mot · G402497 · 1981-01-22 00:00:00 — 1980/81 497-506 av och om kommunalekonomiska frågor m. m. i och och är centra för resp. . Där finns specialutbildning i skolorna, specialistvård på sjukhusen, teatrar, museer och bibliotek som tusentals människor utifrån utnyttjar, konsulter och andra specialister för näringslivet långt utanför kommunens gränser. En viss ersättning får de båda kommunerna för den här servicen. Men den täcker inte på långa vägar de verkliga kostnaderna. Alla kommuner kan inte ha egna idrotts- och kulturanläggningar. Storstäderna behövs för att ge den här servicen, men kostnaderna bör inte bäras bara av storkommunernas invånare ensamma. Vi har här enbart gett några exempel på kostnader som är specifika just för storstadskommuner. De två städerna har tidigare kunnat bära dessa merkostnader utan att tvingas till en utdebitering som överstiger riksgenomsnittet, främst tack vare en relativt hög skattekraft. Försprånget då det gäller skattekraft har emellertid undan för undan minskat. Detta har för och förstärkts genom befolkningsminskning och strukturella sysselsättningsproblem . Den skatteutjämningsreform som genomfördes har etablerat en ny princip därigenom att den sägs syfta till att kompensera kommuner som utan egen påverkan tyngs av större kostnadsbördor än genomsnittet. Men principen har ej genomförts konsekvent. Storstädernas speciella problemområden har inte beaktats utan snarare försvårat situationen för och . Ytterligare utdebiteringsökningar kan bli aktuella om stora nedskärningar i servicenivån skall kunna undvikas. Det är således av största vikt inte bara för storstadskommunernas invånare utan för hela ekonomin att något görs från statsmakternas sida för att förbättra storstädernas kommunalekonomiska situation. och är centra i s. k. storstadsregioner. En storstadsregion består av en rad kommuner. Om en sund utveckling i regionen - socialt, ekonomiskt och när det gäller klinisk försörjning - skall vara möjlig krävs det bl. a. att det finns tillräckliga förutsättningar för att på ett effektivt sätt fatta politiska beslut i frågor som rör planering för regionen som helhet. Det erfordras också att den kommunalekonomiska utvecklingen inte innebär stora obalanser mellan de olika ingående kommunerna. Detta gäller dels förortskommuner emellan, dels balansen mellan förortskommuner å ena sidan och den eller de kommuner i regionens kärna som bär en betydande börda när det gäller teknisk försörjning, näringslivsbetingade investeringar, kulturell och kommersiell service och liknande. Av olika historiska orsaker har de frågor som här antytts lösts på olika sätt i våra tre storstadsregioner. I infördes för ett årtionde sedan storlandstinget, som övertog ansvaret för kollektivtrafik och regional planering. Sedermera har ett inomregionalt skatteutjämningssystem också införts. Vidare har länsgränserna i omgivningar ändrats på några punkter. Vi skall här inte kommentera situationen i annat än genom att ta den som utgångspunkt för en jämförelse med och . I dessa regioner är kärnkommunerna inte anslutna till . I går länsgränser genom regionen. Även om inomregionala skatteutjämningssystem kan ha helt andra konstruktioner än i och inte saknar problem när det gäller genomförandet, kan det också konstateras att några sådana skatteomfördelningar inte finns i Göteborgseller . I båda regionerna finns det problem när det gäller obalans mellan centralort och vissa förortskommuner beträffande skattekraft m. m. som är mer accentuerade än vad som är fallet i . har först och sedan tvingats genomföra betydande skattehöjningar. Indelningsfrågor m. m. har diskuterats vid många tidigare tillfällen. Vi skall här inte upprepa de argument för olika lösningar som har anförts vid tidigare diskussioner. Vi tror heller inte att något parti, vare sig i eller i de båda regionerna, nu vill binda sig för någon viss lösning. Vi anser däremot att tiden är mogen - vilket inte minst visas av senare tiders kommunalekonomiska diskussioner i båda regionerna - att diskutera samtliga hithörande frågor i ett sammanhang. Detta kan lämpligen ske genom att en särskild utredningsman eller en offentlig utredning får i uppdrag att föra ingående diskussioner med alla parter i de båda regionerna. De frågor som därvid främst bör diskuteras och lösas i ett sammanhang är kompetensfördelningsfrågor mellan i första hand kommuner och landsting, möjligheterna till inomregional skatteutjämning samt eventuellt indelningsfrågor när det gäller kommer, landsting och län. Det förtjänar alltså att betonas att en sådan genomgång bör vara förutsättningslös och inriktad på att för vardera regionen - och med statsmakternas medverkan - åstadkomma en lösning som passar den regionens speciella problem. och vill inte stänga stadsportarna, men tänk om det skedde! Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning beträffande Göteborgs- och speciella skattefördelningsproblem m. m.