mot · G4021582 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1582 om en kartläggning av förekommande leasingformer har s. k. leasing blivit en allt vanligare förekommande form av nyttjanderättsupplåtelse . T ermen leasing, som hämtats från och , har i framför allt använts i betydelsen upplåtelse av nyttjanderätt till bilar och till produktionsutrustning för industri och kontor. I finns f. n. ett tjugotal större leasingföretag. Expansionstakten har varit mycket stor. Till en början användes leasing mest av mindre och medelstora företag. Det har emellertid blivit allt vanligare bland storföretagen att leasingfinansiera investeringar. har leasing av t. ex. bilar kommit att användas också av privatpersoner, s. k. privatleasing. Leasing förekommer i olika former. Man brukar framför allt skilja mellan direkt och indirekt leasing samt mellan finansiell och operationell leasing eller fullserviceleasing. En mängd andra indelningsgrunder förekommer också, och utbudet av olika leasingformer utvecklas snabbt. En särskild form av leasing som blivit vanlig är den s. k. depositionsleasingen. Den innebär att lease-tagaren deponerar ett belopp som motsvarar hela eller en del av bilens fulla marknadspris hos leasegivaren. Depositionsbeloppet ställs räntefritt till lease-givarens disposition. Lease-givaren åtar sig även att medverka vid anskaffandet av lån motsvarande depositionsbeloppet. Vid leasingperiodens slut kan antingen lease-tagaren lösa in bilen för restvärdet eller också sälja bilen, varvid vinsten fördelas mellan lease-givaren och lease-tagaren. I sistnämnda fall får lease-tagaren vidare tillbaka den grundavgift som han deponerat hos lease-givaren. Idén med depositionsleasing bygger på att lease-givaren inte behöver vidkännas några kapitalkostnader och därför kan hålla nere leasingavgifterna och att lease-tagaren, som i egenskap av privatperson inte har avskrivningsmöjligheter, åtnjuter avdrag vid beskattningen för de räntor han erlägger på de lån som används för att finansiera inköpet av bilen. Detta system innebär dessutom att full mervärdeskatt ej erläggs. Understundom torde leasingavtalen ha karaktären av förtäckta köp tillkomna för att kringgå konsument kreditlagens och bilkreditförordningens bestämmelser om kontantinsatser och kredittider. Visserligen finns i konsumentkreditlagen en bestämmelse (3 §) som innebär att avtalets rubricering inte är avgörande för om avtalet har karaktären av köp eller av hyra, utan att man får se till parternas verkliga avsikt med avtalet. Av de rättsfall som förekommit framgår emellertid att det i praktiken möter stora svårigheter att enbart av utformningen av ett leasingkontrakt kunna utröna om parternas verkliga avsikt vid ingående av 1980/81: 1582 avtalet varit att lease-tagaren skall bli ägare till bilen vid leasingtidens utgång. Rättsförhållandena kring leasing är oklara. Särskild lagstiftning på området saknas. Man är därför hänvisad till att analogivis tillämpa rättsregler som är tillkomna för andra slag av avtalstyper. Som framgår av vad ovan anförs uppkommer ofta stora tolkningsproblem när det gäller gränsdragningen mellan leasing och köp. Avsaknaden av lagstiftning på området har inte inneburit några särskilda nackdelar så länge leasing var en avtalsform som enbart användes näringsidkare emellan. Annorlunda ställer det sig när privatleasing blivit allt vanligare. En enskild konsument torde ha små möjligheter att sätta sig in i de olika system av leasing som förekommer och de konsekvenser som ett leasingavtal kan föra med sig. I den allmänna debatten har ofta gjorts gällande att depositionsleasing är mycket förmånligt för leasingtagaren. Som framhållits från konsumenthåll är dock detta slag av leasing inte alltid någon billig leasingform. Lease-tagaren lockas ofta med särskilt förmånliga erbjudanden som t. ex. att för depositionsbeloppet skall inköpas premieobligationer på vilka vinst kan tillfalla lease-tagaren. Jag vill inte göra gällande att den nuvarande avtalsfriheten lett till några mer anmärkningsvärda missförhållanden. Avsaknaden av lagstiftning på området och skyddsregler för konsumenter innebär dock risker för konsumenten. Jag anser därför att en kartläggning av förekommande leasingformer och av behovet av lagreglering, framför allt när det gäller privatleasing, bör göras. Med stöd av anförda skäl hemställs att hos regeringen hemställer om en kartläggning av förekommande leasingformer och en undersökning av behovet av en lagreglering från konsumentsynpunkt.