mot · G4022000 · 1981-03-16 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:95 om ändrat huvudmannaskap för , m. m. I regeringens proposition 1980/81:95 rörande ifrågasatt ändrat huvudmannaskap för anför föredraganden, statsrådet , dels (s. 8) att hon förutsätter att de resurser, som man vid KS kommer att kunna förfoga över för medicinsk forskning och utbildning, kommer att totalt sett bli av minst samma omfattning som , dels (s. 9) att enligt hennes mening KS skall garanteras medel enligt läkarutbildningsavtal, som svarar mot minst de resurser som KS , direkt via statsbudgeten, förfogar över för medicinsk utbildning och forskning. Statsrådet framhåller vidare att för beräkning av dessa medel bör redovisas ett underlag avseende den huvudsakliga inriktningen och omfattningen av den verksamhet som medlen skall avse. Det är då att märka att under nuvarande statliga huvudmannaskap till följd av gällande bestämmelser ca 300 statligt anställda läkare vid har skyldighet och möjlighet att inom ramen för sin fastställda arbetstid inrymma till forskning, medan detta vid den föreslagna huvudmannaskapsändringen riskerar att komma att gälla endast de ca 90 innehavarna av s. k. KUSK-tjänster. I resurserna för forskning måste rimligtvis inbegripas tid att forska. Ett tillkommande läkarutbildningsavtal måste därför, för KS del, baseras på nu gällande förutsättningar i detta hänseende. Statsrådet uttalande på s. 9 i propositionen förutsätter också en annan konstruktion än den nu gängse av ett läkarutbildningsavtal för KS och rimligen, i konsekvens därmed, för övriga undervisningssjukhus. då olyckligtvis kom att omfattas av ett sådant var det alltid omöjligt för lasarettets läkare att få besked om vilka resurser som huvudmannen, till följd av avtalet, verkligen tillhandahöll lasarettets kliniker. Pengarna försvann in i budget, och deras vidare destination var höljd i dunkel. Det har länge varit väl känt att motsvarande förhållanden rått på andra sjukhus som omfattats av läkarutbildningsavtalen. En rundfråga i saken till ansvariga läkare vid undervisningssjukhusen i , , och samt vid och bekräftar även att de befattningshavare för vilkas verksamhet LU A-medlen avses själva saknar kännedom om vilka resurser dessa medel i verkligheten finansierar. Detta är ett orimligt förhållande, som länge påtalats utan att föranleda någon åtgärd, ehuru det borde vara lika litet tillfredsställande för statsmakterna som för de berörda läkarna att icke veta hur den avtalsmässiga motparten fullgör sina förpliktelser. 1 1980/81. fått fortgå betingas rimligen av den bristande kompetens och den oförmåga att hävda statens intressen som kännetecknat statens förhandlingsnämnd sådan den är sammansatt i dessa sammanhang - om vilket en frågedebatt i kammaren och den i anslutning till proposition 1980/81:95 väckta motionen 1980/81:1984 bär vittne. En ändrad sammansättning av nämnden så att den innefattar sakkunniga företrädare för undervisningssjukhusens kliniker förefaller ofrånkomlig. Mot denna bakgrund och med hänsyn till statsrådet tidigare återgivna uttalanden i propositionen är det likaledes ofrånkomligt att - som en förutsättning för ett bemyndigande för regeringen att biträda det villkorliga avtalet med - fastslår att framtida läkarutbildningsavtal skall ange hur stor del av LUA-medel som skall tillfalla samt vilka ändamål dessa medel är avsedda att tillgodose. skall också hållas skyldigt att på begäran redovisa sina prestationer. Logiken kräver rimligen att motsvarande föreskrifter inarbetas i övriga läkarutbildningsavtal. Under åberopande av det anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om de villkor beträffande utformningen av framtida läkarutbildningsavtal för vilka måste uppfyllas för att regeringen skall kunna godkänna en uppgörelse med om överförande av huvudmannaskapet för till .