mot · G4021203 · 1981-01-27 00:00:00 — om internationellt biståndsarbete för drogfria samhällsmiljöer Drogkonsumtionen har blivit ett världsproblem, ett växande människogissel som drabbar allt lägre åldrar. Drogtragiken utarmar hela ungdomsgenerationer och slår sönder familjegemenskapen. Samhällsgemenskapen försummas och människorna passiviseras i stället för att inspireras till ett välbehövligt engagemang i det egna utvecklingsarbetet. Drogkonsumtionens förödelser breder ut sig i u-världen liksom i i-länderna. Här krävs en inre förvandling i vaije människoliv som bygger på ett personligt ställningstagande mot drogkulturens olika former. Då hjälper inga systemlösningar med socialism eller kapitalism hur välmenta de än må vara. Missbrukskulturerna var tidigare relativt klart avgränsade med alkohol i och , koka och kokain i , haschischrökning i samt opiatmissbruk i . har de olika missbrukskulturerna blandats med varandra och utvecklas i många länder parallellt. har drogkonsumtionen exporterats till andra delar av världen som var ganska förskonade från detta problemkomplex. Ett av största problem numera är den växande drogkonsumtionen. Den afrikanska kontinenten håller på nytt på att förslavas men av alkohol, och det gäller främst länderna söder om arabbältet. WHO konstaterar sammanfattningsvis bl. a. följande i en rapport : "Alkoholproblemen har ökat så hastigt att de nu befinner sig bland världens huvudsakliga hälsoangelägenheter och hotar att försena den ekonomiska utvecklingen i den tredje världen och att överbelasta sjukvården i de flesta länder. Alkoholproblemen är också ett hinder för övriga länders sociala och ekonomiska utveckling som deras hälsoresurser kommer att överhopas. I motion 1775 till /79 behandlades alkoholproblemen på den afrikanska kontinenten ingående. Motionsyrkandet var att uttalar att frågan om avalkoholiseringsprojekt i enlighet med motionen aktualiseras av SIDA inom ramen för det svenska biståndsarbetet, främst i södra . kommentar i betänkande 1978/79:27 var bl. a. följande: Den svenska biståndsmyndigheten kan därför som regel inte annat än i den dialog som kontinuerligt förs mellan givar- och mottagarland - hävda att en viss projekttyp skall ingå i biståndet. Om däremot ett mottagarland skulle begära bistånd med program som syftar till att motverka skadeverkningar av alkohol, har SIDA möjlighet att tillmötesgå en sådan begäran. SIDA har också möljligheter att efter ansökan bevilja 1 1980181. enskilda svenska organisationer bidrag för insatser av denna typ i illander. I den följande riksdagsdebatten om internationellt utvecklingssamarbete sade dåvarande utrikesministern bl. a. att jag för min del gärna bejakar det som har skrivits om att vi skall samarbeta med om att stävja alkoholkonsumtion. Det råder väl inget tvivel om att alkoholmissbruket är största sociala problem. Jag tror att vi dess värre måste konstatera att alkoholproblemen även i många uländer är eller håller på att bli stora. Jag vill därför säga att jag från regeringens sida bejakar bistånd som kan begäras på det området. Alkohol har använts av kolonialmakterna, framför allt i de portugisiska kolonierna, som ett effektivt instrument att pacificera människorna i deras frigörelseprocess. I de sydafrikanska gruvorna var det förbjudet att dricka alkohol fram . Då hade den afrikanska frigörelsen fått luft under vingarna, och regeringen i krävde att barer öppnades i samtliga gruvor, en del med öppethållande dygnet runt. Alkoholproblemens allvar belyses bäst av renlärige president som gick längre än någon annan när han i förtvivlan över sitt folks levnadssätt lämnade presidentposten. Först efter starka påtryckningar av sina chockade landsmän återtog han ledarskapet. var det dags för en ny aktion då Kaunda i ett mycket uppmärksammat och känsloladdat tal tili nationen hotade att avgå och då uttalade de beryktade orden: Jag vägrar att styra en nation av fyllon. startades den första rehabiliteringsanläggningen för alkoholskadade i . Anläggningen som ligger vid byggdes upp av internationella Blå korset, som är en nykterhetsrörelse och i representeras av , och drivs nu i samarbete med landets myndigheter. Behovet av biståndsinsatser på detta område i u-världen är betydande för att komma till rätta med den sociala misären i många . Narkotikahanteringen är i motsats till alkoholen oftast illegal även internationellt. Trots detta utgör narkotikasmugglingen en betydande exportindustri i vissa länder. Ofta är det olika former av syndikat eller maffia som leder verksamheten och gör betydande förtjänster. Detta innebär stora risker för den politiska administrationen i resp. länder att ingripa och de låter sig då i stället alltför ofta ekonomiskt korrumperas. Även de mest ambitiösa narkotikapolitiska programmen sätts ibland ur spel genom den organiserade narkotikabrottslighetens inflytande över delar av statsapparaten i vissa länder. Den illegala narkotikahanteringen har internationaliserats till en världsvid handelsverksamhet. De olika leden med produktion, distribution och konsumtion kan spåras över flera världsdelar för ett och samma narkotikaparti. Detta ökar narkotikasyndikatens möjligheter att snabbt anpassa sig till utvecklingen. försvåras därigenom förutsättningarna för framgångsrika insatser av polisen och tullen. Därför har ett utökat samarbete inletts genom och om möjligt komma till rätta med detta komplicerade handelsspel. FN:s narkotikadivision och WHO har numera klart dokumenterat ökade narkotikaproblem under i stora delar av tredje världen. Narkotikamissbruket anses i vissa länder utgöra ett klart hot mot det sociala, ekonomiska och politiska utvecklingsarbetet. Detta är särskilt aktuellt i de länder där missbruket blivit folkligt etablerat och mer eller mindre socialt accepterat. I en del länder har man i samband med olika typer av revolutioner med skärpa tagit itu med missbruksproblemen, t. ex. i narkotika- och i alkoholproblemet. Detta har då ansetts nödvändigt för att kunna mobilisera hela befolkningen i uppbyggnadsarbetet. Missbruksproblemet har då givits politisk prioritet och betecknas som en kvarleva från den feodala, koloniala eller imperialistiska tiden. Detta engagemang mot olika former av drogmissbruk är ofatst det enda mera sympatiska draget i dessa alltför ofta brutala revolutioner. I några i-länder som , och har man med framgång ingripit mot narkotikahanteringen i form av den s.k. "gatukonsumtionen. Här är strategin att missbrukaren på gatan, som måste ha sina droger, är den enda oersättliga faktorn i narkotikaekvationen. När det inte längre finns några missbrukare som köper narkotika så kommer det inte längre att finnas någon narkotikahantering, men så länge narkotikabehovet existerar så kommer någon att tillhandahålla denna högst tvivelaktiga konsumtionsvara. För att möjliggöra en framgångsrik samhällsutveckling krävs att man kommer till rätta med drogproblemen. Detta borde vara en utmaning för all svensk biståndsverksamhet både statlig och enskild som syftar till utveckling och framåtskridande. En grundläggande förutsättning är att människorna har mening och innehåll i tillvaron i stället för att gripas av meningslös verklighetsflykt genom drogkonsumtion. Då krävs en målmedveten satsning på drogfria miljöer i projekt som bör bedrivas i samarbete med resp. mottagarländers sociala myndigheter. Dessa projekt kan med fördel utvecklas tillsammans med och de kristna organisationernas väletablerade utvecklingsprogram i många . Projektprogrammen för drogfria samhällsmiljöer bör främst bestå av grundlig information för uppbyggnad av dessa miljöer ute bland lokalbefolkningen, som man också tar hand om de drogskadade människorna för avgiftning, vård och rehabilitering. Detta bör först inriktas på ungdom och stadsmiljön för att sedan gå vidare till de äldre och ut i byarna. Detta är en av de mera grundläggande förutsättningarna för att biståndsarbetet i övrigt skall få en lyckosam utveckling i de olika länderna. Därför är det angeläget att vårt statliga verkligen tar initiativ i den här frågan, främst i de länder där vi redan nu bedriver biståndsarbete. Många stater skulle hälsa ett sådant målmedvetet svenskt socialmotiverat initiativ med största tillfredsställelse tl 1980/81. Helt nödvändigt är det också att resoluta åtgärder vidtas på internationell basis för att stoppa och utrota både produktionen och smugglingen av narkotiska preparat. Då krävs en skärpning av den nationella lagstiftningen i många länder. gäller det att uppföljningen av lagstiftningen fungerar och tillämpas i den praktiska verkligheten. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att uttalar att projektprogram för drogfria samhällsmiljöer i enlighet med motionen aktualiseras av SIDA inom ramen för det svenska biståndsarbetet. 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts i vad det gäller initiativ och samordning med olika biståndsländer för uppbyggnad av rehabiliteringsanläggningar för drogskadade människor, 3. att begär att regeringen vidtar åtgärder för att alla biståndsarbetare får en grundläggande utbildning om de internationella drogproblemen, främst i vad gäller det område som han/ hon skall arbeta inom, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående behovet av intensiv bevakning och uppföljning av den internationella narkotikautvecklingen främst genom FN och WHO:s olika organisationer och institutioner.