ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402888 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om handläggningen av anmälningar mot polispersonal I proposition 1980/81:100, bil. 5 (s. 36) föreslår regeringen åtgärder med anledning av förslag i betänkandet Handläggningen av anmälningar mot polispersonal (SOU 1979:71). Regeringen avvisar utredningens förslag om särskilda utredningsenheter inom åklagarväsendet. Utöver nuvarande ordning med s. k. åklagarinträde och särskilda utredningsenheter i , och föreslås att för resten av landet skall gälla att förhör hålls av polispersonal, men av personal som tjänstgör i ett annat polisdistrikt än den misstänkte. Vidare skall ledamöterna i polisstyrelsen alltid i efterhand informeras om ett beslut varigenom ett ärende av aktuellt slag har avskrivits. Ledamöterna får då möjlighet att begära överprövning av åklagarens beslut. I den allmänna debatten har uttryckts misstro och kritik mot systemet att polismän skall verkställa utredningar av brott och tjänsteförseelser vilka har begåtts av andra polismän. Misstankar om kollegiala hänsynstaganden har uttryckts och kan ha skadat polisens goda anseende. Det måste anses önskvärt att tillskapa ett utredningssystem som så långt som möjligt eliminerar dessa misstankar. De anvisningar som tillskapats av riksåklagaren och , innebärande att frågan huruvida förundersökning skall inledas på grund av anmälan mot en polisman skall prövas av en åklagare i ledande ställning, är goda initiativ i syfte att undanröja misstankar om inbördes lojalitet i handläggningen. Men de bör kompletteras med åtgärder utöver dem som regeringen föreslår. I betänkandet presenterade utredningen också en begränsad reform, som man ansåg kunde genomföras utan nämnvärda personalförstärkningar. I , och med kringliggande distrikt skulle utredningsarbetet omhänderhas av särskilda disciplingrupper i storstadsdistrikten. I övriga landet skulle utredningsverksamheten utföras av personal som huvudsakligen är avdelad för regional verksamhet. I ett tidigare utredningsförslag Anmälan mot polisman (SOU 1975:20) framfördes tanken på ett system där polisstyrelserna skulle få insyn i utredningsarbetet och beredas tillfälle avge yttranden innan beslut fattas i åtalsfrågan. avser regeringen att tillsätta en polisberedning för detaljutformning av den reform av polisverksamheten som föreslogs av polisutredning. En proposition i ärendet behandlas f. n. i justitieutskottet. Polisberedningen skall enligt planerna arbeta skyndsamt och torde kunna lämna förslag 1982. Vi förordar att polisberedningen får i uppdrag att utforma en handläggningsordning för anmälningar mot polispersonal som bättre tillgodoser kraven på allmänhetens förtroende än den ordning regeringen nu föreslår. a. bör det vara naturligt att överväga om inte polisstyrelsen med den roll den avses få i den nya polisorganisationen ges vidgade uppgifter i sammanhanget. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen begär att polisberedningen får i uppdrag att se över handläggningsordningen av anmälningar mot polispersonal. () () () () () () () () () () PER-A. HANS () i
mot · G402889 · 1981-01-23 00:00:00 — Motion 1980/81:889 av om alkoholinformation till dem som har dömts för rattfylleri dömdes 4 574 personer till fängelsestraff för rattfylleri och 139 för rattonykterhet. Fängelsestraffen var i regel en månad. De till fängelse dömda utgjorde endast drygt en femtedel av samtliga som varit skäligen misstänkta för alkoholförtäring i samband med bilkörning. Utan tvekan förekommer alkohol i trafiken i stor utsträckning, eftersom alla ju inte blir upptäckta. Olika åtgärder behöver vidtas för att genom information och andra åtgärder minska rattfylleriet. Straff är ju i hög grad avsedda för rehabilitering, alltså för att ge den som gjort sig skyldig till en förseelse möjligheter att fungera bättre i samhället i fortsättningen. Det torde därför vara viktigt att de som dömts på grund av rattfylleri eller rattonykterhet under fängelsevistelsen kan få ökad kännedom om vikten av att avstå från alkohol i trafiken. Motiv för att efter straffet avstå från alkohol i samband med bilkörning kan självfallet vara risken för att på nytt bli upptäckt och dömas till fängelsestraff och förlust av körkort. Men betydligt viktigare vore att strafftiden delvis kunde användas till information om alkoholens risker och skadeverkningar inte minst i trafiken, så att den som straffats får insikt om förhållandena och därigenom känner sig mer motiverad att avstå från alkohol i samband med bilkörning efter strafftiden. Informationen skulle bl. a. omfatta frågor om alkoholens risker för den enskilde och hans familj ur medicinsk, social och ekonomisk synpunkt. Men särskilt betydelsefullt vore att informera om alkoholens risker i trafiken. Härvid skulle belysas exempelvis de ökade olycksrisker en alkoholpåverkad bilförare löper likom olycksfrekvensen och de skador och inte minst det mänskliga lidande trafikolyckorna förorsakar. Självklart skall man inte informera så att det hela upplevs som skrämselpropaganda, utan informationen skall vara saklig och ha till syfte att upplysa om olämpligheten och riskerna med alkohol i trafiken. Att på detta sätt få dem som dömts för rattfylleri eller rattonykterhet att bli mer motiverade för att avstå från alkohol vid bilkörning borde vara ett synnerligen förnuftigt utnyttjande av anstaltstiden. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om vikten av att under fängelsevistelse på grund av rattfylleri eller rattonykterhet information ges om 1980/81:889 13 alkoholens skadeverkningar och risker främst i samband med trafik.
mot · G402890 · 1981-01-23 00:00:00 — om rättegångsbiträde åt kvinnor som utsatts för misshandel Jag bevistade för sedan ett antal rättegångar som gällde våldtäkt och misshandel. Jag som inte ens var inblandad i målet tyckte - kan vi acceptera sådant ! I ett fall försökte t ex mannens advokat få det till att mannen handlat i nödvärn trots att kvinnan enligt läkarintyget hade svåra skador på minst femton ställen. Skall det vara sådana rättegångar som måste kvinnan få en egen advokat, någon som försvarar henne. Mellan 200 000 och 300 000 fall av kvinnomisshandel beräknas förekomma i . Av dessa fall polisanmäls ca 2 500 av målsäganden, men mer än hälften av dessa anmälningar tas tillbaka - på grund av att målsäganden utsatts för påtryckningar att återta sin anmälan. I väntan på ändring av åtalsreglerna så att även misshandel på enskild plats faller under allmänt åtal, måste åtgärder vidtas för att stötta målsäganden. De misshandlade kvinnorna behöver detta stöd för att våga och orka stå fast vid sin polisanmälan om den misshandel de ofta och vid upprepade tillfällen varit utsatta för. Därför bör redan vid det tillfälle målsäganden gör polisanmälan förordas ett rättegångsbiträde med uppgift att 1. hjälpa målsäganden att orka stå fast vid sin anmälan och medverka vid förundersökningen, 2. upplysa målsäganden om möjligheten att erhålla skadestånd och därmed sammanhängande frågor, 3. biträda målsäganden vid den rättegång som följer efter åtal. Förordnande av rättegångsbiträde för målsäganden bör kunna inlemmas i den allmänna rättshjälpen, och dessa rättegångsbiträden bör vara jurister, helst advokater. Inrättandet av dessa rättegångsbiträden för målsäganden i misshandelsmål skulle sannolikt få en rad gynnsamma effekter på såväl kort som lång sikt. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande rättegångsbiträde för misshandlade kvinnor.
mot · G402893 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om förmånsrätt för författares royalty vid konkurs Författare är i allmänhet låginkomsttagare. Få lyckas försörja sig enbart på att skriva böcker. Många har ett kompletterande yrke men hör ofta till låginkomsttagarna. Vid en förlagskonkurs står denna yrkesgrupp helt utan ekonomiskt skydd. Författarnas motparter är företag, vilkas erfarenhet är helt beroende av deras insatser. Författarnas situation är i detta hänseende jämförbar med de anställdas. Det oaktat har författarna vid förlagskonkurser i sin egenskap av rörelseidkare endast samma ställning som leverantörer. Författarnas rätt till upplupen royalty hänförs därför till oprioriterad konkursfordran. Enligt avgörande av högsta domstolen gäller detta även om den aktuella royaltyfodran uppkommit till följd av att konkursboet fortsätter förlagsverksamheten. har därför - delvis i samarbete med övriga nordiska författarorganisationer - krävt att författarna för upplupen förfallen royalty skulle ges förmånsrätt i konkurs. Vi anser detta krav vara berättigat. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av konkurslagen innebärande att författare för upplupen förfallen royalty ges förmånsrätt vid förlagskonkurs. () i Kumla () () () ()
mot · G402895 · 1981-01-23 00:00:00 — av och om besittningsskydd för gemensamhetslokaler m. m. I vpk-motionen 1980/81:1851 om kollektiva boendeformer påtalas bl. a. hyresgästernas dåliga besittningsskydd och inflytande över gemensamma lokaler och andra gemensamma delar av bostadsmiljön. Erfarenheterna från de kollektivhus som funnits och alltjämt finns kvar visar att det behövs ändringar av hyreslagstiftningen i syfte att stärka hyresgästkollektivets ställning. Vpk har tidigare tagit upp denna fråga i varvid det bl. a. hänvisats till att hyresrättsutredningen (JU 1975:06) behandlar olika lagstiftningsproblem på bostadsområdet. Ett betänkande från utredningen väntas enligt budgetproposition 1980/ 81:100 . Vi har under hand sökt utröna om utredningen kommer med något förslag som kan undanröja nuvarande brister, men så syntes inte vara fallet. Vi upprepar därför i denna motion våra tidigare förslag och föreslår att skall uttala sig för en förändring på området. Problemet med hyresgästernas svaga rättsställning då det gäller lokaler och andra gemensamma delar av bostadsmiljön finns även i vanliga flerfamiljshus med gemensamma lokaler och andra gemensamma anordningar. Det kan gälla lekplatser, förmåner som tvättstuga, hobbyrum och olika förvaringsutrymmen på vindar och i källare. I en del fall har fastighetsägaren ensidigt undantagit en del av dessa förmåner eller avsevärt försämrat den utan att hyresgästerna med stöd av gällande lagstiftning kunnat förhindra detta. Då sådana missförhållanden troligen inte tas upp och blir föremål för några förslag från hyresrättsutredningen, bör hemställa till regeringen att lägga fram förslag till sådana ändringar i lagstiftningen som erfordras för att hyresgästernas besittningsskydd och inflytande över gemensamma lokaler och boendemiljön förstärks. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till sådana ändringar i hyreslagstiftningen som erfordras för att hyresgästernas besittningsskydd och inflytande över gemensamma lokaler och boendemiljön förstärks. INGA (vpk)
mot · G402898 · 1981-01-23 00:00:00 — av och om den exekutiva fältverksamheten Det regeringsförslag till utsökningsbalk som föreligger är i åtskilliga hänseenden berömvärt. De positiva inslagen är inte få. En mera övergripande synpunkt som delvis satt sin prägel på propositionens innehåll bör dock tas upp till kritisk granskning. Det torde inte med fog kunna dras i tvivelsmål att den exekutiva verkställighetens effekt och resultat i synnerligen betydande utsträckning grundas på allmänhetens och gäldenärernas uppfattning och förvissning att exekutionsväsendets funktionärer har rätt att i gäldenärens bostad förrätta utmätning av däri befintlig egendom. Redan hotet om att sådant hembesök kan bli aktuellt föranleder i ett mycket stort antal fall inbetalning av skulden eller överenskommelse om amorteringsplan. verkar därigenom genom sin blotta existens. Några konkreta åtgärder behöver inte vidtas. Indrivningsmetoden måste som sådan bedömas som human. I synnerhet beträffande de s. k. enskilda målen skulle det med all säkerhet med statistikens hjälp kunna påvisas att merparten av influtna medel - oftast direkt till sökanden - erlagts utan att exekutiv verkställighet kommit till stånd. Det levande hotet om sådan i form av hembesök har utlöst betalningsviljan. I förslaget till utsökningsbalk har eftersträvats att andra metoder än hembesök skall dominera den exekutiva verkställigheten. Därom må sägas att det framstår som självklart att hembesök aldrig får företas som rent självändamål och andra, mindre integritetsstörande, åtgärder bör tas i bruk när så kan ske. Den erfarenhet som finns samlad hos landets kronofogdemyndigheter talar emellertid enstämmigt i den riktningen att det skulle komma att bli närmast förödande för indrivningsresultaten, och också för den allmänna betalningsmoralen i samhället, om propositionens i huvudsak avvisande hållning till fältverksamhet genom hembesök skulle bli vägledande, och gäldenärernas betalningsframkallande önskan att undslippa hembesök därigenom skulle sättas ur spel. Hotet att utmätningsmannen kommer att göra utmätning i den tredskandes bostad måste upprätthållas såsom den effektivaste och - som ovan antytts - i själva verket humanaste indrivningsmetoden. I detta sammanhang bör understrykas att det i hög grad är lovvärt att det i regeringsförslaget fastslås att tillträde till bostad med hjälp av låssmed icke får ske med mindre än att bostadsinnehavaren bevisligen nåtts av underrättelse om tidpunkten för det planerade hembesöket. Därigenom garanteras ett intregritetsskydd av elementär art. Med åberopande av det ovan anförda hemställer vi att i samband med behandlingen av proposition 1981/ 81:8 med förslag till utsökningsbalk uttalar att fältverksamhet genom hembesök även efter utsökningsbalkens ikraftträdande skall utgöra en helt och fullt vedertagen Peh fullt ut accepterad metod i den exekutiva verksamheten.
mot · G402899 · 1981-01-23 00:00:00 — 1980/81 899-908 av och om krav på nykterhet vid förande av båt beräknas 200 personer omkomma i drunkningsolyckor. Vid dessa dödsfall beräknas två tredjedelar av de omkomna vara alkoholpåverkade. Fler och fler svenskar skaffar sig fritidsbåt. Alltför många båtförare uppträder alkoholpåverkade, med den påföljden att risken för olyckor ökar. Det borde vara naturligt att samma regler gäller för framförande av fordon till sjöss som till lands. Detta har särskilt aktualiserats i takt med att fritidsbåtarna blir snabbare och snabbare. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att regeringen skyndsamt utreder möjligheten av att trafiknykterhetslagstiftningen också vidgas att gälla till sjöss. () () 1 1980/81. 3 sami Nr 899-908
mot · G402900 · 1981-01-26 00:00:00 — av om skadeståndet för patentintrång Patentinnehavare som har anställda kan genom patentintrång komma i underläge och därvid tvingas avskeda sin personal med stora förpliktelser enligt nuvarande trygghetslagstiftning för löntagarna. Därmed berövas även företagen sin ekonomiska möjlighet att genom patentprocesser hävda sin rätt gentemot den som gjort intrång. Även om det till följd av lagändring skulle bli möjligt att bedriva patentprocesser under allmänt åtal, tillerkänns uppfinnare och rörelseidkare ej skadestånd som ger samma anställningsskydd som löntagare erhåller. Ej heller erhåller den skadelidande ersättning som kompenserar honom för förlusten av förväntade vinster och framgångar som varit möjliga om patentintrång icke skett. Endast bevisad skada ersätts. Utmätning av skadestånd för patentintrång bygger på principen att man hellre söker fria än fälla den som begått intrång och därmed överlastar bevisbördan på den skadelidande, som av kutym endast tillerkänns symbolisk ersättning. Detta har lätt till respektlöshet inför lagen. Företag lockas att begå lagbrott i vetskap om att de inte riskerar höga skadestånd. Vanligen blir brottet aldrig bevisat, varför patentintrånget framstår som en god affär för mindre nogräknade personer. Det finns ingen anledning att samhället skall ta brottslingar i försvar som uppsåtligen berövar upphovsmän deras verk och utkomst. Den som uppsåtligen berövar patenträttsinnehavaren hans tillgångar bör därför som regel åläggas att betala ett skadestånd som minst utgör det totala försäljningsvärdet av den produkt som patentet omfattar eller som framställs genom det patenterade förfaringssättet. Denna grundläggande ersättningsregel är att föredra framför skadestånd i form av företagsböter e. d., som lätt vilseleder dem som har att utmäta skadestånd till att ta företagssociala hänsyn snarare än att utmäta en rättvis ersättning till de skadelidande. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär skyndsam utredning om skärpt skadeståndsplikt vid patentintrång för att stärka skyddet för patenträttsinnehavares tillgångar.
mot · G402903 · 1981-01-23 00:00:00 — av i och om internationella rättsförhållanden rörande äktenskapets rättsverkningar I LU:s betänkande 1978/79:14 behandlades två motioner angående internationella rättsförhållanden rörande äktenskapets rättsverkningar. I sina motiv för avslag av motionerna anfördes bl. a. att familjelagssakkunniga fått tilläggsdirektiv att även se lagom de internationellrättsliga frågorna. Sedan vissa stater tillträtt konventionen förordnade Kungl. Majestät genom kungörelser 1912 och 1929 med stöd av det ovannämnda bemyndigandet lag att bestämmelserna i lagen och konventionen skulle tillämpas i . Konventionen har sedermera sagts upp av . Eftersom ömsesidighetskravet lag i och med frånträde är uppfyllt har regeringen upphävt kungörelsen om tillämpningen av . Någon upphävande av lag har däremot inte kommit till stånd. Lagen är emellertid inte längre tillämplig i något fall. redovisades i dagspressen ett rättsfall där HD tolkat ovannämnda lag så att en svensk kvinna, gift med en utländsk man, fått gå ifrån hus och hem och därmed mist all egendom som hon bevisligen mycket kraftigt bidragit till att anskaffa, både ekonomiskt och med eget arbete. Det är upprörande att vi i svensk lagstiftning har sådana könsdiskriminerande inslag. 1 ovan åberopande handling nämndes också att familjelagssakkunniga, när de avslutat sitt arbete med regler om äktenskapets rättsverkningar, skall ta upp de internationellrättsliga frågorna. Vi motionärer anser att denna uråldriga lagparagraf bör upphävas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär att 1 § lag angående internationella rättsförhållanden rörande äktenskapets rättsverkningar upphävs. HANS () i
mot · G402907 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om översyn av bokföringslagen Bokföringslagen tillåter uppskrivning av anläggningstillgångars värde endast om annan anläggningstillgång skrivs ner med motsvarande värde. Om andra lagar innehåller skilda bestämmelser från bokföringslagen så tar de över. Aktiebolagen medger uppskrivning om det uppskrivna beloppet används för ökning av aktiekapitalet eller avsätts till en uppskrivningsfond. Motivet till denna bestämmelse är bl. a. att man skall få möjlighet att i balansräkningen kunna redovisa ett mer rättvisande kapital och kunna uttrycka tillgångar och skulder i ungefär samma penningvärde. Det finns andra former än aktiebolag för vilka det ej finns särskild lagstiftning, men som likväl har samma behov att redovisa som aktiebolag, men som ej kan göra dessa förändringar. Det är närmast frågan om stiftelser och ideella föreningar. Med den penningvärdeförsämring som förevarit och som förväntas även kommer säkerligen många fastighetsägande föreningar att vilja ha möjlighet att göra uppskrivning av värdet exempelvis till taxeringsvärdet. En översyn av bestämmelserna syftande till komplettering av bokföringslagen så att uppskrivning kan ske till taxeringsvärdet om motsvarande avsättning sker exempelvis till en uppskrivningsfond vore enligt vår uppfattning lämplig. En sådan komplettering av bokföringslagen strider heller inte mot kravet på borgenärsskydd. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av bokföringslagen enligt de riktlinjer som anförts i motionen. BO () ()
mot · G402908 · 1981-01-23 00:00:00 — om försäkringsvillkoren för diabetiker Diabetiker som önskar ta en grupplivförsäkring kan i vissa fall få oförmånligare försäkringsvillkor än övriga försäkringstagare. är man helt utesluten från möjligheten att få vara med i grupplivförsäkringen och får då teckna en individuell försäkring med upp till fyra fem gånger högre premie. får man vara med men omfattas då i regel av lägre försäkringsbelopp. Enligt min uppfattning saknas bärande skäl till sådan särbehandling i försäkringshänseende. Det måste vara gamla förlegade sjukdomsbegrepp som ligger bakom. Mycket har hänt på det medicinska och sjukvårdstekniska området när det gäller just denna sjukdom. En översyn av gällande regler bör ske i syfte att ge diabetiker samma försäkringsvillkor som andra försäkringstagare. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om diabetikers försäkringsvillkor.
mot · G402909 · 1981-01-23 00:00:00 — om faderskapsreglerna vid insemination finns i möjlighet för kvinnor att genom insemination bli gravida. Man räknar med att ungefär 150 barn tillkommit på detta sätt. Intresset för denna metod är stort och antalet inseminationsbarn kommer säkert att öka . Därför bör man redan nu se över faderskapsreglerna i syfte att trygga barnens rätt till en far. Enligt gällande rätt kan mannen i det äktenskap, där insemination varit aktuell, när som helst begära att få sitt faderskap upphävt. Den biologiske fadern går då inte att hitta eftersom spermagivning sker helt anonymt. Barnet kan alltså riskera att bli utan far. Det kan ju knappast bli aktuellt att ta bort anonymiteten för spermagivarna. Då återstår att inskränka möjligheten för mannen i äktenskapet att kunna häva sitt faderskap. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen begär en översyn av faderskapsreglerna vid insemination i syfte att trygga barnets rätt till en far.
mot · G402910 · 1981-01-23 00:00:00 — om rätt för familjemedlemmar till diplomater m. fl. att arbeta i värdlandet internationella kvinnokonferens i hade på bl. a. svenskt initiativ undertemana arbete, hälsa och utbildning. Vid konferensen antogs ett handlingsprogram som preciserar vad som bör göras i det nationella och internationella arbetet för jämställdhet. Handlingsprogrammet är med rätta i stora delar inriktat på nödvändigt bistånd till kvinnorna i de fattigaste länderna. har där utmäkta riktlinjer att följa i biståndspolitiken. Men i programmet sägs också att jämställdhet inte bara är en juridisk fråga för att avskaffa laglig diskriminering utan också en fråga om lika rättigheter, ansvar och möjligheter att delta i utvecklingen både som mottagare och aktiva verkställare. Pradoxalt nog finns det just på det internationella planet när det gäller rätten till arbete stora ofta lagliga hinder för arbetssökande. Vi tänker på de kvinnor och män som på grund av giftermål med diplomater eller andra internationella tjänstemän inte bor i sitt hemland. De hindras mycket ofta genom lagstiftningen i bosättningslandet att ta ett arbete där. I vissa fall finns visserligen bilaterala avtal som ger medföljande maka/make rätt att söka arbete men motsatsen är vanligare. Orsakerna varierar och vi finner inte skäl att gå in på dem. Vi anser däremot att det inte finns några orsaker till detta system som kan försvaras. Det är också en onödig och ensidig omgång att från svensk sida söka lösa frågan genom bilaterala avtal. bör i stället ta upp frågan i FN och där verka för en internationell konvention som ger medföljande hustrur och män till diplomater och andra internationella tjänstemän arbetstillstånd i stationeringslandet. Ett sådant agerande står väl i överensstämmelse med grundtankarna bakom handlingsprogrammet från . Med stöd av det anförda hemställs att begär att regeringen inom FN verkar för en konvention i syfte att undanröja formella hinder för medföljande familjemedlem till person i internationell tjänst att söka arbete i värdlandet. () ()