mot · G502131 · 1981-11-25 00:00:00 — Motion 1981/82:131 med anledning av proposition 1981/82:51 om vissa läromedelsfrågor kommunisterna har i olika sammanhang krävt ett vidgat samhälleligt inflytande över läromedel som skall användas i grundskola, gymnasieskola m. m. kommunisterna har sålunda i särskilda motioner förordat att läromedelsproduktion för ungdomsskolan skall ske i samhällets regi och under politisk demokratisk kontroll. Därigenom skapas förutsättningar för likvärdighet mellan kommuner och frihet från de kommersiella intressen och den starka ställning som läromedelsproducenter har gentemot konsumenterna. kommunisterna delar därför den grundsyn, som i propositionen uttrycks genom formuleringar som. att staten har ett övergripande ansvar för ungdomsskolan och att detta även inbegriper ansvarstagande på läromedelsområdet (s. 5). Förslagen i propositionen är emellertid enligt vpk:s mening ej ägnade att förstärka den samhälleliga kontrollen och det samhälleliga inflytandet utan försvagar ett redan svagt inflytande. 1 propositionen sägs också inledningsvis att flera remissinstanser påtalat den starka ställning producenterna har gentemot konsumenterna på läromedelsområdet och att det krävs någon form av samhällsinsatser (s. 6) för att balansera detta förhållande. De åtgärder som föreslås ökar emellertid enligt vpk:s uppfattning producenternas inflytande och går alltså stick i stäv mot propositionens inledningsvis uttalade intentioner. Propositionen behandlar fyra huvudfrågor. Den första gäller definitionen av läromedel och den därmed sammanhängande frågan om s. k. centrala läromedel. Den andra frågan gäller tillgången på läromedel och frågan om s. k. gåvoläromedel. Den tredje frågan gäller granskning av läromedel och den fjärde informationsverksamheten. Därutöver behandlas vissa andra statliga insatser på läromedelsområdet. Frågan om s. k. basläromedel I propositionen föreslås att beteckningen basläromedel införs, som ersättning för den tidigare termen centrala läromedel. Den utvidgade läromedelsdefinition som föreslogs av svarar främst mot olika pedagogiska överväganden. Denna vida läromedelsdefinition kan enligt vpk:s mening dock knappast ligga till grund för åtgärder och bestämmelser som avser t. ex. registrering, granskning och antagande av läromedel. I propositionen föreslås att termen basläromedel skall avse sådant tryckt material, som täcker väsentliga delar av ämne, ämnesgrupp eller kursmoment, som är behövliga för att ge fasthet och sammanhang i studierna. Definitionen bygger på den beskrivning som ges i Lgr 80. kommunisterna kan ansluta sig till denna tanke och instämmer också i att denna definition även bör avse andra skolformer än . I propositionen föreslås att SÖ skall överta och efter prövning fastställa vad som skall räknas som basläromedel. Uppgiften har tidigare hafts om hand av (). Eftersom kommunisterna är av den uppfattningen att SIL bör få finnas kvar är det enligt vår mening rimligt att SIL alltfort har hand om uppgiften att registrera vad som i fortsättningen skall benämnas basläromedel. I propositionen anförs inget egentligt argument för att SÖ skall överta denna uppgift från SIL, utan förslaget är närmast en följd av att propositionen innebär att SIL skall upphöra. När det gäller antagandet av basläromedel vid skolenhet sägs i propositionen att som basläromedel "bör styrelsen för skolan fa anta endast sådana läromedel som fastställts som basläromedel. Denna formulering är otillräcklig. Ordet bör anger inte att skolan endast får anta sådana läromedel som basläromedel vilka fastställts som sådana. Formuleringen kan på denna punkt enligt vpk:s uppfattning ej vara villkorlig. När det gäller basläromedel, bör det klart slås fast att sådana skall betraktas som nödvändiga för utbildningen och att de sålunda kostnadsfritt skall ställas till elevernas förfogande. F.n. remissbehandlas frågan om elevernas rätt till tillgång till läroböcker och andra hjälpmedel i anslutning till betänkandet från den s. k. . Det är av detta skäl olyckligt att propositionen i läromedelsfrågor läggs nu i stället för att avvakta också skolförfattningsutredningens remissvar. När det gäller basläromedlen sägs i propositionen att kravet på tillgång till basläromedel inte bör innebära krav på att undervisningen alltid skall grundas på den. Därefter beskrivs alternativa undervisningssätt. Sedan sägs, att det bör ankomma på arbetsenhets- eller klasskonferensen att avgöra om undervisningen skall läggas upp på det sätt jag nu har beskrivit. Om ett sådant arbetssätt tillämpas måste dock de elever som så önskar ges möjlighet att på egen hand komplettera undervisningen. Därför måste basläromedel hållas tillgängliga för eleverna även i sådana fall. Vpk ställer sig kritiskt till detta synsätt. För att skapa den fasthet och stadga i undervisningen, som uttrycks bl. a. i Lgr 80, är det nödvändigt att undervisningen byggs upp med basläromedlen som grund. Ett sådant förfaringssätt utgör också något av en garanti för en likvärdig undervisning som det underlättar för de elever som flyttar under ett skolår. Slutligen utgör basläromedel liksom läroplan en möjlighet för föräldrar och andra att få en större insyn i vad som sker i skolan och därigenom dels stödja barnens skolgång, men även kritiskt granska vad som sker i skolan. Basläromedlens betydelse för att konkretisera läroplanens innebörd och för att göra undervisningen offentlig- har ej beaktats. Av dessa anledningar kan vpk ej tillstyrka propositionen i den del som här diskuteras. Vpk delar propositionens uttryckta uppfattning att bestämmelserna om basläromedel också skall omfatta specialskolan, sameskolan, gymnasieskolan samt och statlig vuxenutbildning. När det gäller enskilda eller privata skolor bör kraven också gälla dessa med det undantaget att basläromedlen ej skall bekostas av stat eller kommun. Vpk har i andra sammanhang utförligt redovisat sin syn på de privata skolorna och därvidlag hävdat att statligt och/eller kommunalt stöd ej skall utgå men att sådana skolor i allt väsentligt skall följa av riksdag fastställda mål och riktlinjer för resp. skolform. I då kommuner försöker att minska sina utgifter är olika sociala stödformer i farozonen. Kravet på fria läromedel är ett gammalt krav inom arbetarrörelsen, som fortfarande har full aktualitet. Varje inskränkning härvidlag måste enligt vpk:s mening avvisas. Detta innebär att en frihet på detta område ej kan accepteras. Basläromedel och väsentliga hjälpmedel som lexikon och kartböcker skall kostnadsfritt ställas till elevernas förfogande som s.k. gåva. Det i propositionen på s. 13 aviserade nya förslaget till föreskrifter i denna fråga bör utgå från det synsätt vi här presenterat och i enlighet med propositionen underställas för prövning. Bestämmelser och gåvoläromedel bör utvidgas till att jämväl omfatta gymnasieskola och och statlig vuxenutbildning. kommunisterna delar propositionens slutsats att läromedelsgranskning även fortsatt skall förekomma. Den uttunning som föreslås, nämligen att granskningen ej skall leda till ett beslut om att ett granskat läromedel godkänns eller ej som centralt läromedel (eller med ändringen av begreppen, som basläromedel) kan dock ej godtas. Förhandsgranskning skall enligt vpk:s mening fortsatt förekomma och leda till beslut. När det i propositionen sägs att granskning kan leda till utslätning av läromedlen och att granskningen därför endast bör vara av konsumentupplysande karaktär blandar man ihop flera frågor. kommunisterna är av den uppfattningen att flertalet läromedel i samhällsorienterande ämnen ej är allsidiga och objektiva. Men detta beror främst på den ensidighet som befrämjas av att en historiematerialistisk teori aldrig tillåtits en presentation, på att egentlig samhällsteori aldrig fått prägla skrivsättet. Allsidigheten och sakligheten skulle t. ex. kunna befrämjas om läromedlen i samhällsorienterande ämnen också gav utrymme åt partsinlagor där företrädare för t. ex. olika politiska partier kunde ange sina skilda synsätt. Den historiematerialistiska samhällsteorin borde vidare garanteras plats i läromedel i samhällsorienterande ämnen. Det är m.a.o. snarare så att granskningens karaktär borde förändras genom att begrepp som objektivitet och allsidighet gavs en rimligare innebörd. Utredningens helt otillräckliga diskussion om begreppet objektivitet kan ej ligga till grund för ställningstaganden. Tanken om en konsumentupplysande granskning bortser vidare från att besluta om läromedel i hög grad fattas utifrån ekonomiska överväganden och ej efter en diskussion om vad som är bäst eller sämst. Detta förhållande påverkas inte genom konsumentupplysning. Slutligen bortser förslaget från den faktiska konkurrenssituationen på marknaden. För olika årskurser och linjer förekommer ofta dessutom endast ett läromedel. Desto viktigare är det naturligtvis att detta granskas på sätt som sker. Som en konsekvens av att vpk anser att SIL bör finnas kvar föreslås även att SIL i fortsättningen övertar de granskningsuppgifter som SÖ verkställer. Vi vänder oss också med skärpa mot tanken att granskningen bör ske i samarbete med förlagen (s. 16). Under alla förhållanden är det ett samhällsintresse att granskning sker oberoende av läromedelsförlag och producentintressen. Vpk instämmer i att granskning även fortsättningsvis skall kunna gälla även andra läromedel än de samhällsorienterande. Granskning av läromedel dels för att undersöka huruvida de kan klassificeras med basläromedel och/eller de uppfyller läroplanens krav på allsidighet och objektivitet bör grundas på en avgiftsbeläggning. De bör i likhet med propositionens förslag gälla olika skolformer. I likhet med merparten av remissinstanserna förordar vpk att SIL alltfort skall ha huvudansvaret för läromedelsinformationen. Utan att anföra några egna argument föreslår propositionen att registrering och information skall övergå till producentledet. Utredningen har på ett fördomsfullt sätt studerat SIL. Enligt vpk:s mening bör SIL ej avskaffas utan förstärkas. SIL har i sitt eget remissvar presenterat några utvecklingsmöjligheter. Vpk vill påpeka att SIL inom ramen för den mycket snåla budget SIL haft att arbeta med har fullgjort sina uppgifter jämförelsevis väl. Enligt vad som anförts i det föregående menar vpk att SIL bör överta uppgifterna om granskning av läromedel och registrering av basläromedel. SIL:s register bör bibehållas och vidareutvecklas. Utredningen lämnar ett otillräckligt underlag för hur SIL skulle kunna förbättras och propositionen avfärdar SIL utan några som helst argument. Vpk menar att SIL bör få en parlamentariskt sammansatt styrelse, vilken också bör tjänstgöra som motsvarigheten till den granskningsnämnd som finns inom SÖ. En förstärkning av SIL bygger på uppfattningen om läromedlens centrala roll och betydelse att förstärka samhällsinflytandet. Den uppfattning propositionen företräder innebär i stället en ytterligare minskning av samhällsinflytandet. SIL bör också kunna initiera forsknings- och utvecklingsarbete på läromedelssidan. Att låta SIL också ö"erta uppgifter som handhas av SÖ svarar också mot kravet på att samla näraliggande frågor till en instans. I likhet med merparten av remissinstanserna anser vpk att SIL alltjämt bör vara ansvarigt för produktionsstöd och tillsynsmyndighet för rikscentralerna för pedagogiska hjälpmedel för handikappade. Uppgiften att bidra till en förbättrad läromedelsförsörjning på bristområden är angelägen. I själva verket är detta en fråga som aktualiserar ett gammalt krav från vpk avseende en samhällskontrollerad läromedelsproduktion, som siktar till att garantera basläromedel i samtliga ämnen och för olika elevgrupper med särskilda behov. Inte minst olika invandrargruppers självklara rättigheter att ha goda läromedel på eget modersmål skulle sannolikt underlättas av en totalt samordnad läromedelsproduktion. Forsknings- och utvecklingsarbetet på läromedelsområdet faller huvudsakligen inom SÖ:s område. Vpk menar att denna verksamhet bör överföras till ett förstärkt SIL med den parlamentariskt förankrade ledning som föreslås. En oberoende ställning gentemot producenter bör vara en självklarhet. I propositionens förslag förstärks i stället, som redan nämnts, producentinflytandet i alla led. De ekonomiska frågorna i samband med att SIL övertar uppgifter som f. n. handhas av annan myndighet bör kunna lösas genom att befintliga resurser överförs från främst SÖ till SIL. Frågan om ytterligare behövliga resurser blir en fråga som får tas upp i ett särskilt sammanhang. Propositionens diskussion bygger här i allt väsentligt på de problem som uppstår om SIL avvecklas. Vpk föreslår att SIL skall bibehållas och förstärkas. Detta innebär att genomförandet av förändringarna kan ske snabbare än vad som i propositionen diskuteras och föreslås. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att som sin mening uttalar a) bifall till proposition 1981/82:51 vad avser införandet av begreppet basläromedel, b) bifall till proposition 1981/82:51 vad avser bemyndigande till regeringen att meddela föreskrifter om avgifter för granskning av läromedel, c) avslag i övrigt på proposition 1981/82:51, 2. att som sin mening uttalar vad som i denna motion förordats om fastställande av basläromedel, 3. att som sin mening uttalar vad som i denna motion förordas avseende tillgång till och val av läromedel, 4. att som sin mening uttalar de i denna motion förordade riktlinjerna avseende s. k. gåvoläromedel, 5. att som sin mening uttalar de i denna motion förordade riktlinjerna för granskning av läromedel och att en parlamentariskt sammansatt granskningsnämnd inrättats inom (), 6. att som sin mening uttalar de i denna motion förordade riktlinjerna för information om läromedel, 7. att som sin mening uttalar att från skall överta uppgiften att granska läromedel och handha forsknings- och utvecklingsarbete på läromedelsområdet, 8. att som sin mening uttalar att personalresurser m.m. bör överföras från till SIL i enlighet med vad som uttalas i denna motion. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)