mot · G4021999 · 1981-03-12 00:00:00 — Det är tillfredsställande att Swedegas nu beviljas begärda anslag för fullföljande av detta projekt och för undersökningar av andra möjliga leveranser av naturgas till . har kommit på efterkälken när det gäller att ansluta sig till gasnäten i . Det gäller både gasnätet i baserat på fyndigheter i och det västliga nätet med västtysk och holländsk gas som främsta försörjningskälla. Näten är f. ö. sammankopplade i , varför man kan tala om ett alleuropeiskt gasnät. Som nämns i propositionen pågår redan stora leveranser av gas från öst till väst och långtgående planer på en kraftig ökning håller på att utarbetas. Det är av stor vikt att inte än en gång hamnar utanför när det gäller naturgasen. Försyndelser och underlåtenhet av tidigare regeringar, senast den folkpartistiska minoritetsregeringen, men också av socialdemokratiska regeringar , bör inte upprepas. Av särskilt intresse är erbjudandet från om anslutning via och överläggningarna med om gas från fälten i . Regeringen bör med all kraft arbeta för att dessa båda projekt förverkligas. Även om naturgasen har en begränsad användning i energiförsörjningen blir den ett viktigt komplement i den mångsidiga enrgipolitik som bör eftersträva. Vi är , trots försäkringarna om motsatsen, på väg in i Kolsverige. Det Kolsverige som vi skulle slippa, om vi tackade ja till kärnkraften. Vår åsikt är den att vi måste hålla oss till många olika energislag, inte minst ur försörjningsberedskapssynpunkt. Kolet är ett av dessa. En mycket försiktig introduktion av kol kan medges OM DEN KOMBINERAS MED KRAFTIGA ÅTGÄRDER MOT MILJÖPROBLEMEN som sammanhänger med kolanvändning. Många intressenter är nu var för sig på väg att föra oss in i Kolsverige. 1** 1980181. Priserna är ännu låga. En statlig kolpolitik är nödvändig nu för att vi inte skall hamna i samma situation som med oljan, dvs. att helt plötsligt befinna oss i ett beroende och en prisskruv som kullkastar beräkningar och planer. I propositionen betonas att vi i har bristande kunskaper om kol och att vi har ett klimat som kräver särskilda åtgärder vid kolanvändning. Regeringen har givit tillstånd till koleldning bl. a. vid kraftvärmeverket i , men valt att ge dispens med reningsåtgärder därför att tekniken inte anses tillräckligt utvecklad. Det är ett utslag av samma förflyttning av problem till framtiden som kännetecknat introduktionen av kärnkraften. Det är viktigt att nu inte drabbas av oljepanik och tillåta vad som helst i oljans ställe. Vpk anser att ytterligare tillstånd för introduktion av koleldning inte skall ges förrän alla miljöeffekter är klarlagda och motåtgärder vidtagna. Risken finns annars att kolanläggningar tas i bruk och tillåts köra vidare med uppskov efter uppskov med reningsanläggningarna. Detsamma gäller naturligtvis avfallshanteringen. , under folkomröstningskampanjen, användes kolet för att smutskasta linje 3. Linje 1 och 2 menade att linje 3:s awecklingsprogram skulle innebära en omfattande introduktion av smutsigt kol, vilket skulle leda till allvarliga miljöeffekter. Linje l:s och 2:s program för en fortsatt kärnkraftsutbyggnad skulle medföra att detta problem skulle undvikas. De sade att om kol skulle behöva användas skulle det bli fråga om ett miljövänligt kol. Försurningen av mark och vatten har blivit ett enormt problem till följd av den ökade förbränningen av fossila bränslen. Mot bakgrund av detta har föreslagit skärpta miljökrav för kolförbränning i större anläggningar. De nya kraven medför att rökgasavsvavling måste installeras vid större anläggningar. Tekniken är kommersiell och vanligt förekommande i utlandet. Regeringen går i propositionen emot sitt eget expertorgan på miljöfrågor och föreslår ingen egentlig skärpning för svavelutsläpp. Därigenom försvårar regeringen våra möjligheter att agera internationellt för mindre svavelutsläpp. Miljökraven har tydligen fått vika för kolintressenternas krav på lönsamhet och snabb kolintroduktion. Det blir naturligtvis nästintill omöjligt att kräva rökgasavsvavlingsutrustningar i övriga när vi inte själva är beredda att ställa samma krav på hemmaplan. De skandalöst lågt satta miljökraven bäddar för en omfattande introduktion av smutsigt kol som vida överstiger propositionens målsättning. Lät inte kol blockera inhemska bränslen! I energipropositionen säger sig regeringen förespråka en försiktig kolintroduktion, vilket motsvarar en användning på . Man skriver också att den ökade kolanvändningen får emellertid inte förhindra eller minska användningen av inhemska bräns'en , Man förväntar sig en ungefärlig likafördelning mellan kol och Tyvärr kan vi konstatera, mot bakgrund av de föreslagna åtgärderna, att dessa målsättningar endast blir fromma förhoppningar. har , , och bildat ett bolag, för bl. a. kolhandel. Av propositionen framgår att regeringen ser mycket positivt på bildandet av detta bolag. Företaget har nämligen skapat en grund för ett handlingskraftigt organ för försörjning av kol till . Motsvarande intressegrupp finns inte för de inhemska bränslena. Regeringen föreslår i energipropositionen en lag (lagen om omställbara eldningsanläggningar), som innebär att stora förbränningsanläggningar som byts ut eller tillkommer skall utformas så att fastbränsleeldning kan ske. Eftersom det tar att få fram inhemskt bränsle är tillgängligheten begränsad. Jämfört med kol är inhemska bränslen mer ekonomiska i mindre och medelstora anläggningar. Men lagen är endast tvingande för större anläggningar. Det är troligt att den omfattande kolhandel som uppkommer till följd av lagen också gör kol till ett attraktivt bränsle även för de mindre anläggningarna. De satsningar på inhemska bränslen som är nödvändiga överlåts i propositionen i stor utsträckning till privata initiativ. Det finns risk för att det blir en kapplöpning mellan olika intressen för att exploatera t. ex. de mest lönsamma torvfyndigheterna. Det behövs statliga insatser och organ för att kanalisera de ökade bidrag som är erforderliga för att inhemska bränslen snabbt skall kunna introduceras på marknaden. Också när det gäller skogsenergi finns det risker för att de ökade bidrag som behövs för att få i gång användningen av denna energireserv kan medverka till att vedråvara som är användbar för massa-, pappers- och träindustri kan överföras till bränsle. Vpk har i en särskild motion till årets påpekat dessa förhållanden. För att undvika dessa bieffekter måste exploateringen och hanteringen av de inhemska bränslena ställas under samhällets kontroll genom att regionala bränslebolag med statligt och kommunalt inflytande bildas för att handha utvinning, transporter och användning. har gynnsamma förutsättningar för en reell satsning på vindkraft tack vare goda vindtillgångar och en växande inhemsk vindkraftsindustri med starka exportmöjligheter. Enligt dagens uppläggning av programmet finns det dock stora risker för att den svenska vindkraftindustrin i brist på order hinner dö ut , dvs. innan 1985 beslutar om en utbyggnad. NE) som bedriver vindkraftprogrammet, har föreslagit att regeringen förbereder en satsning på vindkraft genom att ställa statliga garantier för byggandet av en eller flera mindre grupper (3-5 aggregat/grupp) av vindkraftverk . har såsom potentiell beställare av en sådan grupp ställt sig positivt till denna möjlighet och två svenska företagsgrupper står just nu i full beredskap att börja offerera och sedan tillverka vindkraftverk. Trots detta vill regeringen i energipropositionen inte ta ställning till byggandet av en eller flera grupper av vindkraftverk. Med tanke på vindkraftens möjliga bidrag till energiförsörjningen vid kärnkraftens avveckling är det nödvändigt att redan nu inrikta produktionen på att drygt 100 vindkraftverk kan vara i drift 1990. Denna produktion måste starta direkt 1982 när de två första färdigställts. - oljemarknaden förstatligas, - införandet av kol begränsas och att kraven på rening vid kolanvändning skärps, - bidragen till utvinning av inhemska bränslen ökas och kontrollen av exploatering och användning läggs på samhälleliga organ, - utbyggnaden av vindkraft fortsätter efter 1982 så att minst 100 verk kan vara i drift 1990. Vi tvingas konstatera att regeringen gjort mycket litet för att påskynda kärnsäkerhetsarbetet. De omfattande brister som blottlagts genom reaktorsäkerhetsutredningens arbete existerar alltjämt. I propositionen föreslås att filtrerad ventilation av reaktorinneslutningarna vid bör vara färdiga att tas i bruk omkring 1985. Vad som avses med filtrerad ventilation anges inte närmare. redovisade tre olika typer av filterkammare. Den enklaste medger möjlighet att reducera övertryck i reaktorinneslutningen, men utgör inget som helst skydd för omgivningen vid verkligt allvarliga haverier. - ett utblåsningsfilter (som regeringen möjligen avser) - har nackdelen att inbjuda till kontrollerade utsläpp så snart trycket i inneslutningen stiger i samband med olyckor. För att reducera konsekvenserna för omgivningen av totalhaverier krävs en betydligt mera avancerad filterkammare (se figur). Vpk är berett att stödja förslaget om man med filtrerad ventilation avser detta kompletta reningssystem. Regeringens uppfattning att man vad beträffar installation av filteranläggningar i övriga kärnkraftverk kan vänta till 1989 är skrämmande. Det skulle betyda att 1 hinner vara i drift innan åtgärder vidtas. Vpk anser att filterkammare bör vara installerade vid samtliga reaktorer . i n n n n n Bnssang med Na?S:03-iosn!Tig Exempel pä komplett reningssystem. Utsläppet leds genom stenfilter och valtenbassunger. Kemiska tillsatser i den sisla bassängen möjliggör god avskiljning av jod. Systemet avslutas med kolfilter för uppfängning av ädelgaser. En ofta förbisedd säkerhetsrisk är de förändringar som med tiden uppkommer i reaktorer och deras hjälpsystem. Detta allvarliga problem diskuterades bara i förbigående av reaktorsäkerhetsutredningen. Med tanke på att majoriteten i folkomröstningen accepterade att reaktorerna, om så behövs, kan komma att vara i drift upp till , är det nu viktigare än någonsin att reaktorernas åldringsproblem blir föremål för systematiska studier. Förhållandet att man på amerikanska kärnkraftinspektionens förteckning över icke avgjorda säkerhetsfrågor hittar flera åldersrelaterade problem, talar ytterligare för detta. Vpk anser att en offentlig utredning bör tillsättas med uppgift att lämna förslag till vilka åtgärder som bör vidtas med anledning av åldringsproblemen. Regeringen föreslår att man kring varje kärnkraftverk skall upprätta en inre beredskapszon inom vilken en beredskapsplanering mot olyckor skall finnas. Man anser att zonen bör ha en utsträckning av från varje reaktor. Avståndet synes vara helt godtyckligt valt. I varje fall finns det inte något skäl att från säkerhetssynpunkt förorda just framför t. ex. . Möjligen kan det reella (politiska) motivet vara att en zon med radie utesluter såväl som och från beredskapsplaneringen. Man har förmodligen fastnat för radie, eftersom svårigheterna att t. ex. utrymma ganska säkert överstiger den föreslagna beredskapsapparatens kompetens och förmåga. Med tanke på problemets art avstår kommunisterna från att föreslå en utvidgad beredskapszon. I stället vill vpk att tas ur drift. Det är den enda beredskapsåtgärd som ger tillräcklig garanti för den närboende storstadsbefolkningens hälsa. I fallet finns det ingen anledning att avvakta ytterligare säkerhetsstudier -1, ex. de av linje 2 i folkomröstningen utlovade. Näst efter kraftverket Three är världens mest utredda kärnkraftverk. Av studierna kan man utläsa att i väsentliga avseenden (t. ex. huvudcirkulationskretsarna och kondensationsbassängen) har en konstruktion som inte accepteras vid uppförande av nya kärnkraftverk. Verket är dessutom extremt närlokaliserat (. , och ). För att bara ta ett exempel skulle en s. k. BWR2-olycka enligt den danska miljöskyddsstyrelsen kunna förorsaka omkring 20 000 cancerdödsfall i , varav merparten till följd av bestrålning under själva molnpassagen. När svenska myndigheter nu med hänvisning till konventionen om gränsöverskridande luftföroreningar ställer långtgående krav på rökgasavsvavling i danska kolkraftverk, är det inte mer än rimligt att vi tar motsvarande hänsyn till den danska befolkningens hälsa. ligger f. ö. så lokaliserat att man oavsett vindriktningen måste räkna med allvarlig risk för nedsmittning av värdefull jordbruksmark efter ett totalhaveri. Vi måste alltså än en gång konstatera att ingen myndighet skulle acceptera en nyförläggning av kärnreaktorer till en plats som . I konsekvensens namn bör verket stoppas. Föredragaren konstaterar med hänvisning till fjolårets riksdagsbeslut att kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för att upprätthålla sysselsättning och välfärd. Säkerhetssynpunkter bör vara avgörande för i vilken ordningsföljd reaktorerna skall tas ur drift. När och samt når kommersiell drift, uppstår ett elöverskott som mer än väl motsvarar årsproduktionen i . Kärnkraftavvecklingen kan alltså inledas redan nu med . elförsörjning kan genom det befintliga överföringsnätet (3 600 MW). Då förutsätts att ingen tillfällig övergång från olja till el i befintliga värmecentraler kommer ifråga för del. Assistans från kommer bara att behövas för att klara toppbelastningen . kan alltså i full överensstämmelse med folkomröstningsresultatet och riksdagsbeslutet tas ur drift. - filterkammare vid kärnkraftverken enligt motionens förslag, - en utredning av åldringsproblemen när det gäller material och installationer vid de svenska kärnkraftverken, - avveckling av reaktorerna vid . Det finns nu tio avfallsproducerande kärnkraftsreaktorer och allt talar för att också de sista två i det beslutade tolvreaktorsprogrammet kommer att tas i drift. Den ökade kunskapen om det radioaktiva avfallets farlighet och svårigheterna att lösa problemen med att ta hand om det borde annars mana till eftertanke och ge anledning till omprövningar. Att färdigställa och låta ladda de två sista reaktorerna, 11 och 12, när problemen med det avfall som produceras av de redan startade inte är lösta, är oansvarigt och kommer aldrig att kunna försvaras inför eftervärlden. Det är typiskt att skrivningarna i regeringens proposition, när det gäller avfallsfrågan, mycket grundligt behandlar organisationsfrågorna, men glider förbi själva sakfrågan. Det är sant att omhändertagandet och förvaringen av det avfall som dragit på sig, mot folkflertalets vilja och på uppenbart lögnaktiga påståenden i presenterade utredningar, måste tas om hand på något sätt. Men det fritar inte regeringen från dess ansvar att öppet och ärligt redovisa förutsättningar och möjligheter för hur problemen praktiskt skall lösas. Alla ansatser till en sådan redovisning saknas i propositionen. På några få rader berörs vad som kallas för riktlinjer för den framtida verksamheten. Allt vad som sägs där är att det f. n. inte går att ta ställning till hur avfallet skall förvaras och att teknikutvecklingen på området ännu inte ger tillräckligt underlag för ett ställningstagande. Detta är sant och den logiska slutsatsen borde vara att alla reaktorer stoppades så fort som möjligt. Reaktorerna 6-10 har startats med tillstånd enligt villkorslagen. Även reaktorerna 11 och 12 kan antas få tillstånd enligt denna lag. Tillstånden grundas på att resp. kraftföretag kan visa att avfallet kan tas om hand och förvaras på betryggande sätt. Detta sägs kraftföretagen ha visat i de s. k. KBS-rapporterna, KBS 1 och 2, som också redovisas i propositionen. Vad säger nu dessa rapporter? I KBS 1, som behandlar upparbetning av det använda bränslet, förutsätts att det upparbetade avfallet skall slutförvaras i förglasad form. Hela rapporten står eller faller med om detta påstående är sant eller osant, och det är osant. har inga möjligheter självt att upparbeta bränsle från kärnkraftverken, varken nu eller . Landet är beroende av utländska tjänster och måste teckna kontrakt om sådana. Detta har skett, vilket också nämns i förbigående i propositionen. Vad som inte nämns är att avtalet med det franska företaget inte på någon punkt garanterar en förglasning av det svenska avfallet. Om Cogéma vill kan de förglasa avfallet, och i så fall skall de själva betala kostnaden fördetta. Det säger sig självt att förutsättningarna för att skall få sitt avfall förglasat på grundval av sådana skrivningar är så gott som obefintliga eller t. o. m. omöjliga. Ändå utgår hela från att avfallet skall återlämnas till iförglasadform. Den är ett falsarium och tillstånden för laddning grundade på den kan inte anses vara fattade med varken juridiskt eller moraliskt underlag av tillräcklig omfattning. Så har inte heller regeringen velat eller vågat häva hemligstämpeln på avtalet med och nekar på grundval av detta att diskutera sakfrågan både i denna proposition och i andra sammanhang. Detta fastän hela avtalstexten är känd för allmänheten och presenterats i sina grunddrag i svenska massmedia. Den granskning som konstitutionsutskott skall genomföra av handläggningen av denna fråga bör avslöja falskheten och ihåligheten i de argument som kärnkraftsföretagen framförde och skilda regeringar godkände, när det gällde att lämna laddningstillstånd enligt villkorslagen till reaktorerna 6-10. Inte heller när det gäller KBS 2, förvaring utan föregående upparbetning, kan det påstås att betryggande betingelser för förvaring har kunnat påvisas. I valet mellan två onda ting är dock förvaring utan föregående upparbetning att föredra. Det hindrar också att etablerar sig som försäljare av plutonium på världsmarknaden, en annan konsekvens av det tecknade avtalet med . Här behövs ytterligare undersökningar och forskning för att garantera så säker förvaring som möjligt. Men det är inte förvånansvärt att befolkningen på de platser där undersökningar för slutförvaring har satts i gång reagerar negativt. Om man vill öka förståelsen för det nödvändiga att ta hand om ett livsfarligt avfall, som största delen av befolkning inte velat ha, då bör den omfattande information som det talas om i propositionen lämnas öppet och inte hindras av sekretesstämplar. Den i propositionen föreslagna organisationsformen med ett gemensamt aktiebolag och en statlig övervakningsmyndighet kan godtas i sina huvuddrag. Som tidigare nämnts måste problemen med ett omhändertagande av avfallet lösas organisatoriskt så fort som möjligt. Det är av vikt att privata, ekonomiska intressen inte får möjlighet att profitera på avfallshanteringen. Stora summor kommer att omsättas och många kommer att vilja vara med och ta för sig av så säkra projekt. utslaget av folkomröstningen, att alla kärnkraftsverk skall ägas av samhället, tillämpas i praktiken. Detta betyder inte att den föreslagna statliga kontroll blir överflödig. Erfarenheterna av den verksamhet som statliga företag, t. ex. , bedrivit på kärnkraftsområdet, visar tyvärr att allmänhetens insyn och kontroll varit långt ifrån tillräcklig. Nämnden bör få en allsidig sammansättning med representanter för bl. a. samtliga riksdagspartier. När det gäller finansieringen är det omöjligt att nu godkänna om de avsatta medlen är tillräckliga. Mycket talar för att kärnkraftens nuvarande och kommande kostnader är betydligt undervärderade. Det framgår också av propositionen att beräkningarna är i högsta grad preliminära och att t. ex. kostnaderna vid avställning och rivning av kärnkraftverk på intet sätt kan anses vara uträknade med något större mått av säkerhet. En av de första uppgifterna för den nya statliga myndigheten bör därför bli att genomföra en genomgripande utvärdering av kärnkraftens alla kostnader, så att en rättvis prissättning på elproduktionen i kärnkraftverk i jämförelse med andra energikällor kan genomföras. - reaktor 11, , inte laddas och att arbetena på reaktor 12, 3, avbryts, - avtalet med sägs upp, - avfallet från de svenska kärnkraftverken inte skall upparbetas, - alla kärnkraftverk överförs till samhälleligt ägande i enlighet med folkomröstningens resultat, - en förnyad utredning av kärnkraftens kostnader genomförs. Ett av huvudargumenten från linje 2 i folkomröstningen var att skulle vara en alltför att avveckla kärnkraften på. I deras avvecklingsplan, som partiledningarna för (s) och (fp) ställde sig bakom, stod det: Linje 2 innebär således att högst dessa 12 reaktorer får användas under längst sin tekniska livslängd, vilket bedöms vara . För att kunna avveckla kärnkraften och ersätta den med annan energi måste redan nu en rad åtgärder planeras och vidtas. Om så inte sker blir en avveckling i ordnade former omöjlig. Man påpekade också att det fanns en klar majoritet i för linje 2:s förslag. Både linje 1 och linje 2 lovade också på sina röstsedlar att kärnkraften skall avvecklas i den takt som är möjlig med hänsyn till behovet av elektrisk kraft för upprätthållande av sysselsättning och välfärd. Det borde alltså råda en bred samling kring omedelbara åtgärder för att möjliggöra en planmässig avveckling av kärnkraften. I energipropositionen finns emellertid ingen övergripande plan för detta. åtgärder tas upp, t. ex. fondering av medel för hantering av kärnkraftens avfall. På andra punkter går man direkt emot löftena från linje 2 och ja-sidans röstsedelstexter. Vpk kräver därför en rad åtgärder för en planmässig avveckling av kärnkraften. Reaktorerna 11 och 12 Med det stora elöverskottet och prognoserna för elförbrukningen står det helt klart att reaktorerna 11 och 12 inte behövs för att tillgodose landets elbehov , och linje 2 lovade i sin avvecklingsplan att elförbrukningen inte heller skulle tillåtas öka efter 1990.1 energipropositionen diskuteras ändå ingenstans ett stopp för och 3. I stället tar man upp möjligheten att använda för värmeavtappning, vilket skulle minska dess elproduktion . Detta innebär ett klart erkännande av att den inte behövs för att tillgodose något elbehov. Avvecklingen av kärnkraften underlättas på många sätt om reaktorerna 11 och 12 aldrig laddas resp. färdigställs. Genom att slippa genomföra återstående investeringar spar landet miljardbelopp, som annars måste lånas upp utomlands och som ytterligare skulle försämra bytesbalansen. Ett byggstopp frigör byggnadsarbetare för viktigare arbetsuppgifter, bl. a. sjukhus- och bostadsbyggen. Omställningen av Asea-Atom till förändrad verksamhet underlättas. Detta ger säkrare arbetstillfällen och möjlighet att komma i gång med export av alternativ energiteknik. I linje 2:s avvecklingsplan utlovades att denna omställning skall ske . Börja ingen svensk uranbrytning! Under folkomröstningskampanjen lovade företrädare för linje 2 vid upprepade tillfällen att någon uranbrytning i inte var aktuell. klargjorde t. ex. i TV att vi kunde få tillräckligt med uran de svenska reaktorerna skall användas utan att behöva starta egen uranbrytning. Regeringen borde därför ha sagt nej till :s ansökan om uranbrytning i Pleutajokk. I energipropositionen lastar man i stället över hela ansvaret på kommun utan eget ställningstagande. kommunisterna vänder sig bestämt emot denna brist på respekt för löftena under folkomröstningskampanjen. En svensk uranbrytning skulle innebära ett nytt steg in i ett kärn kraftsberoende och försvåra den beslutade avvecklingen. Överallt i världen där uranbrytning förekommer har människor och miljö farit mycket illa. Det radon som frigörs i gruvorna ger upphov till lungcancer hos arbetarna. Miljöriskerna med uranbrytning är ytterst allvarliga. Stora mängder tungmetaller och radioaktivitet frigörs vid hanteringen av uranmalm, och den föreslagna deponeringen av lakrester uppfyller inte minimala hälso- och miljökrav. Den närliggande sjön och dess utflöden kan ta skada . Att bygga upp ett nytt gruvsamhälle i dessa fjällbygder, locka dit gruvarbetare från malmfälten, förstöra naturen och sedan lägga ner verksamheten är cyniskt och ansvarslöst. Vpk kräver därför att en lag stiftas mot svensk uranbrytning. Gör en beredskapsplan för snabbstopp av kärnkraften!