mot · G4021762 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ökat antal deltidsjordbruk Inom jordbruksnäringen blir nu de ekonomiska bekymren allt allvarligare. Orsakerna härtill är en i förhållande till andra näringar vikande lönsamhet. Åtgärder som syftar till att förbättra jordbruksnäringens ekonomiska villkor måste stå i samklang med den ekonomiska politiken och i övrigt vara av sådan karaktär att de uppfyller de förutsättningar och villkor som jordbrukspolitiska beslut innebär. Inom jordbrukspolitiken finns emellertid två självständiga delkriterier för jordbrukspolitikens bedrivande vilka förtjänar att särskilt uppmärksammas och vilka har betydelse för lönsamheten. Det ena är jordförvärvslagsstiftningen och det andra är strukturrationaliseringen. I vissa avseenden är avsikten att strukturrationalisering och förvärvsprövning skall användas som kompletterande instrument i syfte att nå lämplig utveckling av vårt jordbruk. Att skapa ändamålsenliga brukningsenheter och så långt möjligt går få dessa brukade och ägda av personer med goda förutsättningar för lantbrukaryrket är målsättningen härvidlag. Om detta råder enighet. Oaktat detta finns det anledning att uppmärksamma att tillämpningen av den s. k. rationaliseringskungörelsen och jordförvärvslagen i vissa avseenden innebär icke önskvärda konsekvenser. Konflikter uppstår ibland mellan å ena sidan strävan att ge en brukare så stort arealunderlag som möjligt och å andra sidan strävan att främja, i vissa fall bibehålla, en bosättning på landsbygden. Särskilt märkbar är denna konflikt i stora delar av men också i andra utpräglade glesbygder. I de fall konkurrens uppstår om statlig stödgivning är det givet att den brukare och den brukningsenhet som har goda utvecklingsmöjligheter måste prioriteras. Ofta föreligger emellertid inte några motstående intressen i den meningen att det är konkurrens om statligt stöd. Särskilt är detta förhållandet för många som vill etablera sig som deltidsjordbrukare. Även om den beslutade jordbrukspolitiken innebär att rationaliseringspolitiken bör anpassas till regionala och lokala förhållanden sker en fortlöpande utglesning av jordbrukare, vilket har nackdelar från regionalpolitisk synpunkt. I första hand är orsaken inte främst en fråga om statligt stöd eller ej. Snarare är frågan av administrativ art och kan härledas från en alltför stelbent tillämpning av de föreskrifter som reglerar begreppet förvärvshinder inom jordförvärvslagen. Enligt vår mening skulle många bygders utveckling främjas av en ökad andel deltidslantbruk. Underlaget för övrigt näringsliv och samhällsservice skulle öka, vilket också skulle vara till gagn för de utvecklade jordbruksföretagen. I tider av ekonomisk åtstramning och svag lönsamhet inom jordbruket blir de företag som har långa transportvägar särskilt utsatta. Således skulle en viss produktion från deltidsjordbruk också minska förädlingsindustrins uppsamlingskostnader. Vidare talar beredskapsskäl då det gäller lokal försörj ningsförmåga - för att jordbruksproduktion bedrivs vid flera olika typer av jordbruksföretag och att det inte blir för glest mellan företagen inom stora delar av vårt land. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag om erforderliga tillämpningsföreskrifter och anvisningar till rationaliseringskungörelsen och jordförvärvslagen i enlighet med vad i motionen anförts. () ()