasatte värdet av en återkommande nämndprövning. a. pekade beredningen på det stora antalet äldre patienter med en kronisk sjukdomsbild som knappast undergår några större förändringar. En regelbunden prövning i nämnd skulle också enligt beredningen innebära en avsevärt ökad arbetsbörda. Avsikten med socialtjänstpropositionsförslaget var - vid sidan av de rena rättssäkerhetsaspekterna- att i avvaktan på en översyn av LSPV ta ett första steg i riktning mot en återkommande och mera fullständig granskning också av långliggarna på de psykiatriska sjukhusen och en kontinuerlig prövning av patienternas förutsättningar att bli utslussade i samhället igen. Förslaget står väl i samklang med aktuella strävanden inom att öka rättssäkerheten inom den psykiatriska vården genom förutbestämda vårdtider eller förnyade prövningar med jämna mellanrum. Vi menar att det från rättssäkerhetssynpunkt innebär klara fördelar att nämnden överväger förutsättningarna för att bereda någon vård enligt LSPV. Den nu framlagda propositionens förslag om en omprövning efter tre månaders vårdtid hälsas därför med tillfredsställelse. Vi kan ha en viss förståelse för de av beredningen framförda argumenten att en tät regelbunden omprövning leder till en ökad arbetsbörda. Vi anser dock en återkommande kontroll vara av stort värde. Enligt vår mening bör det efter den första tremånadersprövningen dock tills vidare räcka med en sådan omprövning var sjätte månad. Vi föreslår att 20 a § ges en sådan utformning att efter den första en anmälan i utskrivningsnämnd skall ske var sjätte månad så länge patienten vårdas på sjukhus. I socialtjänstpropositionen föreslogs att utskrivningsnämnden, som är sammansatt av en lagfaren domare som ordförande, en läkare, som bör vara särskilt kunnig i psykiatri och en person med erfarenhet i allmänna värv, skulle byta namn till psykiatrisk nämnd och bestå av - utöver lagfaren domare och läkare - en person som är särskilt insatt i sociala frågor och ytterligare två ledamöter. Socialberedningen, som ansluter sig till namnbytet, förklarar utan närmare motivering att man har stannat för att behandla frågan om nämndernas sammansättning i samband med den allmänna översynen av LSPV. Inte heller i den nu framlagda propositionen förordas någon förstärkning av nämnden. Däremot förordas att benämningen utskrivningsnämnd skall vara kvar i avvaktan på att beredningen överväger hela beslutsförfarandet. Vi vill understryka att vi socialdemokrater uppfattar det förstärkta lekmannainslaget och att nämnden tillfördes social expertis som en viktig del i socialtjänstförslaget. Nämnden måste kunna bedöma i vilken mån omvårdnadsbehoven kan tillgodoses på annat sätt än genom sjukhusvård t. ex. inom ramen för resurser. Med nuvarande sammansättning är nämndernas kompetens för att göra dessa bedömningar otillfredsställande. Det vore enligt vår mening olyckligt att vänta med förstärkningen av nämnden i avvaktan på den allmänna översynen, vars resultat ligger fram i tiden. Vi förordar därför att utskrivningsnämnden förstärks i enlighet med förslaget i socialtjänstpropositionen. Detta är enligt vår mening en viktig förutsättning för att kunna medge det i propositionen föreslagna undantaget från tvåläkarprövningen. Motsvarande förstärkning bör göras av den centrala nämnden. I socialtjänstpropositionen föreslogs en ny paragraf om patienternas rättigheter (37 §). Den innebar att patienten - så snart hans tillstånd medgav genom överläkarens försorg skulle upplysas om sin rätt att få intagningen prövad av nämnden, att överklaga beslut enligt lagen, att anlita ombud eller biträde enligt förvaltningslagen och att begära rättshjälp genom offentligt biträde enligt rättshjälpslagen. Dessutom skulle den nya lagen (LSPV) finnas anslagen inom sjukhuset väl synlig och tillgänglig för patienterna. I propositionen framförs samma uppfattning som av socialberedningen, nämligen att åtgärder av detta slag bör kunna genomföras utan lagreglering. Föredragande statsrådet understryker det angelägna i att den information som berör LSPV-patienternas särskilda rättssäkerhetsbehov faktiskt kommer dessa patienter till del. Förslaget om en lagreglering av patienternas rättigheter tillkom bl. a. som ett resultat av överläggningar med klientorganisationer och andra berörda. Vi uppfattar det som en viktig förstärkning av rättssäkerheten för den mycket utsatta grupp som de tvångsvårdade psykiskt sjuka människorna utgör. Vi förordar därför att en paragraf om patienternas rättigheter som överensstämmer med 37 § i det tidigare LPV-förslaget tillförs den nu aktuella lagen. De fyra förslag som vi nu lagt fram och som fanns med i socialtjänstpropositionen bör enligt vår mening antas av för att få till stånd förbättringar och avhjälpa brister i gällande tvångslagstiftning. De är ägnade att förbättra patienternas rättssäkerhet och stärka lekmannainflytandet över tillämpningen av lagen. I propositionen föreslås att kravet på en särskild ansökan om intagning på sjukhus från särskilt uppräknade behöriga sökande skall tas bort. I stället skall vårdintyget tjänstgöra som ensam intagningshandling. Även socialtjänstpropositionen byggde på att den särskilda ansökan skulle tas bort. Ansökningsförfarandet var avsett att skydda mot felaktigt utnyttjande av lagen. Det har i många fall i praktiken blivit en formalitet, som för läkarna är administrativt betungande. Det torde dock stå klart att ansökningsförfarandet har haft en återhållande verkan på tvångsomhändertaganden. I och med att ansökningsförfarandet slopas blir det fritt fram för vem som helst att ta initiativ till en läkarundersökning. Enligt vår bedömning innebär förslaget att avveckla ansökningsförfaran det en principiellt viktig förändring av handläggningen enligt LSPV. Förslaget hänger nära samman med den fortsatta prövning av rättsreglerna i beslutsprocessen inom ramen för LSPV, som ligger i socialberedningens fortsatta arbete. Vi anser därför att ansökningsförfarandet tills vidare bör finnas kvar i avvaktan på förslag från socialberedningen om ett tillfredsställande rättsskydd för prövning av intagning på sjukhus enligt LSPV. Det torde ankomma på vederbörande utskott att med ledning av proposition 1979/80:1 om utarbeta erforderlig lagtext. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs 1. att beslutar att försöksutskrivning skall begränsas till att i princip gälla högst , 2. att beslutar att utskrivningsnämnden efter den första var sjätte månad skall göra en ny anmälan för att pröva behovet av fortsatt vård enligt LSPV, 3. att beslutar att utskrivningsnämnden och centrala nämnden tillförs ett förstärkt lekmannainslag och social expertis, 4. att beslutar att en ny paragraf om patienternas rättigheter införs, 5. att beslutar att avslå förslaget att avskaffa gällande ansökningsförfarande. () () () () () () () () () () ()