mot · G4022091 · 1981-03-25 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:135 om former för styrning av försäkringskassornas förvaltningsutgifter, m. m. I proposition 1980/81:135 föreslås att ett nytt budgeteringssystem införs för de allmänna försäkringskassornas förvaltningsutgifter. Anslag till dessa utgifter skall anvisas på statsbudgeten enligt samma teknik som gäller för statliga myndigheter. Försäkringskassornas räkenskapsår föreslås ändrat från kalenderår till statligt budgetår. Avsikten är också att vissa administrativa beslutsbefogenheter skall decentraliseras från till försäkringskassorna. De nya reglerna föreslås tillämpas fr. o. m. /83. Propositionen bygger på ett förslag av kommittén för översyn av organisation m. m. den s. k. RFV-översynen. Frågan har utretts gemensamt av och . Vi tillstyrker förslaget om införande av ett rambudgeteringssystem för försäkringskassornas förvaltningsutgifter. I ett par avseenden vill vi dock föreslå ändringar. Departementschefen föreslår att det nya budgeteringssystemet för försäkringskassorna skall tillämpas fr. o. m. /83. a. försäkringskassehåll har mycket starka invändningar framförts mot den föreslagna tidpunkten för ikraftträdandet. Även departementschefen framför en del tveksamheter när det gäller att genomföra rambudgeteringen som system . I propositionen framhåller departementschefen på s. 14. I detta sammanhang får jag framhålla att det till en början sannolikt kommer att finnas en viss osäkerhet vid anslagsberäkning och fördelning av anvisade medel mellan de 26 försäkringskassorna. Det kan krävas något års erfarenhet innan man uppnår tillräcklig säkerhet vid beräkningarna, vilket givetvis får beaktas vid tillämpningen av det nya anslagssystemet . På s. 10 i propositionen framhåller departementschefen att Det föreslagna systemet kräver en väl utvecklad planerings- och budgetprocess hos kassorna. RFV-översynen har i sin delrapport med förslag om införande av rambudgetering för försäkringskassorna anfört (s. 46): Enligt RFV-översynens mening är sambanden mellan olika strukturella och organisatoriska faktorer och försäkringskassornas förvaltningsutgifter ännu otillräckligt klarlagda, varför särskilt bör understrykas vikten av det analysarbete i anslutning till schablonberäkningarna som bör åligga RFV. Först genom mera ingående analyser och jämförelser kan RFV anses bära den del av ansvaret för försäkringskassornas förvaltningsutgifter, som måste ingå i RFV:s tillsynsuppgift. Det föreslagna systemet med budgetramar för varje kassas förvaltningsutgifter förutsätter således enligt RFV-översynens mening att kassorna har ett väl utvecklat planerings- och uppföljningssystem. Vi tolkar detta så att det är föga meningsfullt att genomföra en rambudgetering innan instrumenten fungerar någorlunda. Dagens budgetunderlag i kassorna fungerar i nuvarande system men det måste förändras och utvecklas högst avsevärt för att fungera i ett framtida rambudgeteringssystem. RFV-översynen anser det angeläget att arbetsredovisningssystemet så långt som möjligt täcker ärendehandläggningen vid såväl central- som lokalkontor. F. n. omfattar arbetsredovisningen hos kassorna inte alls centralkontoren. Vi vill också understryka att kassornas system för budgetering, redovisning och planering måste utvecklas och anpassas till rambudgeteringssystemet. Det har visat sig att det krävs avsevärd tid för dessa förberedelser. Mot bakgrunden av den typ av problem som här kortfattat exemplifierats framstår ett genomförande av rambudgetering redan fr. o. m. /83 som orealistiskt och olämpligt. De erfarenheter som skulle kunna vinnas därav kan inte avses vara hänförliga till det tänkta rambudgeteringssystemet. De skulle endast utgöra ett ytterligare tillskott i raden av erfarenheter från en skönsmässig budgetprövning i traditionella former. Att verksamheten endast benämns rambudgetering innebär inget nytt i sak. Rambudgeteringsidén är enligt vår mening alltför god för att ett snabbt genomförande skall vara värt risken att den redan första året på grund av otillräckliga förberedelser skall råka i vanrykte hos försäkringskassorna och deras anställda. Vi anser därför att genomförandet bör senareläggas och ske fr. o. m. /84. I anslutning härtill föreslår vi att även övriga genomförandetidpunkter som anges i till propositionen fogat förslag till lag om ändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring senareläggs utom vad avser 18 kap. 8 § som också enligt vår uppfattning bör träda i kraft . Vi anser att försäkringskassorna bör iaktta samma återhållsamhet i budgetbehandlingen som statliga myndigheter fram till ett genomförande av rambudgeteringssystemet. I en motion till årets riksdag har vi därför föreslagit att som sin mening ger regeringen till känna att motsvarande restriktiva budgetbehandling som gäller beträffande statliga myndigheters förvaltningsutgifter även bör gälla de allmänna försäkringskassorna. Decentralisering av vissa administrativa uppgifter till försäkringskassorna Införandet av ett rambudgeteringssystem för kassorna är kopplat till en decentralisering till försäkringskassorna av flera administrativa uppgifter som handläggs inom . Departementschefen framhåller därför också i propositionen att det förordade budgeteringssystemet bör skapa förutsättningar att i ökad omfattning decentralisera administrativa befogenheter till försäkringskassorna och att i fråga om decentraliseringens omfattning bör kommitténs förslag kunna tjäna som vägledning för en decentralisering av administrativa beslut till kassastyrelserna. Vi noterar med tillfredsställelse departementschefens uttalande om decentralisering av beslutsbefogenheter till kassorna och vill här endast understryka det angelägna i att denna decentralisering också blir av minst den omfattning som framförts i utredningsförslaget. Alla intressenter, inkl. departementschefen, är ense om behovet av besparingar och värdet av incitament till sådana. Likväl tillbakavisas i propositionen den del i kommitténs förslag som innebär att hälften av ett budgetårs överskott efter särskild prövning skulle få användas för utvecklingsprojekt o. d. av resp. kassa. Vi är införstådda med att frågan om hur man skall förfara med överskott inom den statliga förvaltningen är stor och besvärlig. Vi anser dock att försäkringskassornas ställning i kombination med av fastställda budgetramar borde göra det möjligt att, åtminstone på försök, införa en ordning där någon del av överskottet får disponeras efter budgetårets utgång. Departementschefen har i propositionen anfört att det inte föreligger något behov av att använda försäkringskassornas fonder i detta syfte. Vi delar inte denna uppfattning utan anser att fonderna kan fylla en viktig funktion som buffert vid över- resp. underskott i budgetutfallet. Departementschefen kommer i propositionen med ett slags tilläggsdirektiv till den kommitté som har att göra organisationsöversyn av . Tilläggsdirektivet innebär att kommittén i sitt fortsatta arbete skall pröva frågan huruvida revisionen av försäkringskassornas verksamhet även bör Departementschefen framhåller också att medelsbehov bör innefattas i anslaget till försäkringskassornas förvaltningskostnader, dvs. kassorna avses i fortsättningen liksom ställa medel till förbundets förfogande för dess verksamhet. För granskning av förbundsstyrelsens förvaltning och förbundets räkenskaper utser förbundets medlemmar - försäkringskassorna - i demokratisk ordning tre revisorer, varav en skall vara auktoriserad. Det finns enligt vår uppfattning ingen anledning att överväga en ändring av sättet att utse revisorer för förbundet. Vi anser därför att RFV-översynen inte heller skall pröva frågan. Med stöd av ovanstående hemställer vi 1. att beslutar att genomförandet av rambudgeteringssystemet för försäkringskassornas förvaltningsutgifter sker fr. o. m. /84, 2. att beslutar att övriga ikraftträdandetidpunkter i förslaget anpassas till detta i enlighet med vad vi anfört i motionen, 3. att som sin mening ger till känna vad i motionen i övrigt anförs.