mot · G402404 · 1981-01-21 00:00:00 — av i om framtida ställning ställning som den enskildes företrädare gentemot byråkrati och överhet har uppenbarligen försvagats. Allt fler tycks ha gjort erfarenheten att det är meningslöst att vända sig till JO. Skälen till detta är flera: o Ämbetet har blivit allt mindre personligt. Sammanslagningen av de gamla JO- och MO-ämbetena ledde till bildandet av ett mindre ämbetsverk. Få torde kunna säga namnet på justitieombudsmannen, något som fram till den siste ensamme justitieombudsmannen, , torde ha varit långt vanligare, o Den möjlighet som infördes för JO att avskriva ärenden tycks användas i större utsträckning än vad som från början förutsattes. o I och med att tjänstefelsbrottet försvann 1976 minskade också JO:s möjligheter att åtala. JO har också själv valt att i ytterst liten utsträckning väcka åtal. Av de 3 000 klagomål som JO avgjorde under /80 valde JO att åtala endast i tre fall. Endast i tre fall anmäldes tjänsteman till disciplinär åtgärd av JO. o Omvandlingen av till ett ämbetsverk medför också att posten som JO - och främst biträdande JO - numera inte alltid är en slutpost, utan en person kan från befordras till andra tjänster som anses högre. Detta kan minska ämbetets integritet. Posten tycks ha blivit mindre lockande . Det har vid några val varit svårigheter att finna lämpliga kandidater. Ett annat tecken på att en JO-anmälan numera inte upplevs ha samma betydelse som tidigare är att antalet klagomål till JO varit så gott som . Detta trots en betydande tillväxt i offentlig administration. Det har också hänt att JO:s kritiska uttalanden mot myndigheter lett till att dessa svarat att de vidhåller sin uppfattning och inte ämnar rätta sig efter JO:s uttalande. Också detta är ett tecken på JO:s minskande auktoritet. JO verkar f. n. så gott som uteslutande genom att göra uttalanden, vilka inte har någon rättslig betydelse utan bara kan ha indirekt verkan. De myndigheter och tjänstemän som berörs av uttalandena antas sålunda ta intryck av dem och i sin fortsatta tjänsteutövning följa den rättstillämpning JO rekommenderat eller i övrigt förfara såsom han förordat. Om JO:s anseende bland allmänheten skall kunna återupprättas och förstärkas, torde det vara nödvändigt att på olika sätt bygga ut JO:s möjligheter att gripa in. Frågan om verkan av tjänsteansvarsreformen och om eventuella åtgärder på detta område utreds f. n. av en särskild kommitté. Det synes emellertid knappast troligt att resultatet av detta utredningsarbete kommer att mera väsentligt förbättra JO:s ställning. Att återgå till det gamla systemet med ett allt omfattande tjänsteansvar kommer sannolikt inte att visa sig möjligt eller önskvärt. Helt nya vägar måste beträdas. Nuvarande JO, Per , höll inför den internationella ombudsmannakonferensen i ett anförande där han skisserar olika sätt att utveckla ombudsmannainstitutionen. Även om förslagen är allmänt hållna, torde de vara tillämpbara även på svenska förhållanden. De förslag som där förs fram är bl. a. följande: Ombudsmannen bör ha en möjlighet att få en myndighets beslut överprövat i en domstol i högre instans genom något särskilt rättsmedel, förutsatt att partens egen besvärstid löpt ut och det inte finns något annat enskilt intresse som kan skadas om saken tas upp igen. Ombudsmannen bör få möjlighet att medverka till att en enskild som lidit skada genom en myndighets fel kan få ersättning. Tillämpat på svenska förhållanden skulle det närmast vara fråga om att ge ombudsmannen särskilda uppgifter i skadeståndslagen. JO skulle kunna få föra talan om ersättning till skadelidande enskild i fall då JO konstaterat att myndighet gjort det fel som föranlett skadan. Denna funktion fanns tidigare i viss omfattning, när JO förde ansvarstalan mot en felande tjänsteman. Man brukade då bereda den skadelidande enskilde tillfälle att i brottmålet få föra skadeståndstalan mot tjänstemannen. I och med att skadeståndsansvaret i realiteten flyttats över på staten, i något fall kommunen, har hela denna form för medverkan från JO:s sida bortfallit. JO:s roll som den enskildes företrädare har därmed avsevärt försvagats. Ombudsmannen skulle få rätt att avfordra en kritiserad myndighet ett formellt besked om vad denna gjort i anledning av kritiken. Skulle svaret vara otillfredsställande, skulle JO kunna föra saken vidare till regeringen. Uppenbarligen måste JO i ett sådant läge också få ta upp frågan genom en fastställelsetalan inför domstol, om det ämne som är berört är av det slaget att det hör till förvaltningsdomstolarnas och ej regeringens jurisdiktion. Institut av denna art är välkända i anglosachsisk rätt, men det är inte svårt att finna förebilder också här. Ombudsmannen bör vidare ha befogenhet att förordna att verkställigheten av något som anmälts till JO avbryts i avvaktan på att JO hinner undersöka saken. Det är exempel på sådana åtgärder som nuvarande JO själv anser det lämpligt att utrusta JO med. En närmare utredning skulle säkerligen visa att också andra medel kan läggas i JO:s hand. Av vikt är att JO genom att få maktmedel av detta slag knyts fastare till förvaltningen och rättsväsendet i övrigt. Hans uttalanden och ståndpunkter kan då direkt konfronteras med de vanliga organen i rättslivet. JO:s uttalanden skulle inte längre bli endast meningsyttringar. Vid de två senaste riksmötena har avslagit olika motioner, med liknande syften som denna motion, dvs. om en översyn av . Avslaget har motiverats med hänvisning till den pågående utredningen om tjänsteansvaret. Som framgår av vad som förut sagts kan de problem som f. n. finns kring JO-institutionen inte antas bli lösta genom ändringar i tjänsteansvarsreglerna. Det gäller mycket mera vittgående reformbehov. Det är också bråttom. kan icke fortsätta att skjuta frågan från sig. JO är institution, för vilken bär ansvaret. Mot denna bakgrund finns det anledning för både att undersöka allmänhetens attityd till JO och att åter se över funktion. En sådan översyn bör rimligen göras av själv, eftersom JO inte är underställd regeringen. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att beslutar uppdra åt talmanskonferensen att tillsätta en utredning om framtida roll och organisation.