mot · G4021903 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om lagstadgat kommunalt skattetak Verksamheten inom landets kommuner och landsting har ökat synnerligen kraftigt i omfattning . Såsom framhålls i finansplanen illustreras detta bl. a. av en markant sysselsättningsökning inom den samlade kommunala sektorn ; antalet sysselsatta personer ökade sålunda med mer än 400 000, som den totala ökningen av arbetskraften i landet i dess helhet uppgick till ca 350 000 personer. Den kommunala sektorns expansion avspeglas också i en fortlöpande höjning av kommunalskatterna. ökade sålunda den kommunala utdebiteringen med inemot och den samlade genomsnittliga kommunalskatten närmar sig . Volymtillväxten har överskridit de riktpunkter som diskuterats mellan regeringen och kommunförbunden med . Ett antal överenskommelser innehållande rekommendationer om återhållsamhet med skattehöjningar tidigare del har kommuner och landsting endast i begränsad omfattning följt. Särskilt har statsbidragen till kommunerna ökat avsevärt inom ramen för skatteutjämningssystemet. En fortsatt kraftig ökning är icke möjlig, såväl av statsfinansiella skäl som med tanke på behovet av att dämpa den kommunala verksamhetens volymtillväxt. I budgetförslaget aviseras sålunda dels att det tredje steget i kommunalskatteutjämningsreformen skall neutraliseras genom skilda åtgärder, dels att det finansiella utrymmet för kommunerna måste ytterligare minskas fr. o. m. I finansplanen konstateras att det mot bakgrund av den allvarliga situation som landets ekonomi befinner sig i vore oansvarigt att genom mera omfattande kommunala skattehöjningar försvåra förutsättningarna för löneförhandlingarna. De kommunala utgifterna måste anpassas till det samhällsekonomiska utrymme som står till förfogande. Stopp för övervältring - omprövning av fattade beslut I budgetpropositionen framhålls vidare att det är av största betydelse att statens kostnadsdrivande detaljreglering av olika verksamheter så långt möjligt upphör. Förslag i den riktningen kommer successivt att avlämnas med början i vår. Budgetpropositionen hänvisar också till ställningstagande till kompletteringspropositionen och till propositionen om kommunalekonomiska frågor , där det 1 1980/81. entydigt uttalas att staten måste avstå från att lägga på kommuner och landstingskommuner nya uppgifter och att staten måste befria kommunerna och landstingskommunerna från vissa av de uppgifter och åtaganden som gäller. Vid behandlingen av besparingspropositionen uttalade vidare att åtskilliga av de uppgifter och åtaganden som statsmakterna - ännu så sent som - lagt på kommunerna måste omprövas. Budgetministern anmäler därför att han efter överläggningar mellan regeringen och avser att föreslå regeringen att staten vidtar erforderliga omprövningsåtgärder för att den kommunala verksamhetens volymutveckling skall kunna rymmas inom samhällsekonomiskt godtagbara ramar . I åtskilliga fall kan en senareläggning av reformers ikraftträdande vara aktuell. I andra kan erfordras förändrad lagstiftning av innebörd att kommuner och landsting icke skall vara direkt skyldiga att påtaga sig vissa uppgifter; lagstiftningen får sålunda en fakultativ karaktär. Vid en återblick kan sammanfattningsvis konstateras att ett antal överenskommelser rörande återhållsamhet med kommunalskattehöjningar och begränsad utbyggnadstakt mätt i volymtillväxt i endast ringa omfattning lett till önskade resultat. Det kan ingalunda uteslutas att de åtgärder som aviseras i finansplan och budgetproposition kan komma att i väsentliga stycken motverkas genom fortsatta höjningar av kommunal- och landstingsskatterna. Statsmakterna har ett övergripande ansvar för vårt lands ekonomi. I nuvarande läge är det nödvändigt att kraftfulla åtgärder kan sättas in snabbt och över hela det samhällsekonomiska fältet. En dämpning av den kommunala expansionstakten är under alla förhållanden nödvändig. Detta aktualiserar frågan om någon form av beredskapslagstiftning så att legala förutsättningar föreligger att vid behov inskrida mot kommuner och landsting med föreskrifter om skattetak, ev. (temporära) skattestopp. Problemen har översiktligt berörts av kommunalekonomiska utredningen (KEU 76) men måste penetreras ytterligare. I motion 1979/80:1061 underströks att utformandet av ett kommunalt skattetak på ett avgörande sätt är avhängigt av skatteutjämningssystemet. Om skatteutjämningen har till konsekvens att alla kommuner får i stort sett likvärdiga ekonomiska förutsättningar att tillhandahålla service, kan ett och samma tak sättas för alla kommuner - landstingen för sig och primärkommunerna för sig. Utan ett sådant skatteutjämningssystem måste taket knytas till den enstaka kommunen. Att därvid låsa nivån vid en bestämd tidigare nivå (som i lagförslag 1 i KEU 76) synes tveksamt. Kommuner med höga kostnader på grund av väl utbyggd service men kanske också orsakade av ineffektiv förvaltning och dålig hushållning hamnar då i en gynnsam situation, medan kommuner som ej gjort lika omfattande åtaganden men har sakligt behov av expansion får svårigheter. Taket måste i stället grunda sig på en prövning av vilka behov av medel en kommun med given struktur har. Skilda kommuner får då olika långt till taket beroende på hur de tidigare agerat. Det är, som anförts, sedan skatteutjämningssystemets sak att skapa största möjliga rättvisa mellan kommunerna. I den allmänna debatten har stundom gjorts gällande att lagstadgade begränsningar i kommunernas beskattningsrätt skulle stå i strid mot den grundlagsfästa kommunala självstyrelsen, sådan denna bl. a. angivits i stadgandet i Statsskickets grunder: Kommunerna får taga ut skatt för skötseln av sina uppgifter (1 kap. 7 §). Det synes angeläget att klarlägga huruvida detta stadgande skall tolkas så att kommuner och landsting har en suverän rätt att, oavsett vad kan ha beslutat, helt på egen hand fastställa utdebiteringens höjd. Skulle så vara fallet, erfordras uppenbarligen en grundlagsändring så att riksdag och regering, som har det övergripande ansvaret för samhällsekonomin, kan på ett tillfredsställande sätt fullgöra detta åliggande. Den utredning som sålunda erfordras får arbeta med sådan skyndsamhet att en ev. erforderlig grundlagsändring kan beslutas första gången års ordinarie riksdagsval. Med hänvisning till det anförda hemställs* att hos regeringen anhåller att en utredning tillsätts med uppgift att framlägga förslag till lagstiftning angående kommunalt skattetak/skattestopp samt - i den mån så visar sig erforderligt - även angående grundlagsändringar. () () () () () () BO () () BO () * Se även motion 1980/81:1904. 1* 1980/81.