mot · G4021385 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81 1385-1391 av och om specialstålsindustrins råvaruförsörjning Svensk stålindustri befinner sig sedan ungefär i en intensiv diskussion inom industrin och med industridepartementet om råvaruförsörjningen. Diskussionen gäller skrottillgången. Den privata stålindustrin är skrotbaserad till skillnad från , , som är ett malmbaserat stålföretag. Enligt stålföretagens egna prognoser kommer skrotförbrukningen nästan att fördubblas . Den stora strukturella förändringen är att går in i marknaden och blir en stor skrotköpare efter att tidigare knappast ha köpt något skrot alls. Man kan med god säkerhet förutsäga tillgången på svenskt köpskrot. Man är också relativt överens om hur stor skrotimport som kommer att vara möjlig. Resultatet är en ofrånkomlig skrotbrist. Skrotbristen drabbar i första hand specialstålsindustrin, som är helt beroende av skrotet som råvara. Innan det är för sent bör regeringen engagera sig i skrotfrågan och ta det branschansvar man iklädde sig i samband med satsningen på . Statens satsning på är en naturlig följd av det politiska beslutet att vi skall behålla en handelsstålsindustri i . Statens stora ekonomiska insats i har möjliggjort den största strukturförändring som har genomförts i svensk stålindustri. Denna förändring påverkar även förutsättningarna för hela den övriga stålindustrin. Därför skrev man också in i SSAB-propositionen 1977/78:87 att skall undvika att åtgärder som Bolaget vidtager förorsakar väsentliga problem för andra svenska produktionsenheter i branschen. Den skrotbrist som uppkommer orsakas huvudsakligen av som en följd av statens satsning på detta företag. Det är alltså inget tvivel om att åtgärder som Bolaget vidtager förorsakar väsentliga problem för andra svenska produktionsenheter i branschen. Därmed inte sagt att planerade åtgärder skulle vara felaktiga. Tvärtom - planer när det gäller råvaruförsörjningen är helt riktiga sett från detta företags synpunkt. Specialstålsindustrins export består av högförädlade produkter med ett kraftigt inslag av know-how och mantimmar. export av specialstål var 1979. 1 1980/81. Specialstålsindustrin sysselsätter 28 500 personer och exporterar av sin produktion. När ekonomi befinner sig i akut kris är det förvånande att man vill riskera en stor del av denna specialstålsexport. Vi behöver ju som nation snarare uppmuntra den exportintensiva och högförädlande industrin än förstöra förutsättningarna för den. Om man måste räkna med råvarubrist, måste dessutom investeringarna bromsas. Vi kan ju inte satsa pengar i en verksamhet som kommer att stå utan råvara. Investeringsstoppet kommer att urholka konkurrenskraften med risk för nedläggning som långsiktig följd. I en bristsituation undersöker man handlingsalternativen. De två alternativen till skrot är järnsvamp och i viss utsträckning tackjärn. Den installerade järnsvampkapaciteten i är ytterst begränsad. Tackjärn framställs i masugnar, som är typiska storskaleanläggningar. För att ett stålföretag skall kunna bedriva tackjärnsbaserad stålproduktion effektivt krävs dels tillräckligt stora enheter, dels syrgasstålverk. är det enda stålföretaget med så stor stålvolym att man kan basera sin tillverkning på masugnar. Dessutom tillkommer att har en redan installerad, stor överkapacitet inom detta område. Det är alltså fullständigt klart att det enda stålföretaget i som har flexibilitet i valet mellan skrot och tackjärn är . Detta är ett faktum som måste beaktas när stålindustripolitiken formuleras. Industriministern har tillsatt en utrednings- och förhandlingsgrupp under ledning av ordföranden för och med representanter från de största skrotförbrukande stålverken. Det är utomordentligt svårt för gruppen att komma fram till en lösning, eftersom varje accepterande från de övriga stålverkens sida av att skall få öka användningen av svenskt köpskrot innebär industrinedläggningar och friställningar. Omfattande MBL-förhandlingar måste föregå sådana beslut. Dessutom kan inget av de övriga stålverken bryta förhandlingen, eftersom detta stålverk då skulle anklagas för att ha skapat problem i den svenska stålindustrin genom att inte medverka i förhandlingen. Lika naturligt är det att driver sitt krav på skrot. Detta har strategisk betydelse bl. a. i konkurrensen med övriga svenska handelsstålverk. Den viktigaste åtgärden för att få balans på råvarusidan är att minskar andelen skrot vid kylning i konvertrama i och och i stället kyler med malm. Det finns gott om erfarenhet inom det området, så några tekniska problem föreligger inte. Den andra nödvändiga åtgärden är att tidigare diskuterade stålämnesleveranser från blir en realitet. Denna lösning är ett sätt att minska Kvalitetsmässigt kan hela den skrotbaserade handelsstålsindustrin starta detta samarbete relativt omgående. bör även ett samarbete komma till stånd mellan och specialstålsindustrin för uppbyggnaden av en tackjärnsbaserad specialstålämnestillverkning i . måste ha en stålindustripolitik som innebär att de ugnar som är i drift kan köras rationellt; annars faller hela verksamheten ihop. Därför är en tillräcklig tillgång på skrot ett livsvillkor såväl för specialstålsindustrin som för de mindre handelsstålverken. Branschproblemen kan inte lösas utan att rimliga övergripande spelregler läggs fast. Den nuvarande politiken kommer att leda till helt onödig utslagning av framgångsrik, exportintensiv specialstålsindustri och till export av extremt lågförädlat handelsstål till förlustbringande priser för svenska företag och skattebetalare. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär en fördelningsplan av skrot så att specialstålsindustrins och de mindre handelsstålverkens råvarubas tryggas.