ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402468 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om inventering av våtmarker Våtmarker är den samlade beteckningen för myrar, kärr, mossar, träsk, sumpmarker, strandängar m. m. Våtmaker är en naturresurs av stort vetenskapligt, kulturellt, rekreativt och ekonomiskt värde. Men börjar våtmarkerna bli intressanta även från energisynpunkt, bl. a. genom torvbrytning och energiskogsodling. Därför är det angeläget att klarlägga vilka konsekvenser detta får från skilda synpunkter, bl. a. med hänsyn till att våtmarksmiljöerna ofta är biologiskt högproduktiva delar av landskapet, att våtmarker garanterar en uthålligare och jämnare vattenföring i vattendragen och dessutom att våtmarkerna som regel är värdefulla viltmiljöer. Människan har tidigare gjort många ingrepp i våtmarkerna genom torrläggning eller dränering, och syftet har varit att bl. a. skapa för jordbruket odlingsbar mark eller för skogsbruket produktiva skogsområden. Några av dessa ingrepp har medfört allvarliga konsekvenser för den ekologiska balansen i området närmast ingreppet men även effekter på mer avlägset belägna områden har kunnat konstateras. Det har hävdats att det i finns stora områden som skulle vara lämpade för torvbrytning; det gäller framför allt i den sydöstra, norra och nordvästra delen av länet. Vissa av dessa områden måste dock betraktas som ytterst värdefulla för miljön och som regulator för vattnet och dess avrinning. När nu intresset ökar för att utnyttja våra våtmarker till att omfatta energiskogsodling och framför allt torvbrytning, är det av största intresse att det sker en inventering och kartläggning av dessa ekologiskt känsliga områden. Denna inventering bör syfta till att kartlägga vilka tillgångar som finns, vilka våtmarker som skall bevaras och vilka områden som kan vara möjliga att använda för t. ex. torvbrytning, energiskogs- och skogsodling. Det är av största vikt att miljöaspekterna mycket noga bevakas liksom tillgången på vatten, vattenavrinning och eventuella grundvattensänkningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en omedelbar inventering och kartläggning av befintliga våtmarker samt en redovisning av vilka effekter som ett utnyttjande för torvbrytning, energiskogsodling o. d. skulle få. () () BO () ()
mot · G402469 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om statligt stöd till skogsskolan i Gammelkroppa skogsskola i i har inte heller fått några pengar enligt regeringens framlagda budgetproposition. För innevarande budgetår hade skolans ledning ansökt om ett bidrag på , men fick inte medel. Inför nästa budgetår har sökts bidrag med , men i budgetpropositionen finns inget upptaget. F. n. finansieras skolans verksamhet främst genom bidrag från och , genom mindre poster från skogsvårdsstyrelserna, kommuner samt från vissa skogsbolag. Någon ökning av bidragen från skogsföretagen kan definitivt inte räknas med så som situationen nu ter sig i framför allt . jordbruksutskott besökte Gammelkroppa skogsskola . Utskottet fick då ta del av den skogsteknikerutbildning som sker vid skolan. Skogsteknikerutbildningen /81 samlade 105 sökande. 60 genomgick prövning, och 15 antogs för utbildningen. Av skogsteknikerna som utexaminerades har samtliga anställning. Möjligheterna för skogstekniker att få anställning är goda. I en gruppmotion från den socialdemokratiska gruppen i jordbruksutskottet under allmänna motionstiden begärdes en utredning med uppdrag att se över den eftergymnasiala skogliga yrkesutbildningen. Denna motion bifölls av . I följdmotioner från och län krävdes att hos regeringen anhåller att i anslutning till den översyn som skall ske av den eftergymnasiala skogliga yrkesutbildningen hänsyn skall tas till den outnyttjade utbildningskapacitet som finns vid skogsskolan i . I fråga om Gammelkroppa skogsskola anslöt sig till den i motionerna framförda uppfattningen att skolan är en värdefull tillgång när det gäller att utbilda skogstekniker. Sedan dessa motioner behandlades av har sysselsättningssituationen i , och inte minst i , ytterligare förvärrats. i har vid olika tillfällen understrukit behovet av den speciella utbildning som bedrivs i Gammelkroppa och den betydelse skolan har som ett väletablerat utbildningscentrum i . Detsamma har också framhållits från i län. Skogsteknikerutbildningen, som står under tillsyn av , bedrivs enligt samma läroplan som gäller för de statliga instituten. Elever från hela landet söker sig i allt större omfattning till Gammelkroppa, eftersom skolan har en central placering i Skogssverige och man numera inte ger företräde för sökande från S- och T-län. (har de antagna eleverna till bestått av elever från andra län.) I väntan på den planerade översynen av den eftergymnasiala utbildningen inom skogsbruket är det angeläget att skolan erhåller driftsbidrag från staten. I annat fall riskerar verksamheten vid skolan att äventyras, vilket skulle bli till stor skada för skogsbruket i framför allt och innebära ett hårt slag för . Gammelkroppa skogsskola har utgjort en värdefull tillgång i bergslagsbygden. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos regeringen anhåller att skogsskolan i , i väntan på översynen av den skogliga yrkesutbildningen, tillförs driftsstöd från staten. () () () () () ()
mot · G402470 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot import av skinn från sälungar förekommer utanför en makaber jakt på nyfödda sälungar för att komma åt den eftertraktade sälpälsen (whitecoat). Jakten försiggår på så sätt att sälungarna klubbas ihjäl . I har en överenskommelse träffats mellan den svenska och Svenska pälsbranschens centralkommitté och om att päls från knubbsäl samt ungar av grönlandssäl (Whitecoat) och ungar av storsäl (Blueback) inte får saluföras av anslutna organisationers medlemmar. Emellertid är inte alla pälshandlare anslutna till dessa organisationer och har således ej känt sig skyldiga att följa överenskommelsen. Detta har inneburit att importen av sälskinn har fortsatt att öka i stället för att minska. Vid ordinarie session 1978 beslöts att rekommendera medlemsstaterna att strängt kontrollera eller förbjuda import och användning av skinn från sälungar. Med anledning av att importen av sälskinn ökat trots överenskommelse mellan världsnaturfonden och pälshandlarna borde i likhet med m. fl. länder följa rekommendation och besluta om importstopp. Det bör ankomma på vederbörande utskott att närmare utforma lagtexten. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar om förbud mot import av skinn från sälungar.
mot · G402472 · 1981-01-20 00:00:00 — av m. fl. om märkning av oljelaster till sjöss Åtskilliga oljeskador längs våra kuster vållas inte av olyckshändelser utan av avsiktliga utsläpp. Sådant kan förebyggas genom mottagningsanläggningar för oljerester, genom straffavgifter och genom straffrättsligt ansvar för dem som gjort sig skyldiga till det avsiktliga utsläppet. Effektiviteten i sådana åtgärder mot avsiktliga oljeutsläpp är till viss del beroende av att det finns metoder att verkligen ta reda på vem som är skyldig till ett avsiktligt oljeutsläpp. Det är möjligt att med viss säkerhet identifiera olja genom att studera dess kemiska sammansättning. För att denna metod skall kunna användas krävs att man kan få ta ett referensprov från det eller de fartyg som kan misstänkas ligga bakom utsläppet. Det kan ofta vålla svårigheter att få tillstånd till sådana prov. Över huvud taget är det problematiskt att med denna metod få fram bevismaterial som kan användas i en domstolsförhandling. Det är därför önskvärt att andra metoder att identifiera olja som släppts ut kommer i allmänt bruk. tänkte man sig märkning med isotoper. Denna metod är inte den bästa som finns tillgänglig, utan man har gått över till att använda märkning med metallpartiklar. Varje oljelast kan förses med ett unikt signalement i form av en metallpulverblandning. Den tidigare åtgärd som vidtagits var att fick i uppdrag att medverka i ett flernationellt försök med partikelmärkning av lastoljerester. Detta skedde i anslutning till det arbete som skall utföras inom interimskommissionen till skydd för miljö. påtog sig att anskaffa och distribuera materiel och att utbilda personal, svara för analyser m. m. Sådana händelser som det senaste allvarliga oljeutsläppet, som vållade omfattande fågeldöd vid , understryker behovet att partikelmärkning kan komma i mera allmänt bruk och användas inte bara i utan också på andra håll i vår omvärld. Detta förutsätter att ett antal berörda länder som importerar olja kommer överens om att partikelmärkning skall användas vid transporter till eller mellan länderna. Liksom när det gäller andra insatser för att begränsa oljans allvarliga miljöeffekter bör principen vara att kostnaden skall bäras av den verksamhet som vållar föroreningen, dvs. av sjötrafiken med olja. Vi förordar sålunda att försöket med internationellt samarbete om märkning av oljelaster följs upp med ett initiativ från svensk sida för att få till stånd en internationell överenskommelse om användande av partikelmärkning. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i denna motion anförts angående initiativ till internationellt avtal om partikelmärkning av oljelaster. () () () () () () HANS () i
mot · G402473 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om en plan för torvutvinning Det är från många synpunkter önskvärt med en ökad användning av inhemska bränslen. Av beredskapsskäl är ett ökat oberoende när det gäller energiförsörjningen väsentligt. Det är ett energipolitiskt mål att minska landets oljeberoende, vilket i viss utsträckning bör kunna ske genom att oljan ersätts med inhemska bränslen såsom torv och flis. kan ett ianspråktagande av de inhemska energitillgångarna ge sysselsättning i områden som har stora regionalpolitiska problem. Aktiviteter som syftar till att skapa förutsättningar för ett utnyttjande av t. ex. torv för energiproduktion är därför positiva. Intresset för energitorv har också varit stort. Det gäller inte minst i . Om de koncessioner som är aktuella beviljas kommer i praktiken en mycket betydande del av länets samlade torvtillgångar i länets största torvmossar på kort sikt att läggas under koncessioner som kan låsa utnyttjandet av torvmossarna . Intresset för att undersöka och utnyttja torvmossar är positivt. Det finns emellertid skäl som talar för att det bör ske mera planmässigt än vad som är fallet. F. n. saknas en samlad bild av de totala torvtillgångarna i riket och länen. Länsstyrelserna i Norrlands- och skogslänen har industridepartementets uppdrag att till göra en inventering och bedömning av vilka torvtillgångar som finns i länet. Arbetet pågår och en översiktlig bild kommer att föreligga . Torvmossarna är en nationell tillgång som bör utnyttjas för att ersätta importbränslen. Det är viktigt att man genom undersökningar och utveckling av teknik skapar förutsättningar för ett sådant utnyttjande. Det är emellertid också viktigt att man hushållar med torven så att den verkligen finns tillgänglig då den bäst behövs. Därtill kommer en viss oklarhet om i vilken takt marknaden för energitorv växer fram. För att det skall bli en efterfrågan krävs t. ex. att betydande investeringar i eldningsutrustning genomförs i hushåll, företag och kommuner. Det kan ta relativt . I den nationella energipolitiken bör man därför lägga fast riktlinjer för i vilken utsträckning och torven skall sättas in som ersättning för importbränslen. Dessa riktlinjer bör fram innan stora delar av landets torvtillgångar har lagts under koncessioner som skapar låsningar för deras framtida användning. Det finns nämligen en risk med den inmutning av stora markområden som storföretagen nu bedriver. Samhällets och kommunernas framtida behov riskerar därmed att bli en andrahandsfråga. Med hänsyn till det stora intresse som finns för torvbrytning och med hänsyn till den risk för låsningar av den framtida användningen som föreligger är det angeläget att regeringen snabbt presenterar en plan för torvutvinning i . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att beslutar begära att regeringen framlägger en plan för torvutvinning i . () () () AXEL () () ()
mot · G402474 · 1981-01-21 00:00:00 — av och om obligatorisk jämförprismärkning kritiska ekonomiska läge innebär ökade levnadsomkostnader för konsumenterna . Konsumenterna måste klara sin hushållning med allt mindre pengar. Vikten av att göra de rätta inköpen ökar. Jämförprismärkningen är ett av konsumenternas bästa hjälpmedel för att hålla hushållskostnaderna nere. Ett konsekvent utnyttjande kan ge besparingar i storleksordningen av hushållsutgifterna. Uttryckt i kronor kan besparingen bli . för en tvåbarnsfamilj. Det var som SPK, och handelns organisationer antog regler för enhetlig jämförprismärkning. Handeln kunde emellertid inte klara ett genomförande. Där ambitioner fanns blev ändå tillförlitligheten i jämförprismärkningen otillräcklig. På andra håll var jämförprismärkningen usel eller obefintlig. Först kom tekniska lösningar för en enkel och säker jämförprismärkning, som biprodukt till nya beställningssystem. har ett stort antal dagligvarusäljande enheter, främst konsumentkooperationen, fungerande jämförprismärkning. Särskilt konsumentkooperationens insatser på området, som ju inkluderar rörelsens småbutiker, visar att det nu är möjligt med bra jämförprismärkning till rimliga kostnader i samtliga dagligvarubutiker. Flertalet övriga kedjor inom handeln har inte visat lika stort intresse för jämförprismärkning. Det visar erfarenheterna från de gångna åren. Det finns dessutom risk för att denna handelns prisinformation försämras, när den börjar registrera försäljning med hjälp av EANkoden. Mot bakgrund av konsumenternas synnerligen pressade situation och huvuddelen av handelns obenägenhet att införa jämförprismärkning synes oss en tvingande lagstiftning erforderlig. Med hänvisning till ovanstående föreslås att begär att regeringen utarbetar förslag till lag om obligatorisk jämförprismärkning.
mot · G402475 · 1981-01-21 00:00:00 — av och om omhändertagandet av använt kärnbränsle Kärnkraften är en döende teknik. De flesta länder i världen drar ned sina utbyggnadsprogram. riksdag beslöt att högst 12 kärnkraftsreaktorer får användas och att den sista reaktorn skall stängas . beslöts att kärnvärmereaktorer inte får byggas i vårt land. Vi vet alltså hur mycket använt kärnbränsle vi kan få som mest. Kraftindustrin har gjort stora ansträngningar för att visa var och hur en helt säker slutlig förvaring av det utbrända bränslet kan ske, som villkorslagen föreskriver. Stora kostnader läggs ned, bl. a. genom statsanslag till SGU, på att undersöka om det kan finnas en berggrund i där avfallet skulle kunna slutdeponeras. Provborrningarna väcker emellertid starka protester. I turas folk om att vakta för att hindra maskinerna. I och reagerar man starkt mot att borrningar satts i gång utan offentliggjord information. Särskilt i kommuner där linje 3 i folkomröstningen fick egen majoritet känner man sig upprörd över risken att bli utvald som den kommun som får bära de riskabla konsekvenserna av avfallets slutdeponering. Det uran som används i svenska reaktorer anrikas i . Där har man sedan dagar samlat stora mängder avfall, både från de reaktorer som används för att framställa atombomber och från kraftreaktorer. Den mängd avfall som kommer att samlas i är liten i jämförelse med . I är man angelägen om att kontrollera det plutonium som kan utvinnas ur använt bränsle. Därför finns det motiv för dem att ta hand också om vårt avfall. Regeringen bör inleda förhandlingar med för att få sända våra utbrända bränsleelement till avfallsdepåer. Kostnaderna för sådana tjänster bör bestridas av reaktorinnehavarna. Forskning om avfallshanteringen kan då avbrytas i , provborrningarna upphöra och pengarna i stället användas till framtidssatsningar. Det upparbetningskontrakt med franska som Svensk kärnbränsleförsörjning har bör sägas upp, bl. a. för att tillmötesgå den franska fackföreningen vädjan att inte behöva ta emot svenskt avfall i La Hague. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar begära att regeringen 1. upptar förhandlingar med om omhändertagande av använt kärnbränsle från svenska kraftreaktorer samt 2. vidtar åtgärder för att säga upp avtalet med franska om upparbetning av svenskt kärnbränsle vid La Hague. () ()
mot · G402477 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om tillverkning i av eldfast dolomittegel har behovet av eldfast material ökat inom landet. Det gäller främst material för infodring av ugnar och skänkar inom stålindustrin. F. n. importeras allt tegel av dolomit från och . Kostnaden för det importerade teglet uppgår till . per producerat ton stål. tillverkades det eldfasta dolomitteglet i bl. a. och vid i . Det allt större kvalitetskravet på det eldfasta teglet medförde att tillverkningen i upphörde. pågår en forskning vid Metallurgiska forskningsstationen i för att göra dolomiten kemiskt renare och att bränna den på rätt sätt och därigenom förbättra kvaliteten på dolomitteglet. Forskningen finansieras av STU och beräknas slutföras . Råmaterialet dolomit har i huvudsak brutits i Masugnsbyn i samt i , och används inom stålindustrin också som slaggbildare vid stålproduktion. beräknas förbrukningen av dolomit öka i landet till ca 90 000-100 000 ton . Mot bakgrund av den forskning som pågår och väntas slutföras samt det behov som föreligger av eldfast tegel inom stålindustrin, finns det all anledning att undersöka möjligheterna att starta tegeltillverkning inom landet. Den svenska stålindustrin skulle spara ca 20-25 milj. kr. genom egen tillverkning och importen skulle skäras ner betydligt. Därutöver skulle en sådan tillverkning kunna ske i där råvaran finns. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att begär att regeringen undersöker möjligheterna till tillverkning av eldfast dolomittegel i . () () () ()
mot · G402478 · 1981-01-21 00:00:00 — 1980/81 478-485 av m. fl. om åtgärder för att främja utvinning av torv Torven är ett av de inhemska bränslen som kan ersätta en mindre del av landets oljebehov. Torvinventeringen i landet är bristfällig, speciellt gäller det landets norra delar. Enligt nämnden för energiproduktionsforskning uppges mängden torv i landet uppgå till . SGU uppskattar torvförekomsterna till totalt varav i norra . Otillgänglighet, naturvårdshänsyn och produktionsmetoder begränsar uttaget till av de totala tillgångarna. Trots det begränsade uttaget har torven en viktig uppgift att fylla bland de inhemska fasta bränslena. Allt fler företag, främst i norra , planerar att ersätta delar av sitt oljebehov med skogsavfall och torv. En användning av fasta inhemska bränslen innebär självfallet problem som bl. a. gäller övergång till ny teknik, nya transportformer etc. Vid brytning av torv tar det att förbereda en fyndighet för produktion. Bara avvattningen av mossen tar , dessutom tillkommer arbeten som röjning, byggande av vägar, lagringsplatser m. m. Men det finns också byråkratiska hinder som fördröjer utvinningen av torven. lyder torvtäkterna under minerallagen, koncessioner fördröjer också en tänkt torvbrytning på ett orimligt sätt. För att underlätta en snabbare torvutvinning i är det därför nödvändigt med en översyn av berörda lagar och förordningar för att åstadkomma en smidigare hantering av torvärenden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lagändring i syfte att åstadkomma en smidigare hantering av torvärenden och därmed möjliggöra en säkrare utvinning av landets torvfyndigheter. () () () ()
mot · G402481 · 1981-01-20 00:00:00 — av och om arbetsmarknadspolitiska medel till flottning Flottningen i flera av våra älvar har tyvärr kommit att läggas ned, troligen framför allt beroende på kostnaderna för biltransport i ett läge då priset på olja och bensin var ett helt annat än det energipris som f. n. gäller. Även tilltron på en god utveckling av sysselsättningen för folk i glesbygden bidrog till att flottningen avvecklades med förhoppning att andra arbeten kunde tillskapas för de friställda flottningsarbetarna. Verkligheten har tyvärr blivit helt annorlunda. Att mot denna bakgrund fortsätta med avveckling av flottningen i de älvar där virket ännu flottas kan icke vara rimligt. Ett upphörande av flottningen i älv skulle innebära ett betydande antal friställningar av arbetskraft i en bygd där inga andra arbetstillfällen kan erbjudas. Det skulle leda till att virket från områden belägna längst upp i icke skulle kunna avverkas och forslas ned till industrierna med ekonomiskt godtagbara resultat. Den s. k. 0-zonen skulle följaktligen förskjutas allt längre ned mot kusten även om nya vägar skulle byggas i betydande utsträckning och till stora kostnader. Konsekvenserna av en nedlagd flottning i älv kan sammanfattas i följande punkter: o En ökande arbetslöshet där samhället måste ta sitt ansvar med höga kostnader för att klara dessa människors problem, o Mindre virke till kustens industrier och därav minskade arbetstillfällen, o Vid landsvägstransport av virke en ökad förbrukning av olja och bensin vars pris är ständigt stigande och där allt bör göras för att nedbringa förbrukningen. En sådan utveckling kan icke godtas. Det måste i stället vara god samhällsekonomi att framöver tillskjuta arbetsmarknadspolitiska medel för att hålla flottningen kvar i älv till dess en säkrare utvecklingstrend kan bevisa de ur samhällets synpunkt billigaste transportvägarna för virke. Med stöd av vad som ovan framförts föreslår vi att uttalar sig för att även tillskjuta arbetsmarknadspolitiska medel för att flottningen skall kunna fortsätta.