mot · G4021879 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om åtgärder för naturvård i fjällvärlden I fjällvärlden finns vårt lands mest värdefulla naturområden. Här finns skilda naturtyper: högalpina glaciärområden, högproduktiva älvdalar, hedområden med stora botaniska värden m. fl. Fjällvärlden erbjuder också utomordentliga rekreations- och turistvärden såväl sommar- som . Fjällområdet är också en bas för rennäringen. På olika sätt har statsmakterna sökt skydda fjällvärlden mot olika typer av exploatering. Redan i seklets början avsattes nationalparker. Ytterligare parker har tillkommit . Sarek-Padjelanta-Stora Sjöfallet är ett av världens största sammanhängande skyddade områden. Genom riktlinjer i den fysiska riksplaneringen har de viktigaste delarna av fjällen givits ett visst skydd. I dessa s. k. obrutna fjällområden skall tyngre exploatering i princip inte tillåtas. I praktiken är det dock inte lika väl ställt. Inte ens nationalparksskyddet dvs. kravet att till kommande generationer spara särskilt värdefulla naturtyper- har visat sig hållbart. I har ingrepp och gränsändringar skett vid en rad tillfällen för att möjliggöra vattenkraftsutbyggnad. nationalpark genombryts av den s. k. , som är under byggnad. Riktlinjerna i den fysiska riksplaneringen har visat sig tänjbara så snart de ställts mot mer konkreta företagsekonomiska krav. Det gäller bl. a. skogsbruk, utbyggnad av fritidshus och vägbyggnation. Det finns också en rad nya hot av detta slag, även mot de mest skyddsvärda fjällområdena. Framskridna planer finns på vattenkraftsutbyggnad som skulle beröra t. o. m. den mest berömda av nationalparkerna, Sareks nationalpark. Önskemål finns också om nya vägdragningar. Den mineralpolitiska utredningen föreslår omfattande prospektering efter malm och mineraler. Sådan exploatering drabbar också rennäringen. Det är enligt vår mening nödvändigt att ge det svenska fjällområdet ett bättre och mer varaktigt skydd mot exploatering. Området innehåller värden som måste sparas för naturvård och för kommande generationer men också göras tillgängligt för fler människor. De svenska fjällen är för övrigt även i ett europeiskt perspektiv enastående. Vi vill i denna motion peka på några åtgärder i detta syfte. Det starkaste skyddet är att inrätta nationalparker. Bland områden som bör komma i fråga som nationalparker är Taavavuoma-Pirtimäsvuoma i . Det är ett område norr om med bl. a. utomordentliga botaniska värden. En särställning intar Sjaunjaområdet. Det innehåller bl. a. det största och viktigaste våtmarksområdet i fjällvärlden. Det är otillgängligt och är särskilt viktigt från naturvårdssynpunkt. har flera beslut eller åtgärder genomförts som berör Sjaunjaområdet. Regelbundna inventerings- och tillsynsuppdrag har utförts inom området. har lagt fram förslag till beslut om förordnande om naturreservat för området. För att ge ett fullgott skydd för Sjaunjaområdet är det ej till fyllest med enbart förordnande om naturreservat. Sjaunjaområdet bör göras till nationalpark. Detta skulle ligga mer i linje med vad beslutade . Då röstade nämligen ett enigt jordbruksutskott för ett snabbt bevarande av Sjaunjaområdet. biföll utskottets hemställan att skydda området. Det har gått . Det skyddsförordnande som naturreservat ger är i stort avhängigt av hur bedömer att exploatering i skilda former skall få ske. Vissa områden i är som nämnts exploaterade och fyller inte anspråk som kan ställas på en nationalpark. Den kan lämpligen upplösas, varvid de delar som inte är exploaterade kan föras till och Sareks nationalparker samt till en nybildad . Det måste också slås fast att nationalpark innebär att någon exploatering inte får ske, vilket understrukit. I andra områden bör naturreservat kunna ge ett tillräckligt skydd. Det gäller bl. a. Norrbottensdelen av Tärna-Graddisområdet. Den fysiska riksplaneringen är ett viktigt instrument för att lösa konflikter mellan olika motstående intressen. Genom riksdagsbeslut har s. k. obrutna fjällområden avgränsats. För dessa har också antagits vissa riktlinjer, bl. a. i syfte att förhindra olika typer av exploatering. Vattenkraftsutbyggnad får således inte komma till stånd. Det är angeläget att dessa riktlinjer ges större tyngd i de konkreta konfliktsituationer som uppstår. Riktlinjerna bör föras in i den nya . bör också klart understryka betydelsen av nuvarande riktlinjer för att ge eftertryck åt de bevarandeintressen som där kommer till uttryck. Detta innebär inte att olika näringsintressen behöver eftersättas, enbart att exploateringstrycket riktas mot områden där de motstående intressena inte är lika starka. Prospektering efter t. ex. mineraler kan koncentreras till områden utanför de obrutna Tyngre utbyggnad för turism kan förläggas utanför de avgränsade områdena. Rennäringen är väl anpassad till de naturgivna förutsättningarna och kan utan konflikter bedrivas inom såväl nationalpark som obrutna fjällområden. I vissa yttre delar av de obrutna fjällområdena bedrivs skogsbruk. Som förutsättning gäller att skogsbruket skall utföras så att syftet med riktlinjerna tillgodoses. Det är enligt vår mening nödvändigt att detta skogsbruk bedrivs med särskild hänsyn till miljön. För att bevara vildmarkskaraktären bör inga skogsbilvägar få byggas. Större kalhyggen, hyggesplogning, kemikalieanvändning och dikning bör inte heller få komma till stånd. För att ge tillräcklig tyngd åt detta krav bör det införas i plan- och bygglagstiftningen, alternativt i skogsvårdslagstiftningen. Som nämnts finns inom fjällområdet mycket stora förutsättningar för rekreation och olika former av turism. De skyddsåtgärder vi tidigare förordat har även syftet att ge människor möjligheter till naturupplevelser. Rätt utformad kan turismen förenas med kraven på naturskydd. Särskild hänsyn måste också tas till rennäringens intressen. Åtgärder på turismens område måste ske i samråd med samerna. För samerna erbjuder turismen också goda möjligheter till sysselsättning, t. ex. genom kombinationsnäring. Fjällvärlden erbjuder en rik variation av möjligheter, såsom längre turer med övernattning i tält eller i stugor längs leder. Det finns också möjligheter till kortare turer, liksom till dagsturer från en fast förläggning. Pionjär på området är som gjort oerhört mycket för att väcka intresse för fjällturism och som driver olika fjällanläggningar på ideell grund. En måttlig utbyggnad av leder och övernattningsstugor behövs för att ta emot fler turister. Likaså krävs vid flera av de större fjällanläggningarna renoveringar och utbyggnader. Det är dock nödvändigt att tillskjuta allmänna medel för att utbyggnader skall komma till stånd och för att verksamheten skall kunna drivas vidare enligt den filosofi om relativ avsaknad av lyx och låga priser som karaktäriserat den. Fjällturism i enklare former måste ses som en del i en social rekreations- och turistpolitik som bör ha samhällets stöd. Tyngre utbyggnader för fjällturism bör förläggas till platser som redan nu har anläggningar. Det gäller t. ex. , , och för att ta några exempel från norra fjällområdena. I anslutning till dessa behöver också viss basverksamhet byggas ut. Det gäller t. ex. s. k. fjällpatruller, som finns enbart i . Långfärder på skidor innebär risker. Det är nödvändigt att fjällsäkerhetsverksamheten får sådana resurser att de senaste årens olyckor kan undvikas. I anslutning till de större vandringslederna eller till nationalparkerna behövs informationscen Ett annat önskemål är att ett nationalparksmuseum inrättas i . Turistsatsningar av detta slag ger åtskilliga arbetstillfällen i glesbygd och ger ett värdefullt komplement till den mer kommersiella turismen. Andra insatser för att främja fjällturismen är att skapa snabba och billiga kommunikationer från Syd- och till olika platser i fjällens närhet. Viktigt för att klara verksamheternas ekonomi är också att få en större spridning av t. ex. fjällvandringar. En koncentration sker nu till juli och . Fjällen erbjuder dock minst lika mycket i senare delen av augusti och . Med hänvisning till det anförda hemställer vi* att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts 1. om behovet av ytterligare naturvårdsinsatser i fjällvärlden, 2. om åtgärder i syfte att inrätta nationalparker i Sjaunjaområdet. () () *Se även motionerna 1980/81:1880-1881.