mot · G4022211 · 1981-06-05 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:204 om ATP-rätt för föräldrar som vårdar egna barn i hemmet I proposition 1980/81:204 har trepartiregeringen lagt fram förslag om att föräldrar som vårdar barn i hemmet får viss rätt till allmän tilläggspension för denna insats. Den i propositionen aktualiserade frågan är inte ny. Den har behandlats i åtskilliga sammanhang tidigare. På grundval av de skäl vi kommer att utveckla i det följande avstyrks lagförslaget. Pensionssystemet i vårt land har utformats så att för alla medborgare utgår ett grundbelopp i form av folkpension (av basbeloppet för ensamstående, för gifta tillsammans). För den som har förvärvsarbetat utgår därjämte en tilläggspension (ATP). För flertalet arbetstagare kompletteras ATP med pensioner, bestämda i avtal mellan arbetsmarknadens parter. har därjämte pensionstillskott börjat utgå till den som saknar eller har låg ATP. För att få full ATP skall man under ha en inkomst överstigande ett basbelopp. Redan i samband med ATP-beslutet uppmärksammades frågan om hur ett 30-årskrav kunde påverka kvinnans möjlighet att få full ATP. erinrar i sitt remissyttrande om följande uttalande av departementschefen: Genom att det antal poänggivande år, som fordras för full pension, begränsats till 30 tillgodoses sådana försäkrades intressen, som på grund av studier eller annan utbildning först sent kan inträda i förvärvslivet. Även gifta kvinnor, som på grund av barnafödsel och omvårdnad om barnen under är förhindrade att ha förvärvsarbete, drar fördel av att endast krävs för rätt till full pension. har också (SOU 1977:46) behandlat hemarbetandes rätt till ATP. Kommittén har i fem punkter sammanfattat kritiken mot en sådan rätt: Det strider mot den grundläggande principen om att rätt till ATP förutsätter att den som skall uppbära pensionen har haft inkomst av förvärvsarbete. Det är svårt att göra en rättvisande uppskattning i pengar av värdet av arbete i hemmet. Avgifter för pensioneringen skulle drabba familjens inkomster då kostnaderna regelmässigt är stora. 15- och 30-årsreglerna ger utrymme för försäkrad att något eller avhålla sig från förvärvsarbete utan att pensionens storlek påverkas. Föräldrapenningen och liknande ersättningar medverkar till att upprätthålla ATP-skyddet. Som kommittén framhöll har också motionskrav med samma inriktning som den nu aktuella propositionen tidigare behandlats och avslagits av . Vid bedömningen av om regeringsförslaget skall genomföras måste man också beakta i vilken utsträckning förslaget fyller något behov och vilken betydelse det kan få för föräldrar som vårdar barn i hemmet. har antalet familjer med tre eller fler barn minskat kraftigt, vilket framgår av följande tablå. Barnfamiljernas sammansättning och 1979 I departementspromemorian som ligger till grund för regeringsförslaget (Ds S 1981:1) redovisas följande utveckling av förvärvsfrekvensen för kvinnor med barn 1970-1980. Kvinnor med barn under 7 dr fördelade 1970, 1973, 1976 och 1977 År Ej förv. Arbetslösa Arbetar vanligen Summa Antal % Antal % Deltid Heltid Antal % Antal % Antal % 1970 306 300 50,3 5 800 1,0 157 200 25,8 139 600 22,9 608 900 100 1973 274 700 46,4 11 500 1,9 159 100 26,9 146 300 24,7 591 500 100 1976 216 000 37,2 9 700 1,7 197 000 33,9 158 000 27,2 580 700 100 1977 195 000 33,8 10 500 1,8 211600 36,7 159 400 27,6 576 500 100 1980 117 300 22,2 11 700 2,2 248 600 47,0 151 400 28,6 529 000 100 har således en växande andel av småbarnsmödrarna börjat förvärvsarbeta. Det finns all anledning att understryka betydelsen av att denna utveckling fortsätter. Det grundläggande kravet måste vara att alla som vill ha förvärvsarbete bör få möjlighet till det. Mot den bakgrund som angivits - den principiella uppbyggnaden av pensionssystemet, den grundläggande rätten till arbete för både män och kvinnor samt den faktiska utvecklingen av kvinnors förvärvsarbete - måste det till utomordentligt starka skäl för att motivera ett förslag av den art regeringen nu lagt fram. ATP-systemet bygger på att pensionsrätt grundas på förvärvsarbete eller på förmån som utgör ersättning för förvärvsarbete. Regeringsförslaget innebär, som t. ex. och LO framhåller, ett avsteg från denna princip. Pensionsförmånen skall, som betonar, förvärvas på grund av olönad syssla, dvs. där det inte föreligger vare sig förvärvsarbete eller inkomst som ersätter förvärvsarbete. ATP-systemet bygger vidare på att försäkringen finansieras genom avgifter för kollektivet löntagare. Regeringens förslag innebär nu att löntagarna även skall betala en förbättrad pension för en kategori som genom avgifter inte medverkat i finansieringen. anförde i denna fråga följande i sitt betänkande: Kommittén har inte kunnat finna någon tillfredsställande lösning på frågan om hur en reform som utan begränsningar ger ATP-förmåner för hemarbetande skulle finansieras (punkten 3). Att avgiftsskyldigheten då skulle begränsas till enbart ATP-avgiften synes för övrigt mindre konsekvent. Jämställs nämligen hemarbete generellt med förvärvsarbete kan de hemarbetande med visst fog även göra anspråk på rätt till sjukpenning och andra ersättningar som inom socialförsäkringens ram träder i stället för förvärvsinkomster. Detta skulle medföra antingen att avgiftshöjningar skulle bäras av försäkringskollektivet eller att avgifter skulle få erläggas av den enskilde. Att låta förmåner i den utsträckning som det här skulle vara fråga om utgå utan avgifter, kan inte accepteras. Skulle man emellertid finna en väg att beräkna ATP-poäng för hemarbetande, en väg som inte kunde anses vara orättvis t. ex. mot dem som dubbelarbetar, och skulle avgiftsskyldigheten därvid begränsas till enbart ATP-avgiften skulle en sådan möjlighet ändock bara utnyttjas av dem som hade ekonomiska resurser att erlägga erforderlig avgift. Ett sådant system skulle från social synpunkt vara otillfredsställande. Kommittén har vidare anfört: Som har nämnts har i flera motioner anvisats lösningar som innebär att poängår inom ATP skall få tillgodoräknas hemarbetande; i förekommande fall på visst sätt knutet till hemmavarande barns ålder. Samma synpunkter som har anförts ovan i fråga om finansieringen av en utvidgad rätt till ATP för denna grupp försäkrade äger enligt kommitténs 1* 1980181. uppfattning giltighet även i detta fall. Någon avgörande skillnad mellan att tillgodoräkna en försäkrad ett poängår och pensionspoäng kan inte anses föreligga. Kommittén kan, såsom har sagts, inte acceptera lösningar som skulle innebära att en viss kategori försäkrade - hur angelägna den gruppens önskemål än kan synas vara - tillgodoförs pensionspoäng eller poängår i nämnd utsträckning utan att avgiften betalas och utan att samband föreligger med förvärvsarbete. Något annat är enligt kommitténs mening inte förenligt med de grundläggande principerna för ATP-systemet. De skäl som kommittén anförde har enligt vår mening fortfarande giltighet. Regeringsförslaget innebär även på denna punkt ett betänkligt avsteg från grunderna för ATP-systemets finansiering. Vi har ovan redovisat att redan i samband med ATP-systemets införande togs hänsyn till att många kvinnor genom vård av barn inte förvärvsarbetar i samma utsträckning som männen. Även på denna punkt kan det finnas skäl att erinra om vad pensionskommittén anförde: I punkten 4) erinras om att det för rätt till hel ålderspension från ATP krävs endast 30 pensionsgrundande år mellan 16 och 64 (65) års ålder och att pensionspoäng beräknas med utgångspunkt i de 15 bästa poängåren. Detta gör det möjligt för den försäkrade att - utan att pensionens storlek påverkas avstå från förvärvsarbete i totalt närmare . Genom 30-årsregeln tillgodoses stora grupper försäkrade, däribland de hemarbetande, som av olika anledningar vill eller tvingas vara borta från förvärvslivet under . Den gränsen skulle sannolikt få omprövas om man öppnade en möjlighet att tillgodoräkna försäkrade pensionspoäng eller poängår på annat än inkomster av förvärvsarbete eller på ersättningar som träder i stället för sådana inkomster. I argumentationen för det framlagda förslaget hävdas att det är ett sätt att erkänna den viktiga arbetsinsats många kvinnor och män gör då de vårdar sina barn. Det finns flera skäl för samhället att underlätta familjebildning och ge barnfamiljerna ett stöd. En rad åtgärder med detta syfte har också vidtagits och bör vidtas. Men mot att göra förändringar inom ATP-systemets ram kan flera invändningar riktas. har t. ex. framhållit att det inte kan uteslutas att en ensamstående, som av ekonomiska skäl inte anser sig har någon möjlighet att välja mellan att helt ägna sig åt vårduppgifter i hemmet och att förvärvsarbeta, skulle anse ett förslag som det nu framlagda som orättvist. Och LO ställer i sitt yttrande flera frågor: Finns det inte förvärvsarbetande som också vårdar barn, dessutom huvudsakligen på obekväm arbetstid om nu den parallellen skall göras? Borde inte t. ex. en ensamstående lågavlönad vårdnadshavare som får ägna kvällar, nätter och åt att klara hushållet och vården av barnen, få en extra ATP-poäng som erkänsla? Är det inte viktigt att vårda barn som fyllt ? Finns det inte andra oavlönade arbetsinsatser som samhället borde erkänna? Resonemanget att samhället genom förmåner inom ATP-systemet skulle uttrycka erkänsla för olika slags oavlönade arbetsinsatser får oöverblickbara konsekvenser. behandlade även frågan om de spridningseffekter ett förslag av nu aktuellt slag kunde få. Man anförde följande därom: De i samband med kommitténs uppdrag aktuella frågeställningarna har också anknytning till andra delar av familje- och socialpolitiken. Eventuella stödåtgärder för hemarbetande inom ATP-systemets ram bör därför vägas mot andra förslag som rör samhällets ekonomiska stöd åt dessa kategorier. Att nu söka en lösning för dem inom just ATP-systemet och därmed rubba de grundläggande principerna för ATP-systemet synes mindre välbetänkt. Bortsett från finansieringsproblemen skulle man nämligen, som pensionsförsäkringskommittén har anfört, få möta kraven också från andra grupper i samhället, t. ex. de studerande och de värnpliktiga, som med lika stor rätt kunde göra anspråk på att få ATP-förmåner för sina insatser. I propositionen bemöts nu denna kritik genom att regeringen hävdat att reformen är klart avgränsad och behöver därmed inte leda till följdändringar på andra områden. Detta uttalande visar att man inte förstått pensionskommitténs invändning. Ingen hävdar att det inte går att göra en avgränsning av personkretsen vid en utvidgad pensionsrätt. Men problemet är att denna nya princip kan anföras även av andra grupper som också kan gå förlustiga sin pensionsrätt under ett aktuellt år och som också kan avgränsas klart. Sammanfattningsvis kan beträffande motivkretsen konstateras att några vägande skäl inte anförts för att som regeringen nu föreslagit bryta upp en grundläggande princip inom ATP-systemet. Man hjälper inte heller barnfamiljerna med en skenreform av detta slag. Förslaget läggs fram som regeringen i en annan proposition föreslår en grundläggande förändring av statsbidragssystemet för barnomsorgen, som allvarligt hotar den för barnfamiljerna ytterst angelägna utbyggnaden av barnomsorgen. Det är inte fråga om hur pensionsbestämmelserna är utformade för en mycket liten grupp hemarbetande som är huvudproblemet för barnfamiljerna. Deras aktuella problem är av annat slag. De har anledning fråga sig vad samhället är berett att göra för att underlätta deras situation. Här spelar en väl utbyggd barnomsorg en avgörande roll. Det är härigenom man underlättar föräldrarnas och då framför allt kvinnornas situation i hemmet och i arbetslivet. Det markerar också samhällets uppskattning av deras insatser i hem och arbetsliv. Räckvidd av förslaget m. m. Det är av betydelse att kunna klarlägga vilken räckvidd regeringsförslaget kommer att få. Att det kommer att leda till betydande administrativa insatser och därmed kostnader står klart. I propositionen anges att ca 4 000 personer av varje årsklass skulle få fördel av förslaget (totalt ca 70 000). Det bör dock noteras att något stöd för denna siffra inte ges i departementspromemorian. Där sägs i stället att förhållandevis få kvinnor kommer att ha mindre än 30 poängår inom ATP-systemet vid sin pensionering. påpekar - i likhet med andra remissinstanser - att det är en marginell reform: RRV anser att den föreslagna reformen endast i undantagsfall skulle medföra vissa fördelar för människor i orter med få möjligheter till förvärvsarbete. och försäkringsöverdomstolen bedömer att de som kommer att få den största glädjen av regeringsförslaget är invandrare, i synnerhet om de återigen utvandrar, och utlandssvenskar. Försäkringsöverdomstolen ställer frågan om denna lilla grupp motiverar ett avsteg från den grundläggande principen att rätt till ATP förutsätter att den som skall uppbära pensionen har haft inkomst av förvärvsarbete. Slutsatsen kan formuleras så: de som har trott att de skulle komma att få del av förslaget kommer att upptäcka att de ställts utanför, för övriga blir förslaget praktiskt taget betydelselöst. Räckvidden av regeringsförslaget måste också bedömas mot bakgrund av föräldraförsäkringens utformning. Genom dess anknytning till inkomstbortfallsprincipen (bortsett från de månader då enbart det s. k. garantibeloppet utgår) kommer också som regel pensionspoäng att beräknas för år då ersättning från försäkringen utgår. Socialdemokratin har den principiella uppfattningen att en fortsatt utbyggnad av försäkringen och då enligt inkomstbortfallsprincipen bör ske. Av det räkneexempel som finns i departementspromemorian framgår att man beräknat att genom regeringsförslaget skulle ytterligare . (vid basbeloppet .) utgå i pension. Detta fullfunktionsstadium inträffar . beräknas administrationen av systemet ha kostat (50 x 5,3 =) 265 milj. kr. noterar att reformkonstruktionen således medför relativt stora administrativa kostnader innan reformen helt ger avsedd effekt. Frågan måste ställas om det är rimligt att genomföra ett förslag med denna innebörd när i övrigt kravet på sparsamhet med allmänna medel upphöjts till högsta doktrin i den borgerliga ekonomiska politiken. Det kan f. ö. ifrågasättas om det med det förordade systemet blir möjligt att åstadkomma de kontrollmöjligheter som normalt gäller och bör gälla inom socialförsäkringssystemet. Vi vill avslutningsvis konstatera att regeringens förslag, som bygger på departementspromemorian, fått ett mycket dåligt mottagande hos remissinstanserna. De organ som företräder socialförsäkringssektorn (, försäkringsöverdomstolen, två försäkringsrätter och ) är negativa till förslaget. Detsamma gäller arbetsmarknadens parter (LO, TCO, SAF, de båda kommunförbunden). Regeringen känner sig tydligen ha så dåligt stöd för sin linje att man till varje pris vill försköna remissammanställningen. Så anges vara för promemorian, medan verket enbart nöjt sig med att konstatera att man inte berörs av förslaget och därför inte har några erinringar. att regeringen, uppseendeväckande nog, inte redovisade pensionskommitténs behandling av den här aktuella frågan. Vi har av detta skäl återgett vad kommittén uttalat. Den borgerliga riksdagsmajoriteten genomdrev ett riksdagsbeslut i syfte att urholka pensionssystemet till nackdel för pensionärerna. skall dessa därutöver betala nya åtaganden till andra grupper som regeringspolitiken i övrigt går ut på att försämra reallönerna. Som pekat på måste i stället för det nu framlagda förslaget den viktigaste uppgiften vara att garantera folk- och tilläggspensionernas värdebeständighet, så att reglerna för basbeloppsberäkningen inte tillåts rubba pensionssystemets grundvalar. Med hänvisning till det anförda hemställs att avslår proposition 1980/81:204. () () HANS () () () () () ()