mot · G4021475 · 1981-01-23 00:00:00 — Därför måste också de anställda ha hela inflytandet över tillsättningen och ledningen av företagshälsovården. Samordning med , som har det övergripande ansvaret för hälso- och sjukvården, bör ske och anställningen ordnas via , även om företaget självfallet skall bekosta företagshälsovården och de lokala fackföreningarna utgöra företagshälsovårdens ledningsorgan. Landstingen har i allmänhet grovt misskött företagshälsovården för de egna anställda, men det är inget argument för privatanställda företagsläkare. Lika litet som dålig personalpolitik inom ett landsting skulle vara ett argument för privata sjukhem! De privatanställda företagsläkarna innebär en utvidgning av det privata sjukvårdsområdet som måste stoppas. företagshälsovårdsutredning har under fyra års arbete enbart presterat ett delbetänkande om yrkesmedicin. Detta är återigen ett uttryck för den nonchalans som visas de anställda. Hade utredningen och regeringen ansett frågan viktig hade rimligen utredningen varit klar också avseende företagshälsovården . I stället kan socialutskottet år hänvisa till sittande utredning. Utredning blir ett alibi för bristande politisk vilja och prioritering. företagshälsovårdsutredning bör framlägga sina förslag och motivera dröjsmålet. Vpk har länge krävt utbyggnad av de yrkesmedicinska klinikerna vid i första hand regionsjukhusen och även vid länssjukhusen. presenterade utredning om företagshälsovård och yrkesmedicin ett delbetänkande (försenat) som skulle tillgodose detta krav. Någon samlad bild av remissinstansernas yttranden har inte kunnat erhållas. Från vissa håll har emellertid framförts betänkligheter mot inrättande av yrkesmedicinska kliniker på länsnivå, och i stället föreslås ingenting alls eller miljömedicinska kliniker, som även diskuterats av Landstingsförubundet. Vpk har i andra sammanhang uttalat sig för en kraftig utbyggnad av landstingens förebyggande aktiviteter och ser positivt på varje förstärkning av de preventiva miljöåtgärderna. Ytterligare utredningar får emellertid inte försena inrättandet av yrkesmedicinska enheter. Inte heller torde det innebära några svårigheter att samordna enheter för omgivningshygieniska och socialmedicinska enheter med arbetsmedicinska. Det torde snarare vara till fördel om de arbetsmedicinska enheterna startar . utredningsförslag överensstämmer i grunden med andra utredningsförslag . Detta förslag får inte gå samma öde till mötes som de tidigare! Det sent komna förslaget från utredningen bör åtgärdas. Skyddsombuden har fått utvidgade rättigheter och större förståelse för sina krävande uppgifter . Grundutbildningen för skyddsombuden har främst skett genom fackföreningarnas försorg. En rad goda studiematerial för introduktionskurser har framtagits genom arbetarskyddsnämndens försorg. Däremot är det sämre ställt med vidareutbildning för skyddsombud. Arbetarskyddsstyrelsen har anordnat två specialkurser för kvalificerade skyddsombud, och ytterligare en planeras. Vissa folkhögskolor och utbildningsinstitut har gjort enstaka kurser. Vid vissa högskolor har anordnats enstaka kurser med relevans för arbetsmiljöfrågor. Den senare verksamheten borde kraftigt utökas för att tillgodose de stora behoven för många tusen skyddsombud av kvalificerad efterutbildning. Den högskoleanknutna vidareutbildningen borde kunna bedrivas som hel-, halv- eller kvartsfartsstudier resp. som enstaka kurser. Liknande kurser genomförs bl. a. i och . Full lön skall utgå och bekostas t. ex. via en arbetsgivaravgift. Genom sådan kvalificerad utbildning skulle skyddsombuden bli bättre rustade för sina uppgifter i planering och övervakning, viktiga iakttagelser från arbetsplatserna skulle samlas upp för fortsatt forskning, i vilken skyddsombuden deltog, och en bas för rekrytering till personal inom yrkesinspektion och företagshälsovård skulle skapas. Förutsättningar och planering för högskolebunden arbetsmiljöutbildning för skyddsombud på betald arbetstid bör utredas. Vpk har i tidigare riksdagsmotioner påpekat behovet av förbättrad utbildning för medicinsk personal i grundutbildningen och avsaknaden av yrkeshygienikerutbildning inom landet. Dessa frågor är nu under utredning men vi finner det angeläget att påpeka behovet av snabbt framkomna förslag och åtgärder i stället för den anmärkningsvärda långhalning som karakteriserat alla andra utredningar i arbetsmiljöfrågor . Den svenska arbetsmiljöforskningen fick ett välkommet och betydande bidrag genom arbetarskyddsfonden (ASF). Ur fondens medel bekostas inte bara forskning utan även utbildning (t. ex. vid ASS) och information (t. ex. tidskriften och arbetarskyddsnämndens undervisningsmaterial) samt delvis tillkom i samband med MBL. Fackliga företrädare har fått ett betydande inflytande och finns med i referensgrupper - fondens ordförande är förre Metallordföranden . ASF:s positiva betydelse undanröjer emellertid inte vpk:s och flera fackförbunds krav på ett fackligt forskningsinstitut. Ett sådant fackligt institut skulle självt prioritera forskningsområden, aktivt verka för att samla upp erfarenhet bland medlemmarna och låta dessa delta i forskningsprojekt, medverka i utbildning och information, vara ett kraftfullt remissorgan i arbetsmiljöfrågor och en motvikt till den omfattande kunskap som innehas av arbetsgivarnas representanter i företagen. Den högkvalificerade arbetsmiljöforskningen bör ha en kärna vid arbetsmiljöinstitutioner på medicinska och tekniska universitet. F. n. finns arbetsmedicinska universitetsinstitutioner endast vid och . Vid de tekniska högskolorna finns vissa institutioner med arbetsmiljöinriktning. Det är ett naturligt krav att arbetsmedicinska institutioner finns vid varje medicinskt universitet, liksom arbetsmiljöinstitutioner vid de tekniska högskolorna, för att skapa kontinuitet i forskningsarbetet och för att kunna erbjuda kvalificerad undervisning till grund- och vidareutbildning liksom forskarhandledning för doktorander. Vissa yrkesmedicinska kliniker är inte placerade vid universitetssjukhus. Dessa liksom de föreslagna länsklinikerna bör få särskilda forskningsmedel av statliga anslag, eventuellt som särskilda medel från arbetarskyddsfonden. Synnerligen oroande - men inte överraskande - rapporter om svartlistning av forskare från SAF:s sida har avslöjats. För arbetsgivaren obehagliga fakta döljs, och facket har inte rätt att ta in egna utredare. Arbetsmiljöfrågorna belyser den oförenliga motsättningen mellan kapital och arbete och klassamarbetets omöjlighet. De fackliga organisationerna skall ha lagstadgad rätt att inkalla all expertis och få tillgång till allt arbetsmaterial som behövs. Med hänvisning till det anförda föreslås* att hos regeringen hemställer om förslag som innebär l. att den lokala fackföreningen får vetorätt angående löneformen vid arbeten som är förenade med olycksfallsrisk och att detta införs i arbetsmiljölagen. 2. att en utredning tillsätts för att klargöra omfattningen av uteblivna åtal vid allvarliga arbetsolycksfall samt vilka åtgärder som behövs för att lagen skall tillämpas och ansvar utkrävas, 3. att minst en tiofaldig säkerhetsmarginal tillämpas vid fastställande av hygieniska gränsvärden utgående från lägsta kända nivå som misstänks ge akut eller kronisk skadlig påverkan samt att den preciserade dokumentationen bakom varje gränsvärde offentliggörs, 4. att kvinnor som planerar graviditet eller är gravida får lagstadgad rätt till omplacering eller ledighet med bibehållen lön vid risk för fosterskada, 5. att juridiskt bindande gränsvärden införs för buller och sätts till högst (A) samt att föreskrifter utarbetas för belysning och icke-joniserande strålning, 6. att de fackliga representanterna får kvalificerad majoritet i såväl arbetarskyddsstyrelsens styrelse som yrkesinspektionsnämnderna, 7. att den lokala fackföreningen ges beslutanderätten om när arbete kan återupptas efter det att skyddsombud stoppat arbetet på grund av fara, 8. att en utredning tillsätts med direktiv att snabbt föreslå åtgärder mot långsamheten i arbetarskyddsstyrelsens framläggande av föreskrifter, 9. att alla anställda får obligatorisk tillgång till företagshälsovård fr. o. m. 1985 samt att företagshälsovården samordnas med landstingens verksamhet och att företagshälsovårdens personal anställs via landstingen men ansvarar för en kommitté som är till sin majoritet sammansatt av fackföreningsmedlemmar utsedda av de lokala fackorganisationerna, 10. att förslagen företagshälsovårdsutrednings delbetänkande om yrkesmedicinska kliniker vid region- och länssjukhus fastställs i lag, 11. att högskoleanknuten utbildning organiseras för skyddsombud som erbjuds full lön , 12. att yrkeshygienikerutbildning organiseras, 13. att de fackliga organisationerna och yrkesinspektionen ges lagstadgad rätt att från företag erhålla information som behövs för forskningsändamål och att denna information tillställs forskare på begäran. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) * Se även motionerna 1980/81:1476-1478.