mot · G402211 · 1981-01-12 00:00:00 — av m. fl. om utarrenderingen av jaktmark En rad frågor som berör jaktens område är f. n. föremål för en översyn i jakt- och viltvårdsberedningen. går utvecklingen inom detta område snabbt, i många fall i en mycket negativ riktning, varför det är nödvändigt att vidta tillfälliga åtgärder i väntan på en helhetslösning. Till dessa åtgärder hör ett prisstopp på arrendeprisema samt ett förbud för anbudsförfarande vid jaktarrenden. Bristen på jaktmark och utvecklingen på arrendeprissidan blir två av 1980-talets allra tyngsta frågor på jaktens område, som måste få en för jägarkåren lycklig eller i vart fall godtagbar lösning. Detta är ett par av de frågor som jakt- och viltvårdsberedningen sysslar med och kommer, får man hoppas, att ingå i det övergripande jaktpolitiska förslag som beredningen skall överlämna. mal ju byråkratins kvarnar långsamt; därför är det nödvändigt med omedelbara åtgärder för att bromsa upp den negativa utvecklingen, framför allt när det gäller prisutvecklingen på jaktmöjligheter. I proposition 1979/80:180 om jaktvårdsområden fastslås att jakten inte främst skall inriktas på ekonomiskt utbyte. Den skall anpassas till bl. a. viltstammens storlek, ålders- och könsfördelning, viltets tillgång på föda och övriga förhållanden. stämmer inte detta med den verklighet som blir allt vanligare för ett ökande antal jägare och som fått många jägare att tvingas sluta med sin jaktutövning, på grund av att de inte längre har råd att betala de ständigt stigande arrendepriserna. Tyvärr är det många markägare som vill, eller som förleds till att vilja, utnyttja den fina viltkonjunkturen i mer för sin egen än jaktens huvudsyfte. Utan att påstå att detta skulle beröra alla markägare så har de senaste årens utveckling visat att spekulationsintressen alltmer gör sig gällande i utbudet av jaktmöjligheter. Ett allt vanligare inslag är att det är utländska jägare som köper upp jaktmöjligheter som markägare genom mäklare saluför. Det handlar i många fall om jaktmark som jägare innehaft i många årtionden och som man med stor möda och stora uppoffringar sökt vårda på bästa sätt. Varje ansvarsfull jägare inser att en sådan utveckling av flera orsaker kommer att verka förödande på viltvården. Förfarandet vid arrenden för älgjakt är dels ett markpris samt en fällningsavgift per djur, dels att man genom anbud arrenderar jakten. Då det gäller det förstnämnda är det statliga domänverket prisledande. ket har särskilda marker där jaktmöjligheterna saluförs genom dotterbolaget , som framför allt vänder sig till utländska jägare med tjocka plånböcker. Där är avgifterna och villkoren sådana att vanliga jägare icke kan komma i fråga. Men även på de marker som tillhandahålls anställda och övriga jägare tillämpas avgifter som måste anses helt orimliga. I vissa fall blir avgiften med momsen inräknad i runt tal . Man bör även notera att en viss avgift per djur tas, även om inga djur fälls. Dessa avgifter är nu indexreglerade, varför en höjning sker . Att ett statligt verk går i spetsen för höjande av priserna för jaktmöjligheter står inte i överensstämmelse med vad departementschefen anser vara jaktens huvudsyfte. Här synes det vara nödvändigt med åtgärder i väntan på en helhetslösning. En sådan åtgärd är ett prisstopp som bör fastställas till priser. Den prisnivån bör också gälla som övre gräns även för andra markägare än domänverket. När det gäller anbudsförfarandet bör detta helt förbjudas. Ett sådant tillvägagångssätt inbjuder till att ekonomiskt starka jägare ges företräde vid utbud av jaktmöjligheter. Det är också i dessa fall som utländska jägare får möjlighet att tränga undan de jägare som innehaft sådana marker och som de på grund av ekonomiska skäl kan behålla. Tyvärr kan man konstatera att en del kommuner också använder anbudsförfarandet vid sin utarrendering av mark. Likaså inbjuder anbudsförfarandet till att icke nogräknade personer utnyttjar de marklösa jägarnas situation för att göra snabba pengar. Två sådana fall beskrivs i nr 12/1980. Där berättar två jägare - en erfaren hundförare och en förstaårsjägare - oberoende av varandra hur det gick till när de köpte sig älgjakt i . Det senare är naturligtvis inte så vanligt förekommande men visar ändå att anbudsförfarande icke på något sätt är i överensstämmelse med en riktig viltvård och jaktens huvudsyfte. Prisutvecklingen är den mest akuta frågan inom jaktens område, och den uppfattningen styrks också av den allt starkare kritiken från jägarhåll. I väntan på en helhetslösning på jaktens område bör därför som tillfälliga åtgärder ett prisstopp och ett förbud mot anbudsförfarande tillgripas. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. att hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag till prisstopp för arrendepriser för älgjakt, varvid domänverkets priser av nivå vad gäller långtidskontrakt skall utgöra den övre gränsen, 2. att hos regeringen begära förslag till lag om förbud mot anbudsförfarande vid utarrendering av jaktmark att gälla från . (vpk) (vpk)