mot · G4021976 · 1981-03-12 00:00:00 — Motion 1980/81:1976 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:90 om riktlinjer för energipolitiken Ny elpolitik - ett villkor för kärnkraftens avveckling 7 Samhällssatsningar på nya alternativ 15 Uran, upparbetning m. m 23 Kärnsäkerhet m. m 32 Kommunerna och energipolitiken 34 Folkomröstningen gav ett klart besked. Kärnkraften skall avvecklas. skall den sista reaktorn tas ur drift. Den framtida energiförsörjningen bör i största möjliga utsträckning baseras på uthålliga, helst förnybara och inhemska, energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. Vi står nu i början på en övergångsperiod i energiförsörjningen. Den övergångsperioden karakteriseras av att vi drastiskt måste minska det stora oljeberoendet, utveckla nya energikällor och avveckla kärnkraften. Till detta kommer att den ekonomiska krisen snabbt förvärras. Behovet av en kraftfull energipolitik som säkerställer den nödvändiga industriutbyggnaden och minskar bränsleimportens belastning på bytesbalansen har därför ökat kraftigt sedan senast behandlade energifrågorna. Det är en omfattande uppgift som förestår. För att klara den måste framtidens samhälle utformas så att överkonsumtion av energi undviks. En genomtänkt och målmedveten politik på energihushållningens och energiförsörjningens alla områden måste föras. Vi socialdemokrater har presenterat förslag i som - om de hade vunnit riksdagsmajoritetens stöd - väsentligt hade förbättrat våra möjligheter att genomföra denna svåra uppgift. I motion 1979/80:2056, som presenterades direkt efter folkomröstningen, redovisade vi bl. a. den avvecklingsplan för kärnkraften som utarbetades av den s. k. linje 2. har våra förslag avslagits av den borgerliga riksdagsmajoriteten med hänvisning till pågående utredningsarbete och det faktum att regeringen avsåg att presentera en energipolitisk proposition . Förväntningarna på den nu presenterade propositionen har därmed varit stora. Tyvärr tvingas vi konstatera att propositionen också den här gången främst innehåller allmänna deklarationer, bl. a. om behovet av att avveckla kärnkraften och att minska det stora oljeberoendet. Regeringens presenterade energibalanser får olyckligtvis främst karaktären av gissningar, då man inte föreslår tillräckliga medel för att bl. a. utveckla de förnybara alternativen, styra kolintroduktionen, minska oljeberoendet och avveckla kärnkraften. Propositionens syn på framtidens elpolitik tillsammans med bristen på styrmedel gör att det finns berättigad anledning att ifrågasätta regeringens både vilja och förmåga att följa folkomröstningens beslut om en avveckling av kärnkraften. Vi lämnar i denna motion flera förslag till hur de presenterade energibalanserna för 1980-talet skall kunna bli verklighet och den långsiktiga utvecklingen inriktas mot ytterligare användning av förnybara alternativ och en avveckling av kärnkraften. Regeringens inbördes oenighet har tyvärr gjort att vissa frågor måste behandlas av med ett otillräckligt beslutsunderlag. Andra frågor skjuts av regeringen av samma skäl eller lämnas för beslut till andra organ. I vår motion 1979/80:2056, presenterad direkt efter folkomröstningen om kärnkraften , beskrev vi några grundläggande drag i det samhälle som bättre hushållar med naturresurser och energi. är en ökad tillgång till billig energi inte längre en självklarhet. Vi upplever allt tydligare att det finns gränser för hur hårt vi kan använda naturresurserna. Behovet av en planmässig hushållning med resurser och råvaror blir allt tydligare. Liksom kravet att hålla tillbaka energiförbrukningen i första hand gäller de rika länderna, måste kravet på en skärpt hushållning i värt land främst ställas på dem som har det bäst ställt. Ett samhälle som i ökad utsträckning satsar på en fördjupad välfärd, social gemenskap, kulturupplevelser, omsorg, sjukvård, utbildning och kollektivtrafik blir ett gott samhälle med hög livskvalitet. Undersökningar visar också att detta samhälle blir mindre energikrävande än det som främst uppmuntrar privatkonsumtion. Att tillfredsställa dessa behov av gemenskap och gemensam service framstår för många människor som viktigare än en kraftig utökning av den privata konsumtionen. Dock finns fortfarande grupper i samhället vars materiella standard behöver förbättras. Vi bör eftersträva en standard som svarar mot verkliga behov utan brist eller kommersiellt överflöd. Utvecklingen mot ett alltmer segregerat och resurskrävande boende måste brytas. Människornas gemensamma inflytande över den egna boendemiljön måste stärkas. Social gemenskap behöver utvecklas. Boende, arbete och service måste integreras. Kollektiva resmöjligheter måste förbättras. Den permanenta boendemiljön måste ges sådana kvaliteter i fråga både om tillgång till friområden för rekreation och möjlighet till självverksamhet att det dubbla boendet blir mindre lockande. I propositionen redovisar regeringen denna energibalans: TWH, , 1985 och 1990 Kol och koks för metallurgiskt ändamål Skogsenergi, m. m.1 Kärnkraft (el)3 Kärnkraft (värme)6 Summa tillförsel för energiändamål Därav omvändt, och distr. inom el och fjärrvärme Därav burtkring för utrikes sjöfart Tillkommer Olja och oljeprodukter för raffinaderibränsle inkl. asfalt, m. m. Olja för icke energiändamål 1 Skogsavfall, ved, flis, energiskog, halm, m. m. 2 Därutöver utnyttjas värmepumpar i kombination med naturligt lagrad solenergi. 3 Inkl. sopförbränning. vid normal vattentillrinning. 5 Inkl. stationernas energiförbrukning (bruttoproduktion). 6 Om värmeavtappning i kärnkraftsblocket inte kommer till stånd ökar elproduktionen från kärnkraft med ca . Denna el kan eventuellt komma att användas för drift av värmepumpar i . fjärrvärmeförsörjning kan också grundas på kol. Då ökar mängden kol 1990 med ca . Av regeringens presenterade energibalanser skulle läsaren av propositionen kunna förledas att tro att regeringen på allvar vill bryta vårt lands stora oljeberoende och stimulera utvecklingen av förnybara alternativ. Men bristen på medel för att uppnå de målsättningar som redovisas i energibalanserna är upprörande. Det finns stor risk att vårt land - trots propositionen - också i fortsättningen i praktiken kommer att sakna en samlad energipolitik. Regeringens oförmåga att vidta några konstruktiva åtgärder på oljeområdet har orsakat vårt land stora svårigheter. Både hänsynen till försörj ningstryggheten och handelsbalansen hade motiverat en kraftfull politik. Vi återkommer i det följande med konkreta förslag om hur bl. a. de förnybara alternativen kan stimuleras, kolintroduktionen styras, oljeberoendet minskas och kärnkraften avvecklas. För att fatta beslut om energipolitiken krävs underlag, bl. a. i form av en bedömning av det framtida energibehovet. Men denna bedömning bör då så långt som möjligt grundas på antaganden om en utveckling som för oss närmare det samhälle vi eftersträvar. De senast presenterade prognoserna har visat allt lägre framtida energibehov. Till en del kan detta bero på att kostnaderna för energin har stigit avsevärt mer än kostnaderna för andra produktionsresurser och på en förbättrad hushållning med energi. En djup lågkonjunktur och pessimism om framtidens möjligheter påverkar också prognosernas resultat. De företag som besvarar myndigheternas frågor om framtidens energibehov vågar inte tro . Socialdemokratin vill avskaffa arbetslösheten och fördjupa välfärden. Målet är ett samhälle där alla som vill har ett arbete och där socialdemokratins mål om en fördjupad välfärd förverkligas. Det ställer stora krav på energiförsörjningen . I de landsdelar där sysselsättningsmöjligheterna är sämst är energikrävande vidareförädling av skogen och malmen en nödvändig förutsättning om målet skall kunna uppnås. Den borgerliga regeringens ekonomiska politik har lett till kris i näringslivet, låg produktionsutveckling och en sänkt standard för de stora folkgrupperna. Det framtida energibehovet påverkas till stor del av vilken näringspolitik som kommer att föras i vårt land. Den borgerliga regeringens oförmåga att t. ex. få fram skogsråvara till vår industri har inneburit en förlust av exportinkomster på flera miljarder. Det är inte mycket glädje med en lägre energiförbrukning som har sådana orsaker. Självfallet påverkas energiförbrukningen, om de mest energikrävande industrigrenarna tillåts krympas. Socialdemokratin kan inte acceptera en passiv framskrivning av pessimism och en kapitalism i kris. Vi konstaterar att den s. k. långtidsutredningens beskrivning kraftigt påverkar regeringens förslag till energibalanser. Också denna utredning är på många områden en framskrivning av pessimismen, t. ex. inom bostadssektorn. Regeringen har inte gett några sakliga förutsättningar för att det skall vara möjligt att beräkna vilken energiförbrukning som hade blivit följden, om socialdemokratins förslag för näringslivets utveckling hade genomförts. 1* 1980181. vill endast framhålla att, om investeringarna bl. a. i industrier och bostäder ökar enligt våra önskemål , krävs en beredskap för en energiförbrukning utöver regeringens förslag till balanser. Vi vill rikta speciell uppmärksamhet på en fråga med anknytnng till den presenterade energibalansen. I regeringsförslaget ökar energianvändningen från skogsenergi m. m. från 1979 till mellan 25 och 1990. En kraftig ökning av skogsråvarornas andel i energibalansen kommer att öka svårigheterna att förse skogsindustrin med nödvändig råvara. Det är mycket anmärkningsvärt att inte regeringen i propositionen har gjort en mer omfattande analys av detta problem. talas endast i förbigående om skogsavfall, avverkningsrester och röjningsved, som om detta inte kan användas som råvara i skogsindustrin. Men i själva verket förändras produktionsmetoderna inom denna industri, så att allt större delar av träden kan användas som råvara. Det är uppseendeväckande att regeringen i när förlorar miljarder i exportintäkter, på grund av att skogsindustrin inte har tillräckligt med skogsråvara, föreslår en ökad användning av ved för energiändamål. Det är därför angeläget att regeringen utan dröjsmål vidtar åtgärder för att skapa garantier mot att nödvändiga skogsråvaror till skogsindustrin används för energiändamål. Det är ett oeftergivligt krav från socialdemokratin att skogsindustrins behov av råvara tryggas. Ett uttalande av denna innebörd bör göras av . Vi lämnar i denna motion förslag om hur en prövning av dessa frågor skulle kunna göras. Nya beslut måste ständigt fattas i energipolitiken. Kraven på en aktiv planering där ny kunskap tas till vara leder till en rullande energiplanering, där beslut fattas stegvis med mellanrum. Det är väsentligt att bl. a. dessa möjligheter uppmärksammas: Ett betydligt bättre underlag för landets energiplanering måste krävas. Med hjälp av modern datateknik borde det vara möjligt att konstruera en modell som innehåller både ekonomiska faktorer som effekter på bytesbalansen och faktorer med betydelse för energiförsörjningen, t. ex. miljöbelastningar och investerings- och driftkostnader för olika anläggningar för energiproduktion. Konsekvenser av olika handlingsalternativ borde kunna kartläggas med en sådan metod. Det måste också bli möjligt att göra en avvägning mellan angelägna åtgärder för energihushållning och åtgärder för utbyggnad av energiproduktionen. Som underlag för regeringens proposition används bl. a. Oljeersättningsdelegationens (OED) rapport för oljeersättning (Ds I I denna redovisas möjligheter att reducera det svenska oljeberoendet kraftigt. har regeringen presenterat en proposition som bygger bl. a. på förslag från den s. k. delegationen för energihushållning i befintlig bebyggelse. Delegationen har i rapporten för energihushållning i befintlig bebyggelse lagt fram underlag för ställningstagande till hur den s. k. energisparplanen skall förändras. Också i den rapporten redovisas de kostnader som är förenade med att genom hushållning minska oljeberoendet. I rapporten av energiteknik för oljeersättnng skrev OED: Det har heller inte varit möjligt att genomföra en analys av den relativa effektiviteten av stödåtgärder inom energiproduktions- respektive energihushållningsområdena. Kriterier för avvägningar mellan sådana stödåtgärder framstår som angelägna att få fram. Vi delar den synen och förutsätter att det skall bli möjligt att göra sådana avvägningar vid nästa större energipolitiska beslut i . En samlad myndighetsorganisation och en samordnad organisation av energifrågorna inom skulle underlätta sådana avvägningar. Nordisk energi- och industripolitik bör få en allt viktigare roll. har vid session i hemställt till de nordiska ländernas regeringar att utforma en energi- och industripolitisk strategi med sikte på att göra mindre beroende av importerade energiråvaror och utnyttja nordiska resurser för att förstärka en industriell utveckling till stöd för sysselsättnings- och regionalpolitiska mål. Inom ramen för ett nordiskt industri- och energipolitiskt samarbete skulle samtliga nordiska länder kunna få betydande fördelar. Några exempel kan åskådliggöra möjligheterna. kommer att ha betydande tillgångar av relativt billig elkraft. En ökad export av denna, t. ex. till , skulle kunna ge oss olja och gas i utbyte. En import av olja och gas från till t. ex. och skulle kunna medverka till att trygga energitillförseln i dessa länder. Vi förutsätter att regeringen i överläggningar med våra grannländer agerar i enlighet med krav. Ny elpolitik - ett villkor för kärnkraftens avveckling I samband med behandling av energifrågorna efter folkomröstningen krävde vi socialdemokrater att ingen ytterligare kärnkraftsutbyggnad skall förekomma utöver de 12 reaktorer som är i drift, färdiga eller under arbete, och att den sista reaktorn i vårt land skall stängas . - Detta blev också beslut. Kärnkraftens avveckling förutsätter en förändrad syn på elpolitiken. Det är anmärkningsvärt att regeringen i propositionen inte ens försöker presentera en skiss till elbalans för tiden . Över huvud taget behandlas tiden mycket summariskt i regeringens proposition. Det är olyckligt. Ett av de långsiktiga målen avveckling av kärnkraften - måste följas av mer detaljerade beskrivningar av vägarna att nå målet. En förutsättning för att målet skall nås är en i förhållande till regeringens skrivningar drastiskt förändrad syn på elpolitiken. Propositionen beskriver den framtida elförbrukningens ökningstakt enligt konsekvensutredningens prognoser. beräkningar att en ökning av elförbrukningen om kan förväntas, redovisas utan kommentarer. Avsaknaden av synpunkter elbalans är den fråga som allvarligast ifrågasätter regeringens vilja och förmåga att avveckla kärnkraften i linje med folkomröstningens resultat och tidigare beslut. Om regeringen inte presenterar en genomtänkt syn på elförsörjningen och ger direktiv bl. a. till och kommuner om denna, finns en allvarlig risk att 1990-talets beslusfattare kommer att ställas inför valet mellan en massiv utbyggnad av kolbaserad kondenskraft och bibehållande och en fortsatt utbyggnad av kärnkraften. Energiförsörjningen måste planeras i ett långt perspektiv. Det tar bortåt att planera och bygga större energianläggningar. Föreställningar om påverkar därför redan nu den politiska planeringen. Brist på klara direktiv leder till att bl. a. kraftföretagen och olika kommuner planerar en framtid med en alltför hög elförbrukning. Många människor sysselsätts med projekt som blir obehövliga vid en förändrad elpolitik, i linje med folkomröstningens resultat. En vagt antydd elpolitik kan också leda till ett energisystem av helt annat slag än det som anges som det långsiktiga målet, ett system baserat på uthålliga, helst inhemska och förnybara energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan. En fortsatt utbyggnad av elproduktionen utöver den nivå som uppnås när kärnkraftsprogrammet tagits i bruk måste i huvudsak motiveras med en fortsatt utbyggnad av elvärmen. Effekten av en stor elproduktion, baserad på bränslen, blir dessutom en mycket stor värmeproduktion. Denna värmeproduktion kommer att, tillsammans med den elkraft som måste användas för uppvärmning för att över huvud taget motivera elproduktion i den förutsedda omfattningen, i stort sett räcka till för uppvärmning av hela den svenska bebyggelsen. Avgörande för värmeutnyttjandet blir emellertid utbyggnaden av fjärrvärmenäten och den del av dessa som kan användas i kraftvärmeproduktion. De kraftvärmeverk som enligt regeringen skall svara för det huvudsakliga framtida tillskottet av el kommer bara att kunna svara för el. Resten kommer att produceras i kondenskraftverk med ytterst lågt utnyttjande av det användbara bränslet. Det bör i sammanhanget observeras att en framtida metanolproduktion också kommer att lämna ett överskott av spillvärme som måste utnyttjas för uppvärmning av bebyggelsen. Möjligheten till rationell elproduktion i kraftvärmeverk krymper då ytterligare. Resultatet blir ändå att huvuddelen av den svenska bebyggelsen kommer att värmas genom utnyttjande av importerade eller inhemska bränslen. Direkt eller indirekt solenergi, t. ex. distribuerad via värmepumpar, får liten plats i den svenska värmeförsörjningen. För att tillgodose det stora behovet av bränsle till uppvärmningen måste ett val ske mellan importerat kol eller inhemska bränslen. En alltför stor ökning av kolberoendet bör avvisas av bl. a. miljöskäl och ekonomiska skäl. Kolet kommer troligen också att stiga i pris. Och en ökad import innebär fortsatta allvarliga påfrestningar på den svenska bytesbalansen. I en värmeförsörjning med liten användning av solenergi uppstår då ett stort behov av inhemska bränslen som t. ex. flis och annan skogsenergi. Kollisionen med skogsindustrins behov av råvara blir onödigt stor. Skulle dessutom någon mer omfattande elproduktion ske i kondenskraftverk, som också utnyttjar skogsråvara, är skogsindustrins existens direkt hotad. Sammanfattningsvis innebär regeringens oklarhet om framtidens elanvändningspolitik: o Avvecklingen av kärnkraften försvåras. o Utvecklingen mot uthålliga, helst inhemska och förnybara, energikällor motverkas. o Det finns en allvarlig risk för att energitillgångarna kommer att utnyttjas orationellt i kondensanläggningar med dålig teknik. Detta leder också till ökad miljöbelastning, o måste samhället göra ett val mellan en stor och dyr kolimport eller en alltför kraftig avverkning av den svenska skogen med åtföljande problem för den svenska skogsindustrin. Inga tillförlitliga uppgifter redovisar att något större tillskott av elkraft verkligen skulle behövas . I stället erbjuder den nya elpolitiken med förbud mot direktverkande elvärme enligt elanvändningskommitténs förslag goda möjligheter att ersätta el med andra energibärare . Kommittén har också visat på att betydande elbesparing kan åstadkommas med effektivare hushållsapparater och andra elapparater, belysning m. m. byggs kraftvärmeverk som försörjs bl. a. med inhemska bränslen. Utbyggnad av vindkraften sker också under detta decennium. börjar kärnkraften avvecklas. Solvärme och inhemska bränslen (fjärrvärme) utnyttjas då i stor skala. Därmed kan elbehovet plana ut, eftersom elkraften för bostadsuppvärmning ersätts med andra alternativ som solvärme och fjärrvärme. Fortsatt ersättning av el i bostadssektorn - i takt med att både vattenburen och äldre direktverkande elvärme avvecklas - möjliggör att industrin successivt kan tillgodogöra sig den befintliga elkraften. Nedanstående figur, baserad på linje 2:s awecklingsplan, redovisar möjligheterna till framtida elproduktion och principerna för den begränsning av elkonsumtionens ökning som är en förutsättning för kärnkraftsavvecklingen. Elproduktion, elvärme och avveckling av kärnkraft. RETfH-EkiSAirr* RtLsUTTlV' KARN K RATT / i P1A N£R'N£S \ ^ \\ KtUJTMLKE I VINDKRAFT, SOLCELLER. e5?^r> elvaakews AUDEl AV riktlinjer för bl. a. framtidens elanvändningspolitik är en förutsättning för att folkomröstningens resultat om en avveckling av kärnkraften skall kunna genomföras. bör därför hemställa att regeringen presenterar riktlinjer för 1990-talets elanvändnings- och elproduktionspolitik för godkännande. Dessa riktlinjer bör utgå från det synsätt som har redovisats ovan. Prisökningarna på oljeprodukter har inneburit - och kommer att innebära - svåra ekonomiska påfrestningar för vårt land och ytterst för enskilda människor. Mot denna bakgrund framstår det som mycket anmärkningsvärt att regeringen inte har vidtagit fler åtgärder för att minska vårt lands beroende av importerade oljeprodukter. Vi socialdemokrater har föreslagit bl. a. följande för att nedbringa oljeberoendet och öka försörjningstryggheten (bl. a. i motion 1980/81:91). o En rikstäckande plan och ett program för oljeersättning o Kommunala program för ersättning av olja med andra bränslen o Överläggningar mellan regeringen och kommunerna för att stimulera kommunerna till kraftfulla åtgärder för att förstärka den kommunala energiplaneringen o Beredskapsplan för en akut oljeförsörjningskris o Fond för investeringar i energiteknik som kan ersätta olja o Regeringsbeslut om storstädernas värmeförsörjning o Samhällsengagemang i en s. k. katalytisk kracker för att öka försörjningstryggheten med lätta oljeprodukter o En utvecklingsplan för den svenska raffinaderiverksamheten och den petrokemiska industrin o Ansträngningar för att få till stånd direktavtal med om olje- och gasleveranser inom ramen för ett utvidgat nordiskt industri- och energipolitiskt samarbete o Utvecklings- och upphandlingsbolag inom energiområdet Regeringens proposition om riktlinjer för energipolitiken innebär att ett program för oljeersättning skisseras. Det är glädjande. Vidare innebär propositionen att kommunerna åläggs att göra kommunala program för oljeersättning, i enlighet med våra tidigare krav. Också detta är glädjande, även om vi beklagar den onödiga förseningen. I motionen 1979/80:2056 begärde vi första gången att regeringen skulle utarbeta en beredskapsplan för en akut oljeförsörjningskris. Vid riksdagsbehandlingen konstaterade utskottet (NU 1979/80:70, s. 38): En analys bör därför göras av vilka hot vår oljeförsörjning är utsatt för, vilka effekter en betydande minskning av oljetillförseln skulle få och vilka åtgärder som bör vidtas för att minska de negativa verkningarna av en djupgående oljekris. bör rikta en anmodan härom till regeringen. Detta blev också beslut. Under större delen av 1980 vidtogs inte en enda åtgärd av regeringen för att genomföra det enhälliga riksdagsbeslutet. En fond för investeringar i ny energiteknik beslutades av under Därmed genomfördes ett av de krav som ställdes av den s. k. linje 2 i folkomröstningskampanjen. Trots att beslutade (NU 1979/80:70) att begära att regeringen skyndsamt fattar de övergripande beslut som erfordras för storstädernas värmeförsörjning, lämnar inte regeringen något förslag i denna proposition. Denna anmärkningsvärda oförmåga kommenteras på annan plats. Vi socialdemokrater har också krävt att regeringen allvarligt skall pröva förutsättningarna för att samhället i delägarskap med OK bygger en s. k. katalytisk kracker. I en sådan anläggning kan tunga eldningsoljor vidareförädlas till lättare oljeprodukter inom landet. OK:s egna beräkningar avser en kracker med storleken olja. En sådan kracker skulle väsentligt kunna förbättra den svenska bytesbalansen genom att de dyraste lätta oljeprodukterna skulle framställas inom landet. Snabba beslut om investeringar som syftar till ökad förädling i de svenska raffinaderierna är nödvändiga. Detta ökar försörjningstryggheten med lättare oljeprodukter och kan väsentligt minska påfrestningarna på bytesbalansen. Ett statligt engagemang tillsammans med OK i en katalytisk kracker är därvid ett viktigt steg. Det är anmärkningsvärt att regeringen inte heller presenterar förslag om hur samhället skall kunna engageras i denna fråga. Det är rimligt att samhället också på detta område bidrar till att trygga energiförsörjningen enligt samma motiv som har med ett stort ansvar för elförsörjningen. Men regeringen har en principiellt annorlunda syn.