mot · G4021985 · 1981-03-11 00:00:00 — Motion 1980/81:1985 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:107 om den statliga skoladministrationen m. m. I denna motion tar vi endast upp frågan om verksstyrelsens sammansättning. Andra delar av proposition 1980/81:107 kommer att behandlas i en särskild motion av socialdemokraterna i utbildningsutskottet. Enligt propositionen får den centrala skoladministrationen en i förhållande till dagens situation förändrad roll. Föredraganden anger att det är angeläget att en klarare gränsdragning mellan å ena sidan de politiskt beslutande instansernas ansvar och uppgifter och å andra sidan skoladministrationens kommer till stånd (s. 14). Detta uttalande görs mot bakgrund av att inflytandet över många policyfrågor successivt kommit att överföras till den statliga skoladministrationen. Den oklarhet som enligt föredraganden härmed uppkommit om kompetensfördelningen mellan politiska och administrativa instanser är otillfredsställande, varför kompetensfördelningen tydligare kommer att markeras i regeringens kommande instruktion för . Verkets viktigaste uppgift blir därmed att tillse att de av den centrala politiska nivån fastställda målen och strategierna förverkligas. Vi delar uppfattningen att skolpolitiken liksom skall fastställas av politiska organ, dvs. av regering och riksdag i vad gäller det statliga ansvaret för skolan. uppgift blir att verkställa de politiskt fattade besluten. Denna kompetensfördelning mellan politiska och administrativa instanser ställer vi oss således bakom. Den överenstämmer väl med svensk politisk tradition enligt vilken de lagstiftande, verkställande och dömande funktionerna är skilda åt. I har dessutom en tudelning av de verkställande uppgifterna mellan regering och förvaltning i form av gentemot regeringen självständiga myndigheter utgjort ett internationellt sett unikt särdrag.Myndigheterna har att självständigt fatta beslut i olika förvaltningsärenden utifrån de riktlinjer regeringen och angivit. Dessa principer för fördelningen av skilda uppgifter byggde på uppfattningen om balanserade vikter och motvikter. Tankegångarna kan spåras regeringsform. De slogs fast regeringsform och har därefter vidareutvecklats och blivit ett kännetecknande drag i svenskt statsskick. Tanken om maktfördelning ledde således till uppbyggnaden av en stark och självständig central förvaltning. Självständigheten tog sig bl. a. uttryck i principen om en politiskt oberoende ämbetsmannakår. förvaltningen har också inneburit effektivitet och sakkunskap. Till bilden av gentemot de politiska instanserna självständiga ämbetsverk hör också att ett enskilt statsråd inte kan föreskriva verket någon viss uppgift. Denna form av styrning - s. k. ministerstyre - är inte tillåten. konstitutionsutskott formulerade detta på följande sätt 1964: Ämbetsverken har sålunda, där ej annat föreskrives i lag, lydnadsskyldighet i förhållande till Kungl. Befallningar till ämbetsverken skall beslutas av konungen i statsrådet. Däremot äger icke statsråd att ge ämbetsverk underhandsdirektiv av bindande natur, då ansvaret för ämbetsverkens beslut bäres av dem som inom verket deltagit i beslutet. Den nya regeringsformen har inte inneburit någon förändring i detta avseende. Regeringen föreslår nu att verksstyrelsen utöver verksledningen skall bestå av politiska företrädare, fem partirepresentanter samt kommunernas och landstingens företrädare. Även de senare är politiska i den meningen att de har att företräda den politiska majoritet som råder i resp. förbund. Därigenom suddar regeringen ut den rådande gränsdragningen mellan politiskt fattade beslut och verkställigheten av dessa. Det ansvariga statsrådet skulle på denna politiska väg kunna ge sådana riktlinjer för verkets arbete som inte varit möjligt. Mot denna bakgrund anser vi det anmärkningsvärt att föredraganden i sina konkreta förslag överger sin principiella inställning om vilken kompentensfördelning som skall gälla mellan den politiska och administrativa nivån. Genom sitt förslag om en politiskt sammansatt verksstyrelse förs den politiska nivån in i verkställigheten av de politiskt fattade besluten på ett sätt som har varit främmande för svensk förvaltningstradition. Till bilden hör också att om politiskt sammansatta verksstyrelser skall införas i förvaltningen bör också övervägas att skifta majoritet i styrelsen i enlighet med valutslagen. Lekmannastyrelser med ett dominerade politikerinflytande bör vara så sammansatta att de speglar partifördelningen vid riksdagsvalen. Ett sådant system innebär ett stort antal personbyten i samband med valen, vilket enligt vår uppfattning inte skulle befrämja effektivitet och sakkunskap inom verken. I stället skulle rena politiska bevekelsegrunder komma att fälla avgörandet vid beslutstillfällena. Med något undantag, t. ex. där behovet av politisk kontroll av verksamheten är särskilt motiverad, saknas i de svenska ämbetsverken rent politiskt sammansatta styrelser. Inslag av politiska företrädare är däremot vanligt. Regeringens förslag förs fram utan att några principiella motiv anförs för en ändrad sammansättning av verkens styrelser, som dessa frågor f. n. är föremål för behandling i förvaltningsutredningen (B 1977:1). Ett ställningstagande av detta slag bör enligt vår mening inte ske utan en ingående behandling av hur verksstyrelser av olika karaktär bör vara På principiella grunder bör regeringsförslaget på denna punkt därför nu avvisas av . I denna del bör motionen remitteras till . Införandet av lekmannastyrelser i ämbetsverken har skett i snabb takt främst under . Det finns flera syften med detta. Ett motiv är att införa en medborgerlig kontroll av en viss verksamhet. Ett annat motiv är att tillföra verken expertis och sakkunskap utifrån, t. ex. från näringsliv, universitet och verk med närbesläktade administrativa uppgifter. Ett tredje motiv är att tillföra verken sakkunskap genom organisationer som berörs av verksamheten, t. ex. på förslag av arbetsmarknadens parter eller folkrörelser. F. n. kännetecknas lekmannastyrelsernas sammansättning av att dessa olika motiv i varierande grad fått ökat genomslag beroende på verkets uppgifter. Därmed har verksstyrelserna breddats som ökade demokratiska krav på inflytande i myndighetsutövningen kunnat tillgodoses. Det demokratiska inflytandet är emellertid, trots den snabba utvecklingen av införandet av lekmannastyrelser, inte särskilt starkt. Tillgängliga undersökningar pekar på att partipolitiska företrädare svarar för av det totala antalet styrelseplatser medan kommer från folkrörelserna. Majoriteten består av ämbetsmän, företrädare för näringsliv, m. fl. På skolans område har det varit ett starkt intresse att ha med företrädare för allmänna intressen i styrelsen. Det har tagit sig uttrycket att bl. a. LO, /SR, SAF och TCO beretts plats i styrelsen. Det har tillfört styrelsen ytterligare kunskaper och erfarenheter och på så sätt medverkat till att höja effektiviteten i styrelsearbetet. Organisationerna har var och en kunnat föra fram sina resp. synpunkter på utbildningsfrågorna, vilket har varit av stort värde för behandlingen av ärendena. Att på detta sätt tillförsäkra huvudorganisationerna på arbetsmarknaden inflytande bl. a. på arbetsmarknadens, utbildningens och socialförsäkringens områden anser vi är ett uttryck för de fördjupade demokratibegrepp arbetarrörelsen står för. Att utestänga dessa organisationer från anser vi strider mot denna grundsyn. Det kan inte heller ersättas genom inrättande av ett centralt planeringsråd utan beslutsbefogenheter för samverkan mellan skola och arbetsliv. Med hänsyn till den starka betoningen av behovet att betydligt starkare än f. n. koppla samman skola och arbetsliv är regeringens förslag än märkligare. I propositionen anförs inga bärande motiv för förslaget att utestänga arbetsmarknadens organisationer från verksstyrelsen. Detta sker i strid med en klar remissopinion. Föredraganden anför att verksstyrelsens främsta uppgift är att företräda verket och därigenom hela utbildningsverksamhetens intressen och åsikter, vilket starkt begränsar utrymmet för olika partsintressen i styrelsen. Denna formulering uttrycker ett missförstånd, som tyder på att föredraganden inte studerat förarbetena till beslutet om den nuvarande verksstyrelsens sammansättning. I betänkandet Skolväsendets centrala ledning (SOU 1962:28) anfördes bl. a. följande på denna punkt. Undervisning, utbildning och fostran av ungdomen är angelägenheter av utomordentlig vikt och betydelse för hela vårt folk. Det måste för den skull vara ett allmänt medborgerligt intresse att i ledningen för ges utrymme inte endast åt de synpunkter, som de aktiva skolmännen lägger på frågor rörande undervisningsväsendet, utan också åt de synpunkter föräldrar och målsmän, ideella organisationer, näringslivs- och arbetsmarknadsorganisationer, forskare på de pedagogiska, psykologiska och sociologiska vetenskapsfälten m. fl. kan ha att framföra. Slutsatsen blir, att i ledningen för bör ingå ett större eller mindre antal lekmän, som kan framträda som förespråkare för dessa sistnämnda intressen. I proposition 1963:144 anges sammansättningen utifrån behovet att låta företrädare för breda intressen ingå i styrelsen. Det är således inte fråga om partsintressen. Med föredragandens formulering utesluts även de politiska partsintressena. Det är först då styrelsen satts samman i proportion till valutslagen man kan tala om att styrelsen är representativ för folkviljan. Intill dess företräder även politikerna olika partsintressen. Vi har i det föregående avvisat den grund för sammansättningen av verkets styrelse som föredraganden anger. I stället föreslår vi att styrelsen utformas i överensstämmelse med huvuddelen av övriga lekmannastyrelser, dvs. med ett inslag av politiska företrädare. Det bör begränsas till tre ledamöter. I likhet med propositionens förslag anser vi att företrädare för bör ingå i styrelsen. Härutöver föreslår vi att företrädare för arbetsmarknadens huvudorganisationer bereds plats. De bör utses på förslag av LO, TCO, /SR och SAF. Dessa har att företräda generella eller allmänna intressen i syfte att förbättra verksledningens erfarenhetsunderlag och kompetens. I likhet med vad som är fallet inom flera andra verk bör endast verkschefen tillhöra styrelsen. Då denne inte kan delta inträder ställföreträdaren. Vårt förslag innebär att antalet styrelseplatser ökas från nio till tio. Propositionens krav på en begränsad styrelse kan därmed tillgodoses. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. ätt nu beslutar göra ett principuttalande av innebörd att grunderna för regeringens förslag om sammansättning av ämbetetsverks styrelse inte godkänns, 2. att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att styrelse skall sammansättas i enlighet med vad som föreslås i motionen. () () HANS () () () () () ()