mot · G4021326 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om frekvensband för privatradio Vid en europeisk konferens rörande fördelning av frekvensband för radiokommunikation fastställdes bl. a. en europeisk standard för ett privatradioband inom frekvensområdet . Utöver detta är tidigare medgivet ett antal frekvensband inom betydligt lägre frekvensområden - bl. a. det i vårt land utnyttjade s. k. medborgarbandet vid . Såsom är väl bekant används privatradio inom medborgarbandet bl. a. för jaktradio, kommunikation mellan privatbåtar samt räddningsaktioner till sjöss, i fjällen och på våra vägar. Härutöver användes privatradion i vissa företag, i skogs- och jordbruk, av samer och fiskare samt som kommunikationsmedel vid olika tävlingar etc. Att ett privatradioband för enskilda medborgares samt föreningars och klubbars verksamhet måste finnas råder det ingen tvekan om. Det f. n. använda frekvensbandet - är dock inte lämpligt, bl. a. på grund av låg signalsäkerhet, framför allt orsakad av interferens från bl. a. medicinska apparater och privatradiosändare i andra länder. Att erhålla ett lämpligare frekvensband - och en mer störningsfri utrustning - är därför ett angeläget önskemål som även arbetar för. De organiserade privatradioklubbarnas samlade medlemstal är f. n. ca 20 000. Antalet meddelade privatradiotillstånd på 27 MHz-bandet är f. n. ca 160 000. Här avses inte landets radioamatörer och deras radioverksamhet, som tekniskt är av avsevärt högre karaktär än privatradions. Men även inom privatradioverksamheten finns en mycket kvalificerad expertis representerad . Det är tekniska bedömningar från sådant experthåll som - mot bakgrund av förmodade inställning till privatradions framtida funktionsmöjligheter - föranleder denna motion. I detta beskrivande avsnitt berörs endast den rena och seriösa privatradioverksamheten sådan den drivs och övervakas av landets ca 130 privatradioklubbar. Kommunikationsradioverksamheten i landet bedrivs ju därutöver - även på andra frekvensband - av ett otal företag, kommuner, myndigheter etc. och är naturligtvis ett omistligt sambandsmedel. Men trots de störda signalförhållandena på medborgarband sker där en mycket omfattande nyttotrafik. Den organiserade trafikverksamheten sammanhålls, övervakas och uppmuntras av Svenska Privatradioförbun det (SPRF). Förbundet samverkar med myndigheter och organisationer för att bygga ut ett säkerhetssystem genom båtradion och för att öka fjällsäkerheten med ett stort antal fjällbasstationer. På initiativ av SPRF har bildats ett vägradioråd, som administrerar och samordnar vägradion i landet. är ett samarbetsorgan för NTF, TSV, M, KAK, SPRF m. fl., detta för att lösa de problem som kan uppkomma med auktorisation och det administrativa arbetet inom vägradion. Enbart i har inrapporterats . Verksamheten har innefattat 6 536 anrop angående allt från trafikolyckor till trafikinformation. Ett samarbete sker mellan lokalradion och de auktoriserade vägradiooperatörerna, så att en aktuell väginformation kan ges till alla trafikanter . Vägbaserna har på fältet hjälp av vägpatruller, som har sjukvårdsutbildade vägsamariter och tekniskt kunniga personer som kan avhjälpa enklare fel. Vägbaserna har även hjälp av ca 3 000 yrkeschaufförer, vilka använder privatradion som säkerhet, för att få vägvisning eller rapporter om väglaget och ett extra skydd vid frakt av farligt gods, såsom brandfarliga, kemiska och miljöfarliga produkter. Denna samhällsnyttiga verksamhet sker på helt ideell väg utan bidrag från vare sig kommun, landsting eller staten. Intresset för förbättrad varnings- och räddningstjänst genom privatradion är under stigande, och goda utbyggnadsmöjligheter finns om den tekniska kvalitén kan förbättras utan avsevärd kostnadsökning för apparatägarna. Detta bedöms kunna åstadkommas med den avancerade tillverkningsteknik som uppnåtts även i vårt land. Men det anses gälla under förutsättning att lämpliga frekvensband ställs till förfogande genom förståelse och välvilja. Detta är en mycket viktig faktor i frågan om svensk privatradiokommunikations vara eller icke vara! För att privatradio skall kunna vara till rimlig nytta bör räckvidden mellan mobila stationer vara minst en mil. Detta gäller vid maximalt tillåten sändareffekt. Sådana kommunikationsavstånd uppnås med nuvarande utrustning på 27 MHz-bandet. Men om det frekvensband som har diskuterats av skulle fastställas kommer räckvidden att nedgå till nära nog enbart synavståndet. Frekvenser på används för störningssäker kommunikation på mycket korta avstånd, t. ex. på oljeborrplattformar i och annorstädes. I skogbevuxen terräng med stor dämpning blir räckvidden obetydlig. Hittillsvarande erfarenhet från samma frekvensområde i visar mycket svagt intresse för dessa höga frekvenser på grund av korta räckvidder och mycket höga apparatkostnader - upp till tio gånger högre kostnader än för de nu i vårt land använda apparaterna! miljökänslighet m. m. ökar i hög grad vid dessa höga frekvenser, men även om funktionssäkerheten är mycket god kommer det höga kostnadsläget att avskräcka såväl företag som enskilda från anskaffning av sådan utrustning. Dessutom tvingas reparations- och servicetjänsten i vårt land att helt förnya sin teknik och serviceutrustning. De av diskuterade frekvenserna är ännu högre än de som ovan har refererats. Det finns därför skäl till allvarliga invändningar mot att förlägga det svenska privatradiobandet till dessa höga frekvensområden. Denna motion vill förespråka det frekvensområde, 250-290 Mhz, som förordas av bl. Från tekniskt-merkantilt håll är uppfattningen den att tillverkning av såväl basapparater som bil-/båtburna och handapparater utan olägenhet kan ske i . Svenska företag väljer gärna svensktillverkad utrustning, bl. a. för att få enhetlighet och väl utbyggd service. Med det starkt utökade behov av radiokommunikation som föreligger i landet bör det ligga många fördelar i att skapa en omfattande svensk tillverkning av sådan utrustning - inte minst ur sysselsättningssynpunkt. Men då bör det vara utrustning som passar för det svenska - och nordiska behovet i bilar, i arbets- och fritidsbåtar, i samernas arbete och på turistfärder, vid jaktturer och skogsarbete samt i företag, kommuner, försvaret etc. Men de tillåtna frekvensområdena måste väljas så att de - utan alltför dyra apparater - passar för nordiska förhållanden och så att det inte erfordras dyrbara relästationer på var eller varannan fjälltopp och höghus för att signalerna skall nå mottagaren. Frekvensområdet torde erbjuda avsevärt bättre alternativ i de flesta avseenden än . Mot bakgrund av det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts rörande val av frekvensband för privatradiokommunikation. () ()