ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G50212 · 1981-10-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. har i sin anslagsframställning för / 83 föreslagit att verkets förvaltningskostnader täcks genom att registerhållningsavgiften ökas med , från 30 till 40. Därigenom kan drygt 39 milj. kr. sparas i statsbudgeten. Det ger utrymme för att halvera bidraget till trafiksäkerhetsfrämjande åtgärder vid järnvägskorsningar. Vi finner detta förslag välmotiverat och föreslår att ändringen genomförs redan under innevarande budgetår. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att trafiksäkerhetsverkets förvaltningskostnader fr. o. m. finansieras genom att registerhållningsavgiften höjs med , 2. att beslutar att bidraget till trafiksäkerhetsfrämjande åtgärder vid järnvägskorsningar för /82 halveras. () () PER STENMARCK (m)
mot · G50213 · 1981-10-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. framförde i sin anslagsframställning för /82 att man önskade finansiera investeringar i fastigheter och fordon med egna rörelsemedel. Den förra regeringen föreslog budgetproposition att man i viss mån skulle tillgodose postverket så till vida att alla investeringar som understiger 10 milj. kr. skulle få finansieras med postens egna medel. återkommer i årets anslagsframställning med sitt ursprungliga förslag. Med hänsyn till att det har blivit ytterst angeläget att minska belastningen på statsbudgetens utgiftssida anser vi att postverket redan under återstoden av innevarande budgetår bör få finansiera nya investeringar i fastigheter och fordon med egna rörelsemedel. Vi anser vidare att regeringen i varje enskilt fall få pröva behovet av investeringar överstigande 1 milj. kr. och att den prövningen inriktas på att minska investeringsvolymen till vad som är absolut nödvändigt av driftekonomiska skäl. Med hänvisning till ovanstående hemställs 1. att beslutar att postverket får finansiera posthus m. m. med egna rörelsemedel under resten av /82, 2. att beslutar att regeringen får pröva alla investeringar i posthus m. m. som överstiger 1 milj. kr. i syfte att begränsa investeringsvolymen till vad som är absolut nödvändigt av driftekonomiska skäl. () () PER STENMARCK (m)
mot · G50215 · 1981-10-20 00:00:00 — 1981/82 15-18 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. Inom kriminalvården bör enligt vår mening finnas möjligheter till besparingar redan fr. o. m. Så kan t. ex. övervakningstiden för skyddstillsyn förkortas från nuvarande till . Därigenom skulle utgifterna för övervakararvoden kunna nedgå med ca 3 miljoner. En förkortad övervakningstid medför också en minskad arbetsbelastning på assistenttjänsterna. Den därigenom uppnådda besparingen kan beräknas till 2 miljoner. Därutöver föreslår vi att anställningsstopp införes inom frivården. Härav föranledda besparingar uppskattar vi till ca 6 milj. kr. Sammanfattningsvis uppgår alltså de av oss förslagna besparingarna inom verksamhetsområde till omkring 11 milj. kr. Åberopande det anförda hemställs att med bifall till förslagen i motionen beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att anslaget till Frivården under /82 inte får utnyttjas till högre belopp än () () () () () () 1 1981/82.
mot · G50217 · 1981-10-20 00:00:00 — Motion 1981/82:17 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiska politiska åtgärder, m. m. De propositioner som regeringen förelägger samt en rad andra beslut måste enligt nuvarande överenskommelser behandlas i enlighet med medbestämmandelagen. Detta leder i flertalet fall till en icke oväsentlig tidsutdräkt vilket försvårar och fördröjer den politiska beslutsprocessen. Dessutom medför detta avsevärda kostnader genom att högutbildade tjänstemän måste syssla med ärenden som tar tid från viktigare uppgifter. Detta är enligt vår uppfattning orimligt och MBLskyldighet när det gäller propositioner m. m. bör begränsas efter förhandlingar mellan parterna. Detta bör ge regeringen till känna. Med stöd av ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om begränsning av MBLskyldighet när det gäller propositioner m. m. BO () () () () () ()
mot · G50218 · 1981-10-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. Från anslaget C 5 (Ersättning till postverket m. fl. för bestyret med skatteuppbörd m. under åttonde huvudtiteln betalas ersättningar till postverket, affärsbankerna, sparbankerna och föreningsbankerna för deras medverkan vid skatteuppbörden. Vid inbetalning av skatt är inbetalaren enligt nuvarande regler befriad från att erlägga avgift (porto). Huvuddelen av anslaget avser ersättning till postverket m. fl. för deras kostnader på grund av detta. Ett slopande av avgiftsfriheten skulle inte innebära någon ökad kostnad för det övervägande antalet inkomsttagare, och för dem som drabbas blir kostnaden obetydlig. Postgirot och bankerna skulle göra vissa administrationsvinster. Mot bakgrunden härav bör avgiftsfriheten slopas . Vi beräknar att besparingen av denna reform uppgår till ca 28 milj. kr. för år räknat. Med stöd av ovanstående hemställs att beslutar att slopa avgiftsfriheten vid inbetalning av skatt fr. o. m. () () ()
mot · G50220 · 1981-10-19 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:1 om ändring i vapenlagen (1973:1176) I proposition 1981/82:1 föreslås att tillträder en inom utarbetad konvention om kontroll av enskilda personers förvärv och innehav av skjutvapen. Utöver detta föreslås också ändringar i vapenlagen i syfte att minska riskerna för att vapen vållar olyckor eller kommer till användning vid brott. I den föreslagna lagtexten finns en paragraf som skapat irritation långt utanför den aktiva jägarkretsen. En starkt bidragande orsak till denna diskussion, och detta missnöje, är den olikartade tillämpning av paragrafen som sker vid de olika polisdistrikten. Den omdiskuterade tillämpningen avser § 10 om att tillstånd för vapeninnehav får förenas med villkoret att vapnet skall göras varaktigt obrukbart. På en del håll i landet är det helt omöjligt att vid t. ex. ett arv få tillstånd för ett vapen, utan att detta har gjorts obrukbart, medan det på andra håll inte krävs detta villkor. 1 många fall har de personer som söker vappentillstånd redan tillstånd att inneha vapen. Då måste man ifrågasätta logiken i ett sådant beslut som innebär, att ett vapentillstånd förenas med villkoret att vapnet skall göras obrukbart. Svenska Jägareförbundets tidskrift har beskrivit detta problem med . Där beskrivs två fall av vapenärenden där blivande tillståndsinnehavare ålagts att plugga vapnen. Utöver att dessa vapen betingade ett mycket högt pris, så finns det exempelvis vapen som utgör vapen- och kulturhistoriska rariteter av oersättsliga värden. Man kan anta att eftervärldens dom över detta lättsinniga handlande kommer att bli hård. Därför bör pluggningsvanvettet stoppas. Det finns all anledning att ta denna kritik på allvar. Därför bör åläggandet om pluggning av vapen enligt § 10 utgöra ett undantag grundad på särskilda skäl, i stället för att utgöra en regel. bör därför göra ett särskilt uttalande om tillämpningen av villkoret i § 10 i enlighet med vad som här anförts. Med hänvisning till ovanstående föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om villkor för vapentillstånd enligt § 10 i vapenlagen (1973:1176).
mot · G50221 · 1981-10-23 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:1 om ändring i vapenlagen (1973:1176) Propositionen innehåller förslag som gäller tillståndsplikten för patroner med kantantändning till gevär. Enligt propositionen skall tillstånd inte längre behövas för sådan ammunition annat än i fråga om ammunition av kalibern 5,6x15 R och annan ammunition till salongsgevär. Den ammunition för vilken tillståndsplikten fortfarande skall gälla brukas till vapen som används i huvudsak förövningsskjutning. Någon ändring i reglerna om hur man skall få tillstånd att skaffa ammunition till övningsskjutning föreslås inte i propositionen. Jag anser att dessa regler är onödigt byråkratiska. Den som har tillstånd att äga ett vapen bör rimligen kunna skaffa sig ammunition till vapnet utan särskild omgång. Det gäller särskilt ammunition till övningsvapen, eftersom förutsättningarna för en säker jakt är god vapenkännedom och skjutskicklighet. Licensen utfärdas alltid på en viss mängd, vanligtvis 200-300 skott, och gäller i regel . För varje tillstånd tåsen avgift ut. Den som vill öva sig mycket behöver alltså skaffa sig licens ofta. Det drar med sig kostnader och besvär både för den som söker licens och för tillståndsmyndigheterna. En annan negativ konsekvens kan vara att man begär tillstånd till den mängd ammunition man tror sig kunna få tillstånd till, oavsett om man behöver en sådan mängd eller inte. Det gör man måhända för att slippa kostnader och besvär . Ammunitionen kan då bli liggande och innebära kvalitetsförsämring på grund av lagring. Det är naturligtvis mycket olyckligt med ett system som kan få sådana effekter. Samhället måste givetvis kunna kontrollera att ammunition inte innehas av personer som missbrukar den. Men det får inte betyda att vi har ett överbyråkratiskt system med sådana negativa konsekvenser som jag nu har beskrivit. Jag anser alltså att man måste försöka få till stånd en smidigare ordning - givetvis utan att säkerhetskraven sätts åt sidan. En väg som bör prövas är att som villkor för att köpa övningsammunition bara kräva att köparen visar sin vapenlicens och sina legitimationshandlingar. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att åtgärder vidtas för att få till stånd ett enklare system när det gäller förvärv av ammunition för övningsskjutning.
mot · G50222 · 1981-10-23 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:3 om anställning av kvinnor som befäl inom det militära försvaret, m. m. I proposition 1981/82:3 om anställning av kvinnor som befäl inom det militära försvaret m. m. föreslås att kvinnor får tillträde till militära yrkesområden etappvis. Vissa yrkesområden öppnas först efter försvarsgrenchefs bestämmande och andra först efter regeringens tillstånd. Föredragande statsråd förutsätter att en löpande utvärdering av verksamheten sker och att resultatet av en sådan utvärdering också redovisas i ÖB :s årsredovisning. Det finns anledning att starkt understryka vikten av att denna utvärdering kommer till stånd och att nästkommande etapper inte påbörjas förrän resultaten av utvärderingen entydigt pekar på att nästa etapp kan genomföras med framgång. En sådan utvärdering bör omfatta befälets antagning, utbildning och funktion i befälsarbetet och också ta upp attityd-, motivations-, lednings- och chefsfrågor. Först när kunskap och erfarenhet vunnits inom dessa områden finns tillräckligt underlag för beslut om ett etappvis fullföljande. Motiv för en sådan försiktig handläggning står även att finna i det forskningsläge som råder inom området. Forskning om individens och gruppens prestationsförmåga under hot och beslutsfattande i sociala situationer planeras genomföras av FOA men har ännu inte kommit till stånd på grund av bristande resurser. Det är angeläget att sådan forskning kommer till stånd och då även omfattar kvinnor. Föredragande statsråd har uppskattat den tillkommande kostnaden för den inledande verksamheten till ca 1 miljon för investeringar och 5 milj. kr. i merkostnader för grundutbildning av ca 100 kvinnor. Kostnaderna skulle härröra från information, antagning, inskrivning, viss forskning och vissa praktiska arrangemang. Allt talar för att forskningssidan inledningsvis bör prioriteras på bekostnad av de andra ovan nämnda områdena. Målet att skapa en effektiv och rationell krigsorganisation måste överordnas alla andra - i och för sig - angelägna mål avseende rekrytering av kvinnligt befäl. Beslut om hur och när kvinnor skall få tillträde till olika militära yrkesområden måste vila på en fast och realistisk grund. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar uttala att vidare anställning av kvinnor som befäl inom det militära försvaret skall anstå till dess erfarenheter har vunnits och utvärdering skett av pågående befälsutbildning för kvinnor.
mot · G50224 · 1981-10-20 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:6 om upphävande av visst underställningsförfarande m. m. beträffande omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda I propositionen föreslås att landstingens underställningsskyldighet i fråga om planer för omsorgerna om psykiskt utvecklingsstörda skall slopas, liksom kravet om godkännande av landstingskommunernas inrättningar och verksamhet enligt lagen om omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Regeringen motiverar sitt förslag med att det är ett led i att minska den statliga detaljregleringen av kommunala verksamheter. Uppenbarligen är detta emellertid inte det fullständiga motivet. Ett viktigt skäl för regeringen är också, även om detta inte uttrycks klart i propositionen, att detta är ett sätt för regeringen att avhända sig ansvaret för utvecklingen på området. Därmed ökar man sin handlingsfrihet vad gäller den utarmingspolitik som bedrivs gentemot kommunerna. Som jämförelse kan nämnas de förslag som lagts på barnomsorgens område, där regeringens tal om ökad frihet och anpassbarhet efter lokala förhållanden för kommunerna, skarpt kontrasteras mot den verklighet som utgörs av kommunernas allt knappare ekonomiska utrymme och som var och en vet i det närmaste innebär ett totalstopp för utbyggnaden av barnomsorgen. , ungdomar och vuxna har fått möjlighet att yttra sig över propositionens förslag och uttryckt en stark oro för att det kan komma att innebära en standardsänkning av omsorgen om utvecklingsstörda om regeringens förslag antas av . Man pekar också på det olämpliga i att avskaffa den statliga regleringen i ett läge där omsorgen befinner sig i en brytningstid, som innebär att specialsjukhus och stora vårdhem håller på att avvecklas och ersättas av elevhem och inackorderingshem. Vpk delar denna oro och vill dessutom påpeka att det alltjämt finns mycket stora brister och skillnader mellan olika delar av landet, när det gäller omsorgen om psykiskt utvecklingsstörda. Vi anser därför inte att den statliga regleringen av omsorgsverksamheten bör slopas. Under hänvisning till det anförda föreslås att beslutar avslå proposition 1981/82:6. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G50225 · 1981-10-21 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:8 om lag om vård av missbrukare i vissa fall, m. m. I proposition 1981/82:8. Lag om vård av missbrukare i vissa fall, saknas varje resonemang kring de speciella förhållanden som råder om missbrukaren är en gravid kvinna och de speciella överväganden som måste göras med hänsyn till den uppenbara faran för hennes väntade barn. då propositionen lades fram fanns dock socialberedningens överväganden i denna fråga att tillgå. Det hade varit fullt möjligt för regeringen att i propositionen kommentera dessa överväganden eller sakförhållandet över huvud taget. Överväganden i vad gäller tillämpningen av denna lag på gravida missbrukare bör göras i specialmotiveringarna. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utforma lämplig text eller här inarbeta lämpliga delar av socialberedningens överväganden i frågan. Ett problem är bristen på för gravida kvinnor, nyförlösta kvinnor och deras barn, lämpliga vårdformer eller vårdinrättningar. T rots att man blivit allmänt medveten om riskerna för ofödda och nyfödda barn av missbruk hos modern har nedläggningen av t. ex. mödrahemmen fortgått. Överförandet av vårdansvaret inom missbruksområdet till kommuner och landsting har också försvårat överblicken över tillgängliga vårdresurser för kvantitativt små vårdområden med mycket speciella krav. Gravida missbrukande kvinnor är en grupp som ställer speciella krav på vård. troligen ofta sluten vård i särskilt anpassade former, inte minst om de efter förlossningen på ett konstruktivt sätt skall kunna få hjälp att växa in i en modersroll och ett riktigt förhållande till sitt nyfödda barn. En anpassning av de tidigare mödrahemmen kunde här ha varit en lämplig vårdform. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag 1. att beslutar att i specialmotiveringar till lagtexten medta överväganden kring omhändertagande av gravida kvinnor enligt denna lag, 2. att hos regeringen begär av vederbörande myndigheter gjord sammanställning av tillgängliga vårdresurser lämpliga för kvinnor med så allvarliga missbruksproblem att denna lag kan tillämpas, under graviditet och i efterförlopp till förlossning.
mot · G50228 · 1981-10-21 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:8 om lag om vård av missbrukare i vissa fall, m. m. I proposition 1981/81:8 angående Lag om missbrukare i vissa fall anges i §11 att vård med stöd av denna lag lämnas genom hem som drivs av landstingskommuner eller kommuner och som enligt den plan som anges i 23 § socialtjänstlagen (1980:260) är särskilt avsedda att kunna lämna vård enligt denna lag. Vid institutionsplaneringen som pågår ute i kommunerna föreligger svårigheter att ha platser tillgängliga inom institutionsvården för vård av den LVM-omhändertagne. Ett av skälen är att de institutionella platserna är ojämt fördelade över landet. Ett annat skäl är att lagförslaget också gäller narkomaner för vilka det inte finns institutionsresurser som fyller de krav som anges i lagförslaget. lämnas vård till tvångsomhändertagna missbrukare förutom av staten även av stiftelseägda/drivna erkända vårdanstalter. Skulle inte dessa erkända vårdanstalter få utnyttjas fortsättningsvis även för tvångsvård genom vårdavtal kommer en helt ohållbar situation att uppstå. Trycket på de institutioner som fortsättningsvis skulle få driva tvångsvård genom vårdavtal kommer att bli helt orimligt. Det bör därför, , till dess erfarenhet från tillämpningen av lagen erhållits, vara möjligt att placera omhändertagna enligt LVM på erkända vårdanstalter. Med anledning av ovanstående hemställer jag att beslutar att vård enligt LVM får lämnas utöver de av landsting och kommun drivna hemmen också av hem som godkänt för ändamålet och som upptagits i plan som anges i 23 § socialtjänstlagen.
mot · G5023 · 1981-10-07 00:00:00 — av Hans Nyhage m. fl. med anledning av proposition 1980/81:203 om läroplan för den kommunala vuxenutbildningen I proposition 1980/81:203 om läroplan för den kommunala vuxenutbildningen föreslås att endast en grundskolkurs anordnas inom komvux i ämnena engelska, matematik, tyska resp. franska samt att dessa kurser bör ge behörighet till utbildningar där särskild kurs krävs i dessa ämnen. Att minska valfriheten och sänka kvalitetskraven inom komvux drabbar de elever som sökt till utbildningen för att komplettera och förbättra sin utbildningsmässiga status. Den undervisning som erbjuds vuxna måste därför hålla minst samma kvalitet som ungdomsutbildning på grundskol- och gymnasienivå, annars riskerar komvux att bli något slags B-utbildning och torde i så fall komma att minska i attraktionsförmåga. Att på konstlad väg, såsom föreslås i propositionen, låta komvux-utbildning konkurrera på andra villkor vid ansökan till annan utbildning måste betraktas som en missriktad ambition och kan bara utgöra en otjänst åt studerande vid komvux. Föredragande statsrådet föreslår att allmänna grundskolkurser skall ge behörighet till utbildningar där särskild kurs krävs i sådana ämnen. En sådan modell ger den studerande vid komvux en felaktig uppfattning om de krav som ställs vid efterkommande utbildning och en falsk förespegling att den allmänna kursen skulle vara tillräcklig. Dessutom diskrimineras de elever som inte gått komvux-vägen och som valt särskild kurs med hänsyn till förkunskapskraven. En sådan modell bör därför avvisas. Föredragande statsrådet berör också frågan om undervisning i religionskunskap på grundskolnivån i komvux. Han framhåller efter en övertygande argumentation om behovet av orientering i livsåskådningsfrågor och om olika religioner att det är olämpligt att helt utesluta undervisning i religionskunskap från grundskolnivån i komvux. Vi vill starkt understryka att det inte bara är olämpligt utan också oacceptabelt att utesluta sådan undervisning på detta stadium. Med hänsyn till vad som ovan anförts hemställs att beslutar uttala sig för att alternativa kurser skall erbjudas komvux-elever inom de ämnen där sådana anordnas i . HANS NYHAGE (m) () () () ()
mot · G50233 · 1981-10-23 00:00:00 — 1981/82 33-34 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. Läget inom byggnadsindustrin är allvarligt och behovet av byggstimulerande åtgärder stort. Arbetslösheten bland byggnadsarbetare hotar under den kommande vintern och våren att bli ytterst besvärande. Nedgången i byggandet får dessutom återverkningar på sysselsättningen i den svenska industrin i övrigt. Åtgärderna som bidrar till att stimulera byggandet är därför värdefulla för hela den svenska ekonomin och detta i än högre grad om åtgärderna inte på något sätt belastar statskassan. Hos de svenska byggföretagen finns ca 100 milj. kr. bundna i de s. k. vinstfonderna, medel som hänför sig till företagens skyldighet att till sådan fond sätta av viss del av vinster. Med hänsyn till att byggföretagen såsom lagen om vinstkonto nu är utformad inte kan utnyttja fonderna för investeringar i egna driftbyggnader - och då dessa företags behov av investeringar i maskiner är mindre jämfört med stora delar av den övriga industrin - är fondmedlen trots regeringens beslut om frisläpp av fonderna i princip frysta för byggföretagen. Genom de av beslutade ändringarna om bl. a. byggföretagens beskattning kommer i princip fr. o. m. möjlighet att öppnas för byggföretagen att använda vinstfonderna för investeringar i egna driftfastigheter. Något bärande skäl mot att redan nu ge byggföretagen möjlighet att använda vinstfonderna för investeringar i egna driftfastigheter synes dock inte finnas. Enligt vad som inhämtats finns också hos företagen projekt i storleksordningen 100 milj. kr. som i princip kan sättas i gång om vinstfonderna får tas i anspråk och därmed ge den stimulans till byggandet som så väl behövs. Åtgärden belastar heller inte statskassan på något sätt. Med hänsyn till behovet av en snabb stimulans bör en ändring av lagen om vinstkontot göras med omedelbar verkan. Ändringen bör ha den innebörden att vid tillämpning av första stycket a) som lagertillgång inte skall anses byggnad som till huvudsaklig del är avsedd för stadigvarande användning i rörelse som bedrivs av fastighetsägaren. Vi förutsätter att förslag till erforderlig lagändring utarbetas av utskottet. 1 1981/82. Med hänvisning till vad sorn anförts ovan hemställer vi att antar ändring av lagen (1980:456) om insättning på tillfälligt vinstkonto i enlighet med vad i motionen anförts. () PER () () ()