ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402695 · 1981-01-23 00:00:00 — Motion 1980/81:695 om en utvärdering av svenska u-hjälpsinsatser De rapporter som SIDA-tjänstemän sänder från olika biståndsländer inger som regel svenska folket inte någon entusiasm för vårt omfattande biståndsarbete. Ett par exempel: De biståndsmiljarder som strömmar in i landet når i mycket liten utsträckning de fattiga massorna. I stället blir det stöd till den styrande eliten. (, Dacca.) har vi försett med , men i rapporter hem noterar man: Utvecklingsproblemen har inte kommit närmare sin lösning Ingen genomtänkt utvecklingsstrategi finns - - - Inkomstskillnaderna har ökat i stället för att minska. Liknande vittnesbörd kommer från ett annat stort biståndsland, , som fått . Någon utvecklingseffekt har icke varit skönjbar, men från svensk sida låter man sig nöja med att betrakta biståndet som ett uttryck för solidaritet med fattiga människor. förklarade , som sänt en undersökningsdelegation till : Den faktiska utvecklingen och utvecklingspolitiken i har lett i motsatt riktning mot vad som från svensk sida betonats som väsentligt. Uttalanden av detta slag och flera exempel skulle kunna lämnas rimmar uppenbarligen inte med budgetpropositionens beskrivning av biståndets effekter, där det bl.a. heter: Biståndet har också gett viktiga bidrag till positiv utveckling i flertalet . I många av mottagarländerna för bistånd har utvecklingssamarbetet bidragit till imponerande framsteg, särskilt när det gäller utbildning och hälsovård. I detta läge är det synnerligen angeläget att SIDA efter företagen utvärdering av våra biståndsinsater går ut med en väl underbyggd information till medborgarna/skattebetalarna. Sådan information måste självfallet ange svårigheter och misslyckanden lika väl som framsteg. Väsentligt är att dylik information utformas på ett sådant sätt att den verkligen når ut till de många människorna. Den utvärdering och information som SIDA nu presterar når givetvis sammanslutningar med intresse för u-hjälp men definitivt inte en bredare allmänhet, där man ofta möter en negativ inställning till vår u-hjälp. Med tanke på att uteblivna biståndseffekter och andra misslyckanden alltid finner villiga språkrör är en bred popularisering av informationen En sådan information kommer också att återverka på biståndsinsatserna, som tydligen behöver krafttag för att bistånd spengarna skall ge resultat. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om sådan utvärdering och information gällande svenska biståndsinsatser som i motionen anförts.
mot · G402696 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ändrade regler för utbildningspremier inom försvaret Genom bifall till regeringens proposition 1977/78:24 beslöts om införande av en ny befälsordning. Denna syftar till att öka effekten i krigs- och fredsorganisationen genom förändringar i utbildningsgången för yrkesofficerare. Förändringarna består dels i ökade krav beträffande civila förkunskaper för tillträde till utbildningen, dels i att främst den grundläggande utbildningen förbättras med avseende på pedagogisk förmåga hos de blivande yrkesofficerarna. Yrkesofficersutbildningen bygger på den allmänna värnplikten. På grundval av befälslämplighet, s.k. befälsskattning som åsätts vissa värnpliktiga vid inskrivningsprövning, hänförs dessa till gruppbefäls-, plutonbefäls- eller kompanibefälskategori, där de högsta kraven på befälsskattning ställs på den senare kategorin. Förutsättningen för att nå befälsordningens syfte, att öka effekten i krigs- och fredsorganisationen, är således att rekrytering kan ske bland alla befälsuttagna värnpliktiga. Detta framhålls även i flera sammanhang i propositionen om den nya befälsordningen. Kompanibefälsutbildningen genomförs i armén dels på frivillig grund, dels genom obligatorium. a. rekryteringsskäl erhålls för denna utbildning jämlikt riksdagsbeslut en skattefri premie om . Denna premie utgår endast tili dem som godkänns efter kompanibefälsutbildningen. För underkänd utbildning erhålls ej premie. Genom regeringsbeslut (FD , 769/80) föreskrivs att värnpliktig som har fullgjort kompanibefälsutbildning och därefter ansöker och antas till yrkesofficersutbildning skall återbetala erhållen utbildningspremie för kompanibefälsutbildningen enligt närmare bestämmande av försvarets civilförvaltning i samråd med överbefälhavaren. Genom beslutet kommer således de som önskar bli yrkesofficerare vad avser premie för genomförd grundutbildning att behandlas på sätt som de som underkänns, vilket naturligtvis upplevs synnerligen negativt. Det har visat sig att beslutet fått negativa konsekvenser för rekryteringen av yrkesbefäl ur denna värnpliktskategori, som på grundval av test anses ha de bästa förutsättningarna att bli befäl. Beslutet begränsar därigenom möjligheterna att rekrytera bland alla befälsuttagna värnpliktiga och motverkar därför befälsordningens effektökande syfte. Vidare fattades beslut då av beslutet berörda värnpliktiga redan kallats in till grundutbildning. Beslutet bör därför omprövas. Med hänvisning till vad som ovan anförts yrkas att hemställer hos regeringen att nuvarande regler i fråga om utbildningspremier ändras så att man undviker negativa konsekvenser för rekrytering av yrkesbefäl. () ()
mot · G402697 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om skydd mot kemiska och biologiska stridsmedel Spridning av kemiska och biologiska stridsmedel anses sedan seklets början vara av så grym karaktär att mycket talar emot användning av sådana medel i ett eventuellt krigsläge. Ändå synes tillverkning och planering för användning av sådana stridsmedel snarare öka än minska i många länders krigsorganisation. Men följer de svenska skyddsaktiviteterna denna trend? Det är självskrivet att vissa skydds- och beredskapsåtgärder mot kemiska och biologiska stridsmedel är vidtagna i våra försvarsaktiviteter. Detta gäller på såväl forsknings- som beredskapsområdet. Men är förberedelserna tillräckliga för att motsvara en eventuell hotsituation då skydd mot sådana stridsmedel kan bli aktuella? Såväl experter som allmänheten anser att fler skyddsmasker för civilbefolkningen fortlöpande behöver anskaffas, men tillverkningstakten hålls mycket låg, främst av kostnadsskäl. Detta gäller även bamskyddsanordningar. För att ge alla som inte kan få någon skyddsmask säkrare överlevnadsmöjligheter bör det finnas någon lättillgänglig form av terapeutiskt verkande skyddsmedel. Det bör gälla för såväl hud- eller nervskadande ämnen som för prestationsnedsättande medel av psykofarmakatyp. Det bör även gälla motmedel mot den biologiska krigföringens smitto- och infektionseffekter. Motionen avser definitivt inte att förespråka prioritering av läkemedel för kemiska och biologiska skador framför skyddsmasker och skyddsrum. Men det är viktiga komplement som kan komma att bli nödvändiga för dem som inte kan få någon skyddsmask. Det förutsätts att noga följer den tekniska utvecklingen på detta område och att ombesöijer vad som skall inrymmas i verkets ansvarsområde. Då verksamhet rörande sjukvården i krig är under viss omorganisation är det angeläget att här ovan berörda frågor ingående behandlas även i där aktuell verksamhet. Kostnaden för planläggning och beredskap avseende tillverkning av här avsedda läkemedel bör rimligtvis avsevärt understiga kostnaderna för skyddsmasktillverkning. Det kan därför förutsättas att en tillfredsställande planläggning och en god grundberedskap för att framställa biokemiskt verkande skyddssubstanser mot ovan angivna stridsmedel kan inrymmas i de kostnadsramar som gäller för övrig försvarsforskning och -planläggning. Mot bakgrund av vad som ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande terapeutiskt skydd mot kemiska och biologiska stridsmedel. () ()
mot · G402698 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om beställningar av krigsmateriel I motion 1980/81: 349 om säkerhets- och försvarspolitiken har vi konstaterat att den borgerliga inflationspolitiken bl. a. leder till att, med det nuvarande prisregleringssystemet, det militära försvaret tillförs betydande medel, utöver vad som beräknats i budgetpropositionerna. Tillflödet är så stort att medlen med största sannolikhet inte kan förbrukas. /81 föreslår därför regeringen att , i stället för , av försvarsanslaget får föras över till nästa budgetår (1981/82). Vidare har bemyndiganden och betalningsmedel på forsknings- och materielanslagen ökats i förhållande till försvarsgrenschefernas äskanden. I tilläggsbudget II har regeringen likaså gått längre i fråga om bemyndiganden på det militära försvaret än vad försvarsgrenscheferna begärt. Chefen för armén har begärt 160 milj. kr. men tilldelas 210 milj. kr. (exkl. prisreglering), chefen för marinen har begärt 157 milj. kr. men tilldelas 215 milj. kr., har för flygvapnets del begärt 299 milj. kr. men tilldelas (genom omföringar) 775 milj. kr. Det förhållandet att överbefälhavaren gått vida längre än försvarsgrenscheferna understryker enbart effekterna av inflationen på försvarsekonomin. Vi har i vår motion 1980/81:349 understrukit betydelsen av att hålla tillbaka kostnadsökningarna inom det militära försvaret. Vi har därvid föreslagit flera åtgärder med detta syfte. Vi anmälde att vi skulle återkomma till förslagen i tilläggsbudgeten. beslut rörande de begärda bemyndigandena har karaktären av rambeslut. Något underlag som visar vilka objekt regeringen inberäknat i bemyndigandena ges inte heller. Vi har för vår del kommit till slutsatsen att man i fråga om såväl armén som marinen i avsaknad av närmare uppgifter om avsedda projekt, verkningarna i fråga om sysselsättning m.m. bör tillstyrka bemyndigandebelopp enligt försvarsgrenschefernas förslag, dvs. 160 milj. kr. (exkl. prisreglering). För flygvapnets del bör det vara till fyllest med den begärda omfördelningen från forsknings- och utvecklingsanslaget. Därmed åstadkommes ett minskat utgiftstryck på ca 400 milj. kr. i förhållande till regeringens förslag. skapas dock utrymme för ytterligare beställningar om sammanlagt ca 830 milj. kr. Med stöd av det anförda hemställs att 1. bemyndigar regeringen att medge beställningar av materiel m. m. för arméförband inom en kostnadsram av ytterligare 176 milj. 2. bemyndigar regeringen att medge beställningar av materiel m. m. för marinförband inom en kostnadsram av ytterligare 176 milj. 3. avslår regeringens förslag om ytterligare bernyndiganden för beställningar av materiel m. m. för flygvapenförband. () () () () () () () () AXEL () () () () ()
mot · G402699 · 1981-01-21 00:00:00 — av och om upphandlingen för försvaret beslut att förlägga ett fredsförband i var i hög grad motiverat av regionalpolitiska hänsyn. Den första uppsättningen värnpliktiga befinner sig f. n. i förbandets nya anläggningar. Den nya förläggningens inverkan ur regionalpolitisk synpunkt är synnerligen intressant, och verkningarna av densamma bör noga följas upp. Förväntningarna har varit stora på att förbandets behov av tjänster och materiel, som förbrukningsartiklar och matvaror, skulle inköpas på platsen och därmed bidra till flera sysselsättningstillfällen, vilket bygden är i stort behov av. Tyvärr tycks försvaret tillämpa central upphandling även till förband där den regionalpolitiska hänsynen i hög grad varit avgörande för placeringen av förbandet. Detta förtar i stor utsträckning de regionalpolitiska skäl som varit avgörande för beslut. Även från beredskapssynpunkt borde lokala leveranser vara av avgörande betydelse. Det kan finnas anledning att överväga hur en central upphandling skulle fungera vid en konfliktsituation. Det torde vara självklart att försöijningen av avlägset belägna förband i ett sådant läge skulle fungera synnerligen dåligt. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att beslutar att uttala sig för att försvarets upphandling inom regionalpolitisk! svaga områden som och främst i största utsträckning skall ske hos företag inom regionen.
mot · G402700 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om organisation av den militära underrättelsetjänsten Vpk har under en rad år kritiserat den militära underrättelsetjänsten. Vår kritik har utgått från att denna organisation är en rent militär angelägenhet, som endast i efterhand kan utsättas för kontroll och kritik. Trots alla avslöjanden som gjordes om den militära underrättelsetjänsten har berörda instanser inte på något sätt röjt upp i denna härva. Tvärtom har de lågt locket på. Vad man kan befara är att samma gamla organisation fortsätter sin verksamhet, men i en ny skepnad. Det enda berörda instanser kan åberopa som förändring är en underrättelsenämnd som skall svara för kontrollen. Men denna nämnd utgår inte på ett riktigt sätt från folkrepresentationen. Den innehåller inte representanter för samtliga i representerade partier. Den är bl. a. därför inte tillräcklig för kontroll. Vpk:s krav på en civil underrättelseorganisation direkt under försvarsdepartementet är fortfarande lika aktuellt som . Militärpersonal bör anlitas endast som fackexpertis. Det är viktigt för vår nationella säkerhet att ha en väl fungerande underrättelsetjänst. Denna är för viktig för att läggas i händerna på militärledningen. Vi vill också i detta sammanhang rikta uppmärksamheten på att regeringen i bil. 7 till budgetpropositionen icke redovisar hur stort anslaget är till den militära underrättelsetjänsten. Ett rimligt krav är att man också inför redovisar detta anslags storlek. Mot bakgrund av det anförda föreslås 1. att hemställer hos regeringen om förslag till omorganisation av underrättelsetjänsten till ett civilt organ som skall lyda direkt under försvarsdepartementet, 2. att beslutar att hos regeringen begära åtgärder för en omorganisation av underrättelsenämnden, innebärande att samtliga riksdagspartier där blir representerade, samt att nämnden görs ansvarig inför och dess konstitutionsutskott, 3. att hemställer hos regeringen om en redovisning över hur stort anslag som föreslås till den militära underrättelsetjänsten. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402702 · 1981-01-22 00:00:00 — om reglerna för föräldrapenning vid adoption Från resp. gäller nya regler för s. k. särskild föräldrapenning. Från har reglerna gjorts mer förmånliga vid s. k. flerbörd, då man får 180 dagars ledighet för varje barn mot tidigare fördelat med lika tid för varje barn. Från får alla föräldrar ytterligare tre månaders ledighet med ersättning enligt s. k. garantinivå. Båda dessa förbättringar har försetts med införandebestämmelser som missgynnar adoptivfamiljer. Förbättringen för familjer som får flera barn gäller inte (enligt SFS 1979:644) flerbörd som ägt rum före detta datum, dvs. Den förlängda föräldraförsäkringen gäller (enligt SFS 1980: 125) för barn som är födda eller . En stor del av de adoptivbarn som anlänt till svenska familjer är födda eller tidigare, och familjerna får alltså inte del av de genomförda förbättringarna. förbättrades villkoren för adoption på ett avgörande sätt. Då genomfördes nämligen principen att föräldapenningen skulle räknas från barnets ankomst i familjen och inte som tidigare från barnets födelse. Tidpunkten då adoptivföräldrarna få barnet i sin vård jämställes därvid med tidpunkten för barnets födelse, står det i 4 kap. 7 § lagen om allmän försäkring, som handlar om föräldrapenning i samband med barns födelse för adoptivföräldrar. Särskild föräldrapenning fanns inte då. När det gäller särskild föräldrapenning har man inte heller sett något behov av särskilda bestämmelser för adoptivfamiljer, eftersom föräldrapenningen kan tas ut tills barnet är . Problem uppstår endast vid förändringar av reglerna då övergångsbestämmelserna utformas utifrån barnets födelsedatum. Lagen bör därför omändras genom att de två övergångsbestämmelserna kompletteras med följande föreskrift: För adoptivföräldrar jämställs vid tillämpningen av övergångsbestämmelserna tidpunkten då de får barnet i sin vård med tidpunkten för barnets födelse. För att på förhindra att motsvarande situationer inträffar igen bör 4 kap. 7 § lagen om allmän försäkring kompletteras så att den gäller inte bara föräldrapenning vid barns födelse utan också särskild föräldrapenning. Denna fråga bör dock tas upp i samband med den översyn av reglerna för föräldraförsäkringen som f. n. pågår i en av regeringen tillsatt utredning. Undertecknad hemställer att måtte besluta 1. att bestämmelserna angående ikraftträdande av lagarnas (SFS 1979:644 och 1980:125) angående ändring i lagen om allmän försäkring skall ha följande tillägg: För adoptivföräldrar jämställs vid tillämpningen av övergångsbestämmelserna tidpunkten då de får barnet i sin vård med tidpunkten för barnets födelse, 2. att som sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen angående ändring av 4 kap. 7 § lagen om allmän försäkring.
mot · G402703 · 1981-01-22 00:00:00 — Lagen om allmän försäkring 4 kap. 88 handlar om föräldrars rätt att få ersättning för vård av sjukt barn. Som en av de tre förutsättningarna för att få ersättning via försäkringen anges sjukdom eller smitta hos barnets ordinarie vårdare. Detta betyder i praktiken att om dagmammans barn har fått röda hund eller håller på att få röda hund så kan förälder få ersättning från om den måste ersätta den ordinarie vårdaren. Det kan också betyda att mamman eller pappan kan stanna hemma med ersättning från försäkringen om dagbarnvårdaren själv är sjuk. Däremot ges ingen ersättning om dagbarnvårdare eller den ordinarie vårdaren måste göra militär repetitionsmånad, som ju i regel är lika oförskyllt som röda hund. Detta kan naturligtvis bero på att lagstiftaren inte tänkt på att den ordinarie vårdaren kan vara en man som måste göra repetitionsmånad. De flesta föräldrar känner ett stort ansvar för både arbete och barn och planerar en god omsorg för barnen när de förvärvsarbetar. När så inte är möjligt är det viktigt att föräldraförsäkringen finns som ett ekonomiskt skyddsnät, så att barnet inte behöver komma i kläm eller föräldrarna drabbas av kännbara förluster. Luckor i föräldraförsäkringen får därför inte finnas till följd av ett traditionellt könsrollstänkande. I samband med översynen av föräldraförsäkringen borde också den här aspekten vägas in. Med anledning av det ovan anförda hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om ersättning från föräldraförsäkringen när den ordinarie vårdaren gör militär repetitionsmånad.
mot · G402705 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om gränsdragningen mellan arbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare inom socialförsäkringen Begreppet uppdragstagare, vilket infördes , skall täcka de personer vilka ej är anställda men ändå under haft anställningsliknande uppdrag. Syftet har varit att se till att de sociala avgifterna betalades av någon. Då man presumerar att uppdragstagaren ej skulle betala dessa, har man överflyttat skyldigheten på uppdragsgivaren. Gränsdragningen mellan en självständig företagare och en uppdragstagare är inte alltid helt klar. Detta har medfört att taxeringsnämnder och lokala skattemyndigheter underkänt personer, vilka enligt normal uppfattning torde vara att anse såsom egna företagare, dvs. personer som har inregistrerad firma, betalar B-skatt. är eventuellt mervärdeskatteskyldiga osv. Bedömningen av om en person skall anses vara företagare eller uppdragstagare, dvs. om han själv eller hans uppdragsgivare skall betala de sociala avgifterna, skall göras på grundval av den helhetsbild som framkommer i deklarationen av personens ekonomiska förhållande m. m. Deklarationen avlämnas i efterhand, och bedömningen sker alltså även den i efterhand. Det vällovliga syftet att finna en god väg för inkasseringen av de sociala avgifterna har tyvärr medfört en oacceptabel rättsosäkerhet. Det är inte möjligt för en person, som vill anlita en mindre företagare, att få reda på om det totala priset för tjänsten i fråga är det mellan honom och företaget överenskomna eller högre. Oberoende av deras överenskommelse kan ju taxeringsmyndigheterna underkänna företagaren och ålägga uppdragsgivaren att betala sociala avgifter på de utgivna beloppen. Gränsdragningen mellan vem som är arbetstagare, uppdragstagare eller rörelseidkare är således besvärlig. För att underlätta bedömningen har gett ut en vägledning i broschyren Vem är arbetstagare uppdragstagare? Där sägs bl. a. när det gäller byggnadsarbete: Utförs ett byggnadsarbete där entreprenören i huvudsak utför arbetsinsatsen (beställaren ansvarar för material), är utbetalningen att anse som arbetslön, oberoende av om entreprenören betalar B-skatt eller är mervärdeskatteskyldig. Däremot bör den som åtar sig byggnadsarbete till ett fast pris, som omfattar både kostnader för arbete och allt material som åtgår, anses som uppdragstagare. Med tanke på den osäkerhet som dock råder synes det ändå motiverat med ett riksdagsbeslut som klarlägger situationen. till fast pris, vilket inkluderar arbets- och materialkostnader, skall entreprenören också betala de sociala avgifterna. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att uttala sig för den gränsdragning beträffande arbetstagare, uppdragstagare och rörelseidkare som angivits i motionen. () ()
mot · G402706 · 1981-01-21 00:00:00 — Motion 1980/81: 706 av m. fl. om ändrade regler för beräkning av sjukpenning Hel sjukpenning skall enligt lagen om allmän försäkring vara av den sjukpenninggrundande inkomsten. Motivet bakom att låta sjukpenningen ligga på en något lägre nivå än förvärvsinkomsten är bl. a. att motverka missbruk. Genom brister i regelsystemet har det emellertid visat sig möjligt att kringgå principen om av den sjukpenninggrundande inkomsten och i stället erhålla en sjukpenning som är högre än den sjukpenninggrundande inkomsten. Denna situation kan uppstå när någon som har daglön sjukskriver sig och sedan är sjuk hela veckan därefter t. o. m. söndagen. Sjukpenning kommer då att utgå under sammanlagt , vilket ger ett större totalbelopp än om han hade förvärvsarbetat . Enligt vår mening bör även denna fråga om sjukpenningens kompensationsnivå beaktas i den statliga sjukpenningkommitténs arbete med en översyn av sjukpenningförsäkringen. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen överlämnar motionen för utredning i sjukpenningkommittén. () ()
mot · G402707 · 1981-01-22 00:00:00 — Motion 1980/81:707 av andre vice talmannen m. fl. om översyn av sjukpenningförsäkringen Vid tidigare riksmöten har vi i motioner begärt att sjukpenningförsäkringens karensdagar borde återinföras. Det kan inte uteslutas att frånvaron av karensdagar inbjuder till en ökning av korttidsfrånvaron. För alla dem som sällan och i mycket ringa utsträckning har korttidsfrånvaro uppfattas motsatsen som en osolidarisk handling gentemot andra medborgare. uppskattades till en kostnad av . Därtill kommer arbetsbortfallets värde. Av 9,2 miljoner anmälda sjukdomsfall varade ca 4,8 miljoner . En karenstid innebär inte en alltför kännbar ekonomisk förlust för den försäkrade. Däremot skall den som drabbas av sjukdom som varar ha en rejäl ersättning. Likaså skall de personer som på grund av ofta återkommande sjukdom (t. ex. vissa allergisjukdomar) få sjukpenning från första insjuknandedagen. Detta kan exempelvis styrkas med läkarintyg. Sjukpenning bör även utgå för alla dem vilkas sjukdom varar . Vidare bör det prövas om inte arbetsgivaren skall ersätta den första veckans sjukförsäkring. Detta kan medföra ett direkt intresse för att vidta sådana miljöförbättrande åtgärder som kan bidra till en mindre sjukfrekvens. Sjukfrånvaron är också relativt sett högre på de större arbetsplatserna. I nuvarande betalningssystem får alltså de mindre och medelstora arbetsgivarna betala en förhållandevis för stor andel av den gemensamma sjukförsäkringskostnaden. Detta motiverar en omprövning av betalningssystemet när det gäller sjukförsäkringen. F. n. har omkring en tredjedel av arbetstagarna avtalsreglerad sjuklön. Ett bestämt krav för ett rättvist karensdagssystem måste därför vara att alla omfattas av samma system vid inträffad sjukdom. Vi förutsätter att sjukpenningförsäkringskommittén som prövar frågan kan beakta här angivna synpunkter för införande av ett rättvist karensdagssystem. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar som sin mening ge regeringen till känna att sjukpenningkommittén beaktar vad som i motionen anförts. () () () () () ()