ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402372 · 1981-01-19 00:00:00 — om översyn av vissa bestämmelser rörande internationella rättsverkningar av äktenskap Enligt äger vardera maken den egendom som han eller hon för med sig i boet vid äktenskapets ingående eller förvärvar under äktenskapet. Make har giftorätt i den andres egendom som kan realiseras vid bodelning i samband med äktenskapets upplösning. är i princip tillämplig endast på rättsförhållanden mellan makar som är svenska medborgare. Är den ene eller båda makarna utländska medborgare får frågan om vilken lag som skall tillämpas avgöras enligt internationellt privaträttsliga normer. Normerna kan medföra att svensk domstol har att tillämpa en främmande stats äktenskapsrätt i ett äktenskapsmål mellan utländska medborgare som anhängiggjorts här i landet. Beträffande makars förmögenhetsförhållanden stadgas att äktenskapets rättsverkningar i brist på avtal mellan makarna skall bestämmas av lagen i den stat mannen tillhörde då äktenskapet ingicks. Ett fall som uppmärksammats i pressen har på nytt aktualiserat den här frågan. I ett skilsmässomål mellan en svensk kvinna och en österrikisk man har högsta domstolen tilldömt maken hela deras gemensamma förmögenhet, bl. a. en fastighet. Hustrun fick inte ens behålla sina ringar och övriga personliga smycken. Detta är helt oacceptabelt beträffande såväl äktenskapets rättsverkningar som från jämställdhetssynpunkt. En ändring av den stiftade lagen bör därför komma till stånd . Man kan troligen räkna med att familjelagssakkunniga kommer att behandla internationella rättsverkningar av äktenskap. Men med anledning av högsta domstolens beslut och det växande antalet giftermål mellan svenska medborgare och invandrare bör de här aktualiserade rättsverkningarna av äktenskap behandlas med förtur. Med hänvisning till vad som framförts i motionen hemställs att hos regeringen begär att familjelagssakkunniga ges uppdraget att skyndsamt framlägga förslag till ändring av lag om vissa internationella rättsförhållanden rörande äktenskaps rättsverkningar.
mot · G402379 · 1981-01-19 00:00:00 — av i om översyn av högskolans organisation Den nya högskolan är f. n. utsatt för ett flertal utvärderingar. Rapporter från dylika föreligger dels från UHÄ (bl. a. UHÄ-rapporterna 1979:6, 1979:18 och 1980:19), dels från RRV (1979:624), dels från en (ED-79- 17). Den kommitté som för egen del tillsatt (U 1979:03) har, efter ordförandebyte, levt ett tynande liv. Tidpunkten för en rejäl, samlad, parlamentarisk översyn nalkas emellertid ofrånkomligt, eftersom det redan av de här nämnda skrifterna och befintlig statistik är uppenbart att mycket håller på att gå snett - vilket kanske inte överraskar alla. På sina håll har man uppenbarligen, som RRV säger om UHÄ: ersatt tillsyn och kontroll med idéspridning och erfarenhetsutbyte. Trots detta omdöme kan man läsa i om Vision och verklighet - linjenämnderna i den nya högskolan, att kunskaperna om budgeterings- och redovisningsteknik, relevanta utbildningsfrågor och sammanträdesteknik och dylikt är bristfälliga hos linjenämndernas ledamöter. "En massiv utbildningsinsats av nämndledamöterna på dessa tre områden är därför en förutsättning för att verksamheten skall fungera enligt planerna. (Det är uppenbarligen inte de nämnda ledamöterna som skulle göra insatserna, utan formuleringen får väl tolkas så att insatser skall riktas mot dem.) Om detta lyckas kan nämnderna stimuleras till att ställa frågor om målen forsin verksamhet och klargöra dem för sig-det första stycket i planeringsprocessen. Rimligtvis var avsikten med linjenämnderna att dessa skulle tillföra högskolan ett kunnande, som inte ansågs företrätt tidigare där. Att nämndernas ledamöter först behöver utbildas för att sedan i bästa fall ställa frågan om målet för sin verksamhet ter sig som mycket blygsamma förväntningar. Mot denna bakgrund förefaller det nödvändigt att en effektiv parlamentarisk översynsutredning tillsätts för att ingripa i en utveckling, som annars kan gå alldeles snett. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär en skyndsam översyn av den s. k. högskolereformen för att återge universitetsväsendet stadga och effektivitet. G. () i
mot · G402380 · 1981-01-19 00:00:00 — av i om omdisponering av forskningsmedlen Det är uppenbart att utvecklingen av den egentliga universitetsforskningen i vårt land i flertalet fakulteter (motsvarande) - utom de medicinska - snabbt går mot katastrof, såväl i fråga om antalet nya forskningsstuderande som i fråga om avhandlingsarbetets tidsutdräkt och kvalitet. I motsats härtill förefaller produktionen av enklare uppsatser och stenciler från den rikt florerande och - såvitt man kan förstå - relativt hyggligt betalda sektorsforskningen inte att visa tecken på avmattning. Det är uppenbart att radikala grepp måste till för att återställa balansen mellan den grundläggande universitetsforskningen och den tillämpade, för praktiskt bruk avsedda, sektorsforskningen. En omprövning av den nya högskolans funktionssätt är redan nu ofrånkomlig, om inte basen för även den tillämpade forskningen skall allvarligt urholkas och rekryteringen av verkliga forskare till vetenskapliga institutioner inom landet äventyras. Som en provisorisk åtgärd synes en omfördelning an anslag från sektorsforskningen till universiteten redan under nästkommande budgetår kunna komma i fråga. Ett överförande av exempelvis av nu utgående anslag för sektorsforskning till UHÄ för fördelning till relevanta, vetenskapligt aktiva universitets- och högskoleinstitutioner (eventuellt successivt med 15-10-5 % ) borde kunna vara en realistisk åtgärd. Då sektorsforskning förekommer inom så gott som alla departement och därmed behandlas av olika riksdagsutskott - är det svårt att med en enda riksdagsmotion nå alla berörda intressenter. Vad som i dagens läge kan åstadkommas förefaller vara 1. att regeringen verkar för att största möjliga del av sektorsforskningsanslagen redan nästkommande budgetår riktas till forskare verksamma vid universitetens och högskolornas institutioner samt 2. att regeringen uppmanas att forskningsproposition föreslå en sådan omfördelning av anslag som ovan nämnts. Under hänvisning till det här anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om nödvändigheten att omdisponera forskningsmedel i statsbudgeten. G. () i
mot · G402381 · 1981-01-19 00:00:00 — om inplacering av och i transportstödsområdet Transportstödet är ett av de regionalpolitiska medel som finns att sätta in som stöd för utsatta kommuner. När antog förslaget till ny transportstödsområdesindelning motiverades den geografiska avgränsningen och zonindelningen utifrån indelningen av landet i stödområden. Indelningen gjordes emellertid inte konsekvent, eftersom man av någon märklig anledning utelämnade två kommuner i som båda är inplacerade i stödområde 3. Om man ser till de fem Norrrlandslänen samt och - vilka alla omfattas av transportstödet finner man att 27 kommuner tillhör stödområde 3. De två utelämnade kommunerna är och . Om nu regionalpolitiska hänsyn skall tas vid inplacering av kommuner i transportstödsområden - vilket jag håller med om - borde också de två nämnda kommunerna bli inplacerade och föremål för transportstöd. Det kan inte vara någon nyhet att ett mer differentierat näringsliv är nödvändigt för att stoppa den våldsamma befolkningsminskning som bl. a. drabbats av. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås att uttalar att och bör inordnas i transportstödsområdet.
mot · G402383 · 1981-01-19 00:00:00 — av m. fl. om det statliga bidragssystemet för kollektivtrafik inom tätorter Det är ett samhällsintresse att minska privatbilismen i städerna. Miljöolägenheter i form av avgaser, buller och trängsel skapar problem. kräver bilen stora leder och parkeringsanordningar, vilka förstör den fysiska miljön och fordrar dyrbara investeringar. gällande statsbidragsbestämmelser är ägnade att stimulera trafiklösningar i form av vägar eller trafikanordningar som är godkända av och därigenom statsbidragsberättigade. Det innebär att en kommun som kanske skulle söka lösa stadens trafikproblem genom en utökad kollektivtrafik i stället, av ekonomiska skäl, väljer en ny väg. Visserligen får man då ur miljösynpunkt och allmän trivselsynpunkt en sämre lösning, men å andra sidan ser kommunerna en ekonomisk fördel, eftersom man då kan åtnjuta ett 75-procentigt statsbidrag. Kommunen stimuleras således att söka lösningar som ökar bilismen, eftersom man anser sig göra kommunalekonomiskt lönsamma anordningar. Sådana faktorer som blyförgiftningar, bullerstörningar och ett ökat antal trafikolyckor räknas inte in i kalkylerna. Utredningen i tätort (KOLT, SOU 1975:47) uppmärksammade detta förhållande och föreslog att kungörelsen om statsbidrag till tunnelbana skulle ändras så att bidragsmöjligheterna även skulle gälla anläggningar av betydelse för busstrafiken samt att av statsbidraget skall utgå till smärre anläggningar för att prioritera kollektivtrafiken. För bidrag till anläggningar för spår- och busstrafik föreslog KOLT att bidragsprocenten sätts till i fråga om anläggningar för tunnelbana och till för bussleder av väsentlig betydelse för kollektiv persontrafik. Det 50-procentiga statsbidraget beskriver KOLT som ett stimulansbidrag som skall gå till reserverade körfält för bussar, kortare bussleder, trafiksignaler som prioriterar kollektivtrafik, vind- och regnskydd, informationsskyltar o. d. Några förslag från regeringens sida enligt ovanstående har icke lämnats. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om att pröva frågan om statsbidrag till anläggningar för kollektivtrafik i huvudsaklig överensstämmelse med det av utredningen i tätort (SOU 1975:47) framlagda förslaget. (vpk) C-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402384 · 1981-01-20 00:00:00 — av m. fl. Det är angeläget att få till stånd en fördjupad granskning av sambandet mellan kosthåll och folkhälsa. Det svenska folkets matvanor överensstämmer, trots det starkt ökade intresset , i ringa grad med vad som från hälsosynpunkt vore önskvärt. Försök att påverka kostvanorna i form av olika kampanjer på temat kost och motion har haft begränsad effekt. Detta är förvånande med tanke på den utomordentligt stora betydelse ett riktigt utformat kosthåll har då det gäller att förebygga sjukdomar. Betydelsen av motion och lagad näringsriktig kost kan i det sammanhanget inte nog understrykas. Det finns också anledning att peka på den ringa vikt som vid utformningen av jordbrukspolitiken lagts vid folkhälsoaspekterna. Vi har livsmedelssubventioner på , vilket är av särskilt stor betydelse för barnfamiljer och ekonomiskt svaga grupper. Vår livsmedelskonsumtion påverkas emellertid av hur subventionerna fördelas. Medan t. ex. fläskkött subventioneras finns inga subventioner för grönsaker och frukt. Vår konsumtion av fett skulle kunna minskas till fördel för mer vegetabilisk kost, exempelvis rotfrukter, grönsaker och lika spannmålsprodukter som utgör viktig basföda i matpyramiden. Den alltmer ökade medvetenheten om sambandet mellan mat och hälsa kommer att spela en allt större roll i samhällsdebatten . Mot den här bakgrunden är det begränsade politiska intresse som ägnats denna fråga beklagligt. Vi motionärer anser det mycket angeläget att få till stånd ett fördjupat studium av sambandet mellan kosthåll och folkhälsa. Därför bör en särskild utredning tillsättas med uppdrag att granska sambandet mellan kosthåll, folkhälsa och de effekter som bl. a. statliga åtgärder har på livsmedelskonsumtionens fördelning och inriktning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär en utredning av sambandet mellan kosthåll, folkhälsa och de effekter olika statliga åtgärder har på livsmedelskonsumtionens inriktning. () () () AXEL () () ()
mot · G402385 · 1981-01-20 00:00:00 — om åtgärder mot djurplågeri inom hästsporten Jag piskade hästen helt medvetet. Vissa travhästar behöver piskas, de är helt enkelt lata. Djuret betedde sig på ett inkorrekt sätt och det finns tillfällen där man inte kan övertyga på ett annat sätt. Dessa ord fälldes enligt tidningsreferat av en tränare som anklagats, men sedermera frikänts, för djurplågeri. Han hade piskat en häst som vägrade att ställa upp till travtävling. Domstolen tog sedermera för gott hans försäkran att han inte hade någon annan möjlighet att få hästen att lyda. Givetvis accepterar jag att domstolen riktigt uttolkat gällande lag. Jag kan emellertid inte anse den lag riktig som kan tolkas på detta sätt. Det är inte djuren som skall bete sig korrekt, utan människorna! 1975 motionerade jag tillsammans med en kollega om att lantbruksstyrelsen skulle lägga fram ett förslag till organisation för djurskyddstillsyn över trav- och galoppträning. Det är nämligen vid träningen som misshandel av hästarna kan ske utan insyn. Den ovan citerade händelsen inföll före ett lopp. Utskottet lämnade motionen utan åtgärd men underströk att det finns all anledning för samtliga berörda parter att uppmärksamma de risker som härvidlag föreligger och att ingripa med åtgärder mot en utveckling som från berörda synpunkter inte kan accepteras. Utskottet framhöll i dessa synpunkter att utvecklingen mot allt starkare effektivitetskrav inom djurhållningen på lång sikt kan resultera i en behandling av djuren som, utan att direkt stå i strid med djurskyddslagens bestämmelser, likväl är betänklig från djurskyddssynpunkt. Vad som behövs för att få ett effektivt djurskydd inom hästsporten är enligt min mening två saker: o dels att det blir bättre uppsyn över träningen, där nu liksom 1975 hästarna kan piskas hur mycket som helst utan reell kontroll av någon djurskyddsinstans o dels att användandet av piska på trav- och galoppbanor totalförbjuds, liksom redan har skett i . Då kan inte längre 16 kap. 13 § tolkas som , utan varje piskslag vid en tävling blir olagligt, hur inkorrekt hästen än burit sig åt. Vad beträffar uppsynen över träningen kan man t. ex. överväga att utsträcka tävlingsförbud till att även innefatta träningsförbud, tills veterinär anser hästen i stånd att träna igen. Man kan också se till att alla träningstillfällen noggrant i förväg rapporteras till den lokala hälsovårds nämnden, så att den får reell möjlighet att övervaka. Andra åtgärder kan säkert också tänkas. Lantbruksstyrelsen bör få i uppdrag att överväga sådana. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen hemställer att förslag till lag utarbetas innebärande förbud mot att piska hästar på trav- och galoppbana, 2. att begär att regeringen uppdrar åt lantbruksstyrelsen att föreslå åtgärder för att förbättra kontrollen över träningen av trav- och galopphästar.
mot · G402386 · 1981-01-21 00:00:00 — om åtgärder för att underlätta delning av stora jordegendomar, m. m. Strukturförändringen i det svenska jordbruket innebär en allt längre driven sammanslagning till större enheter. I många fall har denna av statsmakterna påskyndade storleksrationaliseringsverksamhet förstärkts genom en omfattande förekomst av ett eller flera sidoarrenden. Den tidigare föreliggande möjligheten för unga lantbrukare att börja sin yrkesverksamhet på en mindre gård och därefter, när rörelsen vunnit i ekonomisk bärkraft, flytta till en större gård finns . I stället tvingas de unga lantbrukarna skuldsätta sig på ett mycket allvarligt sätt redan vid starten. Ett kapitalbehov av en halv eller för nystartande jordbrukare ställer också stora krav på krediter. För att i någon mån motverka den ohämmade sammanslagningen av jordbruksfastigheter borde även en viss styckningsverksamhet befrämjas. I första hand borde sådan styckning och delning i samråd med lantbruksnämnderna ske av statens och kyrkans egendomar. Även större enskilda gårdar bör kunna ifrågakomma för styckningsverksamhet. Enligt fattat jordbrukspolitiskt beslut skall familjejordbruket tillförsäkras en ledande ställning inom svenskt jordbruk. Även kombinationsdrift med jord och skog accepteras. Glesbygdsstöd synes ge utrymme för kombination av jordbruk och andra näringar. Deltidsjordbruk ger också en möjlighet att bibehålla en större bofast befolkning på landsbygden. För att ge utrymme för dessa strävanden krävs att en normal del av animalieproduktionen förbehålls familjejordbruket och olika former av kombinationsdrift. Tendenser till fabriksmässig produktion måste bekämpas. Detta kan inte ske utan införande av etableringskontroll, där riktlinjen måste vara ett bestämt samband mellan produktionens omfattning och den egna produktiva arealen. Utvecklingen i fråga om produktion av ägg och fläsk inger redan nu oro, och det finns tecken som tyder på att mjölkfabriker snart nog hotar familjejordbrukets mjölkproduktion. Enligt min mening är det därför nödvändigt att införa etableringskontroll för såväl ägg- och fläskproduktion som mjölkproduktion. Med hänvisning till det anförda hemställs 1. att beslutar att hos regeringen begära en utredning om att jämsides med pågående sammanslagningsverksamhet av jordbruk också underlätta styckning och delning av stora jordegendomar, i första hand tillhörande stat och kyrka, 1 1980/81. 2. att beslutar att hos regeringen begära att frågan om etableringskontroll för produktion av ägg, fläsk och mjölk också övervägs.
mot · G402389 · 1981-01-19 00:00:00 — av Per m. fl. om ökat statligt engagemang inom gummiindustrin En svensk gummiindustri är nödvändig, inte minst av beredskaps-, sysselsättnings- och allmänna försörjningsskäl. För den svenska gummiindustrin har det senaste årtiondet varit dramatiskt. Näringsgrenen, som dominerats av ett fåtal företag, har krympt såväl genom företagsnedläggningar som genom neddragningar i antalet anställda. Skall den industriella kapaciteten inom denna sektor säkras och utvecklas i , måste detta ske genom en bättre samordning av företagen och under sådana former att staten har ett avgörande inflytande. Under en följd av år har för svensk gummiindustri många av de väsentliga framtidsfrågorna beslutats utanför . De krav på kapital som finns inom industrigrenen harföretagen inte själva kunnat generera, lånevägen har fullt ut utnyttjats på ett tidigare stadium och ägarna har saknat förutsättningar eller intresse för att delta i t. ex. nyemissioner. Det är därför naturligt och nödvändigt att samhällets engagemang ökas inom gummiindustrin. Gummivaruindustrins situation är i stora delar känd genom en utredning inom statens industriverk. Det pågående utredningsarbetet syftar enligt uppgift till att klargöra den internationella konkurrensen, nuläge, framtida utveckling etc. Arbetet skulle vara avslutat . Mot denna bakgrund bör regeringen förelägga ett program m. m. för den svenska gummiindustrin, senast under nästföljande . Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett ökat statligt engagemang i gummiindustrin, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om ett program för den svenska gummiindustrin. P. O. () HANS () i () ()
mot · G402390 · 1981-01-19 00:00:00 — Motion 1980/81:390 av om inrättande i av en försöksanläggning för framställning av metanol har beslutat om att starta en försöksanläggning för framställning av metanol. Denna försöksanläggning skall ha till uppgift att ur våra inhemska råvaror, torv och ved, utvinna metanol. Den metanol som används i består av importerad sådan som tillverkats av naturgas, bl. a. från . Ännu har inget beslut fattats om på vilken plats i vårt land som den aktuella försöksanläggningen skall förläggas. Många platser har varit aktuella. Enligt min mening är den kommun där den aktuella försöksanläggningen bör placeras. Skälen till detta är flera. För det första har kommunen drabbats hårt av nedläggningar och minskningar av antalet arbetstillfällen. För det andra finns mycket god tillgång på bl. a. den råvara som är aktuell i sammanhanget. För det tredje finns lämpliga fabrikslokaler tillgängliga för försöksanläggningen. För det fjärde har varit den kommun som från första början uttalat sig för att vilja ha anläggningen till kommunen. Jag utgår ifrån att, när försöksverksamheten avslutats, det blir aktuellt att starta metanoltillverkning i stor skala, vilket betyder att ett flertal platser då kan komma i fråga för denna produktion. Med hänvisning till vad som i motionen anförts föreslås att uttalar att försöksverksamheten med framställning av metanol bör förläggas till .
mot · G402391 · 1981-01-21 00:00:00 — om ett industriellt utvecklingscentrum i Hantverk och småindustri har sedan gammalt ett starkt fäste i . Den glasindustrin har likaledes varit mycket utbredd i landskapet. Trots svårigheter av olika slag, ekonomiska och andra, fortsätter den småländska företagsamheten att kämpa. Det stöd som de regionala utvecklingsfonderna kan ge är naturligtvis mycket värdefullt. Behovet av att staten går in med någon form av regionaliserad industriell utvecklingsverksamhet framstår som nödvändigt. I förekommer redan sådan verksamhet. Det är lämpligt att motsvarande aktivitet aktualiseras också för vidkommande. Förhållandena i de inre delarna av , möjligen med undantag av och , är beträffande sysselsättning, befolkningsutveckling, åldersfördelning och mycket annat jämförbara med det norrländska inre stödområdet. Att stimulera den småländska företagsamheten kan påstås vara ett riksintresse. En samordnad, statligt stödd innovationsverksamhet kan komma att betyda mycket för hela regionen. Av de tre småländska länen är län det län som fått den minsta andelen av den statliga utflyttningen, och därtill kommer de negativa verkningarna av flygflottiljens nedläggning. Därför bör ett blivande industriellt utvecklingscentrum för lokaliseras till län. Inom län synes det lämpligt att, ifall ett utvecklingscentrum för den småländska industrin skall placeras lättåtkomligt, detta förläggs till , som bl. a. har jänvägsförbindelser med , , , , och . Även vägförbindelserna är goda. Man kan med fog påstå att ligger kommunikationstekniskt väl till. Även lokaliseringspolitiskt skulle en sådan satsning från statens sida vara ägnad att stärka framtidstron i läns inland. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen anhålla att den planerar och utbygger ett industriellt utvecklingscentrum för , förlagt till .