mot · G4022020 · 1981-03-18 00:00:00 — En annan fråga som kräver en snabb behandling är om malmen från gruvan i skall kunna göras mera konkurrenskraftig. Här har diskuterats olika utvecklingsvägar. En väg som har visat sig framgångsrik är produktionen av granulerad höganrikad slig. För att produkten skall kunna tillverkas i större skala krävs nu vissa investeringar i . Investeringarna, som främst avser byggnation av ett lagerhus för den nödvändiga härdningen av granulerna, har kostnadsberäknats till ca 30 milj. kr. I vår motion angående stålindustrin föreslår vi att denna investering genomförs . har vidare låtit utomstående expertis utreda förutsättningarna för ett nytt sinterverk i . I utredningsrapporten redovisas en klart positiv grundsyn på anläggningen av ett nytt verk. Vissa frågor anser man dock måste belysas ytterligare, och man föreslår därför att det inom tillsätts en särskild arbetsgrupp för att slutföra utredningsarbetet. Andra utredningsvägar som studerats är förädling till järnsvamp och järnpulver. Några klara slutsatser har dock inte redovisats. Enligt vår mening måste förutsättningarna för kulsinterverk, järnsvampoch järnpulveranläggningar snabbt utvärderas av det företag som äger och därmed har ansvaret för gruvorna, nämligen . Naturligtvis måste de anställda delta i detta arbete. Det finns ett starkt samband mellan produktion av råvaror för stålframställning och de övriga stålverkens utveckling. bör därför i sitt utvärderingsarbete nära samverka med övriga stålföretag. Projektprövningen måste också nära kopplas till arbetet i den kommission med uppgift att föreslå lösningar på svensk stålindustris samlade metallurgiproblem som vi nämnde tidigare. Vi har i vår stålmotion lagt fram förslag om att dessa utvärderingar skall genomföras . Medan denna utvärdering pågår bör inga åtgärder vidtas som försämrar förutsättningarna för gruvdriften. Det betyder bl. a. att länspumpningen av gruvorna i och Håksberg, som uttalade sig för , bör fortsätta. Liksom tidigare bör regeringen om så erfordras ta initiativ för att täcka de kostnader som härigenom uppstår för . För sulfidmalmerna, liksom för legeringsmetaller och industrimineral, förutses som nämndes tidigare en relativt ljus framtid. För att våra möjligheter skall kunna tas till vara fullt ut är det dock nödvändigt att prospekteringsarbetet intensifieras. Statsmakterna bör medverka till att så sker. Vi föreslår därför att resurser ställs till förfogande för ett femårigt prospekteringsprogram för . För programmet bör disponeras 10 milj. kr. totalt 50 milj. kr. Programmet bör i sin helhet genomföras av Nämden för statens gruvegendom. Under de efterföljande åren bör även andra gruvintressenter kunna erhålla stöd inom programmets ram. Vi har tidigare tagit upp frågan om framtiden för Mineralprocesslaboratoriet i . Laboratoriet ägs av , som dock förklarat att man inte längre önskar vara ensamägare. Det är utan tvivel av stort värde att i Bergslagen ha tillgång till ett forsknings- och utvecklingslaboratorium av det här aktuella slaget. Detta gäller inte minst för utveckling av processtekniken vid behandling av industrimineral och legeringsmetaller. Laboratoriet har uppdrag inte bara från utan också från andra företag och har upparbetat och dokumenterat en mycket god kompetens inom sina olika verksamhetsområden. Vi har framhållit att det är angeläget att Mineralprocesslaboratoriets ägarkrets utökas med ytterligare företag i första hand inom gruvindustrin. Även en fastare anknytning till den utrustningstillverkande industrin kan vara lämplig. Verksamhetens speciella karaktär, bl. a. det förhållandet att en del av projekten är av mera långsiktig och generell art, motiverar att regeringen medverkar i försöken att finna en lämplig ägarkonstellation. delade vår uppfattning om Mineralprocesslaboratoriets betydelse. Man var dock inte från riksdagsmajoritetens sida beredd att göra något uttalande i frågan. Projekt av denna typ ansåg man falla inom ramen för det samråd som äger rum inom mellansvenska gruvdelegationen. Delegationen har i sin rapport redovisat en mycket positiv syn på laboratoriets verksamhet. Däremot finns inget som talar för att man på något sätt engagerat sig i ägarfrågan. Ägarfrågan är således ännu inte löst, och Mineralprocesslaboratoriets framtid är därför alltjämt oklar. Vi har därför i vår stålmotion upprepat vårt krav på att regeringen medverkar i försöken att finna en sådan ägarkonstellation att verksamheten kan fortsätta och vidareutvecklas. 7.2 Frågor som rör Som tidigare påpekats tas situation upp i en särskild motion. De förslag som där läggs skall här endast kortfattat redovisas. En helt grundläggande utgångspunkt vid vårt ställningstagande till vilka åtgärder som skall sättas in på gruvorterna är människornas krav på sysselsättning. Orternas ensidiga beroende av järnmalmsbrytningen måste i största möjliga utsträckning motverkas genom åtgärder som stimulerar utveckling av ny industrisysselsättning. Det vore emellertid orealistiskt att räkna med att en betydande industrisysselsättning - fristående från gruvnäringen - snabbt skulle kunna byggas upp på gruvorterna. Järnmalmsbrytningen kommer att ha en helt avgörande betydelse för orternas fortlevnad. Slutsatsen härav blir att mycket stora ansträngningar måste göras för att bibehålla en livskraftig järnmalmsproduktion på gruvorterna. Vad gäller sysselsättningstillfällen finns alltså för gruvorternas vidkommande inte något egentligt alternativ till järnmalmsbrytning. Enligt vår uppfattning finns det också goda förutsättningar att i , och bedriva en lönsam järnmalmsbrytning. Vi har från socigldemokratisk sida tidigare tagit upp frågan om kostnader för järnvägstransport av malmen. Vi har understrukit att det är nödvändigt att dels vidta åtgärder för att effektivisera och modernisera transportapparaten, dels uppnå en rimligare fördelning av resultatet mellan SJ och . fick vi viss framgång i våra ansträngningar för att få ned fraktpriserna på en rimlig nivå. beslöt att avtalet skulle ses över. meddelas i Statsföretagspropositionen att det kommer ett förslag om hur fraktkostnaderna för malmtransporter kan reduceras. Det finns i en rad lovande mineraliseringar, som förtjänar att närmare undersökas med sikte på en framtida gruvbrytning. Det gäller inte bara koppar utan också exempelvis zink, bly, nickel, molybden och . Vi menar att samhället måste ha ansvar för att dessa fyndigheter undersöks och att en brytning inte omintetgörs på grund av svårigheter på järnmalmssidan. Ett offensivt arbete för att utveckla nya mineralprojekt i måste ovillkorligen bedrivas. Vi föreslår nu att får medel för att genomföra ett program för intensifierad prospektering och projektering av nya gruvor i . För programmet, som bör omfatta , bör anslås 50 milj. kr. situation präglas av utomordentligt stora svårigheter. Resultatutvecklingen har genom den oväntat snabba försvagningen av leveranssituationen blivit betydligt sämre än väntat. 1980 jämfört med föregående år blir nu betydligt mindre än man tidigare haft anledning att räkna med. Också 1980 kommer att visa stora förluster, och resultat beräknas bli utomordentligt svagt. Därmed har nu under en följd av år redovisat förluster. Regeringen föreslår nu att staten skall anvisa 1 090 milj. kr. för att täcka förluster i . Vi ställer oss bakom det förslaget. Vi ser det emellertid som en allvarlig fara för arbetsmarknadsläget i malmfältskommunerna att företaget nu för att minimera kassautflödet dels håller tillbaka nya investeringar, dels försöker undvika att bygga upp malmlagren. Vi föreslår därför att skall ge regeringen i uppdrag att dels utarbeta förslag till regler för lagerstöd till , dels inventera investerings- och underhållsprojekt som kan startas för att utjämna sysselsättningssvackan. Regeringen har därefter att återkomma till med sina förslag. Den mineralpolitiska utredningen avlämnade sitt slutbetänkande. Betänkandet har remissbehandlats, och förslagen bereds f. n. inom . I den nu presenterade industripolitiska propositionen aviseras en mineralpolitisk proposition kommande höst. Endast på en punkt behandlas i den nu föreliggande propositionen gruvoch mineralfrågor. Det gäller frågan om mineralpolitisk verksorganisation, som alltså redan nu blir föremål för ställningstaganden från regeringens sida. Det är en fråga där remissopinionen varit i hög grad splittrad. Från socialdemokratisk sida finner vi frågan om den mineralpolitiska verksorganisationen utomordentligt viktig. Organisationen har stor betydelse bl. a. för att bidra till en effektiv prospekteringsverksamhet och för att säkerställa att gruv- och mineralfrågorna sätts in i sitt industripolitiska sammanhang. Det förslag till organisationsförändring som läggs fram från regeringens sida förefaller emellertid inte skapa förutsättningar för någon förbättring på dessa punkter. Betydelsen av att gruv- och mineralfrågorna behandlas som en del av industripolitiken i stort understryks av en rad tunga remissinstanser. Dit hör bl. a. LO, SAF, och statens industriverk. LO påpekar, som en kommentar till utredningens förslag, att en lösning av de långsiktiga sysselsättningsproblem och regionalpolitiska problem som gruvindustrins situation aktualiserar sannolikt förutsätter omfattande insatser också inom andra branscher, vilket snarare talar för behov av bättre samordning. Trots denna massiva remissopinion har regeringen nu valt att föreslå en organisation där gruv- och mineralfrågorna bryts ut ur statens industriverks verksamhet. Regeringen föreslår en tudelning av myndighetsorganisationen, där myndighetsuppgifterna samlas i en organisation och statens affärsverksamhet i en annan. Den anslagsfinansierade delen av statens geologiska undersöknings (SGU) verksamhet förs samman med mineralbyrån vid statens industriverk. Därigenom bildas en central förvaltningsmyndighet på mineralområdet. Mineralbyrån skall inte i fortsättningen fungera som kansli åt (), som därför möjligen bör få ett eget kansli. Den del av SGU som sysslar med prospektering och andra geologiska undersökningar bör enligt förslaget bli ett fristående organ. Enligt propositionen skapar den föreslagna organisationsförändringen förutsättningar också för längre gående samverkan och samordning med andra prospekteringsorganisationer. Från socialdemokratisk sida ställer vi oss i princip positiva till organisationslösningar som främjar utvecklingen av ökad samverkan mellan olika prospekteringsorganisationer. Vi finner det emellertid inte klarlagt att den i propositionen föreslagna organisationen i detta avseende - liksom i vissa andra - är ändamålsenlig. Det är dessutom enligt vår uppfattning långt ifrån tillräckligt att ändra organisationen. Det krävs också en översyn och förändring av gruvlagstiftningen som i flera avseenden är föråldrad och som alltför ofta verkar hindrande på startandet av gruvprojekt. Lagstiftningsfrågorna är komplicerade, och det finns därför inte skäl att räkna med att några konkreta förslag till förändringar skall kunna utarbetas fram till dess den mineralpolitiska propositionen skall läggas fram. Däremot bör i det sammanhanget riktlinjerna för en översyn och omarbetning av gruvlagstiftningen läggas fram. Först då sådana riktlinjer redovisats, och då också i övrigt ett samlat program för gruv- och mineralpolitiken presenterats, är det lämpligt att också ta ställning till organisationsfrågorna. Någon anledning att , isolerat, behandla dessa frågor finns enligt socialdemokratisk mening inte. bör därför inte nu ta ställning till förslagen om mineralpolitisk verksorganisation. Vi föreslår att ger regeringen i uppdrag att i den kommande mineralpolitiska propositionen återkomma med förslag till förändringar i den mineralpolitiska verksorganisationen. Organisationsförändringarna bör syfta till att förbättra förutsättningarna att dels samordna den del av verksamheten som avser myndighetsuppgifter med annan industripolitisk verksamhet, dels samordna den statliga prospekteringsverksamheten med motsvarande verksamhet hos andra organisationer. Detta bör ges regeringen till känna. 8 Teknisk forskning och utveckling Teknisk forskning och utveckling är viktiga förutsättningar för att på återge det svenska näringslivet dess styrka. Från socialdemokratiskt håll har vi under en följd av år pekat på behovet av ökade insatser till teknisk forskning och utveckling och uttryckt oro över den brist på handlingsförmåga som regeringen visat i detta avseende. De satsningar som görs på forskning och kompetensuppbyggnad är av utpräglat långsiktig karaktär och effekterna därav i form av tillämpningar i näringslivet kan dröja mer än . Det är olyckligt att de förslag vi fört fram inte har genomförts tidigare. Därigenom har värdefull tid gått förlorad och de positiva effekterna för svenskt näringsliv i onödan fördröjts.. Inom flera områden finns exempel på att svenskt forsknings- och utvecklingsarbete legat väl framme internationellt sett med goda chanser till framgångsrika innovationer i företagen men att man sedan sackat efter på grund av bristande resurser och bristande handlingskraft och vilja att satsa från regeringens sida. Vi har inte råd att förlora flera chanser. krävs en kraftfull och målmedveten satsning. Förväntningarna på den nu framlagda propositionen har varit betydande. Regeringen har i olika sammanhang hänvisat till den nu framlagda propositionen som svar på den kritik som framförts för bristande handlingsförmåga när det gäller satsning på teknisk utveckling och forskning. har ett stort antal konkreta förslag om hur den tekniska forskningen och utvecklingen skulle främjas arbetats fram av forskare, industriföreträdare, myndigheter och fackliga organisationer. Regeringen har inte förmått göra den breda och kraftfulla satsning som krävs och som det finns underlag för. Det gäller såväl grundläggande forskning och kompetensuppbyggnad vid universitet och högskolor, där de obetydliga ökningar som föreslogs i budgetpropositionen var otillräckliga, som teknisk forskning och utveckling. I propositionen uppges att satsningarna på svensk forskning och utveckling mätt i andel av BNP visat en jämförelsevis mycket hög ökningstakt . Detta måste dock, som också medges i propositionen, ses mot bakgrund av en stagnerande BNP-utveckling. Enligt en har de statliga anslagen till forskning och utveckling i minskat realt sett - till skillnad från i andra . Att hänvisa till statistiska uppgifter om svensk FoU som andel av BNP när det gäller att bestämma omfattningen av det statliga stödet till teknisk forskning och utveckling är därför vanskligt. Dessutom torde det för ett litet land som som i hög grad är beroende av en högt utvecklad teknologi finnas starka skäl att satsa mera på FoU relativt BNP än andra, större länder för att kunna få tillräckliga resurser till utvalda, viktiga områden. Ett viktigt led i en kraftfull politik för att åstadkomma teknisk förnyelse i det svenska näringslivet är teknikupphandling. Det gäller inte minst möjligheterna att genom statliga eller kommunala beställningar stimulera utveckling av ny teknik. Propositionen ansluter sig till denna uppfattning. Emellertid föreslås inga som helst konkreta åtgärder för att främja sådan teknikupphandling. Man hänvisar till att kommunerna själva får gripa initiativet. Det är en oacceptabelt passiv inställning. Här krävs åtgärder för att stimulera kommunerna och myndigheterna till att i samråd med producerande företag och forskare beställa ny teknik. Vi återkommer senare till denna fråga. 8.1 Forskning vid universitet och högskolor samt utbildning På torde statsmakternas viktigaste uppgift för att stödja forsknings- och utvecklingsverksamheten vara att skapa förutsättningar för en hög kvalitativ forskning och utbildning vid våra universitets- och högskoleinstitutioner. Vi har i riksdagsmotioner fört fram förslag om hur denna verksamhet skulle förstärkas, senast i motion under den allmänna motionstiden om grundläggande högskoleutbildning och forskning. Inom högskoleutbildningens område konstateras att utbildningsresurserna inom det datatekniska området är klart otillräckliga. I motionen föreslås ökade resurser för datateknisk utbildning vid universitet och högskolorna. Vi kräver också en översyn av den tekniska utbildningen i förhållande till samhällets och yrkeslivets framtida behov. Våra förslag på området forskarutbildning och forskning inom universitet och högskolor innebär en fördubbling av de medel som regeringen anvisat som en real förstärkning. Förslagen har i första hand syftet att stärka teknisk och naturvetenskaplig forskning och utvecklingsarbete som ett stöd för fortsatt industriutveckling. Förslagen innebär bl. ökat stöd till forskarstuderande genom en i förhållande till regeringens förslag dubbelt så stor ökning av antalet utbildningsbidrag samt en uppräkning av utbildningsbidragen, förbättrade villkor till uppdragsforskning, ytterligare resurser till högskoleinstitutionerna, ökade resurser för forskartjänster på mellannivå, medel för internationella forskarkontakter, ökade resurser till vetenskaplig utrustning såväl för ersättning av föråldrad utrustning som nyanskaffning, väsentligt höjda anslag till . 8.2 Styrelsen för teknisk utveckling Styrelsen för teknisk utveckling har tagit flera initiativ i positiv riktning. Det gäller t. ex. inrättandet av de industriella och vetenskapliga råden för att förstärka kontakterna med industriföreträdare resp. forskare, samt planerings-, uppföljnings- och utvärderingsverksamhet där också internationell expertis används. Vi anser att den avvägning mellan kunskapsutveckling och industriellt utvecklingsarbete som STU föreslagit, vilken innebär en relativ förskjutning av insatserna till stöd för kunskapsutveckling och som också föreslås i propositionen, är riktig. Vi instämmer också i den prioritering av områden som gjorts i STU:s förslag och i propositionen. Den innebär att verkstadsteknik, bioteknik, datateknik/elektronik, materialteknik samt kemiteknik och dessutom träteknik, teknik för hälso- och sjukvård samt massa- och pappersteknik är prioriterade områden. Bland dessa områden återfinns de där vi tidigare fört fram förslag till insatser i form av utvecklingsbolag eller nationella storprojekt. Vi anser dock att de medel som i propositionen anslås till dessa områden är otillräckliga. Det gäller framför allt de områden som betecknas som nya för svensk industri: bioteknik, datateknik/elektronik och materialteknik - nya material. I propositionen föreslås en uppräkning av anslaget till Styrelsen för teknisk utveckling, som med hänsyn tagen till kostnadsutvecklingen realt uppgår till . Enligt vår uppfattning bör satsningen på dessa tre områden ske i enlighet med det högre alternativ som STU fört fram. Detta innebär en ökning i förhållande till regeringens förslag med ca 20 milj. kr. 3 1980/81. Vi har tidigare fört fram förslag om s. k. nationella storprojekt inom dessa tre områden. De satsningar som vi nu föreslår skall ske genom STU svarar mot en del av intentionerna med dessa storprojekt. För att nå önskvärd effekt för det svenska näringslivet krävs dock insatser även av annat slag. För t. ex. området bioteknik krävs insatser inom högskolan för att stärka forskningsverksamheten och tillgodose behovet av utbildning. Det kan ske såväl via forskningsråden som genom anslag till högskolorna. Därvid bör en samlad bedömning göras av hur resurserna bäst kan fördelas mellan olika högskolor i landet så att en profilering åstadkommes med koncentrerade insatser i stället för en utspridning till samtliga högskolor. Det krävs vidare åtgärder inom näringslivet för att underlätta att forskningsresultaten omsätts i produktion och för att stimulera nybildning av innovativa företag. En bevakning av myndigheternas handläggning av t. ex. beslut om miljörestriktioner kan också behövas. En onödigt långsam handläggning kan vålla förseningar till allvarligt men för näringslivet. Liknande behov torde finnas också inom området datateknik/elektronik och materialteknik - nya material. För att inom varje område åstadkomma samordning och balans mellan olika insatser bör en särskild kommitté tillsättas med representanter för industri, forskning och de anställda. Kommittéerna bör knytas till industridepartementet. De bör arbeta så att förslag till åtgärder kan genomföras utan onödig tidsfördröjning. Vi föreslår i första hand att sådana kommittéer inrättas för vart och ett av områdena bioteknik, datateknik/elektronik samt materialteknik - nya material. Mot bakgrund av erfarenheterna från dessa kommittéers arbete kan senare övervägas att inrätta liknande kommittéer också för andra prioriterade områden. Vi har tidigare föreslagit en övergripande delegation för att bl. a. bedöma behovet av och göra avvägningar mellan massiva insatser inom vissa områden (storprojekt). I delegationen skulle ingå företrädare för industrin, forskarna samt de anställda. Det i propositionen aviserade industriella och med uppgift bl. a. att samordna de insatser som görs för att stödja teknisk forskning och industriellt utvecklingsarbete med de insatser som görs för att stödja forskning och utbildning vid de tekniska högskolorna skulle kunna svara mot intentionerna med den av oss föreslagna delegationen. Enligt propositionen skulle i rådet utbildnings-, forsknings- och industriintressen vara representerade. Enligt vår uppfattning bör också företrädare för de anställda ingå i rådet. I propositionen föreslås ett treårigt program för STU:s stöd till teknisk forskningoch utveckling under budgetåren 1981/82-1983/84. Medelsbehovet för anslaget teknisk forskning och utveckling anges till totalt 1 775 milj. varav för /82 540 milj. kr. Enligt vår uppfattning är ambitionsnivån för åren 1982/83-1983/84 alltför låg. STU bör ges i uppdrag att utarbeta underlag för en stegvis ökning av forsknings- och utvecklingsverksamheten . 8.3 Nordiskt samarbete i fråga om forskning och teknisk utveckling Inom den ekonomiska och näringsmässiga politiken diskuteras olika former av samverkan mellan de nordiska länderna. Det finns starka skäl att pröva möjligheterna till ett utökat nordiskt samarbete i fråga om teknisk forskning och utveckling. Därigenom skulle knappa resurser kunna utnyttjas på ett effektivare sätt, inte minst dyrbar vetenskaplig utrustning och försöksanläggningar. Det bör gälla såväl grundläggande forskning (där redan nu ett visst utbyte förekommer) som mera tillämpad och utvecklingsinriktad verksamhet. Regeringen bör ta initiativ till överläggningar härom med övriga nordiska länder. I socialdemokratiska partimotioner om industripolitik har förts fram olika förslag för att stimulera uppfinnarverksamhet och för att skapa bättre förutsättningar för att uppfinningar exploateras. föreslog vi att STU skulle få i uppdrag att starta en verksamhet i syfte att aktivt stödja utvecklingsarbete från arbetstagarnas sida i företagen. Förslaget antogs av , och ett särskilt delprogram - arbetstagarinitierade projekt - har startats inom STU. Verksamheten är fortfarande under uppbyggnad och innebär i princip en förlängning av förslagsverksamheten vid företagen. Projektförslag, som bedöms hållbara från tillverknings- och marknadsföringssynpunkt men som kräver teknisk utveckling, kan få stöd inom ramen för programmet. STU kan finansiera upp till två tredjedelar av utvecklingskostnaderna, medan återstoden skall finansieras av företaget. Vi har också i våra partimotioner föreslagit åtgärder för att förbättra de enskilda uppfinnarnas situation. Dessa lever i stor utsträckning under villkor som är ekonomiskt otillfredsställande och som innebär social otrygghet. Det är uppenbart att detta kan verka hämmande på kreativiteten. Vi har föreslagit att 5 milj. kr. skulle anslås till stipendier för uppfinnare. Den borgerliga majoriteten i har emellertid gått emot förslaget. Vi återkommer i det följande till frågan om uppfinnarstipendier.