mot · G402293 · 1981-01-16 00:00:00 — av m. fl. om kyrkobokföring och faktisk bosättning Enligt folkbokföringsförordningen mantalsskrivs var och en på den fastighet och i den församling där han eller hon rätteligen skall vara kyrkobokförd mantalsdagen. kalenderåret närmast före mantalsåret. Med mantalsår förstås det kalenderår för vilket mantalsskrivningen sker, och med rätt kyrkobokföringsfastighet avses den fastighet där han eller hon är bosatt. Såväl försäkringskassorna som skattemyndigheterna utgår från att de personer som finns upptagna på resp. fastighet i mantalslängderna verkligen är bosatta där och handlägger sina ärenden därefter. För försäkringskassornas del är det fråga om förmåner inom sjukförsäkrings-, pensions- och bidragsområdena, för vilka bosättningsfrågan har avgörande betydelse, och för skattemyndigheternas del en fråga om beskattningsort och avdragsmöjligheter vid taxeringen. Att kyrkobokföringsfastigheten var rätt kontrollerades till mitten av genom det dåvarande årliga mantalsskrivningsförfarandet. Det tillgick så att familjer och ensamstående lämnade mantalsuppgifter till fastighetsägarna, som hade att tillsammans med en förteckning över lägenhetsinnehavarna lämna in dessa till lokala skattemyndigheterna. Dessa hade därefter att kontrollera kyrkobokföringen mot mantalsuppgifterna och besluta om mantalsskrivningsfastigheten för var och en. Vissa mantalsskrivningsbeslut föregicks av utredningar om rätt bosättningsfastighet, i en del fall efter skriftväxlingar lokala skattemyndigheter emellan. Sedan ovanstående mantalsskrivningsförfarande slopats har kyrkobokföringen efter hand kommit att vila på en mycket lös grund för många personer. Pastorsämbetena har inga resurser att använda för kontroll av kyrkobokföringsåtgärderna, vilket många förmåns- och bidragstagare samt skattskyldiga upptäckt. Detta har medfört att dessa arrangerar sin kyrkobokföring på sådant sätt att den ger bästa möjliga socialförsäkringsförmåner och andra bidrag eller lägsta möjliga skatt. Enligt försäkringskassepersonalens uppfattning börjar sådana medvetet oriktiga kyrkobokföringar att breda ut sig alltmer - framför allt i storstäderna. På bidragsförskottsområdet har försäkringskassorna av ren slump kommit på underhållsskyldiga till barn, som är kyrkobokförda i mindre lägenheter ofta tillsammans med likasinnade - men i verkligheten boende tillsammans med barnets vårdnadshavare (moder). På detta sätt har man orättmätigt fått bidragsförskott till barnet och skapat skulder, som försäkringskassorna måste återkräva med stora personalinsatser. Det har förekommit fall då ett trettiotal personer varit kyrkobokförda i en och samma enrumslägenhet. Det är inte ovanligt att hela familjer bor i utlandet men låter sig vara kyrkobokförda i för att få barnbidrag för sina barn. Eftersom barnbidragen begärts inatta på bankkonton kan en familjemedlem med jämna tidsintervaller åka till för att lyfta sina bidrag. Upptäckta sådana bedrägerifall, som anmälts till åtal, gäller oriktigt utbetalade bidragsförskott på . På pensionsområdet förekommer också att försäkringskassorna inte får vetskap om eller kan kontrollera huruvida pensionstagare har inneboende i sina lägenheter eller bor tillsammans med tidigare make/maka, vilket beror på att kyrkobokföringen arrangerats på det mest fördelaktiga sättet. På beskattningsområdet är det inte ovanligt att skattskyldiga anmäler till pastorsämbetet att de är bosatta i sin sommarstuga utanför storstaden, trots att de i verkligheten bor i staden. Härigenom blir beskattningen förmånligare på grund av bättre avdragsmöjligheter för resor till och från arbetsplatsen och för gäldräntor. Av det anförda framgår att pastorsämbetena inte har resurser för att kontrollera huruvida kyrkobokföringsåtgärderna är riktiga. Allmänheten behöver f. n. inte besöka pastorsexpeditionerna för att anmäla flyttning utan det räcker att anmäla ändrad bosättning på särskild blankett som tillhandahålls av posten. Givetvis underlättar detta alla oriktiga kyrkobokföringar. Då det tidigare mantalsskrivningsförfarandet togs bort fanns det sannolikt inte anledning att fortsätta med detta. är emellertid förhållandena sådana att de okontrollerade kyrkobokföringarna inte kan få fortsätta. Någon form av årlig kontroll bör på nytt övervägas, vilket inte bör vara särskilt kostsamt, eftersom utvecklingen på dataområdet kommit långt under de gångna 15 åren . Utbetalningen av oriktiga bidrag och skattebortfallet på grund av oriktiga avdragsförutsättningar är sannolikt sammanlagt så stora att en bättre kontroll av kyrkobokföringen blir lönsam för såväl stat som kommuner. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att bestämmelserna i folkbokföringsförordnignen ses över så att medvetet oriktiga kyrkobokföringsåtgärder kan förhindras. () ()