mot · G4021821 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att stimulera utvecklingen av näringsliv, sysselsättning och bebyggelse i är det sydligaste av de fem Norrlandslänen. Hos myndigheter och andra bedöms därför i flera avseenden ha bättre förutsättningar än övriga Norrlandslän. Det har bl. a. kommit till uttryck vid fördelning av centrala medel och andra åtgärder. Emellertid har betydande svårigheter och berörs i stor utsträckning av de s. k. Norrlandsproblemen. Enligt vår mening krävs särskild uppmärksamhet från statsmakternas sida i samband med regionalpolitiska, industrimässiga och resursfördelningspolitiska beslut för att förbättra de framtida förutsättningarna och trygga en god utveckling. För att belysa länets situation vill vi nämna några jämförande exempel. När man bedömer en bygds framtida förutsättningar är befolkningsfördelning och utveckling väsentliga. Hög andel ungdom innebär utveckling och tillväxt längre fram, hög andel människor över verksam ålder innebär stagnation. I länet är antalet ungdomar , vilket innebär en mycket låg siffra, tredje plats efter och . När det gäller invånare är bilden inte ljusare. Talet är , vilket innebär fjärde plats ur negativ synvinkel bland länen. Tyvärr går de nu aktuella tendenserna i fortsatt negativ riktning för dessa båda väsentliga områden. Antalet ungdomar har minskat med 7 490 till 37 100, vilket innebär minus . Antalet har ökat med 7 200 till 53 459 eller . Som en följd av nämnda utvecklingstendenser kan också konstateras att födelsetalet 1978 för länet var 9,9, medan medeltalet för riket var . Antalet döda var i länet mot 10,8 i riket. Ett annat viktigt område när det gäller utvecklingen är förvärvsfrekvensen. Denna var 1975 , medan rikets tal låg på . Trenden synes vara att skillnaden ökar. Den är för övrigt särskilt stor bland kvinnorna. Länet har uppenbart en för liten arbetsmarknad, vilket också visas av att antalet människor som är föremål för olika arbetsmarknadspolitiska insatser, förtidspensionerade m. fl., s. k. utslagna, i länet uppgår till 22 per hundra sysselsatta, medan rikssiffran är 16. Ett av de centrala arbetsmarknadsproblemen grundar sig på att basnäringarna järn-, stål-, trä-, pappers- och massaindustrin drabbats av stora strukturförändringar, vilket är kännbart för . Basindustrins andel av industrisysselsättningen är i länet , näst högst i landet, medan riket har . Detta förhållande gör att vissa orter blir särskilt hårt utsatta, bl. a. och . befolkning har minskat mest av kommunerna i riket . Glesbygdsproblemen är också stora i . Tendenserna speglas av uppgifterna att tätortsandelen av befolkningen som 1950 var har ökat till 1980. Jord- och skogsbruksbefolkningen har minskat från ca 29 500 till under 9 000. Bosättning finns dock fortfarande kvar överallt, varför utglesningen skapat glesbygdsproblem på många håll. Alldeles särskilt består dessa i brist på arbete, främst för kvinnorna. Orter och glesbygdsområden omfattande av länets befolkning har lägre förvärvsfrekvens för kvinnorna än riksgenomsnittet. Övriga glesbygdsproblem förekommer i de allra flesta områden utanför de större tätorterna. Detta påfordrar ökade insatser för att bemästra glesbygdsproblemen. Insatser krävs av såväl centrala som regionala myndigheter. Enligt vår mening är det nödvändigt att man från samhällets sida medverkar för att trygga utvecklingen i länet. Människorna i de olika orterna, inte minst i de mindre och i den rena glesbebyggelsen, måste veta att de kan räkna med arbete och inkomster och en allmän service så långt som samhällets resurser ger möjlighet. har trots de redovisade problemen goda förutsättningar i olika avseenden. Människorna vill gärna bo i länet. Det visar framför allt de inflyttningsöverskott som redovisas. har 96 900 fler flyttat in till länet än som flyttat ut. har dock överskottet minskat. Att länet ändå inte ökat sin folkmängd beror på de tidigare omnämnda ogynnsamma födelse- och dödstalen. har antalet arbetstillfällen på heltid minskat. Det innebär att många människor är undersysselsatta. Arbetslösheten är också förhållandevis stor i länet. Problemet består således främst i en för liten arbetsmarknad. Länet måste framför allt få en kraftig utveckling av verkstadsindustrin, och man bör särskilt satsa på de små och medelstora företagen. Det är också viktigt att arbetsplatserna i ökad omfattning kan förläggas så att pendling och arbetsresor förkortas. I Länsprogram 1980, som arbetat fram i samråd med kommunerna, arbetsmarknadsorganisationer m. fl., förslås en rad åtgärder för att främja olika näringslivsgrenar, öka sysselsättningen, stärka glesbygdens möjligheter etc. Enligt vår mening måste förslagen i Länsprogram tillmätas stor vikt och omsorgsfullt prövas såväl av länsmyndigheterna som av regering och riksdag. Vi vill här nämna några av förslagen som särskilt bör uppmärksammas. En förbättring av förutsättningarna för jordbruket i länet är ett viktigt led i att påverka utvecklingen i positiv riktning. Jordbrukets strukturfrågor kräver ökade kreditmöjligheter. Länet är missgynnat i detta avseende, och åtgärder behöver vidtas under lantbruksnämndens medverkan. Mjölkproduktionen är grunden för sysselsättningen inom jordbruksnäringen. Mjölproduktionen bör få ett bättre stöd i länet genom att de norra och västra delarna av placeras i stödområde 2 och stödområdena 4 och 5 höjs så att de bättre svarar mot produktionskostnaderna. Prisstödet för kött- och fläskproduktion för stödområdena 3 och 4 bör räknas upp på motsvarande sätt. arbete bör intensifieras och produktionsrådgivare (lokalrådgivare) anställas i norra och västra på samma sätt som skett i övriga Norrlandslän. Kompletterande sysselsättning i jordbruket samt hantverk, småföretag och turism måste ges ökade resurser. Goda kommunikationer och vägar är viktiga grundförutsättningar för den service som människorna i glesbygden har rätt att få del av. Komplettering och upprustning av bostadsbeståndet måste också ingå i glesbygdsverksamheten. Affärer och annan service måste ges möjligheter att fortsätta sin viktiga insats i glesbygden. Länet bör få en större andel av glesbygdsstöd. Trädgårdsnäringen liksom hemslöjden bör också infogas i det område som bör stimuleras. av andelen sysselsatta i länet finns inom skogsnäringen. Här bör ökade insatser sättas in för ökad skogsodling och intensifierad skogsvård, liksom man bör öka uttaget av energi från avfallsvirke och påbörja torvutvinning. Likaså bör man utöka rådgivningen för självverksamhet inom småskogsbruket. Punktinsatser krävs för ökad differentiering av näringslivet på orter där industristrukturen är ensidig och där kraftig omvandling sker eller väntas. Ökad produktsökning genom utvecklingsfondens medverkan bör ske liksom uppföljning av etableringskampanjen och prövning av nya produktidéer även för etablerade företag. Ökad insats bör komma från utvecklingsbolaget i . Motsvarande resurser som går till de fyra Norrlandslänen från Norrlandsfonden måste nu kanaliseras genom Svetab-Nord och Utvecklingsfonden. Utvecklingsfondens arbete måste intensifieras för att öka utvecklingen i de mindre och medelstora företagen. Stödområdessystemet måste ses över. Särskilt betydelsefullt är att , , och flyttas från stödområde 3 till 4. Fler lokaler bör byggas för hantverksföretag och industri. Kommunerna bör i ökad omfattning bygga ut lokaler för lokala hantverks- och industriföretag. Möjlighet att hyra produktionslokal är ofta en förutsättning för att verksamhet över huvud taget skall kunna ske. I detta syfte bör stimulansåtgärderna från staten byggas ut. möjligheter att handlägga lokaliseringsstöd bör förenklas och större decentralisering eftersträvas. Fortsatt utbyggnad bör ske av industricentrum i . Ökad energihushållning berör alla näringsgrenar. är genom sin stora andel av energikrävande basindustri starkt beroende av en god energitillförsel. Detta måste uppmärksammas i den statliga energipolitiken. Kommunernas uppgifter är också betydande, och ett effektivt samspel är nödvändigt. En viktig uppgift är att fördela servicenäringarna på ett jämnare sätt över länet. har ett ansvar för att så sker. Det är också viktigt att mer av statlig verksamhet kan lokaliseras till länet. Man har goda erfarenheter av den tidigare utlokalisering som skett, främst till . Men andra orter bör komma i fråga. Vi har föreslagit tidigare att t. ex. myntverket och skyddade verkstäderna skulle förläggas till . Ett aktuellt projekt som diskuteras är ett särskilt energiverk. Förutsättningarna för att detta och andra enheter kan lokaliseras till länet bör prövas. Det är utomordentligt betydelsefullt att man på ett bättre sätt än kan fylla de lediga platserna i näringslivet. Detta är förutsättningen för att de framgångsrika företagen skall kunna utnyttja sin kapacitet och bidra till en förbättring av ekonomi och bytesbalans. Vidare bör underleverantörernas situation och möjligheter närmare studeras för att bättre utnyttja våra inhemska resurser. Det är en uppgift för de centrala myndigheterna att ta itu med dessa frågor och arbeta fram effektiva riktlinjer. Ovannämnda och en rad ytterligare förslag har framförts i Länsplanering och i andra sammanhang för att förbättra möjligheterna i länet. Många av förslagen synes enligt vår mening vara möjliga att helt eller delvis genomföra på relativt kort sikt, andra är frågor som kräver . Enligt vår mening bör de framförda förslagen av regeringen noga prövas dels i samband med utarbetandet av den aviserade regionalpolitiska propositionen, dels i samband med övriga överväganden av industri- och småföretagspolitiska m. fl. frågor som kommer upp . Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om åtgärder för att stimulera utveckling av näringsliv, sysselsättning och bebyggelse i .