mot · G402684 · 1981-01-19 00:00:00 — av m. fl. om reformer inom kriminalvård Inom kriminalvården har reformarbetet och ansträngningarna att göra anstaltsvistelserna drägliga och något mera meningsfulla helt avstannat. Detta kommer att få till följd att människor kommer att ha en sämre psykisk och fysisk kondition efter avtjänat straff än före och rehabiliteringseflfektema uteblir. Det innebär också att återfallsbrotten kommer att öka; samhället kommer att tvingas att lägga pengar på ytterligare utbyggnad av fångvården. I årets budgetproposition konstateras också att den uppåtgående tendensen i beläggningen på kriminalvårdsanstaltema fortsätter. Regeringen konstaterar detta, men drar sedan inte några slutsatser vid behandlingen av anslagen till kriminalvården och frivården. Detta är dålig och kortsiktig ekonomisk politik och kan inte motiveras med hänvisning till det statsfinansiella läget. Visserligen säger regeringen i en annan proposition: Alla undersökningar av effekten av anstaltsvård synes peka i den riktningen att det ger små möjligheter till resocialisering att placera en lagöverträdare i fängelse eller liknande institution (prop. 1980/81:76). Synen på frihetsberövanden är alltså återigenom på väg att glida över från vård till straff. Från vpk:s sida menar vi dock att så länge som vi har en fångvård, där frihetsberövande ingår som ett element, måste de ansträngningar göras som är möjliga för att inte denna fångvård skall vara direkt negativ såväl för den enskilde som för samhället. Detta om man vill undvika att låta det svenska fängelsesystemet producera mänskliga vrak och om man vill förhindra att brottsutvecklingen, som inflationen, blir galopperande. Det är därför angeläget att vissa av de reformer som föreslagits av exempelvis utredningen om avskildhet och gemenskap inom kriminalvården (SOU 1979:4), liksom att frivården får resurser att reformera sin verksamhet. Nedan redogörs för de förbättringar inom kriminalvården som är angelägna att genomföra : Vpk har krävt att Förenade Fångars , , erkänns som förhandlingspart i kriminalpolitiska frågor. Kravet är fortfarande aktuellt. Utredningen har också visat på betydelsen av denna typ av medinflytande ur rehabiliteringssynpunkt. Det är också viktigt att stärka de intagnas fackliga medvetenhet. Det handlar om att erkänna principen om fångarnas rätt att organisera sig och genom sin organisation framföra synpunkter och krav. Det är viktigt att de intagnas erfarenheter tas till vara genom att FFCO ges möjligheter att remissbehandla de förslag som läggs inom kriminalvårdens område. Målsättningen vid planeringen av utbildning för intagna skall vara att kunna ge dem samma urval som erbjuds övriga samhällsmedborgare. För att reformarbetet på detta område skall kunna fortsätta krävs bl. a. en utökning av antalet studieledare. Bättre kontakter med omvärlden I utredningen 1979:4 föreslogs en utökning av antalet telefonautomater och installering av dessa vid flera anstalter. Utredningens förslag måste nu genomföras, och det är ytterst otillfredsställande att regeringen går den motsatta vägen och drar in på telefonautomaterna. Det är också viktigt att de intagna ges förbättrade permissionsmöjligheter och att permissionerna medvetet används i rehabiliteringssyfte. De utländska fångarnas permissionsbestämmelser och fritidsaktiviteter måste också ges ett reellt innehåll. Utbyggnaden av anstalternas besöksmöjligheter måste också fortsätta. De intagna måste få förbättrade möjligheter till en meningsfull fritid. De kräver bl. a. att senareläggningen av inlåsningen till 21.00 vid de slutna anstalterna nu genomförs. De kommunala biblioteken måste också ges full kostnadstäckning för de merkostnader de får när de ger service till anstalterna. De intagna riskerar annars att gå miste om denna service. Som föreslås i utredningen 1979:4 är också en utökning av antalet fritidsassistenter nödvändig för att ge de intagna en mera meningsfull fritid. I utredningen finns också andra angelägna förslag vad gäller fritidsverksamheten. Dessa bör också genomföras , om än inte alla kan tillgodoses under kommande budgetår. Att åtgärder måste vidtas för att komma till rätta med narkotikamissbruket vid anstalterna, det är alla överens om. I regeringens budgetförslag finns dock inga reformer eller andra förslag till åtgärder på detta område. Försök med narkotikafria avdelningar enligt den s. k. Österåkersmodellen måste genomföras på flera anstalter. Andra viktiga reformer är minskning av bostadsavdelningarnas storlek och ett snabbare förverkligande av lokalanstaltsystemet. Om man genomför våra föreslagna reformer skulle det avsevärt minska antalet isoleringar ute på anstalterna. Vpk:s principiella inställning är att isoleringsåtgärder inte får tillämpas annat än i rena undantagsfall. Detta var också vad vi föreslog i motion till propositionen om isolering, som behandlades under höstriksdagen. Även om nu antog en vad gäller isolering betydligt generösare lagstiftning, borde man då kunna begära att man följde upp detta med de reformer som utredningen avsåg skulle komplettera lagförslaget. Regeringen har kraftigt skurit i anslagen till frivården. Trots att det ju måste vara frivården som man skall satsa på och bygga ut i en progressiv kriminalvård. En väl fungerande frivård är ett av medlen för att få återfallsbrotten att minska och därmed också spara pengar. Vi anser att anslagsäskande vad gäller behandlings- och stödåtgärder samt bildnings- och kontaktverksamhet skall utgå med belopp enligt KVS:s reformförslag. Denna del av kriminalvården skall alltså inte vidkännas nedskärningar. Med hänvisning till vad som anförts föreslås 1. att under bilaga 5, E 2. Kriminalvårdsanstalterna, beslutar att anvisa ett med . i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp avseende biblioteksverksamhet, 2. att uttalar och hos regeringen hemställer om åtgärder och förslag i syfte att åstadkomma en humanisering av situationen på landets kriminalvårdsanstalter i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att under bilaga 5, E 3. Frivården, beslutar att anvisa ett med . i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp avseende behandlings- och stödåtgärder samt bildningsoch kontaktverksamhet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)