mot · G4021215 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1980/81:1215 av om militärutbildning av nyblivna svenska medborgare Samhällsekonomin är nu sådan att statsmakterna åtminstone i någon liten mån borde kunna låta rationella skäl få åtminstone ett marginellt inflytande kring den i övrigt helt doktrinära värnpliktsprincipen. Vi bör ställa frågan om det inte bör vara möjligt att få låta ekonomin få ett visst inflytande. Jag vill här endast aktualisera frågan om utnyttjandet av invandrare i den militära krigsorganisationen i samband med att de blir svenska medborgare. Där råder nu helt bakvänd ordning. Den invandrare som har en militär utbildning, ofta dubbelt eller mer i förhållande till den svenska normaltiden , tas inte effektivt till vara, även om han krigsplaceras. Om vederbörande däremot helt saknar militärutbildning är principen att han skall krigsplaceras, efter att först få minst 7,5 månaders utbildning i . Om vederbörande fyllt då han blir svensk medborgare undantas han från militär utbildning. Den svenska metoden förefaller samhällsekonomiskt helt orimlig. Jag föreslår att man vänder på principen, för att öka effekten och minska kostnaderna. Den som har en militär utbildning bör krigsplaceras då han blir svensk medborgare, i de fall där det synes möjligt att med en begränsad komplettering göra honom lämpad för någon tjänst inom det svenska militära försvaret. Det får bli en bedömning från fall till fall vilken komplettering som behövs. Sakläget är ju det att den svenska utbildningen är så kort att de svenska soldaterna i många avseenden är sämre utbildade än motsvarande soldater i andra staters försvarsmakter. Om vederbörande ingått i ett stående förband, vilket är vanligt i flertalet andra länder, har han rimligen fått en god rutin och träning inför krigets krav. Vad som bör kompletteras kan vara vissa delar av organisation, taktik och vinterutbildning. Det är sannolikt så att man med en sådan komplettering kan få en mycket duglig soldat, eftersom utbildningen i det förra hemlandet kan ha givit färdigheter som i och för sig vore önskvärda i svensk utbildning men som saknas på grund av den korta utbildningstiden. I en rad fall är det dock sannolikt så att vederbörandes militära utbildning till så stor del avsett sådant som inte har motsvarighet i att det synes alltför dyrt att komplettera i . Då bör han inte tas i anspråk för svenskt försvar. En tumregel bör införas, t. ex. att man först testar vederbörande och sedan gör en bedömning om det skulle vara möjligt att än en månad ge den komplettering som behövs för att därefter låta honom göra krigsförbandsövning vid ett förband där han också kan krigsplaceras. skulle på detta sätt kunna få ett billigt tillskott av kunskap och erfarenhet och därmed ett effektivt bidrag till våra möjligheter att fortsätta ha ett för europeiska förhållanden numerärt sett mycket stort militärt försvar. Jag föreslår därför att nuvarande bestämmelser ändras så att man för nyblivna manliga svenska medborgare, förslagsvis , söker ta till vara tidigare militärutbildning i de fall detta är samhällsekonomiskt motiverat. När det gäller invandrare utan tidigare militär utbildning bör man gå åt andra hållet, nämligen att ta in väsentligt färre än . Det kan inte vara rimligt att kosta på en 28-åring 7,5 månaders eller längre militär utbildning. Ty denna utbildning blir för dyr i förhållande till den insats vederbörande kan göra. Han skulle ju bara stå i fältförband , mot den tredubbla tiden för flertalet värnpliktiga. Och att kosta på honom full utbildning främst med tanke på lokalförsvarsförband förefaller också vara alltför dyrt. Effekten hos försvaret skulle öka betydligt mer om motsvarande pengar i stället kunde avsättas för materiell förnyelse. (Det antal män som finns i värnpliktsåldrarna är så stort att det i och för sig vore möjligt att hålla en större numerär än dagens, men det vore ekonomiskt inte rimligt med en utökning av antalet lokalförsvarsförband.) Det finns ingen anledning tro att krigsorganisationens storlek skulle förändras om man för invandrare övergick till principen att nyttja tidigare utbildning i stället för att som göra tvärtom och bara kosta på utbildning på dem som måste börja helt från noll. Däremot skulle förändringen innebära en besparing, som alltså kunde bidra till att öka effekten inom försvaret. En alternativ tanke kunde naturligtvis vara att ge invandrare utan tidigare militär utbildning en kortare första tjänstgöring med sikte på direkt placering i lokalförsvaret. Men sådana tankar är meningslösa att föra fram i ett land där den militära byråkratin, påhejad av den politiska ledningen just på denna punkt är helt låst. Man har gång på gång slagit fast som ett axiom att ingen svensk soldat oavsett uppgift - kan utbildas än värnpliktskommitté kan tas som exempel. Det är därför lönlöst att på nytt söka aktualisera denna fråga, eftersom det bara leder till de vanliga ryggmärgsreaktionerna. Visserligen är det praktiskt inte så som doktrinen säger - försvarsmakten krigsplacerar i verkligheten folk med betydligt kortare utbildningstid för krigsuppgifter än . För kvinnor är det möjligt att krigsplacera efter bara några få dagars utbildning. Men det gäller kvinnor och frivilliga och det rubbar alltså inte tesen att för män med obligatorisk utbildning är minsta tänkbara tid. Också män kan dock krigsplaceras med några få veckors utbildning i markstrid, nämligen om de hör till någon av följande kategorier: Sådana som gjort sin grundutbildning inom flygvapnet eller flottan och där använts för att stödja den fredstida förbandsproduktionen men sedan inte krigsplacerats inom dessa försvarsgrenar. De överförs då till armén trots att utbildningen i markstridsfunktioner varit mycket liten. Idrottsmän som tas ut till särskilda idrottsplutoner deras reella utbildning för krigsuppgiften blir klart lägre än för värnpliktiga som har hela utbildningen inriktad mot krigets krav. Musiker som enligt beslut skall få nyttja huvuddelen av sin tid till musikalisk aktivitet och endast få en begränsad utbildning för en krigsuppgift. De invandrare vi här talar om är alltså män. Man kan inte automatiskt utgå från att de är toppidrottsmän och musiker - följaktligen torde för dem gälla att ingen kan krigsplaceras med kortare utbildning än . Det är nämligen helt uteslutet att likställa invandrare med kategorierna kvinnor, idrottsmän och musiker ty då förlorade svenskt försvar all trovärdighet. Statsmakterna kan nämligen inte lansera tanken att infödda svenskar (utom alltså kvinnor, idrottare och musiker) är omöjliga att utbilda än , medan däremot personer födda i andra länder mycket väl skulle kunna klara det. Skulle vi säga det vore det ju detsamma som att slå fast att infödda svenskar är sämre än alla andra i de avseenden som har betydelse för möjligheterna att tillgodogöra sig militär utbildning. Skulle vi få omvärlden att tro på detta vore det självfallet katastrofalt för tilltron till ett försvar som till dominerande del består av personer födda i . Visst kan sägas att omvärlden redan nu begriper att det inte är så att kvinnor, idrottare och musiker automatiskt skulle vara mycket skickligare än andra i vårt land i fråga om militära ting. Omvärlden skulle alltså inse att motsägelser i det svenska systemet är en konsekvens av det slag som lätt uppstår när man har att behandla en dogm av den typ som den svenska värnpliktstanken utvecklats till. Men inte heller det konstaterandet förefaller möjligt att godta för statsmakterna, alltså att genom en handling av typen att medge kortare grundutbildning för tidigare icke militärt utbildade invandrare - erkänna att vi tror att omvärlden genomskådat den dogm vi själva inte vågar sticka hål på. För att slippa dessa konsekvenser av korttidsutbildning kan jag inte komma till annan slutsats än att vi av ekonomiska skäl helst bör säga nej till att ge militär utbildning åt nyblivna svenska medborgare ända . Åldersgränsen bör sänkas, förslagsvis till . Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär sådan ändring av nuvarande bestämmelser I. att den svenska försvarsmakten kan nyttiggöra sig tidigare utbildning hos nyblivna svenska medborgare i de fall detta kan ge ett stort tillskott av kunnande till krigsorganisationen i förhållande till kostnaderna för den kompletterande utbildningen. 2. att nyblivna icke militärt utbildade svenska medborgare inte bör ges militär grundutbildning om de för svenskt medborgarskap uppnått högre än .