mot · G4021614 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om översyn av bestämmelserna om sjukpenning För rätt till sjukpenning krävs enligt huvudregeln i 3 kap. 7 § AFL att sjukdom förorsakat nedsättning av arbetsförmågan med minst hälften. Som sjukdom anses också sådant tillstånd av nedsatt arbetsförmåga som förorsakats av sjukdom för vilken sjukpenning utgetts och som alltjämt kvarstår sedan sjukdomen upphört. Enligt 3 kap. 8§ andra stycket AFL skall, om den försäkrade är föremål för åtgärd av beskaffenhet som anges i 2 kap. 11 § samma lag, arbetsförmågan anses nedsatt i den mån den försäkrade på grund av åtgärder är förhindrad att utföra förvärvsarbete. Som sådan åtgärd anges i sistnämnda författningsrum åtgärd som är ägnad att förkorta sjukdomstiden eller att eljest helt eller delvis förebygga eller häva nedsättning av den försäkrades arbetsförmåga. I praxis har som förutsättning för att i 2 kap. 11 § AFK avsedd åtgärd skall anses föreligga krävts att - oavsett om sjukpenning utgått före åtgärdens vidtagande - sjukdomen redan medfört eller, om åtgärden inte vidtas, kan antas komma att medföra nedsättning av den försäkrades arbetsförmåga med minst hälften. I socialvårdskommitténs utredning och förslag angående lag om allmän försäkring (SOU 1944:15) togs begreppet sjukdom upp i samband med förslaget om sjukvårdsförsäkringen. Kommittén framhöll att den icke funnit lämpligt eller ens möjligt att i lagtexten ge en definition på detta begrepp, utan att man vid bedömande av huruvida sjukdom förelåg eller ej i första hand syntes ha att hålla sig till vad som enligt vanligt språkbruk och gängse läkarvetenskaplig uppfattning var att anse såsom sjukdom. Med denna utgångspunkt torde såsom sjukdom kunna betecknas varje onormalt kroppseller själstillstånd som inte sammanhängde med den normala livsprocessen. Efter en sjukdomsprocess kvarblivande missbildningar eller stympningar utan samband med sjukliga symtom borde dock icke räknas såsom sjukdom. Å andra sidan borde icke endast själva sjukdomsprocessen såsom sådan, utan även en efter sjukdomsprocessen kvarstående nedsättning eller rubbning av det fysiska eller psykiska tillståndet kunna räknas såsom sjukdom. Kommittén framhöll att även om det sagda torde kunna tjäna som ledning vid lagtillämpningen, hade kommittén icke därmed avsett att binda densamma. Det syntes tvärtom angeläget att i tillämpningen även skälighetssynpunkter beaktades. Vid remissbehandlingen av kommitténs förslag påpekade försäkringsrådet att den föreslagna bestämmelsen, att med sjukdom skulle jämställas vissa tillstånd av arbetsoförmåga eller nedsatt arbetsförmåga, måste anses 1 1980181. innebära att även sådana efter en sjukdomsprocess kvarblivande missbildningar eller stympningar utan samband med sjukliga symtom, som icke borde räknas såsom sjukdom, omfattades av bestämmelsen. Rådet hade ej något att erinra mot ett dylikt stadgande. Skulle emellertid något annat vara åsyftat, borde bestämmelsen omarbetas. Enligt kommitténs uttalanden rörande sjukdomsbegreppet skulle försäkringen ersätta sådan läkarvård som föranleddes av medfödda kroppsfel och genom vilken arbetsförmågan hos den vårdade kunde höjas, dock icke åtgärder vilka helt eller huvudsakligen var betingade av önskan att förbättra utseendet. Då en dylik gränsdragning för vad som borde ersättas och icke ersättas ej låg i sakens natur eller framgick av sjukdomsbegreppet, syntes i detta hänseende uttryckliga bestämmelser i lagtexten erforderliga. I anledning av vad försäkringsrådet anfört underströk departementschefen (prop. 1946:312 s. 224) att sådan efter sjukdom kvarstående arbetsoförmåga som föranletts av missbildningar och stympningar i förevarande hänseende borde jämställas med sjukdomstillstånd. Beträffande vad försäkringsrådet i övrigt anmärkt uttalade departementschefen att praxis på området helt torde överensstämma med kommitténs uttalanden i saken och att någon uttrycklig bestämmelse därför icke torde vara påkallad. Svåra gränsdragningar beträffande rätt till sjukpenning har funnits, och fortfarande finns fall där arbetsoförmåga föreligger utan att försäkringskassorna, enligt nuvarande definition på vad som är sjukdom, kan bevilja sjukpenning. Uppmjukning av sjukdomsbegreppet har skett t. ex. när en försäkrad donerar en njure och blir arbetsoförmögen på grund av ingreppet. Sjukpenning beviljas numera också om arbetsoförmåga föreligger på grund av utprovning eller reparation av ortopediska hjälpmedel. Förutsättningen är att det finns sjukdom i grunden för att ortopediskt hjälpmedel har utprovats. Sjukpenning beviljas vid spontan abort, men inte när en kvinna själv har begärt abort och då detta ingrepp inte är förorsakat av sjukdom. Samma gäller vid sterilisering. Rätten till sjukpenning är helt avhängig av diagnosen på läkarintyget. Enligt rättsfall utges inte sjukpenning om en försäkrad inte kunnat utföra sitt förvärvsarbete på grund av att han slagit sönder sina glasögon. Så är fallet även om läkare intygar att den försäkrade varit helt arbetsoförmögen utan korrektionsglas, då brytningsfel enligt gängse läkarvetenskaplig uppfattning icke betraktas som sjukdom utan som byggnadsfel. Däremot utges sjukpenning om en ögonprotes måste lagas, om innehavet av protesen är föranlett av sjukdom. Det är tydligt att oklarheter föreligger, och risk finns att bedömningen kan bli olika vilket inte är bra för rättssäkerheten. Vi vill här peka på ytterligare fall när arbetsoförmåga föreligger utan att denna är föranledd av vad vi enligt AFL 3 kap. 7 § kan anse som sjukdom. Om fel uppstår på rullstol som försäkrad är helt beroende av för att ta sig till och från arbetet och även för att utföra arbetet, är det enligt inhämtade uppgifter sannolikt att bedömningen beträffande rätt till sjukpenning skulle variera. Om arbetsoförmåga uppstår på grund av utprovning eller lagning av ortopediskt hjälpmedel föranlett av medfödd missbildning uppstår med all säkerhet tveksamhet beträffande rätt till sjukpenning. Nuvarande oklarhet är ytterst otillfredsställande. Sjukdomsbegreppet har varit föremål för översyn utan att klarhet vunnits. Vi anser därför att entydiga regler måste utformas och att nuvarande snäva bedömning bär undanröjas. Med stöd av ovanstående hemställer vi att i skrivelse till regeringen begär att en snar översyn sker av nuvarande bestämmelser beträffande rätt till sjukpenning.