mot · G402278 · 1981-01-14 00:00:00 — av m. fl. om stödundervisning inom arbetsmarknadsutbildningen Inom arbetsmarknadsutbildningen har man tidigare haft medel för pedagogiska stödåtgärder till kursdeltagare som genom olika slags handikapp haft svårt att tillgodogöra sig utbildningen. De svårigheter som dessa deltagare mött har utan dessa stödåtgärder medfört att åtskilliga av dem inte kunnat fullfölja utbildningen. Man finner här företrädesvis svagpresterande kursdeltagare samt invandrare som trots tidigare svenskundervisning inte kunnat tillgodogöra sig innehållet i kurslitteraturen. Till den här gruppen hör även deltagare som på grund av sjukdom eller andra problem haft svårt att koncentrera sig på utbildningen. Dessa deltagare är ofta allmänt otrygga i utbildningssituationen på grund av kort grundutbildning eller lång bortavaro från arbetsmarknaden. Här finns också deltagare som haft kontaktsvårigheter, varit ovana att prata med nya människor och som lätt blivit oroliga vid förändringar i klassens sammansättning. Med den punktinsats som stödundervisningen innebär har dessa deltagare fått en reell chans att klara sin utbildning. Stödresursen har omfattat av antalet lärartimmar i kurser med övervägande praktiska ämnen där varje klass får omfatta högst 15 deltagare samt i kurser med övervägande teoretiska ämnen där varje klass får omfatta högst 25 deltagare. Utöver denna stödresurs har SÖ i en del specialfall även tilldelat centren ytterligare stödresurs. Som exempel kan följande projekt nämnas. Inom arbetsmarknadsutbildningen i har man på uppdrag av SÖ, AMS och studerat effekterna aven varvad utbildning för invandrare. Genom värvningen har utbildningen i svenska kunnat pågå som yrkesutbildningen påbörjats i ett tidigare skede. Den varvade utbildningen har dämpat den påfrestning som intensivläsningen innebär för invandrarna och som många haft svårt att orka med. Genom värvningen har man kunnat genomföra utbildningen på ett omväxlande sätt som ökat deltagarnas intresse, motivation och förmåga för såväl språkutbildning som yrkesutbildning. Men en varvad utbildning är ingen universalmetod som löser alla utbildningsproblem för språksvaga deltagare. Värvningen måste under den praktiska utbildningen kompletteras med stödresurser. Man måste här ha förståelse för deltagarnas inlärningssituation och vad som kan anses rimligt med tanke på lärarens arbetsförhållande. Genom att yrkesutbildningen påbörjas innan utbildningen i svenska är avslutad försvåras undervisningens Normalt har en lärare i industri- och hantverksyrken en klass med 15 deltagare som skall lära sig hantera en för dem helt ny maskinpark. Undervisningen styrs här till en stor del av de olika läromedlen, vilka för språksvaga deltagare måste kompletteras med en ökad kommunikation mellan deltagare och lärare. Genom en aktiv samverkan mellan deltagare och lärare tillrättaläggs undervisningen så att lärarens kunnighet och erfarenhet kan överföras till deltagaren. Den önskade effekten har kunnat genomföras genom stödinsatser i form av kompanjonlärarskap som under vissa lektioner minskat antalet deltagare per lärare och därmed underlättat den erforderliga individualiseringen av undervisningen. Genom att kombinera den varvade utbildningen med stödundervisning under den praktiska utbildningen har man fått en individcentrerad undervisning där de språksvaga kunnat hävda sig i utbildningen och därmed också på arbetsmarknaden. Stödundervisning skall här ses som en punktinsats som är koncentrerad i tiden och som hjälper deltagarna till den för gruppen normala kunskapsnivån. Från har man nu av ekonomiska skäl gjort en brandkårsinsats och stoppat alla resurser för stödundervisning inom arbetsmarknadsutbildningen. Detta medför att man tagit bort möjligheterna till stödåtgärder och därmed försämrat utbildningen för de sämst lottade människorna. I en del fall kommer det att medföra att deltagare friställs från den arbetsmarknadsutbildning som de så väl behöver men inte kan klara av. Utbildningen kan inte längre genomföras med samma kvalitet som . Om sparåtgärder måste sättas in även på arbetsmarknadsutbildningens område anser vi att de resurser som är tillgängliga skall styras till dem som har de största behoven av hjälp. Det gäller i hög grad de elever som har svaga språkkunskaper. Vi förordar därför en sådan omfördelning av tillgängliga medel så att stödundervisning även i fortsättningen skall kunna meddelas sådana elever. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar 1. att som sin mening uttala att stödundervisning skall meddelas dem som behöver det inom arbetsmarknadsutbildningen, 2. att anhålla att regeringen utreder behovet av samordnad specialundervisning för deltagare med läs-, tal- och skrivsvårigheter i arbetsmarknadsutbildningen. () () ()