ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021547 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1547 om översyn av reglerna rörande rätt till avdrag för underskott i förvärvskällan annan fastighet Har en fastighet som taxerats som annan fastighet lämnat underskott är detta avdragsgillt under allmänna avdrag vid såväl den statliga som den kommunala taxeringen. 1 vad avser den kommunala taxeringen är den uppkomna förlusten endast avdragsgill i den kommun fastigheten är belägen. Har den skattskyldige inga inkomster i denna kommun kan således underskottet inte utnyttjas. Enligt reglerna om förlustutjämning får emellertid underskottet, om det uppgår till , utnyttjas mot inkomst i kommunen ett senare år, dock inte senare än efter förluståret. De regler som ovan redovisats kan komma att tillämpas då en person flyttar från en kommun till en annan och anskaffar en villa i den nya kommunen. Då personen fortfarande taxeras i sin gamla hemortskommun kan han inte få avdrag för uppkomna underskott på villan i den nya kommunen, såvida han inte har egna inkomster där. Även om, som ovan anförts, avdrag medges senare år, uppkommer en tillfälligt högre beskattningsbar inkomst och därmed en högre skatt, vilken kan bli mycket betungande för den enskilde. De ovan relaterade negativa konsekvenserna bör undanröjas genom någon form av anståndsförfarande eller genom andra åtgärder. sade i sitt betänkande 1977/78:30 vid behandlingen av en motion av samma innebörd: Även om utskottet har viss förståelse för motionärernas förslag, är inte utskottet berett att utan närmare överväganden tillstyrka ett så väsentligt avsteg från gällande beskattningsprinciper som motionärerna förordat. Utskottet förutsätter emellertid att frågan om möjligt uppmärksammas i samband med ställningstagandena till skatteutrednings slutbetänkande. i motionen har emellertid ej behandlats. De problem som påvisas i motionen torde blivit ännu större, bl. a. med tanke på den kraftiga ränteökning som skett. Nuvarande regler kan självfallet också leda till en mindre rörlighet på arbetsmarknaden. Mot denna bakgrund hemställer vi att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande reglerna för avdrag av underskott för annan fastighet. . HÖGMARK (m)
mot · G4021548 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1548 av m. fl. om vissa förenklingar av bestämmelserna om insättning och uttag av medel på skogskonto m. m. I skattelagstiftningen finns ofta olika regler som har samma eller likartat syfte men som exempelvis kan röra olika kategorier av skattskyldiga. I andra fall kan syftena vara olika, men utformningen av lagstiftningen likartad. För att möjliggöra en bättre överskådlighet för de skattskydliga och ett förenklat och därmed mindre resurskrävande taxeringsarbete borde i de fall det är möjligt detaljbestämmelser i skattelagstiftning bringas i överensstämmelse. Som exempel på det ovan nämnts kan följande nämnas: Lagstiftningen om skogskonto och upphovsmannakonto har till viss del samma syfte. När det då gäller uttag från skogskonto får det ske tidigast 4 månader efter insättning medan för upphovsmannakonto uttag får ske tidigast taxeringsåret. Vid dödsfall skall upphovsmannakontot beskattas senast när dödsboet skiftas, dock senast vid den taxering som sker tredje året då dödsfallet inträffade. För skogskontomedel beskattas vid dödsfall senast från och med det taxeringsår som följer närmast efter det fjärde året dödsfallet inträffade. Vid återföring av medel avsatta till investeringsfond, investeringsreserv och vinstfond gäller i samtliga fall att beskattning skall ske och dessutom ett tillägg göras som för investeringsfond är , investeringsreserv och vinstfond . Självfallet kan olikheter som dessa vara motiverade från vissa synpunkter. En översyn av skattelagstiftningen i syfte att i görligaste mån få likartad lagstiftning i det avseende som visats ovan skulle emellertid leda till bättre överskådlighet och en billigare och effektivare taxering. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen begär en översyn av skattelagstiftningen i syfte att få mer enhetliga regler enligt vad som anförs i motionen. () ()
mot · G4021550 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1550 av och om ökad återvinning av papper Vår skogsindustri har betydligt större kapacitet än vad som motsvarar tillväxten i våra skogar. För att massaindustrin ändå skall kunna utnyttja sin kapacitet förekommer ibland import av vedråvara, bl. a. i form av flis. Andra åtgärder för att tillgodose massaindustrins behov av råvara är att utnyttja returpapper för tillverkning av de papperskvaliteter som lämpar sig för detta. Det returpapper som f. n. ihopsamlas i vårt land räcker dock inte till för industrins behov, varför import av returpapper från kontinenten förekommer regelbundet. Enligt renhållningslagen har regeringen rätt att föreskriva inom vilka kommuner skyldighet skall föreligga att separera papper från annat avfall för att därigenom medge återvinning. För många kommuner har det inte varit möjligt att ekonomiskt ordna insamling av returpapper. Pappersåtervinningen i vårt land har därför inte ännu fått den omfattning som vore önskvärd, dels för att utnyttja massaindustrins resurser, dels för att bättre hushålla med den viktiga naturresurs som vedråvaran utgör. En ökad pappersåtervinning i vårt land är dessutom motiverad från såväl ekonomisk och handelsbalanssynpunkt som sysselsättningsskäl. Olika stimulansåtgärder för att öka pappersåtervinningen behöver därför övervägas för att målsättningarna för insamlandet skall uppfyllas. Ett sätt att komma till rätta med de ekonomiska hindren för att uppnå ökad återvinning vore att allt papper som tillverkas av virkesråvara och säljs inom landet belädes med en återvinningsavgift. Influtna medel skulle sedan användas för att stimulera återbruk, exempelvis genom bidrag så att ihopsamling av papper kan ordnas ekonomiskt och så att alla blir motiverade för att medverka till pappersåtervinning. Frågan om återvinningsavgift på av virkesråvara tillverkat och inom landet försålt papper liksom hur influtna medel skall disponeras för att ha bästa effekt bör utredas . Det kan erinras om att avgifter för att stimulera återanvändning inte är något nytt i vårt land. Panten på glasflaskor för läskedrycker och öl är exempel på detta, liksom att bilarna belagts med skrotningavgift samt den aktuella debatten om avgift på aluminiumburkar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om utredning av frågan om att belägga papper, som tillverkas av virkesråvara och försäljs inom landet, med en återvinningsavgift i syfte att stimulera återvinning av papper. () ()
mot · G4021551 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1551 om åtgärder mot användande av utlandsregistrerade släpvagnar Tid efter annan har trafiken med utländska påhängsvagnar kritiserats och från har utlovats lagändringar. Såvitt kunnat konstateras har emellertid inga åtgärder vidtagits. Dessa utländska påhängsvagnar och släpvagnar, som anländer till , får fritt dragas av svenska last- eller dragbilar från ankomsthamn till ett bestämt mål i landet för lossning eller lastning. Därefter skall de föras tillbaka till någon utskeppningshamn och lämna landet. Den här formen av godstransporter i är mycket billig i jämförelse med annan och utnyttjas därför i stor utsträckning. Den är så fördelaktig att den dessutom leder till ett kriminellt utnyttjande. Det går knappast att hålla reda på hur långt de har körts i , och detta utnyttjas också. Av allt att döma brukas fordonen i för olika former av inrikestransporter. Ofta är fordonen trafikfarliga och ej heller utrustade enligt svensk lagstiftning. De saknar nummerplåtar eller har någon hemmagjord identitetsbeteckning, som är omöjlig att härleda. Kontrollen av den här trafiken är besvärlig och tidsödande för polisen. Hur det kan gå till visar också en utredning i samband med tullkontroll. En verkställande direktör i ett speditions- och trailerföretag, kallad A, åtalades för brott mot varusmugglingslagen. Företaget hade medgivits temporär tullfrihet för 106 stycken utlandsregistrerade trailers för användning tillfälligt inom landet enligt 44 § 3 p. tullkungörelsen. I strid med 45 § 3 st. samma kungörelse hade bolaget använt dessa trailers för transporter inom landet av last som icke följt med transportmedlet från eller till utlandet. Under de aktuella två åren hade ett annat företag, aktiebolaget B, disponerat 129 utlandsregistrerade trailers, vilka använts för godstransporter mellan kontinenten och . En del av dessa trailers hade bolaget A ägt, men till största delen hade bolaget hyrt trailerchassier av utländska företag. Chassierna hade ankommit till svensk hamn med fäija. Sedan s. k. temporär tullfrihet utverkats för chassierna hade dessa förts till bolaget godsmagasin och därifrån vidare till kunder på olika platser i . I samband med misstanke om olovlig inrikestrafik uppdagades förhållandet. Frågan berör flera områden: fordonsskatt och trafikförsäkring, trafiksäkerhet, yrkesmässig trafik och tullbestämmelser. Därför är det angeläget att åtgärder snabbt vidtas för att stoppa påtalade olagligheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära förslag om 1. i första hand förbud mot användande av separata utländska släpvagnar avsedda att dragas av svenska fordon, 2. i andra hand om yrkandet under 1. inte bifalls åtgärder som förhindrar brott mot svensk lagstiftning i samband med brukandet av separata utländska släpvagnar i .
mot · G4021553 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1553 av m. fl. om skärpt kontroll av s. k. nolltaxerare Nolltaxerarna har uppmärksammats mer och mer. Att antalet har ökat är väl knappast bevisat, men från skattemoralisk synpunkt är det givetvis bekymmersamt att ett antal till synes höginkomsttagare lagt upp sin verksamhet på sådant sätt att skattelagarna i vissa fall utnyttjas och hårdragits till det yttersta. Över huvud taget synes utvecklingen ha gått därhän att taxeringen i allt fler fall icke speglar den faktiska levnadsstandarden. Bakom dessa förhållanden kan ligga såväl lagliga som olagliga transaktioner. Problemen är välkända hos myndigheterna, och regeringen har också tillsatt en särskild kommitté, som skall utreda frågan om avdrag för underskott vid inkomsttaxering. I avvaktan på denna kommittés betänkande synes det bl. a. för skattemoralens upprätthållande angeläget att skyndsamt vidta åtgärder mot olagliga nolltaxeringar. Exempel på olaglig nolltaxering är att man i deklarerar en bruttoinkomst, som räcker till nödtorftig försörjning. kan man ha en avskrivning, som gör att den taxerade inkomsten blir noll. Sedan kan man uppbära exempelvis styrelsearvode från svenskt dotterföretag i utlandet en inkomst som ej deklarerats i men som ändå enligt lag skall deklareras här i landet. Ett sådant förhållande är svårt att upptäcka. Ett annat fall är då en person ej lämnar någon deklaration alls, och trots detta klarar sig från skönstaxering. Detta kan han uppnå, om han kan göra troligt att han levt på exempelvis spelvinst. En person som i själva verket haft inkomster på t. ex. en halv miljon kan genom att köpa vinstbongar å . för det dubbla beloppet göra troligt att han kunnat existera som han de facto kan inräkna . i obeskattade inkomster. Ett tredje exempel: A lånar . mot ränta och betalar således . i omkostnader för lånet. Han lånar sedan ut hela beloppet på den svarta marknaden mot ränta (ingen onormal ränta f. n.). Detta inbringar honom . Transaktionen har givit A en arbetsfri och skattefri inkomst på . Han kan sedan inom ramen för nolltaxering visa upp andra arbetsinkomster på , svarande mot räntekostnaden för lånet. För taxeringsmyndigheterna kan han uppge att han lever på lånet. A förfogar i verkligheten . och betalar ingen skatt. Allt förutsätter de rätta kontakterna. De beskrivna exemplen är fullt realistiska och baserade på erfarenhet inom skatteförvaltningen. En närmare utredning skulle antagligen kunna ge åtskilliga andra exempel på olagliga nolltaxeringar. 1980/81: 1553 I avvaktan på den mer genomgripande utredning som underskottsavdragskommittén utför, är det önskvärt att kontrollen av nolltaxeringar och lågtaxeringar kombinerade med hög levnadsstandard i ännu högre grad än uttryckligen prioriteras i Skattechefens meddelanden rörande taxeringen. Men hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos regeringen begära en skärpning av kontrollen av nolltaxeringar och omotiverat låga taxeringar. () ()
mot · G4021554 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1554 av om utnyttjande av allmänflyget i kustövervakningen Flygklubbama deltar numera i skogsbrandbevakningen från luften och utför därmed en viktig samhällsuppgift. På samma sätt som flygklubbarna kan användas för spaning över skog och mark kunde deras flygresurser användas i viss utsträckning för spaningsuppdrag i kustövervakningen. En sådan uppgift avses då inte på något sätt konkurrera med nuvarande form av kustbevakning utan skulle utgöra ett betydelsefullt komplement till densamma. I län gjordes en förberedande planering för flygspaning av i samråd med länspolischef, försvarsdirektör och kustbevakning. Tanken var att utnyttja flygklubben för kompletterande kustövervakning under framför allt de större semesterperioderna när fritidsbåttrafiken är livlig, men längre än till planering kom man då inte. ' Spaning från luften över vattenområden är vid de flesta väderlekstyper överlägsen annan spaning. Enligt uppgifter skulle kostnaden för flygspaning om den bedrivs på i stort sett samma sätt som skogsbrandbevakningen belöpa sig till ca /tim. Med den storlek man kan få på en avspanad yta med flyg torde kostnaden bli väsentligt' lägre än om motsvarande spaning sker från havsytan. För att försöksverksamhet skall kunna igångsättas erfordras tillfälligt flygtillstånd från luftfartsinspektionen för den föreslagna verksamheten och dessutom åtagande från ansvarig myndighet att svara för flygkostnaderna. Det kunde ske enligt de principer som gäller för skogsbrandbevakning från luften. Enligt uppgifter från såväl lokalt som centralt håll av flygklubbsorganisationen är man där positivt intresserad av att engagera sig i ytterligare verksamhet. att hos regeringen begära initiativ syftande till försöksverksamhet med utnyttjande av allmänflyget i kustövervakningen.
mot · G4021555 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1555 av om rätten till avdrag för reparation av lokal i andelshus Fr. o. m. gäller delvis nya regler i fråga om beskattningen av s. k. andelshus. Lagstiftningen, som återfinns i SFS 1979: 10171018, tillkom efter förslag av regeringen i proposition 1978/79: 209 och tillstyrktes av riskdagen i enlighet med skatteutskottets betänkande 1979/80: 11. Den nya lagstiftningen innebär i korthet i fråga om s. k. andelshus att rätten till omedelbara avdrag för reparationskostnader begränsas. 1 stället medges årliga värdeminskningsavdrag. Bakgrunden till förslaget var att den tidigare avdragsrätten bedömdes ge alltför långtgående förmåner genom att delägare kunde få skattekredit för belopp som rätteligen utgjort en del av avskrivningskostnaden för den egna bostaden. Jag skall inte här ta upp principen att ge värdeminskningsavdrag för reparationskostnader sedan reparationerna utförts och betalats. Denna fråga sammanhänger nära med de spörsmål som f. n. utreds av underhållsfondsutredningen (BO 1978: 05). En av de frågor som utredningen har att behandla avser spörsmålet om avdrag för reparationskostnader bör beaktas tidigare än det år då reparationerna utförs för att komma i paritet med den s. k. belöpandeprincipen. Vad jag här vill ta upp är i stället den omständigheten att lagstiftningen leder till konkurrenssnedvridning och går utöver sitt syfte. Under förarbetena har diskussionerna huvudsakligen rört andelshus där delägarna innehar bostäder och där eventuellt någon eller några lokaler hyrs ut till rörelseidkare. I flera fall ingår emellertid bland delägarna i ett andelshus butiksinnehavare och hantverkare som därigenom velat säkra sitt lokalbehov och kanske t. o. m. varit hyresgäster i huset innan det övergick till att bli andelshus. Självfallet skall en rörelseidkare ha avdrag för reparationskostnader för den lokal han använder i rörelsen, annars ställs alla principer rörande rörelsebeskattningen på huvudet. Även om antalet andelshus där rörelseidkare ingår som delägare inte är särdeles stort, finns det anledning att rätta till detta förhållande så att reglerna inte missgynnar rörelseidkare. Enklast kan det önskvärda resultatet erhållas genom en ändring i 25 § 2 mom. kommunalskattelagen. Under åberopande av det anförda hemställer jag att antar följande 1980/81: 1555 Lag om ändring i kommunalskattelagen Härigenom förordnas att 25 § 2 mom. kommunalskattelagen skall ha nedan angivna lydelse: Avdrag får godkänna kostnaden. c) Kostnaden för reparation och underhåll av sådan fastighet som ägs av tre eller flera, antingen direkt eller indirekt genom handelsbolag, och som inrymmer eller är avsedd att inrymma bostad i särskilda lägenheter åt minst tre delägare (andelshus), i den mån den på sådan delägare som innehar bostad belöpande kostnaden överstiger hans andel av av fastighetens taxeringsvärde året näst före taxeringsåret. d) Kostnad för personlig trevnad. Kostnad för eller träd
mot · G4021556 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81: 1556 av Per Stenmarck om sänkt marginalskatt I tider av ekonomiska problem presenteras den ena patentlösningen efter den andra på hur vi skall komma till rätta med svårigheterna. Vi konstaterar att budgetunderskottet ständigt blir allt större och att vår bytesbalans fortsätter att försämras. Många av de här problemen rår vi naturligtvis inte för själva. Oavsett vilken regering vi haft hade oljepriserna stigit, och den kris som därmed orsakats västvärlden i sin helhet har inte kunnat undvikas. Regeringen har i det läget vidtagit en lång rad åtgärder. Trots ett svårt parlamentariskt läge har betydande besparingar drivits igenom. Därmed har vi också nått fram till ett betydelsefullt trendbrott. När vi överkonsumerar mer än , är det en självklarhet att en betydande åtgärd måste vara att dra ner denna konsumtion. Trots viktiga åtgärder måste vi ändå konstatera att de inte är, eller har varit, tillräckliga. För 1980-talet finns det sannolikt ingen viktigare fråga för politiker att lösa än att återupprätta arbetets villkor. Det måste återigen bli lönande att arbeta. Regeringen har därför föreslagit, och har beslutat, att sänka marginalskatterna. Det innebär att inkomster upp till ca . nu inte drabbas av marginalskatter som överstiger , förutsatt att man har en kommunalskatt på . Detta är bra men ändå inte tillräckligt. Därför bör regeringen lägga fram förslag som innebär att marginalskatten successivt sänks till högst 50 °7o för betydligt fler inkomsttagare. Kostnaderna för att genomföra detta framgår av följande tabell. Där redovisas inkomstskatteskalan samt kostnaderna för en sänkning av marginalskatten till i inkomstskikten . och den kommunala utdebiteringen har antagits vara . 1980/81: 1556 Beskattningsbar inkomst Nuvarande Alternativ 1 Alternativ 2 skatte- Sänk- Kostnad Sänk- Kostnad uttag ning av milj. kr. ning av milj. kr. Vi har under en lång följd av år byggt upp ett system som förutsätter höga skatter. Ett resultat av detta har blivit att allt fler värderar ökad fritid högre än arbete. Ett annat resultat är att staten förlorar miljardbelopp genom det alltmer utbredda s. k. kvittolösa samhället. Allt talar för att en sänkning av marginalskatterna till högst för flertalet inkomsttagare, skulle innebära ekonomiska vinster både för enskilda inkomsttagare och för staten. Med stöd av ovanstående hemställer undertecknad att uttalar att marginalskatten successivt bör sänkas till högst för flertalet inkomsttagare. PER STENMARCK (m)
mot · G4021562 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1562 av m. fl. om slopande av avdrag för frivilligt periodiskt understöd I den socialdemokratiska partimotionen 1980/81: 133 föreslogs att avdragsrätten för frivilligt periodiskt understöd skulle slopas fr. o. m. Motionen avslogs av , som emellertid på förslag av regeringen beslutade att avdragsrätten för frivilligt periodiskt understöd skulle begränsas så att givare endast medges avdrag för understöd till olika personer med ett sammanlagt högsta belopp om . Vi finner att starka skäl talar för att på nytt aktualisera vårt tidigare förslag att helt slopa denna avdragsrätt. En rad omständigheter talar för den föreslagna åtgärden. De sociala skäl som tidigare kan ha funnits för att tillåta denna typ av avdrag har successivt försvagats till följd av att samhällets åtgärder på det sociala området byggts ut. Vi vill som vår principiella grundsyn uttrycka att samhällets sociala åtaganden skall utformas på ett generellt sätt och med beaktande av de faktiska behoven och inte genom att bevilja skattelättnader som utgår som en automatisk följd av de dispositioner som vidtas av vissa enskilda personer och som dessutom blir förmånligare ju högre marginalskatt givaren har. skatteutredning konstaterade att möjligheterna till skatteflykt genom avdrag för periodiskt understöd utnyttjades i ej obetydlig omfattning. Understöd till mottagare utomlands görs i betydande omfattning, och det säger sig självt att kontrollmöjligheten i dessa fall är särskilt ringa. Tillgänglig statistik visar dessutom att såväl andelen inkomsttagare som har avdrag för periodiskt understöd som det genomsnittliga avdragsbeloppet ökar med stigande inkomst. Av de skäl som här har redovisats finner vi att avdrag för frivilligt periodiskt understöd ej bör tillåtas fr. o. m. Andra former av periodiskt understöd (s. k. legalt periodiskt understöd), dvs. i huvudsak understöd till make eller förutvarande make och minderåriga barn, bör emellertid ge rätt till avdrag även i fortsättningen. Skatteintäkterna till stat och kommun kan beräknas öka med ca 160 milj. kr. om avdragsmöjligheten för frivilligt periodiskt understöd tas bort. För /82 räknar vi med en inkomstförstärkning om 80 milj. kr. Det bör ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig författningstext. 1980/81: 1562 Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar att avdrag för frivilligt periodiskt understöd ej skall tillåtas fr. o. m. () () () () () () () () () () ()