mot · G4021517 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om fördelningen av statliga bidrag till kommuner län har jämte haft den sämsta befolkningsutvecklingen i hela . Utflyttningen har varit så kraftig att länets andel av landets befolkning minskat till hälften. En förklaring till denna negativa utveckling ligger i att länet under en mycket lång följd av år missgynnats vid statsmakternas fördelning av landets resurser. Kommunikationerna i länet hart. ex. blivit eftersatta, och dessutom har Kalmarlänet fått en mycket liten andel av den statliga och offentliga sysselsättningen. Länets jord- och skogsbruksnäring utsattes för en mycket hårdhänt rationaliseringspolitik från statsmakternas sida. En kraftig och snabb utslagning av arbetstillfällen i länets glesbygder blev följden av denna politik. Länets industri har inte kunnat utvecklas i en så snabb takt att den kompenserat bortfallet av arbetstillfällen inom lantbruket och låg andel statlig sysselsättning. Som en följd av en låg yrkesverksamhet har länet också en låg inkomstnivå och därmed en svag skattekraft. Denna ekonomiska eftersläpning har tvingat upp skattetrycket i kommuner och landsting till en hög nivå. Det har lett till att människorna i Kaimar län i förhållande till i stort sett hela övriga har en betydligt högre skatt på samma inkomst. Det är ur rättvisesynpunkt orättfärdigt när människorna i Kalmarlänet kan tvingas att betala . mer i skatt på samma inkomst i förhållande till vad invånare i bättre ställda kommuner gör. Detta högre skattetryck måste många Kalmarlänsbor leva med trots att man har en service som är väsentligt lägre än i rikare kommuner, i t. ex. . Under Fälldinregeringarnas tid har länets kommuner och landsting fått betydande tillskott av skatteutjämning från staten som gjort det möjligt att t. o. m. sänka skatten för . Om däremot skatteutjämningen hade legat kvar på den låga nivå som gällde under den socialdemokratiska regeringens tid hade länet nu sannolikt haft landets högsta skatt. Det har alltså tagits betydande steg i syfte att åstadkomma ett lägre skattetryck för människorna i län. Det vore fel att dra slutsatsen att län är ekonomiskt jämställt med de rikare regionerna av landet. Visserligen får länets kommuner och landsting en förhållandevis stor andel av de ca som fördelas som s. k. skatteutjämningsbidrag . Det är dock mycket som talar för att de verkligt expansiva områdena får 1980/81: 1517 en mycket stor del av de ca som utbetalas till kommunernas olika verksamheter. Om det förhåller sig på det sättet, så förstärker statsbidragen till kommunerna egentligen den ekonomiska ojämlikheten mellan olika regioner i landet till nackdel för län. De analyser som gjorts av statsbidragen till den kommunala barnomsorgen visar tydligt att kommuner med hög sysselsättning och skattekraft får en extremt stor andel av statsbidragen. Den kommun i landet som har den högsta andelen () av förskolebarnen i barnomsorg får . i statsbidrag per barn och år eller sammanlagt ca 36 milj. kr. är antalet skattekronor 457 per invånare, vilket är dubbelt så mycket som i förhållande till den kommun som har den lägsta andelen av förskolebarn i barnomsorg. I den senare kommunen finns av barnen i barnomsorg, och här har kvinnorna en lägre yrkesverksamhet. I praktiken får alltså föräldrarna i de eftersatta regionerna i landet utföra en oavlönad barnomsorg. I den rika kommunen får däremot en mycket stor andel av föräldrarna sin barnomsorg subventionerad av staten med ca . Eftersom läns kommuner har en i förhållande till landet i övrigt låg sysselsättning får länet också en liten andel av statens stora bidrag till barnomsorgen. Till skillnad mot de ekonomiskt privilegierade delarna av landet får föräldrarna i län i stor utsträckning själva klara sin barnomsorg som man genom sina statsskatter får hjälpa till att finansiera barnomsorgen i områden med hög sysselsättning och hög skattekraft. Det är minst sagt upp och nervänt, om de rika områdena vinner på statsbidragen och de svagare regionerna förlorar. De statliga bidragen borde rimligen syfta till en utjämning mellan rika och fattiga kommuner. Det är fel när bidragen i stället stimulerar en viss verksamhet på bekostnad av skatteutjämningen. Det finns därför goda skäl för att reformera hela den statliga kommunala statsbidragssystemet så att det får en starkare fördelningseffekt till förmån för de ekonomiskt svagare områdena i landet. Med stöd av ovanstående hemställs att begär att regeringen genomför en översyn av statsbidragen till kommunerna så att dessa bidrag får en starkare inriktning mot län och andra ekonomiskt svagare regioner i landet.