mot · G4021136 · 1981-01-27 00:00:00 — Toleransen mot arbetslöshet är hög i industriländerna. Den ekonomiska politiken är hårt inriktad på att genom allmän återhållsamhet bekämpa inflationen och minska underskotten i bytesbalansen. Inga tecken tyder på att denna inriktning av politiken är på väg att ändras. Man måste därför räkna med att svensk industri kommer att få fortsätta att arbeta i ett klimat med dels svag efterfrågan på de tunga exportmarknaderna, dels en måttlig lönekostnadsutveckling i konkurrentländernas industrier. Att i en sådan situation förbättra industrins konkurrensförmåga är självfallet en utomordentligt krävande uppgift men det är likafullt nödvändigt. Om det inte lyckas kommer sönderfallet av den svenska ekonomin att fortsätta. Den borgerliga regeringen har och i årets budgetproposition mycket klart avslöjat med vilka medel man hoppas kunna hålla tillbaka löneökningarna. 1 botten ligger en ekonomisk politik som leder till en kraftigt ökad arbetslöshet. Med den utgångspunkten, och under hot om ytterligare försämrad sysselsättning om avtalsökningarna inte hålls nere, skall arbetstagarna och deras organisationer fas att dämpa sina lönekrav. Självfallet avvisar socialdemokraterna denna konfrontationspolitik. Vi förnekar inte nödvändigheten av en lugn avtalsrörelse med låga nominella avtalslönehöjningar. Motsatsen skulle otvivelaktigt ytterligare försämra industrins konkurrensförmåga. Men vi menar att den nödvändiga återhållsamheten bör åstadkommas i samarbete med de fackliga organisationerna. Därför är det nödvändigt att genom olika konkreta åtgärder skapa prak tiska förutsättningar för en lugn avtalsrörelse präglad av samförstånd mellan olika grupper i samhället. Vi för i denna motion fram en råd förslag med just det syftet. En annan faktor som har ett avgörande inflytande på effektivitet och konkurrenskraft är investeringsnivån. Industriinvesteringarna i Sverige sjönk dramatiskt . Därefter låg de kvar på den låga nivån . skedde en viss återhämtning, men fortfarande var investeringsaktiviteten betydligt under den som de flesta bedömare betraktar som önskvärd. räknar regeringen, efter den senaste diskontoförändringen, med oförändrade industriinvesteringar jämfört med . Den bedömningen måste anses vara klart optimistisk. Vi har tidigare pekat på behovet av en kraftig tillväxt i industriproduktionen. En sådan är inte möjlig utan en påtaglig ökning av industrins investeringar. Genom investeringarna kan dels befintliga produktionsenheter hållas effektiva, dels nya enheter byggas upp för att ersätta bortfallande produktionskapacitet. Vi har här hävdat att det är nödvändigt - om svensk industri skall kunna expandera med dels en återhållsamhet j lönekostnadsutvecklingen, dels ökade industriinvesteringar. Att en sådan politik inrymmer svåra fördelningspolitiska problem är uppenbart. Det är främst mot den bakgrunden man skall se diskussionen om löntagarfonder. Den diskussionen har pågått här i . Arbetet i den statliga utredningen om löntagarfonderna håller nu på att avslutas. Inom arbetarrörelsen har en särskild arbetsgrupp utarbetat ett förslag, som skall föras ut till diskussion inom organisationerna. Arbetet med vårt förslag är alltså inte avslutat. Det har emellertid enligt vår uppfattning visat att det är möjligt att skapa ett system som dels ger löntagarna del i och inflytande över kapitaltillväxten, dels stimulerar industrins investeringar och industriell expansion. Vi menar också att ett löntagarfondssystem på ett avgörande sätt kan förbättra förutsättningarna för att en framgångsrik sanering av den svenska industrin kan genomföras . Delvis är de åtgärder som redovisas i denna motion av en sådan karaktär att de inte kan få någon omedelbar effekt på ekonomin. Vi lägger emellertid redan nu fram förslag för att stimulera bostadsbyggandet. Vi föreslår också ökade investeringar inom trafiksektorn. Vi redogör i det följande för inriktningen av våra kommande förslag på det industripolitiska området och redovisar några av de från industrisynpunkt intressanta förslagen i vår partimotion om forskningsfrågor. Regeringen har i samband med budgetpropositionen presenterat mycket begränsade förslag på det industripolitiska området. I stället aviserar industriministern en omfattande industripolitisk proposition senare i vår. positionen skall bl. a. innehålla ett samlat förslag om inriktningen av industripolitiken. Ett annat område som skall behandlas i den kommande propositionen är teknisk forskning och utveckling. a. förutskickas förslag om resurser och verksamhetsprogram för STU . Härutöver framför industriministern att förslag på en rad andra angivna områden skall presenteras i den industripolitiska propositionen. Det gäller exempelvis frågor som rör mindre och medelstora företag, försöksverksamhet med arbetskooperativ och en översyn av exportkreditsystemet. Industriministern aviserar också ytterligare ett antal propositioner där industripolitiska frågor behandlas . Det gäller propositioner som bl. a. tar upp olika branschfrågor. Den industripolitiska propositionen kommer således att täcka viktiga delar av det industripolitiska fältet. Vi har från socialdemokratisk sida därför inte sett anledning att nu redovisa en sammanhållen näringspolitisk motion. Huvudlinjerna i socialdemokratins näringspolitiska alternativ har redovisats vid upprepade tillfällen . Dessa huvudlinjer står fast och kommer att ligga till grund för vår industripoiitiska motion senare i vår. Vi avser också att i den motionen ta upp vissa branschfrågor. Det enda område som vi nu med anledning av budgetpropositionen behandlar i en partimotion är tekoindustrin. Vi kommer också att i anslutning till olika propositioner redovisa förslag till åtgärder på en rad områden. Det gäller stålindustrin och den glasindustrin. Det gäller skogsindustrin som aktualiseras i samband med propositionen om NCB. En annan fråga som kommer att behandlas är försäljningen av Datasaab. Problemen i gruvindustrin kommer att tas upp i samband med propositionen om Statsföretag. Varvsindustrin är ytterligare ett område som kommer att aktualiseras. Den från vår sida redovisade inriktningen av industripolitiken kommer således att ligga till grund för den motion som vi avser att lägga i anslutning till den aviserade industripolitiska propositionen i vår. Här skall nu endast mycket kortfattat redovisas de viktigaste av våra tidigare framförda industripolitiska förslag. En central industripolitisk uppgift är nu att samla olika krafter i samhället till en gemensam ansträngning för att ta vara på utvecklingsmöjligheterna i svensk industri. Från statens sida bör därför tas upp överläggningar med näringslivet om hur de expansionsmöjligheter som finns praktiskt skall tas till vara. Ett samarbete mellan staten och näringslivet bör eftersträvas. Flera av de industripolitiska instrument som vi föreslår är så utformade att de kan utnyttjas för samarbetsprojekt. Det gäller exempelvis struktur- och utvecklingsfonden. En av dess uppgifter skall vara att förbättra företagens försörjning med riskkapital. En annan att finansiera tekniska utvecklingssatsningar och stora, långsiktigt intressanta industriprojekt. Fonden bör bl. a. kunna bidra vid projektfinansieringen i de fem utvecklingsbolag som enligt vårt förslag skall vara en av kanalerna för en intensifierad offentlig teknikupphandling. Vi har föreslagit utvecklingsbolag på områdena transportsystem, medicinsk teknik, hjälpmedel inom utbildningsområdet, miljövårdsteknik och energiteknik. Andra områden där vi vill förstärka det tekniska forsknings- och utvecklingsarbetet för att stimulera industriell expansion är exempelvis informationsteknik, mikroelektronik och materialforskning. Den svenska basindustrin köper i allt högre grad in utrustning från utländska tillverkare. Det leder till en utarmning av den inhemska utrustningsindustrin. Vi vill ha en ramplanering för basindustrin som kan läggas till grund för en styrning av utrustningsköpen till svenska tillverkare. Också här kan struktur- och utvecklingsfonden komma in i arbetet. De statliga företagen måste enligt vår mening utarbeta långsiktiga investerings- och utvecklingsprogram. Vi har tidigare fört fram förslag om ekonomiskt stöd till de enskilda uppfinnarna och avser att återkomma med förslag på det området. Detsamma gäller förslag rörande de mindre och medelstora företagen. Där har vi utarbetat ett program med förslag till åtgärder på en rad områden. Vi vill bl. a. stärka underleverantörernas ställning. En del av de åtgärder som här omnämnts och som alltså kommer att närmare utvecklas i en partimotion kan komma att mycket snabbt få genomslag i industriutvecklingen. Andra åtgärder kommer att få effekt först i ett långsiktigt perspektiv. Forskning och högre utbildning Inom området utbildning och forskning har socialdemokraterna i en partimotion under allmänna motionstiden redovisat en rad förslag. En del av förslagen är av betydelse från industrisynpunkt och skall här sammanfattas. Inom högskoleutbildningens område tas i motionen upp ett problem, som har intresse för industrin. Det konstateras att utbildningsresurserna inom det datatekniska området är klart otillräckliga. 1 motionen föreslås bl. a. ökade resurser för datateknisk utbildning vid universiteten. Våra förslag på området forskarutbildning och forskning inom universitet och högskolor innebär en fördubbling av de medel som regeringen anvisat som en reell förstärkning. Förslagen har i första hand syftet att stärka teknisk och naturvetenskaplig forskning och utvecklingsarbete som ett stöd för fortsatt industriutveckling. Vi kräver också en översyn av den tekniska utbildningen i förhållande till samhällets och yrkeslivets framtida behov. Vi vill slutligen här peka på vårt förslag om en väsentlig höjning av anslaget till . Det finns i motionen ytterligare en rad krav som är betydelsefulla i ett långsiktigt industriellt perspektiv. Insatser för omedelbar stimulans av ekonomin Vi skall här redovisa vår syn på några områden, där åtgärder som sätts in snabbt kan få en positiv effekt på ekonomin. Det gäller för det första energiområdet, där regeringens handlingsförlamning leder till onödiga påfrestningar på bl. a. bytesbalansen. Det gäller bostadsbyggandet, där den orimligt låga aktiviteten medför att produktionsresurser står outnyttjade. Ett annat område, där snabba åtgärder skulle behövas är skogsindustrins råvaruförsörjning. På trafikområdet slutligen skulle man genom ökade samhällsbeställningar kunna utnyttja svensk industrikapacitet som inte tas till vara. Vårt lands stora oljeberoende och de genomförda och förväntade prisökningarna på oljeprodukter kommer att innebära stora påfrestningar på den svenska ekonomin. En kraftfull politik för oljeersättning är därför en av de allra viktigaste politiska uppgifterna för varje svensk regering . med detta svåra arbete skall en mängd åtgärder vidtas för att en avveckling av kärnkraften senast skall kunna genomföras, i enlighet med folkomröstningens resultat. Socialdemokraterna har i skilda sammanhang redovisat förslag för att minska landets beroende av importerad olja och göra en kärnkraftsavveckling möjlig. Dessa förslag har i de allra flesta fall avslagits av den borgerliga riksdagsmajoriteten. Vissa förslag har dock bifallits av , men regeringen har underlåtit att förverkliga riksdagsbesluten. Detta är ytterst oroande. Resultatet har därför blivit, att vårt land f. n. saknar en samlad och genomtänkt oljepolitik. Här följer en sammanfattning av våra förslag. Regeringen måste presentera en rikstäckande plan och ett program för oljeersättning. Av planen skall framgå målsättningar för oljeersättning inom olika samhällssektorer på både kort och lång sikt. I programmet måste ingå ett flertal styrmedel och stimulanser, så att en effektiv oljeersättning kan bli verklighet. Också kommunerna måste engageras i det omfattande arbetet att minska oljeberoendet och göra en kärnkraftsavveckling möjlig. Regeringen måste därför ta initiativ till överläggningar med kommunerna. Vid dessa överläggningar bör diskuteras hur stat och kommun i samverkan kan bidra till ökad trygghet i oljeförsörjningen samt hur kommunerna kan ersätta olja med andra bränslen. En beredskapsplan för en akut oljeförsörjningskris bör utarbetas av regeringen i enlighet med beslut . Samhället bör också engageras hårdare för att öka både försörjningstryggheten med oljeprodukter och förädlingsgraden i de svenska raffinaderierna och den petrokemiska industrin. Sådana åtgärder kan väsentligt minska påfrestningarna på bytesbalansen. Därför bör regeringen pröva förutsättningarna att förstärka den svenska oljeberedskapen genom att samhället eventuellt i delägarskap med OK bygger en s.k. katalytisk kracker för att inom landet kunna vidareförädla tunga eldningsoljor till lättare oljeprodukter, t. ex. bensin. Regeringen bör också utarbeta en plan för utvecklingen av den svenska raffinaderiverksamheten och den petrokemiska industrin. Vidare är det angeläget att regeringen ökar ansträngningarna att få direktavtal med bl. a. om leveranser av olja och gas inom ramen för ett utvidgat nordiskt industri- och energipolitiskt samarbete. En plan för torvutvinning är också ett betydelsefullt steg i strävandena att minska det svenska oljeberoendet. Regeringen måste fatta de övergripande beslut som fordras för storstädernas värmeförsörjning. Endast därigenom skapas förutsättningar för en konkret energiplanering i storstadskommunerna. Principbeslut om introduktion av metanol och etanol som ersättning för olja och bensin främst inom samfärdseln måste fattas. Detsamma gäller beslut om lokaliseringen av försöksanläggningen för metanolproduktion. Den s.k. elanvändningskommittén redovisar i betänkandet El och olja (Ds I 1980: 22) hur elkraften kan användas för att ersätta olja bl. a. i småhus, industrier och kommunala fjärrvärmesystem. Dessa möjligheter bör tas till vara. Statsmakterna måste genomföra konkreta åtgärder så att utvecklingen av inhemska bränslen stimuleras. En kraftig ökning av kolanvändningen bör undvikas. Men också en del av vårt lands oljeersättning måste ske med kol. Forskning och utveckling av bl. a. bättre reningsteknik måste därför få erforderliga resurser. Regeringen bör presentera riktlinjer för den svenska kolanvändningen samt olika åtgärder för att dessa riktlinjer skall kunna bli verklighet. Därvid bör regeringen bl. a. lämna förslag om hur kolimporten till vårt land skall ske, om samhället bör investera i en kolhamn, lokaliseringen av denna hamn m. m. beslutade , att regeringen skyndsamt borde inrätta ett utvecklingsbolag på energiområdet. Detta har ännu inte skett. bör därför ytterligare en gång begära att regeringen inrättar detta bolag. En effektiv och samordnad upphandling kan påskynda introduktionen av förnybara energikällor. Därför bör ett upphandlingsbolag för ny energi teknik, i vilket stat och kommun har det dominerande inflytandet, bildas. Regeringen bör också vidta åtgärder, så att s. k. utvecklingsavtal kan tecknas med stora upphandlare. Genom avtalen kan stat, avtalsparten och den tillverkande industrin dela de kommersiella riskerna vid introduktionen av den nya tekniken. Regeringen bör också lämna förslag som leder till att tillkommande vattenburna system bl. a. i kommunernas fjärrvärmesystem dimensioneras för s.k. lågtemperatur. Därvid underlättas introduktionen av bl. a solvärme, spillvärme och värmepumpar. Regeringen bör också lämna förslag om särskild beskattning av övervinster i vattenkraftsproduktionen, i enlighet med texten på valsedeln från Linje 2 och riksdagsbeslut . Vidare är det angeläget att de internationella oljebolagens skatteförhållanden utreds. Dessa förslag är nödvändiga första steg i det svåra arbetet att kraftigt reducera det stora oljeberoendet så att kärnkraften kan avvecklas senast i enlighet med folkomröstningens resultat. Vid sidan av dessa åtgärder krävs också andra politiska och organisatoriska initiativ för att den nödvändiga kraftsamlingen skall kunna skapas i energipolitiken. har bostadsbyggandet tillåtits sjunka till i medeltal ca 55000 lägenheter . Detta motsvarar ett byggande som vi hade . Ser man enbart på antalet lägenheter i flerfamiljshus ca 15 000 kan man endast finna jämförbara siffror från de värsta depressions- och krigsåren . med denna låga igångsättning har produktionskostnaderna stigit kraftigt. De faktiska genomsnittliga byggnadskostnaderna för statligt belånade flerfamiljshus och gruppbyggda småhus har 1979 ökat med . Motsvarande ökning vad beträffar tomt- och grundberedningskostnader uppgår till . Dessa snabbt ökande produktionskostnader har i hög grad bidragit till den alltmer minskade benägenheten hos olika byggherrar att ta på sig ansvaret för att bygga lägenheter i flerfamiljshus. Det låga bostadsbyggandet i kombination med den kraftiga kostnadsutvecklingen har skett i en situation där bostadslösheten brett ut sig i allt större delar av landet. I allt fler kommuner växer köerna till hyres- och bostadsrättslägenheter. Parallellt med denna från bostadssocial synpunkt helt oacceptabla utveckling har det låga bostadsbyggandet successivt medfört en nedrustning av produktionsapparaten med allvarliga näringspolitiska konsekvenser. Bostadsbyggandet utgör nämligen en viktig avsättningsmarknad för den svenska industrin. Närmare hälften av bostadsinvesteringarnas värde gäl ler varor från industrin, och mindre än en femtedel härav avser importerade varor. gick av den svenska industrins produkter till bostadsbyggandet. Genom nedgången i bostadsbyggandet har naturligtvis också deras betydelse för industrin avtagit, men fortfarande gick av industrins varor till bostadsbyggandet. De branscher som i första hand är beroende av bostadsbyggandet är trävaruindustrin samt jord- och stenvaruindustrierna. För dessa branscher har det minskade bostadsbyggandet medfört ett betydande bortfall av arbetstillfällen. Men också i många andra branscher - exempelvis stål-, verkstads- och möbelindustrin - har sysselsättningseffekterna varit påtagliga. Den successiva nedrustningen av produktionsapparaten har dessutom påskyndats av att bostadsbyggandet tillåtits fluktuera med hänsyn till årstiderna. Bristen på övergripande planering från regeringens sida i form av ett näringspolitiskt program för byggsektorn har medfört allvarliga störningar såväl på arbetskraftssidan som inom byggnads- och materialindustrin som helhet. Igångssättningen av nya lägenheter sjönk på ett mycket oroande sätt. redovisas nämligen en nedgång i påbörjandet med jämfört med året innan. Det totala påböijandet kan på basis av igångsättningen t.o. m. november månad uppskattas till ca 49000 lägenheter, varav ca 15000 i flerfamiljshus. I förhållande skulle detta innebära en nedgång när det gäller flerfamiljshuslägenheter med i storleksordningen . För att bryta denna utveckling måste omedelbara åtgärder sättas in. I annat fall kommer bostadsbristen att öka som produktionsapparatens nedrustning kommer att fortsätta. Det senare är inte enbart ett hot mot vissa industrigrenar och sysselsättningen där utan innebär också i växande grad risk för en nedrustning av utvecklingskapaciteten på byggmaterialområdet i landet som helhet. Dessutom kommer nedgången i bostadsbyggandet att försvåra den rekrytering av byggnadsarbetare som måste till för att kompensera den kraftiga minskning av byggnadsarbetarkåren som blivit resultatet av underlåtenhet att föra en aktiv och medveten politik på byggområdet. Denna avsaknad av handlingskraft på byggområdet finns på ett utomordentligt sätt illustrerad i årets budgetproposition där regeringen visserligen slår fast att påböijandet bör vara ca 55 000 lägenheter men som enda åtgärd för att uppnå detta hänvisar till vad en utredningsman kan föreslå och initiera. För att stimulera till en ökad igångsättning av hyres- och bostadsrättslägenhetsbyggandet kräver socialdemokraterna att produktionskostnaderna temporärt tas ner genom att momsen slopas för de lägen heter som påbörjas fr. o. m. den l februari och till utgången av . För att ytterligare stimulera till produktion av lägenheter i flerfamiljshus skall vidare en tvåårig uthyrningsgaranti i enlighet med regler som gällde för hyresförlustlån införas. Denna temporära garanti skall gälla för lägenheter påbörjade som momsbefrielsen. För att motverka eventuella kostnadsökningar förorsakade av de ovan föreslagna stimulansåtgärderna kräver socialdemokraterna slutligen att kostnadskontrollen. inte minst i samband med produktionsanpassad belåning, skärps. Skogsindustrin är en av våra mest betydelsefulla industribranscher. Sågverken, skivindustrin samt massa- och pappersindustrin svarar tillsammans för ca en tiondel av det totala förädlingsvärdet i svensk industri. Sammantaget sysselsätter skogsnäringen direkt och indirekt ca 300000 personer, och ett tusental orter i vårt land är beroende av skogsindustrins utveckling. Branschen spelar också en mycket central roll för vår export och därmed för vår handelsbalans gentemot omvärlden. Omkring en femtedel av vårt lands export av industriprodukter kommer från skogsindustrin. Skogsindustrins råvaruförsörjning har varit ett allvarligt problem. Virkesbristen har negativa effekter i flera avseenden. Det är effekter av såväl lång- som kortsiktig natur. Genom bristen på råvara kan många företag inte till fullo utnyttja den efterfrågan som råder. För företag i en så konjunkturkänslig bransch som skogsindustrin är detta allvarligt, eftersom det medför att man står dåligt när efterfrågevolymen och priserna åter mattas. Utvecklingen har också inneburit att möjligheterna att planera strukturomvandlingen och därmed mildra påfrestningarna för de anställda och berörda regioner kraftigt minskar eller helt försvinner. Ett belysande exempel på detta är utvecklingen inom NCB. En tredje konsekvens, som kan komma att visa sig synnerligen negativ, är att den svenska skogsindustrins internationella marknadspositioner försvagas. Det kan noteras att detta förhållande sent omsider också uppmärksammats av regeringen. I budgetpropositionen konstateras sålunda att vi på grund av virkesbristen inte kunnat öka vår trävaru-, massa- och pappersexport i den omfattning som marknaden annars tillåtit. Vår oförmåga att utnyttja den starka internationella efterfrågan innebär också att vårt land går miste om stora exportintäkter. Detta sker då obalansen i våra utrikesaffärer blivit allt allvarligare. Det är självfallet omöjligt att närmare beräkna hur stort exportbortfall som det kan vara fråga om. Det torde dock knappast vara någon överdrift att påstå att det under exempelvis fjolåret rörde sig om flermiljardbelopp. Råvaruproblemen har fortlöpande också påtalats från såväl branschen som fackföreningsrörelsen. Vi har vid upprepade tillfällen föreslagit åtgärder, som om de genomförts skulle inneburit att vi hade kommit till rätta Behovet av åtgärder kvarstår, och vi upprepar därför våra tidigare krav. Det är nödvändigt att man får försumliga skogsägare att avverka i erforderlig omfattning. Ett medel härför är den särskilda beredskapslag som vi tidigare krävt. Härutöver är det angeläget att även andra metoder prövas att stimulera en ökad skogsavverkning. Härmed avses främst en omläggning av skogsbeskattningen. Statliga insatser för att främja den kollektiva trafiken kan sättas in med syfte att dels minska underskottet i bytesbalansen genom att minska energiförbrukningen för resor och transporter, dels öka den inhemska industriproduktionen och dels stimulera investeringar i infrastruktur. Vi föreslår att kollektivtrafikberedningen ges sammanlagt 20 milj. kr. för att dels driva en meningsfull försöksverksamhet, dels medverka till att påskynda den tekniska utvecklingen och dels ge direkta bidrag till kommuner för att pröva nya former av trafiklösningar. Den ökade efterfrågan på järnvägsresor till följd av bl. a. lågprissatsningen leder till en kraftig förslitning av SJ:s röllande materiel.