ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402631 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om energisparåtgärder i fastighetsbeståndet Det statliga lånesystemets konstruktion förorsakar en kvalitets- och standardsänkning i nyproduktionen av fastigheter. Detta kommer att förorsaka bostadsbeståndet stora drift- och underhållskostnader . Ett tvåprocentigt tillägg till låneunderlaget för underhållsbesparande investeringar i nyproduktionen är helt otillräckligt. Tillämpningen av PKbelåningen har inte heller på något sätt förbättrat situationen. Hänsyn måste tas till alla tänkbara åtgärder som kan hålla igen drifts- och underhållskostnadsutvecklingen. Vid tillämpning av PK-belåning bör inga procentuella begränsningar sättas. I första hand bör detta gälla åtgärder i energibesparande syfte och åtgärder som avser att ge de boende större valmöjligheter vad avser olika uppvärmningsalternativ . Åtgärder i nyproduktionen skulle troligen utan vidare kunna inrymmas i samhällets nuvarande ekonomiska åtaganden, under förutsättning att energibesparande åtgärder i befintligt bestånd planeras och styrs. Energilån och bidrag har karakteriserats av ett spridande av medel utan vetskap eller krav på resultat. Som exempel kan en etappindelning göras som delar in olika åtgärder i förhållande till kostnad och besparingseffekt. Tidsmässiga mål kan uppsättas där de olika etapperna skall vara genomförda. I Kontinuerlig panntrimning och översyn Inreglering Översyn av ventilationssystem och fönstertätningar II Reglerutrustning Vindsbjälklag tilläggsisoleras Termostatventiler Treglasfönster m. m. Solfångare m. m. Bevisligen är de relativt enkla och billiga åtgärderna i etapp I de som i allmänhet ger den bästa besparingseffekten. Medan betydligt mer kapitalkrävande åtgärder typ treglasfönster ger sämre effekt. Detta har bl. a. HSB och visat i sitt bostadsbestånd. beviljas lån och bidrag för t. ex. byte till treglasfönster, tilläggsisolering, solfångare m. m. utan att krav ställs på att de grundläggande åtgärderna typ panntrimning och översyn av ventilation utförts, vilket kan medföra att åtgärderna i stort sett är meningslösa. Genom att tvinga fram de enkla och billiga åtgärderna i första hand kommer troligen de tyngre investeringarna att skjutas framåt och infalla då kostnadsrelationerna bättre motiverar dessa. att anhåller att regeringen ger och länsbostadsnämnderna direktiv att se över lånebestämmelserna och tillämpningarna i vad gäller energiåtgärder i fastighetsbeståndet på det sätt som anförts i motionen. () () () ()
mot · G402632 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökad bostadsuppvärmning genom fjärrvärmesystem Alla är överens om att system för uppvärmning av bostadshus bör tillgodose högt ställda krav på ekonomi, energisparsamhet och god miljö. Vattenburen värme från fjärrvärmeverk fyller i regel de kraven och bör således prioriteras i nuvarande och framtida nybyggnation. Bestämmelserna om lån för bostadsuppvärmning enligt bostadsfinansieringsförordningen är emellertid ej anpassade till bebyggelsens art och missgynnar i vissa fall en satsning på fjärrvärmesystem. Fjärrvärme i områden med markbostäder ger stor underbelåning. Speciellt ogynnsamt blir det vid låg exploatering av markbostäder av flerfamiljshuskaraktär med många kulvertar. Lånereglerna medger nämligen betydligt högre belåning för fjärrvärme när ett område är klassat som småhusområde än som flerbostadsområde. T. ex. för flerfamiljshus får man låna 55:-/m2. Således får man låna 5 500:- för en lägenhet , medan man för småhus får låna 5 000:- per hus + 90:-/m2, dock högst 15 000:- per hus. Vi anser att regeringen bör ta initiativ till en översyn av gällande låneregler i syfte att stimulera bostadsuppvärmning med fjärrvärme. Mot bakgrund av det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om ändring av lånebestämmelser angående uppvärmningssystem för bostadsbebyggelse. () () () ()
mot · G402634 · 1981-01-21 00:00:00 — av Per m. fl. om vidgad rätt till dispens från strandskyddsbestämmelserna årtiondens nya bygglagar upplevs i stora delar av som stridande mot hävdvunnen rätt att placera bebyggelse. En skärpning av en bygglag tillkommer ofta för att myndigheterna vill söka bemästra byggproblem i vissa tätbefolkade områden i . Bygglagar är riksomfattande och en inskränkning i bebyggelserätten som allmänt uppfattas som nödvändig i tätbebodda områden anses ofta i glesbygdsbefolkade områden vara stridande mot sunt förnuft. Strandlagens hårda tillämpning är svår att förstå i t. ex. stora delar av . I norra finns många strand per invånare. Det mesta av äldre bosättning på landsbygden har ägt rum vid stränder av hav, sjöar och vattendrag. finns dock mycket stor tillgång till stränder utan bebyggelse. Större dispensmöjligheter för byggande vid strand kan ges utan att skada allmänna intressen eller överblickbara behov för rörligt friluftsliv. I glesbygder är ofta av värde att antalet boende, även fritidsboende, blir fler. uppfattas ofta avsteg från sökt byggnadstillstånd med hänvisning till strandlagen som oförnuftigt och stående i strid med sedvanlig placering av bosättning i berörd bygd. Önskvärt vore därför att länsstyrelserna och byggnadsnämnderna i ovan berörda områden intog en mera generös inställning vid dispensgivning från strandskyddsbestämmelserna. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte uttala att dispensgivande myndigheter i fråga om strandskyddsbestämmelserna i ovan berörda fall skall ha en generösare bedömning än vad som är fallet. PER () () ()
mot · G402636 · 1981-01-20 00:00:00 — av och om förhindrande av utbyggnad av Bredforsen i Bredforsen i nedre i trakten av hotas av utbyggnad. Det är och som vill utnyttja energin för elkraftproduktion. Bredforsen är den sista forsen i som inte är utbyggd, och det har sagts att områdena omkring och ovanför forsen är sydligaste vildmark. En uppdämning berör således inte enbart själva älvsträckan utan kommer att få vittgående följder i hela området. De grunda fjärdar som kommer att överdämmas är häckningsplatser för många sällsynta fågelarter. Området är också utflyktsmål för naturintresserade och sportfiskare, inte bara från de angränsande landskapen och utan från hela . Det är en del av , ett unikt flodområde i denna del av landet. Närheten till storstadsområden som , och gör att många människor här har en möjlighet att komma ut i ett orört vildmarksområde utan alltför stora kostnader och tidsförlust. Det är kortsiktiga bedömningar av elkraftsbehovet som ligger bakom utbyggnadsbeslutet. Men som alla känner till finns det ingen brist på elkraft i . Det måste ifrågasättas om ett område av den här karaktären skall offras för att några ytterligare megawatt elström skall kunna produceras. Opinionen inom är delad, och beslutsprocessen har kritiserats från flera håll. Det borde vara ett riksintresse att den sista forsen i den sydligaste av våra stora älvar bevaras och inte offras för ett marginellt energitillskott. Mot utbyggnaden står samhällsinstanser som , kammarkollegium, länsstyrelserna i och , fiskerimyndigheter och kommun. Regeringen bör ingripa och stoppa utbyggnaden. De stora värden som står på spel för naturvård och fritidsintressen motiverar väl en sådan åtgärd. Det gäller samhälls- och allmännytta mot marginella ekonomiska intressen. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen begära att utbyggnaden av Bredforsen i stoppas. (vpk) (vpk)
mot · G402638 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om förstatligande av krigsmaterielindustrin Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:637 föreslås att beslutar uttala sig för förstatligande av den svenska krigsmaterielindustrin. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402640 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om förstatligande av läkemedelsindustrin, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:639 föreslås att uttalar sig för att läkemedelstillverkningen bör förstatligas. INGA (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402641 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att förhindra sammanslagning av bärkraftiga jordbruksarrenden En grundtanke i svensk jordbrukspolitik är vaktslåendet kring familjejordbruket. Den tanken har också kommit till uttryck i den nya jordförvärvslagen enligt vilken förvärv inte skall beviljas för sammanslagning av redan bärkraftiga enheter. Ingenting hindrar däremot att bärkraftiga brukningsenheter slås samman genom sidoarrenden eller genom att arrendegårdar dras in till huvudgården. Så har också skett i stor omfattning. Inte minst har offentliga markägare medverkat till en sammanslagning av brukningsenheter den vägen. Konsekvenserna av detta blir givetvis ungefär desamma som vid sammanslagning genom köp. Mot den här bakgrunden är det rimligt att sammanläggning av arrenden och indragning av arrenden prövas på samma sätt som köp och att lantbruksnämnderna får möjlighet att förhindra sammanläggningar av brukningsenheter den vägen. Det är viktigt att de arrenden som sätts är rimliga i förhållande till gårdens avkastningsvärde. Arrendelagstiftningen slår numera fast att arrendet vid förlängning skall utgå från avkastningsvärdet. I samband med nyupplåtelse finns dock ingen sådan regel. För att garantera att arrendegårdar skall kunna finnas kvar sorn självständiga familjejordbruk är det viktigt att den lagstadgade kopplingen mellan arrendesumma och gårdens avkastningsvärde utsträcks till att också gälla avtal med nya arrendatorer. Med hänvisning till ovanstående föreslås* att beslutar hos regeringen hemställa om förslag till lagregler som gör det möjligt för lantbruksnämnderna att förhindra sammanslagning av bärkraftiga bruksenheter genom sidoarrenden eller indragning av arrendegårdar till huvudgården. () () * Se även motion 1980/81:642.
mot · G402642 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om bestämmande av arrendeavgift Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:641 föreslås att beslutar hos regeringen hemställa om förslag till förändringar i arrendelagen som medför att det lagstadgade sambandet mellan arrendesumma och gårdens avkastningsvärde utsträcks till att också gälla avtal med nya arrendatorer. () ()
mot · G402644 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökad tillverkning av lantbruksmaskiner Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:643 hemställs att uttalar att åtgärder vidtas för att stimulera tillverkningen av svenska lantbruksmaskiner. () ()
mot · G402645 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. Ekonomiskt framåtskridande förutsätter att industrins investeringar ökar år . Företagen måste köpa maskiner och utrustning som är effektivare än de gamla så att mer kan produceras med samma arbetsinsats. Men för att investeringar skall komma till stånd i en marknads- eller blandekonomi fordras lönsamhet och framtidstro. har emellertid lönsamheten varit mycket dålig och t. o. m. negativ. Detta har också satt sina spår i industrins investeringar som minskade starkt för att återigen öka något. För att få fart på investeringarna fordras också framtidstro hos investerarna, mycket av denna saknas emellertid . Världskonjunkturen och spänningen i världen är naturligtvis orsaker som påverkar bedömningen , men dessa utomliggande faktorer har vi mycket svårt att påverka. Men kanske ändå viktigare faktorer som påverkar framtidstron är det s. k. näringslivsklimatet. Det har genomförts flera positiva åtgärder för att förbättra näringslivsklimatet men de vidtagna åtgärderna är inte tillräckliga. En allt överskuggande fråga i detta sammanhang är möjligheten för dagens företagare att få driva sina företag . Debatten om löntagarfonder har här varit klart återhållande på investeringsviljan. Även det myckna talet om etableringskontroll och en obligatorisk auktorisation har negativt påverkat viljan till nysatsningar. Ett avgörande steg för att öka företagarnas och övriga investerares tilltro till statsmakternas vilja att bedriva en social marknadsekonomi byggd på fri enskild företagsamhet är att i grundlagen skydda rätten att starta och driva företag. Vi anser att rätten att starta och driva företag är en nödvändig beståndsdel i en social marknadsekonomi, självfallet under förutsättning att man inte riskerar annans liv och hälsa. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till grundlagsskyddad näringsfrihet. . () () () () () ()
mot · G402646 · 1981-01-22 00:00:00 — om vidgade möjligheter för utlandssvenskar att delta i allmänna val Man har beräknat att ca 30000 svenska medborgare är bosatta utomlands och arbetar i t. ex. svenska företag. De är UD-tjänstemän, SIDAeller FN-personal, missionärer eller biståndsarbetare. Alla gör betydelsefulla insatser inom olika områden och ger vårt land en god PR. Samtliga utlandssvenskar har fått möjlighet att rösta i de svenska valen. Många har också utnyttjat denna möjlighet, men tyvärr är det alltför många som inte kunnat delta i valen på grund av att de bor så långt från konsulaten. För att kunna rösta utomlands måste man registrera sig på konsulat och sedan även rösta personligen på konsulat. Om man bor långt ifrån ett konsulat drar man sig för att göra sig besvär med att rösta. Vid omkring 250 utlandsmyndigheter finns f. n. möjlighet att ta emot röster från röstberättigade svenskar. Även om detta innebär en ökning kvarstår betydande svårigheter. Ett växande antal svenskar har nämligen sitt arbete förlagt till platser så avlägset belägna från svenska ambassader eller konsulat att de i praktiken knappast har någon möjlighet att begagna sin rösträtt. Man borde därför undersöka vilka ytterligare åtgärder som kan vidtas för att underlätta för utlandssvenskarna att delta i de svenska valen. Kanske vore det möjligt att åtminstone i vissa länder införa ett system motsvarande den poströstning som tillämpas vid röstning inom . Den röstande skulle, försedd med valkuvert och identitetshandling, inställa sig inför någon funktionär som på fastställt formulär hade att intyga att vederbörande fullgjort sin röstning. Möjligheten att utnyttja Notary Publicus finns, i synnerhet i , men även i andra länder. Angeläget är också att de svenska myndigheterna bättre informerar även här hemma om vilka möjligheter som står utlandssvenskarna till buds vid röstning. De anhöriga i har då möjlighet att förmedla information, material o. d. Med anledning av vad som anförts i motionen hemställs att hos regeringen begär en översyn över möjligheterna att ytterligare underlätta för utlandssvenskarna att delta i de svenska valen. 1 1980/81. Nr 646 -652
mot · G402648 · 1981-01-22 00:00:00 — Motion 1980/81:648 av m. fl. om åtgärder mot publicitetsskador Risken att bli utsatt för publicitetsskador i svensk press ökar i takt med pressens allt större frihet och ett uppluckrat integritetsskydd. Därför behövs ett skydd för den som utsätts för sådana skador. är detta skydd inte tillräckligt starkt då någon lagstadgad rätt till beriktigande inte finns utan endast hänvisningar till vissa pressetiska regler. När det däremot gäller yttranden i radio och TV finns en skyldighet för programföretagen att sända beriktiganden och genmälen. Den skyldigheten är föreskriven i avtalen mellan regeringen och programföretagen. Naturligtvis kan gränsdragningsproblem uppstå vid en lagstiftning om beriktigande, men frågan är inte svårare än att den går att lösa. 1 massmediautredningens betänkande (SOU 1975:49) framlades ett konkret förslag om hur en reglering av rätten till beriktigande skulle kunna utformas. Frågan om en lagstadgad rätt till beriktigande är också aktuell genom yttrandefrihetsutredning, som behandlar frågan om en ny yttrandefrihetsgrundlag. Utredningen har dock inte speciellt behandlat frågan om ett förstärkt skydd för publicitetsskador. Trots de pressetiska reglerna finns det ett behov av ett lagfäst minimiskydd förden enskilda människan. Ett sådant lagstadgat skydd finns i våra nordiska grannländer , och . Uppenbart oriktiga sakuppgifter som direkt berör en person kan kvarstå i allmänhetens medvetande antingen genom att en tidning vägrar att införa rättelse eller också tar in beriktigande men förser det med en vilseledande kommentar. Tidningen vill ha sista ordet. Massmedierna ställer helt riktigt krav på yttrande- och tryckfrihet. Då bör också den enskilda människan ha rätt att få en oriktig sakuppgift, som direkt berör vederbörande, rättad. Därför bör yttrandefrihetsutredningen ges tilläggsdirektiv att utarbeta förslag till en lagfäst rätt till beriktigande. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om tilläggsdirektiv till yttrandefrihetsutredningen angående förslag till lagfäst rätt till beriktigande. () () . HÖGMARK (m)
mot · G402653 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om slopande av uttrycket allmänna inrättningar i lagstiftningen regeringsform förekom uttrycket allmänna inrättningar. Det korresponderade mot riksdagsordning, paragraf 34, där det nämndes exempel på allmänna inrättningar, nämligen uppfostrings- och undervisningsverken, allmänna fattigvården, lanthushållningen, bergsverken. Uttrycket allmänna inrättningar" användes däremot inte regeringsform. Det förekommer dock på många håll i annan lagstiftning. Vad som avses är oklart. De institutioner som regeringsform synes avse är att anse som myndigheter. Möjligen skulle beteckningen allmänna inrättningar kunna gälla några institutioner av halvofficiell prägel men utan myndighetskaraktär. I vissa fall torde det lämpliga vara att räkna upp de institutioner som lagstiftningen avser. I andra fall kan begreppet utan vidare lyftas ut ur lagen som skett vid tillkomsten av regeringsform. Under inga förhållanden bör den nuvarande oklarheten finnas. Senast hade att ta ställning till ett ärende där uttrycket allmänna inrättningar förekom i lagtexten. Det gällde följdlagstiftningen på skatteområdet med anledning av den nya sekretesslagen. Uskottet kunde inte få någon klarhet i vad som konkret åsyftades med uttrycket. Med anledning härav förordade utskottet i sitt yttrande till skatteutskottet att begreppet togs bort ur denna lag. Så blev också beslut. Det finns anledning att vid beredningen av olika lagar i fortsättningen uppmärksamma uttrycket allmänna inrättningar som lever kvar i lagstiftningen. Det bör tas bort eller ersättas av konkreta bestämningar. bör därför i skrivelse till regeringen anhålla att denna i samband med förändringar i lagstiftningen prövar om uttrycket allmänna inrättningar kan mönstras ut eller ersättas med konkreta uppräkningar av institutioner. bör också anhålla att regeringen söker undvika uttrycket vid tillkomsten av nya lagar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförs i motionen om användningen av begreppet allmänna inrättningar . () () () () () () BO () () HANS () ()
mot · G402655 · 1981-01-23 00:00:00 — om suppleanter för församlingsdelegerade Val av ersättare för ordinarie ledamöter i styrelser och nämnder finns genomfört på nästan alla områden. Inte minst gäller detta förhållande på den kommunala och landstingskommunala sidan. Bestämmelsen om val och tillsättande av suppleant har enbart varit positivt, och det har bl. a. medfört att närvaron vid sammanträden förbättrats avsevärt och att antalet ordinarie ledamöter därmed har kunnat hållas nere. På ett område saknas dock denna möjlighet, nämligen vid val av församlingsdelegerade med undantag av kyrkliga samfällighet, där det stadgas att suppleanter utses till lika antal som delegerade. Nuvarande lag för val av delegerade i kyrklig samfällighet, med undantag av , ger således ingen laglig möjlighet att besluta om val av suppleanter. Antalet delegerade i samfällighet bestäms inom vissa ramar av församlingarna i förhållande till folkmängden inom samfälligheten. Det antal församlingsdelegerade som skall utses för varje i samfälligheten ingående församling bestäms av . Då möjlighet att välja suppleanter saknas, hemställes om att till 39 § i församlingsstyrelselagen görs ett tillägg så att suppleanter kan väljas även till kyrkliga samfälligheter utanför . Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författningsändringar. Åberopande det anförda hemställs att beslutar sådan ändring i lagen (1976:500) om församlingsstyrelse att suppleanter kan utses för församlingsdelegerade även utanför .
mot · G402656 · 1981-01-23 00:00:00 — Motion 1980/81:656 av och om ansvaret för radio- och TV-program Massmedias inflytande är stort. Radio och TV berör med sin verksamhet i princip varje svensk medborgare. De fyra bolag som är ansvariga för sändning och förvaltning har sina givna regler, sitt bestämda utrymme, som fastlagts i avtal och riksdagsbeslut. Programverksamheten skall inte styras utifrån. är det ofrånkomligt att medier med sådan genomslagskraft och sådan spridning för väldigt många människor framstår som påverkande faktorer på samhälle och folk i en utsträckning som bör medföra ytterligare eftertanke hos oss alla, om verkningarna blir negativa av det stora utbudet av program, trots att avtal och lagstiftning formellt efterlevs. Den tid som t. ex. barn tillbringar passivt framför TV:n är skrämmande lång . Och de program som vänder sig till vuxna lyssnare och tittare kan vara av en beskaffenhet som för mottagaren väcker frågan om ansvarighet och omdöme hos både sändarna och dem som agerar på olika sätt. Det är många mottagare som anser att varje program i radio och TV bör inledas och avslutas med en uppgift om vem som är ansvarig för det. Den persom som har ansvaret skall kunna svara inför allmänheten och/eller radionämnden i fall då anmärkning eller frågor förekommer. Liksom en tidning uppger ansvarig utgivare bör vart program ha en utgivare som står för det som visats eller sagts och som kan påtalas om någonting framställs oriktigt och t. ex. kränker en människas integritet. Det strider inte mot radioavtalet att , som är svenska folkets ombud och som bevakar dess intressen, kompletterar de gällande bestämmelserna med en paragraf eller gör ett uttalande om personligt ansvar för de olika programpunkterna. En utredning om detta bör komma till stånd. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller om utredning om ansvarsfördelning vid programutbudet i radio och TV. () ()
mot · G402658 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. lantbrukare har i flera avseenden hamnat i en svår kreditsituation. Jordbruket har måst drivas med en allt högre kapitalinsats för att det skall vara möjligt att tillgodose de rationaliseringskrav som samhället ställt upp. Krav på ökad markpolitisk aktivitet, t. ex. inköp av kompletteringsmark, medför också ett kreditbehov. Inriktningen på animalieproduktion ökar lantbrukets behov av långsiktiga krediter. Många lantbrukare har, i enlighet med de allmänna riktlinjerna, hamnat i en situation med hög skuldsättning. Särskilt gäller detta nyetablerade lantbrukare. Situationen har för många blivit speciellt svår genom att lånekön i hypoteksbanken är orimligt lång. Man tvingas därför att upp till finansiera tunga investeringar på den korta lånemarknaden med höga och fluktuerande räntor som följd. I ett icke obetydligt antal fall har kapitalkostnaderna i lantbruksföretag sprungit i höjden till den grad att den enskilde, trots en seriös inriktning och en närmast orimlig egen arbetsinsats, hamnar i konkurssituation. Den höjda räntan har helt förryckt den kalkyl man byggde investeringen på. Särskilda åtgärder har vidtagits för att i viss mån komma till rätta med denna problematik. Den räntehöjning som nödgats vidta för att stoppa spekulation mot den svenska valutan accentuerar den påvisade situationen på ett dramatiskt sätt. bönder tvingas genom sin stora skuldsättning personligt bära en orimligt stor del av den börda som åtgärder innebär. Enligt vår mening bör det vara möjligt att i någon mån dämpa effekterna av räntehöjningen genom att skapa bättre möjligheter att lyfta av korta lån till hypotekslån. En vidgad möjlighet, på förslagsvis utöver nu gällande ram, skulle medföra en något mera hanterlig situation för många lantbrukare. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen medverkar till att allmänna hypoteksbank får vidgade möjligheter till obligationsförsäljning och därmed bättre möjlighet att tillgodose lantbrukets långsiktiga kreditbehov i enlighet med det anförda. () SVEN-E. () () () i () . () () ()