mot · G4021677 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om ett effektivare utnyttjande av högskolans utbildningsplatser Det måste alltid vara statsmakternas intresse att verksamheten bedrivs så att största möjliga effekt uppnås med beviljade anslag. I tider, när ekonomin är svag, gäller denna uppfattning med än större styrka. Ett område, där kostnadseffektiviteten bör kunna öka, är inom högskoleutbildningen. fastställer i samband med statsverkspropositionens behandling antalet utbildningsplatser på högskolans olika utbildningslinjer. Avgörande härvidlag är framtida behov, tillgång på lärarkrafter, tillgängliga ekonomiska resurser m. m. Avsikten är inte att här diskutera riktigheten i dimensioneringen av högskolans verksamhet utan att ifrågasätta hur det fastställda platsantalet utnyttjas. På de allra flesta utbildningslinjerna är det i allmänhet ingen svårighet att fylla tillgängliga platser med sökande vid utbildningens början, men redan efter en termins studier har vakanser uppkommit i varierande omfattning. Enligt UHÄ:s anslagsframställning 1981/82 bilaga 13, underbilaga 7, framgår att sektorsutbildningen inom den statliga högskoleutbildningen /80 dimensionerades för 36 650 nybörjarplatser och att 34 138 av dessa utnyttjades. För samma budgetår fanns 83 915 tillhandahållna årsstudieplatser och av dessa utnyttjades 74 677. När det gäller övrig utbildning inom högskolans ram är statistiken så bristfällig att det inte går att få fram säkra uppgifter. Det framgår ändå av tillgängliga siffror att skillnaden mellan mål och måluppfyllelse är ganska stor. Denna har dock, som också framgår av UHÄ:s anslagsframställning 1981/82, i betydande grad rättats till för /81 och i nu föreliggande förslag till /82. Vad som dock inte framgår av UHÄ:s siffermaterial, när det gäller nybörjarplatserna /80, är hur många av de utnyttjade 34 138 platserna som redan under första utbildningsterminen blivit vakanta genom avhopp från undervisningen. Skillnaden mellan tillhandahållna årsstudieplatser och utnyttjade sådana, vilken 1979/80 uppgick till drygt 9 000, tyder på att avtappningen är omfattande. Den genomsnittliga kostnaden per årsstudieplats är visserligen svår att beräkna, men även om man antar att den är så låg som . medför vakanserna en årlig kostnad för statsverket på ca 100 milj. kr. Det är naturligtvis omöjligt att helt komma till rätta med bortfallet av studerande, men sannolikheten talar för att avhoppen från studierna företrädesvis sker under utbildningstidens början, kanske rent av under den första studieterminen. Ett sätt att undvika att alltför stora vakanser uppkommer i början av studietiden kan åstadkommas genom att UHÄ åläggs att fram till början av andra studieterminen fylla uppkomna vakanser med nyintagna studerande, som vid de ordinarie intagningarna inte erhållit plats på önskad utbildningsväg. Detta gäller naturligtvis främst de linjer där konkurrensen är hård och där kostnaderna för tomma platser är stora. Det kan givetvis invändas att dessa nyintagna elever kommer att ha svårigheter att följa undervisningen, då de kommer in sent i utbildningen. Avsikten med förslaget är dock att dessa nyintagna själva måste svara för att inhämta de kunskaper som erfordras för att tillfredsställande kunna tillgodogöra sig undervisningen. Högskoleutbildningen är i allmänhet uppbyggd av flera av varandra ganska oberoende kursavsnitt, varför en lösning enligt den föreslagna modellen torde vara möjlig. Det bör också påpekas att studieplatserna - om någon skulle misslyckas - ändå skulle stått obesatta. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande åtgärder för ett effektivare utnyttjande av utbildningsplatserna i högskolan. () () () HANS NYHAGE (m) () () () (m) () () () PER STENMARCK (m) () G. () () ()