mot · G4021773 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om behövlig skogsareal för ett rationellt skogsbruk Företagsstrukturen är otillfredsställande inom privatskogsbruket i stora delar av landet. Enligt fastighetstaxering finns t. ex. i ca 14 200 taxeringsenheter som innehåller skogsmark. Av dessa har inte mindre än 7 700 enheter endast 1-25 ha skogsmark. Därtill kommer att arronderingen i många fall är oacceptabel med små och ofta mycket smala skiften. Det är av största betydelse för skogsnäringen att små och dåligt arronderade skogsskiften förs samman i rationella enheter. Det är samhällsekonomiskt väsentligt att företagsstruktur och ägarförhållanden främjar ett rationellt skogsbruk samt en hög och jämn virkesproduktion och sysselsättning. När det gäller kombinerade jord- och skogsbruksföretag bör huvudvikten i de områden som har goda förutsättningar för jordbruk läggas vid att företagen blir bärkraftiga i jordbruksdelen. Det är sannolikt att i de områden som här avses den totala privatägda skogsarealen genomgående är större än vad som kan anses behövas för bärkraftiga kombinerade företag där jordbruksdelen är betydande. Den överskjutande skogsmarken kan där disponeras för uppbyggnad av rena skogsföretag eller omarronderingar till förmån för redan befintliga sådana företag. För detta behövs det dock riktlinjer efter vilka lantbruksnämnderna skall arbeta. I de områden där förutsättningarna för jordbruk är svagare kan det av olika skäl vara svårt att bygga upp brukningsenheter med en omfattande jordbruksdel. Flär kan i stället skogsbruket bli huvudnäringen med jordbruk som sysselsättningskomplement. för dylika företag har det visat sig svårt att ange lämplig storlek av företagets skogsbruksdél. För att belysa här nämnda frågor behövs undersökningar samt företagsekonomisk och sysselsättningsmässig analys av olika former av driftsorganisation och mekanisering i privatskogsbruket. Beträffande kombinerade företag måste också bindningen till vissa årstider av olika arbeten i jordbruk och skogsbruk analyseras. I detta sammanhang kan åberopas proposition 1969:128 med förslag till fastighetsbildningslag. Där uttalar departementschefen att han inte ansett det möjligt att ange några bestämda riktlinjer till ledning för de fastighetsbildande organen vid bedömning av frågan om vilken omfattning en skogsbruksfastighet bör ha. Departementschefen hänvisar till den då pågående skogspolitiska utredningen, vilken dock i sitt betänkande inte lämnar underlag för här avsedda riktlinjer. Så synes inte heller vara fallet med senare utredningar inom detta område. Det nämnda utredningsarbetet bör resultera i riktlinjer för behövlig skogsareal för att säkerställa rationellt skogsbruk och full sysselsättning för den arbetskraft som helt eller delvis förutsätts bli sysselsatt i skogsbruket. Därigenom erhålls också långsiktiga riktlinjer för lantbruksnämndernas och lantmäteriets medverkan i strukturrationalisering och företagsuppbyggnad, där skogsbruk ingår som en väsentlig del. Med åberopande av ovanstående hemställer vi att beslutar hos regeringen begära att en utredning tillsätts med uppgift att utreda underlag och riktlinjer för behövlig skogsareal för att säkerställa ett rationellt skogsbruk. () ()