mot · G4021315 · 1981-01-27 00:00:00 — av om lokalisering till av yrkesinriktad träteknisk högskoleutbildning m. m. Yrkesteknisk högskoleutbildning i enlighet med U 68-förslaget ansågs få stor efterfrågan. Värdet av yrkeserfarenhet före utbildningen kan ej bestridas. Tyvärr har intresset från de studerande varit svagt på den trätekniska linjen. Det kan därför övervägas att göra en omlokalisering. Beträffande förläggningen av utbildningsenheterna är det fortfarande önskvärt att en så stor spridning som möjligt sker till olika delar av landet. Det är viktigt att tillfällen till högre yrkesutbildning skapas på många orter och gärna i landsdelar som förut har för liten del av den samlade högre utbildningen. En sådan landsända är utan tvivel län. I förberedelsearbetet till högskolereformen övervägdes att förlägga YTH-linjer inom träteknik och verkstadsindustri till län. Högskolestyrelsen i har prioriterat YTH-utbildning i sitt utvecklingsprogram. för södra högskoleregionen har i ett yttrande kunnat tänka sig en lokalisering av YTH-träteknik till , om behov av ytterligare utbildning inom detta område föreligger. I en plan för fortsatt utbyggnad av YTH har riktlinjer angetts, innebärande att nya utbildningar av YTH skall förläggas till utbyggnadsorterna. Flera YTH-linjer bör därvid förläggas till varje högskoleort, så att stabilitet och fasthet uppnås i basorganisationen. En förläggning till en mindre gymnasieort har bestämda fördelar. YTH-utbildning bör enligt min mening lokaliseras till orter som inom sin närregion har hög koncentration av verksamhet inom branschen. Detta är nödvändigt dels för att kunna bedriva produktionsstudier och bl. a. utnyttja branschens personal som lärare, dels för att underlätta rekryteringen, då studerande i YTH-utbildning i hög grad är ortsbundna. Profilen för yrkesverksamhet inom län är träbearbetande industri och metallindustri. Träindustri dominerar framför allt i , och kommuner. Ett karaktärsdrag för träindustrin i länet är den starka diversifieringen. Ett stort antal typer av bearbetning förekommer: sågverk, massaindustri, pappersindustri, spånskiveindustri, trähusindustri, möbelindustri, inredningssnickeri och fanérindustri. Det finns även kompletta träbearbetande anläggningar med högt utnyttjande av styr- och reglerteknik. Förläggningen av högre yrkesutbildning liksom all annan högskoleutbildning har stor lokaliseringspolitisk betydelse. Inte minst från den synpunkten förtjänar det framhållas att det är angeläget att förlägga högre utbildning till län. Tillgången till ett rikt differentierat näringsliv är av värde vid val av lokaliseringsort för den tilltänkta högre utbildningen. län har bl. a. en väl utvecklad träindustri. Den högre utbildningen bör med fördel kunna kompletteras med forskning i trä- och byggnadsteknik. I kommun finns sågverk och snickerifabriker samt möbelindustri, vilket skulle göra det lämpligt att förlägga högre utbildning och forskning dit. Där finns även övrig erforderlig yrkesverksamhet. Enligt min mening bör en yrkesteknisk högskola med inriktning på träindustri kunna förläggas till . Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar förlägga yrkesteknisk högskoleutbildning och forskning för träindustri till . Motion 1980/81:1316 av m. fl. om förbättrad stödundervisning för invandrarelever i gymnasieskolan m. m. Det finns flera undersökningar som visar att invandrarelevernas situation i gymnasieskolan är mycket svår. Det är i och för sig inte förvånande att språksvårigheterna slår igenom ju mer svårighetsgraden ökar i skolan, men vi menar att åtskilligt mer kan göras för att ge stöd åt invandrareleverna. Invandrareleverna ligger genomsnittligt på samma nivå som de svagast presterande svenska eleverna när det gäller ordkunskap och läsförståelse. Dessa elever klarar inte den ökade abstraktionsnivån i undervisningsspråket och deras vardagsspråk räcker inte till. Deras språk är torftigt när det gäller ordförråd och syntaktiska konstruktioner. För att dessa invandrarelever skall ha någon rimlig möjlighet att gå igenom gymnasieskolan med behållning behöver de stödundervisning i svenska. Det utgår statsbidrag till stödundervisning för invandrarelever i gymnasieskolan. Detta är emellertid helt otillräckligt. /80 var 2 800 eller av eleverna i behov av stödundervisning i svenska, men bara 1 500 av dessa elever deltog i sådan undervisning. Detta innebär att nära hälften av de elever som behövde stöd inte fick detta. Stödundervisningens betydelse är väl dokumenterad, bl. a. genom undersökningar som visar att de elever som får denna undervisning sällan avbryter sina studier. Omvänt gäller att de elever som inte får stödundervisning i svenska tenderar att i betydande utsträckning lämna utbildningen innan den är färdig. En del av de problem som invandrarungdomarna har i gymnasieskolan kommer troligen att minska avsevärt, under förutsättning att allt fler av invandrarbarnen får en bra modersmålsundervisning redan i förskoleåldern. Detta gäller särskilt sådana problem som höggradig halvspråkighet, ödesdigra kunskapsluckor och störd identitetsutveckling. Efter hand som modersmålsundervisningen förbättras för invandrarelever i förskolan och , kan man därför vänta sig ett minskat behov av stödundervisning i gymnasieskolan. De förbättringar som krävs kan således vara av ganska tillfällig art, men icke desto mindre av stor betydelse för de elever det nu gäller. Av samma skäl som gäller för förbättring av stödundervisning i svenska för invandrarelever, bör resurserna för hemspråksundervisning och studiehandledning på hemspråk för invandrarelever förbättras. Förbättringarna kan i båda avseendena ske genom att bidraget i fortsättningen utgår efter en schablon om en lärarveckotimme per deltagande elev. Dessutom bör stödundervisningen göras obligatorisk för de elever som skolan bedömer