mot · G402657 · 1981-01-22 00:00:00 — om ändrade bestämmelser rörande prövning av kommunalbesvär Kommunfullmäktiges och landstings beslut kan överklagas genom kommunalbesvär. Besvärsrätt har varje medlem av kommunen eller landstingskommunen, alltså var och en som är kyrkobokförd i kommunen resp. landstingskommunen, äger fastighet där eller är taxerad till kommunalskatt där. Besvärsgrunderna är fem, nämligen att beslutet 1. ej har tillkommit i laga ordning, 2. står i strid mot lag eller annan författning, 3. på annat sätt överskrider kommunfullmäktiges eller befogenhet, 4. kränker klagandens enskilda rätt eller 5. annars vilar på orättvis grund. Besvärshandlingen skall ha kommit in till kammarrätten från den dag då justering av det över beslutet förda protokollet har tillkännagetts på kommunens eller landstingskommunens anslagstavla. Motsvarande besvärsgrunder gäller för kyrkostämmans och kyrkofullmäktiges beslut. Kommunstyrelses, förvaltningsutskotts och andra nämnders beslut kan även överklagas genom kommunalbesvär därest ärendet ej skall handläggas av särskild besvärsnämnd eller särskilda regler är föreskrivna. Dessutom kan besvär anföras mot beslut av kommunförbund samt mot beslut enligt lagen om rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar m. fl. Rätten att anföra kommunalbesvär fyller utan tvekan en viktig uppgift för att tillförsäkra den enskilde medborgaren en möjlighet till rättslig prövning av kommunala och landstingskommunala liksom kyrkliga beslut. Nära 2000 kommunalbesvär anförs . Fr. o. m. är kammarrätten första instans för alla dessa mål. torde endast en person besvära sig över ett beslut, även om beslutet berör många eller t.o.m. har stor allmän betydelse. Så snart det blivit känt att någon besvärat sig avstår i de flesta fall övriga intresserade från att anföra besvär, eftersom de anser att ett besvär är tillräckligt för att ärendet skall prövas. Ett problem uppstår dock - vilket förekommit - att den ende som besvärat sig återtar besvären sedan besvärstiden gått ut. Ärendet blir i så fall icke prövat trots att övriga intresserade ansett sig kunna utgå ifrån att prövning skulle ske. De övriga av besvären intresserade har då inte längre någon besvärsrätt och kan anses ha lidit en form av rättsförlust. skulle det även kunna inträffa att någon som ej vill att ärendet skall prövas överklagar i syfte att vilseleda övriga kommuninvånare och sedan så snart besvärstiden gått ut återtar besvären. Det skulle enligt min uppfattning därför vara värdefullt om prövning av anförda kommunalbesvär sker även om klaganden återtagit dem. Därigenom skulle förväntningarna på att prövning skall ske infrias, även om just klaganden av någon anledning återkallat sina besvär. Eventuellt skulle undantag härifrån dock kunna göras om kammarrätten finner att besvärsgrunden endast är punkten 4, att beslutet "kränker klagandens enskilda rätt, eftersom det i sådana fall knappast kan ha ett intresse för övriga i kommunen att ärendet prövas. Med hänsyn till kommunalbesvärsrättens betydelse från såväl demokratisk som rättslig synpunkt finns starka skäl till lagändringar syftande till att undanröja att en enda persons återkallande förhindrar prövning av beslut som även andra inom kommunen eller landstingsområdet har intresse av att få prövat. Frågan bör utredas i lämpligt sammanhang och regeringen därefter framlägga förslag för . Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till lagändring innebärande att anförda kommunalbesvär skall prövas, därest besvärsgrunden är annan än 7 kap. 1 § p. 4 kommunallagen, även om den som besvärat sig återkallat besvären.