mot · G4021525 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1525 om rationalisering av statlig verksamhet med l^jälp av ADB, m. m. Den statliga verksamheten kan i stort indelas i tre funktioner: reglerande, transfererande och producerande. Potentiella förbättringar i form av kostnadssänkningar och/eller effektivitetsförbättringar finns sannolikt inom alla dessa tre funktioner. Den interna resursförbrukningen inom den statliga sektorn uppgick till 47 Gkr (av BNP). Motsvarande siffror för kommunerna var 91 Gkr (). Transfereringssiffrorna utgjorde 110 Gkr (stat + socialförsäkring 72) resp. 16 Gkr (kommuner). De totala kostnaderna för driften av den svenska statsförvaltningen, dvs. kostnaderna för den operativa verksamheten inom myndigheterna (motsv. ), är svära att beräkna med de redovisningsmetoder som används. En kalkyl visar att det kan röra sig om 2030 Gkr exkl. affärsverkens (och de statliga bolagens) verksamheter. Antalet anställda, där staten svarade för lönekostnaderna, var 1979 ca 560000, varav ca 156000 inom de sju affärsverken. Myndigheternas operativa verksamhet har huvudsakligen administrativ karaktär med vissa inslag av produktion. Därmed avses i detta sammanhang en seriemässig handläggning av administrativa produkter och tjänster. Kostnaderna för statsförvaltningens drift upptas i statsbudgeten såsom anslag till de olika myndigheterna. Anslagen har sin formella grund i verksinstruktioner och författningar, men omfattningen av myndigheternas verksamhet är en ambitionsfråga som i hög grad kan påverkas av myndigheterna själva. Då en betydande del av driftkostnaderna är avlöningar hindras snabba kraftiga förändringar - generellt sett - på kort sikt av personalpolitiska skäl. Skilda myndigheters olika karaktär och arbetsuppgifter påverkar också handlingsfriheten i olika hög grad. Det kan ställas utom allt tvivel att förbättringar kan åstadkommas i statsförvaltningens nytto-/kostnadsbild; antingen genom kostnadssänkningar under samma eller lägre ambitionsnivå eller genom effektförbättringar inom samma kostnadsram. Det bör observeras att varje procents förbättring av produktiviteten inom statens drift motsvarar en direkt besparing av 200-300 milj. kr. De totala effekterna kan bli mångdubbelt större; i varje fall på . (Inom industrins administration räknar man ofta med nettoeffekter på efter större, systematiska rationaliseringsinsatser.) ADB är - rätt utnyttjat ett hjälpmedel att öka nyttoeffekten av insatta resurser. Frågan är om inte ADB tillsammans med organisations- och per sonalutveckling är det viktigaste medlet för effektivisering och förändring och utgör grundläggande förutsättningar för en kostnadsbesparande utveckling inom den statliga sektom. ADB används redan i betydande utsträckning som rationaliseringshjälpmedel inom statsförvaltningen. Enligt budgetpropositionens bilaga 3:1 (s. 24) kan totalkostnaderna för ADB inom statsförvaltningen (exkl. affärsverken) för /81 beräknas uppgå till ca . Beräkningen grundar sig på uppgifter som lämnats av myndigheterna och avser endast vissa direkta kostnader. En fullständigare beräkning finns f. n. inte att tillgå. En annan uppskattning ger vid handen att de totala kostnaderna för statens ADB-system inte osannolikt är 2-3 gånger större. De kan således uppgå till ca 2-3 Gkr (inkl. kapital-, drift-, personal- och tjänstekostnader m. m. samt inräknat den s. k. användarpersonal som sysslar med ADBverksamhet). Tillväxttakten är eller mer. Ca 10000 personer uppskattas arbeta direkt med ADB. Antalet arbetstagare inom administrationen som i sitt arbete berörs av information och data som produceras av ADB-system är mångdubbelt större. Enligt en SIFO-undersökning 1979 är ca 1,1 miljoner anställda på den svenska arbetsmarknaden, dvs. , användare av dataalster, vilket bör jämföras med ca 50000 direkt ADB-verksamma i hela landet. Uppgifter från anger att av alla anställda kommer att beröras på motsvarande sätt. ADB har således en stor betydelse. Inom ADB-området har genomförts och pågår en mängd utredningar - alla har vi hört talas om den s. k. djungelkartan. Ingen av dessa utredningar har i sina direktiv haft att behandla frågor om huruvida ADB-tekniken, såsom den kommit att tillämpas inom den statliga sektorn, bidragit till att effektivisera och/eller rationalisera planeringen, styrningen och samordningen totalt sett inom statsförvaltningen och att väga in de slutsatser som kunnat dras av detta i sina förslag till åtgärder. Sådana slutsatser, i kombination med bedömningar om den framtida utvecklingen inom ADB-området, skulle sannolikt ha påverkat utredningsförslagen samt kunnat få till följd förslag till insatser inom olika andra områden, såsom metodutveckling och -stöd, samordning, kontorsinformationssystern m. fl. Statens användning av ADB har inte varit framgångsrik i vissa avseenden. Betydande kostnadsöverskridanden, förseningar och tekniska problem har snarare varit regel än undantag. Detta beror dock mer på brister i inblandade myndigheters förmåga att utnyttja hjälpmedlet samt på en förkärlek för komplexa, centraliserade systemlösningar än på hjälpmedlet som sådant och de möjligheter detta erbjuder. tog ställning till folkpartiregeringens proposition 1978/79:121, som bl. a. behandlade övergripande principer för användning av ADB inom statsförvaltningen. Dessa avses komma att kompletteras med en särskild handläggningsordning, gällande större investe ringar i ADB-system. För att de beslutade principerna skall bli effektiva erfordras även centrala stöd- och samordningsinsatser. Den framtida utvecklingen, som bl. a. kan förväntas medföra ökad decentralisering av verksamheter och större krav på anpassning av datasystem till de verksamheter de skall vara hjälpmedel åt, kommer att dels ställa större krav på kompetens och innehåll i det centrala stödet, dels ställa nya och andra krav på samordning. Stödinsatserna behöver förändring till såväl innehåll som form. erfarenheter måste därvid noga tillvaratas och beaktas och utgöra den väsentliga grunden för nya former, metoder och angreppssätt. Enligt många samstämmiga bedömningar är de svåraste problemställningarna att lösa under överskådlig framtid icke förknippade med maskinvarornas prestanda eller funktioner eller med de tekniska möjligheterna. Det är mycket väsentligare att öka effektiviteten i systemutvecklingsprocessen samt att skapa flexibilitet och enkelhet för användarna av de system som utvecklas. Andra frågor av stor vikt är förbättring och styrning, tillskapande av strategier för administrativ utveckling och ADB samt utformning av standarder e. d. som hjälpmedel för att åstadkomma enklare system- och datorkraftstrukturer än . De centrala uppgifter inom rationalisering och ADB som kräver störst omsorg under i vaije fall den närmaste tioårsperioden fordrar för sin lösning mycket hög kompetens och kvalitetsmedvetande i kombination med smidiga och effektiva arbetsformer. Till det nämnda kommer även en kvantitativ dimension. En betydande del av de stora statliga ADB-system som är i drift kommer att behöva genomgå omläggningar i större eller mindre grad eller därefter. Flera orsaker kan anges till detta. Systemlösningarna är gamla, i flera fall ; successiva mindre förändringar har medfört risighet med höga underhållskostnader; systemen tillfredsställer inte nuvarande högre krav på användarvänlighet och arbetsmiljö; datorerna är oekonomiska; sårbarhets- och säkerhetsskydd är inte tillfredsställande m. m. Som exempel på ADB-system inom den civila statsförvaltningen, som av olika skäl kommer att behöva genomgå förändringar kan nämnas Rl, RS, , , System S, RPS, CBR/CKR, STIS, SLÖR, och fastighetsdata. Flera av dessa behandlas f. n. av utredningar var för sig. De sammanlagda insatser som kan bli erforderliga saknas det dock i hög grad kunskap om. Knappheten på ekonomiska och kvalificerade personella resurser kan medföra att i och för sig angelägna översyner, systemomläggningar och andra insatser i praktiken måste prioriteras hårt. Detta medför risk för sämre funktions- och driftsäkerhet inom de sektorer som icke prioriteras högt samt att de av antagna riktlinjerna om dedikering och spridning inte kommer att följas. Risken är också stor att en angelägen hetsavvägning mellan olika sektorer över huvud inte kommer till stånd och att beslut fattas utan en nödvändig helhetsbedömning. Enligt min mening är en sådan helhetssyn nödvändig, och den kan knappast erhållas utan att ett särskilt uppdrag ges att skapa den. De sammanställningar som finns i budgetpropositionens bilaga 3:1 belyser inte tillräckligt klart denna aspekt. Rationaliserings- och ADB-verksamheten inom den statliga sektorn har stor återverkan på övriga sektorer. Ingen utredning har, såvitt jag kan finna, behandlat eller har i uppdrag att behandla frågan om hur ADB-verksamheten inom statsförvaltningen påverkar villkoren för näringsliv, företag och enskilda medborgare. I , kanske mer än i något annat demokratiskt land, är alla delar av de offentliga och de privata sektorerna i hög grad integrerade med varandra. Detta förhållande har blivit än tydligare genom datoriseringen som möjliggjort delvis t. o. m. krävt - ett ökat informationsflöde mellan myndigheter, näringsliv och enskilda medborgare. Rationaliseringsarbete och användning av ADB inom statlig verksamhet får därigenom en genomslagskraft på företag och enskilda som är betydande. Detta återverkar bl. a. på säkerhet och sårbarhet och även på förutsättningarna för integritetsskydd. De nämnda frågeställningarna omfattas icke heller av datadelegationens uppgifter som i huvudsak avser övergripande ADB-frågor av betydelse för samhället i stort. Enligt min mening är de av så väsentlig betydelse att de behöver utredas i särskild ordniftg. Med hänvisning till vad i denna motion anförts hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförs om möjligheterna att åstadkomma kostnadssänkningar inom den statliga sektorn genom ökad användning av ADB och hemställer om ett åtgärds program på detta område, 2. att hos regeringen begär en sammanställning, med förslag till prioriteringar, av resursbehovet för omläggningar o. d. av statliga ADB-system , 3. att hos regeringen begär att de i motionen behandlade frågeställningarna om hur ADB-system påverkar näringsliv, företag och enskilda medborgare utreds.