mot · G4021976 · 1981-03-12 00:00:00 — Föredraganden anser att det nu finns anledning att fördjupa bedömningen och utarbeta konkreta alternativ. Han aviserar att energiskatteutredningen kommer att ges tilläggsdirektiv i denna fråga. Utskottet utgår från att kommittén tar upp frågan om beskattning av s. k. övervinster i vattenkraftsproduktionen. Vidare förutsätter utskottet att regeringen på grundval av kommitténs överväganden skyndsamt utarbetar förslag om den närmare utformningen av en särskild skatt på dessa vinster. Utskottets moderata representanter reserverade sig mot detta. Man ansåg inte att kommitténs förslag borde föregripas på det sätt som önskades i den socialdemokratiska motionen. Först - efter beslut - fick energiskatteutredningen tilläggsdirektiv. skrev om detta (NU 1980/81:18): Det är enligt utskottets mening angeläget att kommittén behandlar denna fråga, så att regeringen snabbt kan presentera ett förslag till . Vi vill ånyo understryka, inte minst mot bakgrund av det allvarliga statsfinansiella läget, det angelägna i att denna fråga löses. Socialdemokratin anser att vattenkraftsanläggningar av betydelse bör överföras i samhällets ägo. Det finns starka skäl att också öka samhällsinflytandet i de större vattenkraftsbolagen. Endast därigenom kan samhället få det huvudansvar för produktionen och distributionen av elektrisk kraft som linje 2 krävde på valsedeln. Som ett första steg mot ett vidgat samhällsinflytande i dessa företag bör offentlig styrelserepresentation införas. bör därför hos regeringen hemställa om förslag till lagstiftning om styrelserepresentation för samhället i vattenkraftsbolagen. Kärnsäkerhet m. m. Propositionen redovisar högt ställda ambitioner såväl i fråga om säkerheten vid kärnkraftsanläggningar som i fråga om beredskapen för haverier av olika slag. Vi har inga invändningar mot propositionens förslag i fråga om reaktorsäkerhet och beredskap. Nya forskningsresultat har lagts fram som tycks peka på att tidigare riskuppskattningar varit överdrivet pessimistiska. a. har en utredning under ledning av prof. I. i praktiken avskrivit risken för ångexplosioner som spränger reaktortanken. Dessa nya forskningsrön får dock inte tas till intäkt för att göra avkall på säkerheten. Det är angeläget att regeringen noga följer det fortsatta vetenskapliga arbetet beträffande kärnkraftsanläggningars säkerhet så att säkerheten successivt kan förbättras. En kraftfull energipolitik ställer krav på en effektiv organisation. Energifrågorna är f. n. splittrade på minst sju statsråd. Så var också fallet, när utredningen om myndighetsorganisationen på energiområdet lämnade sina förslag. Utredningen arbetade också , då stor oklarhet rådde om regeringens energipolitiska avsikter. I och med den presenterade propositionen är det möjligt att få klarare besked om regeringens avsikter, även om propositionen från om energihushållning i bebyggelsen ej redovisas . Men regeringens handläggning av energifrågorna är fortfarande lika splittrad som . En samordning av de energipolitiska besluten inom regeringen är den mest angelägna organisationsförändringen inom energipolitikens område. Så länge oklarhet råder om regeringens avsikter med den aviserade översynen av det interna arbetet, är det osäkert vilken myndighetsorganisation som bör väljas. Men starka skäl talar för att det av regeringen föreslagna bör komma till stånd. En mängd frågetecken kvarstår dock. Så länge inte regeringen har presenterat förslag om detta verks organisation och resurser är det omöjligt att ta definitiv ställning till den föreslagna organisationsförändringen. Vi förutsätter att regeringen senare återkommer till med närmare förslag om detta. Innan regeringen har lämnat förslag som redovisar hur skall kunna bli ett handlingskraftigt instrument i energipolitiken finns det anledning att varna för den ytterligare uppsplittring i olika myndigheter som blir följden av regeringens förslag. F. n. arbetar 14 myndigheter (motsvarande) med energifrågorna. Om regeringens förslag genomförs finns fortfarande 14 organ kvar. En viss förändring i förhållandet mellan dagens bestående organisationer görs. Avskaffade kommittéer ersätts med nya organ. På forskningsområdet ökar propositionens förslag antalet ansvariga organ från dagens sju till åtta . En stor del av de administrativa resurserna och de stora forskningsresurserna på det grundläggande metodområdet lämnas utanför verket till det speciella forskningsorganet. Regeringsförslaget innebär i praktiken ingen tillräcklig samordning av de energipolitiska frågorna. Då förslaget varken bygger på förslag från utredningen om myndighetsorganisationen på energiområdet eller på någon entydig remissuppfattning, vore det naturligt att kräva att regeringen återkom med helt nya förslag till . Men detta skulle tyvärr ytterligare försena en nödvändig samordning av myndigheterna. Vi avstår därför från ett sådant yrkande och utgår ifrån att regeringen tar initiativ till en ytterligare samordning av myndigheterna på energiområdet. I sammanhanget vill vi också peka på att utnyttjande av inhemsk, förnybar energi till inte oväsentlig del måste försiggå i små och medelstora anläggningar. Den måste därför handhas av en i viss mån annorlunda energiorganisation än den nuvarande. måste utformas så att det är väl lämpat att handha också denna typ av energiproduktion. Regeringens förslag att inte föra den s. k. oljeersättningsfonden till saknar helt sakliga motiv. Kraven på handlingskraft och samordning av energipolitiken leder i stället naturligt fram till att oljeersättningsfondens verksamhet bör handhas av . bör ge regeringen detta till känna. Det är nödvändigt att kommunerna i allt större utsträckning försöker utforma en samhällsplanering som tar hänsyn till behovet av energihushållning. Energianvändning, bostadspolitik och samhällsplanering är starkt beroende av varandra. En onödigt utspridd bebyggelse och en alltför utspridd struktur av orter utan egen arbetsmarknad är energikrävande i sig. När avstånden mellan bostäder, arbetsplatser och servicecentra ökar, blir resorna längre och mer energikrävande. Den kollektiva trafiken får också allt svårare att hävda sig som ett attraktivt alternativ till privatbilismen vid en utglesning av bebyggelsen. En effektiv energihushållning förutsätter sålunda en helhetssyn och en samordning av åtgärder inom samhällsplanering, bostadsplanering och trafikpolitik. Möjligheterna att införa nya energikällor, som t. ex. solvärme för uppvärmning, och att utnyttja spillvärme från industrier och kraftanläggningar, förutsätter också denna helhetssyn. Åtgärderna för en skärpt energihushållning och införandet av nya energikällor bör av flera skäl samordnas med åtgärder för att även i andra avseenden förbättra bebyggelsemiljöerna, skapa bättre boendemiljöer, handikappanpassning, trafiksanering, bebyggelsesanering och kulturminnesvård. bör det vara möjligt att utarbeta ett allsidigt miljöutvecklingsprogram med hjälp av sådana kommunala samhällsutbyggnadsprogram, kommunernas ekonomiska långtidsplanering (KELP), den regionala trafikplaneringen, länsplanerna och den fysiska riksplaneringen. Denna helhetssyn på energihushållningen som vi redovisat i det föregående förutsätter ett ökat kommunalt ansvar. Endast genom en utvidgad energiplanering kan åtgärder inom samhällsplanering, bostadspolitik och trafikförsörjning samordnas. Då kan gjorda investeringar utnyttjas, och man kan ta hänsyn till lokala förutsättningar. Om samhällets resurser skall utnyttjas effektivt måste i första hand de åtgärder som ger bäst spareffekt komma till stånd. Det gäller också möjligheten att utnyttja spillvärme för uppvärmningsändamål. På vissa platser kan detta vara ett gott alternativ till investeringar för energihushållning i bostäder och lokaler. Kommunernas energiplanering bör ha till syfte att kartlägga vilka områden och byggnader som i första hand bör komma i fråga för energisparande åtgärder. Det är naturligt att också samordna de åtgärderna med andra insatser som rör bebyggelsen, t. ex. planer för bostadssanering, stadsförnyelse och kulturminnesvård. Genom en bättre samordning mellan den kommunala energiplaneringen och lokaliseringen av industrier kan också möjligheterna att utnyttja spillvärme öka. Om den effektivare energihushållningen skall kunna bli verklighet är två förändringar nödvändiga. För det första måste kommunerna få rätten att göra en besiktning och inspektion av byggnadernas energihushållning. Det är en förutsättning för att kommunerna skall kunna göra en bedömning av var de effektivaste åtgärderna kan sättas in. För det andra måste kommunerna få det avgörande inflytandet över energisparstödets användning. Då kan kommunen efter kartläggningen styra stödet till de områden och byggnader där det ger bäst effekt. Vi återkommer till kommunernas möjligheter att skärpa energihushållningen m. m. i samband med att regeringen presenterar sin proposition med anledning av förslag från Delegationen för energihushållning i bebyggelsen och den s. k. elanvändningskommittén. En viktig fråga är därvid hur kommunerna skall använda elvärmen så att inte denna kommer i konflikt med användningen av inhemsk, förnybar energi. Vi noterar slutligen att regeringen nu vill genomföra vårt förslag att ålägga kommunerna att göra konkreta planer för oljeersättning. I regeringens proposition saknas emellertid varje vägledning till kommunerna om målen för deras planering. Vilka kommuner skall använda torv? Var skall skogsråvaran användas? Var skall kolet användas - och inte användas? Vilken roll måste kommuner som saknar torv och skogsråvara ta på sig, när det gäller att utnyttja värme i mark, vatten och grundvatten? Var skall eltillgången placeras osv. Regeringen måste dra upp grova riktlinjer för energianvändning och energiförsörjning för kommunernas handlande. Först därefter kan kommunerna presentera en planering som i grova drag är anpassad till de nationella målen. I ett andra steg kan sedan kommunernas planer summeras och efter förhandlingar exempelvis med det nya justeras så att en avstämning mellan lokal verklighet och nationella mål uppnås. Det är naturligt att dessa frågor behandlas i den av oss krävda planen för kolintroduktionen. Introduktion av detta bränsle påverkas i stor utsträckning av svaren på de ovan ställda frågorna. Energifrågorna kräver uppmärksamhet även på det regionala planet. Behov föreligger av bl. a. samordning och utredningar av övergripande natur. Länsstyrelserna ansvarar nu för samordningen av planeringen inom många samhällssektorer och är också skickade att göra det i frågor om energiplanering. Vi anser att bör engageras i nya uppgifter inom energipolitikens område. Starka sakskäl talar för att resurser kan bli en stor tillgång investeringar i den nya energitekniken. Det är väsentligt att alla ansträngningar nu görs för att behålla kunnig arbetskraft och maskinpark inför de nya uppgifterna. Vi har i det föregående redovisat flera förslag som - om de genomfördes skulle öka möjligheter att behålla sin personal. Det gäller t. ex. en plan för kolintroduktionen, direktiv för storstädernas värmeförsörjning och riktlinjer för hur riksdagsbeslutet om vattenkraftens utbyggnad till skall kunna uppnås. Regeringens oförmåga att fatta beslut i dessa frågor ökar svårigheterna för att behålla sin egen personal inför eventuella framtida uppgifter. Utbyggnaden av framtidens energisystem skulle allvarligt försvåras om oförmåga att fatta beslut skulle leda till att samhället stod utan de resurser som personal representerar. Det är emellertid nödvändigt, för att dessa resurser skall utnyttjas rationellt, att regering och riksdag lägger fast tillräckligt tydliga mål och riktlinjer för den mer tekniska planering som kan svara för. Vi har på flera ställen i det föregående angivit exempel på vad sådana riktlinjer bör innehålla. Vi instämmer vidare i det lämpliga i att rådgivningsverksamhet till kommunerna organiseras som en särskild resultatenhet som arbetar på kommersiella villkor. Anslagen till energiforskning har under en följd av år beviljats under bred politisk enighet. Vi har inte heller någon allvarlig anmärkning emot regeringens förslag. Det är väsentligt att tillräckliga resurser avsätts för energirelaterad grundforskning. Vi anser det dock väsentligt att påpeka att allt fler projekt nu är mogna att gå ifrån forskning till utveckling och marknadsintroduktion. Vi vill där för redan nu uttala att vi i samband med behandling av regeringens industripolitiska proposition kommer att föreslå att utvecklingen av vissa projekt i de s. k. utvecklingsbolagens regi bör finansieras med medel från energiforskningsprogrammet. Vi anser det också angeläget att möjligheterna till ett nordiskt samarbete för att bättre utnyttja forskningsresurserna tas till vara. Slutligen vill vi anföra synpunkter på regeringens behandling av frågan om försöksanläggning för skifferförgasning. De svenska alunskiffrarna kan väsentligt bidra till att förbättra ekonomi, handelsbalans, försörjningstrygghet och sysselsättning. Skiffrarna innehåller många för vårt land viktiga råvaror. kerogen - ett organiskt ämne med ett energiinnehåll som motsvarar av oljans energiinnehåll. Alunskiffrarnaärvårt lands ojämförligt största fossila bränslereserv. De är tillräckliga för att kunna tillgodose landets energibehov . Visserligen har ingen totalinventering gjorts, men den mineralpolitiska utredningen anger att värmeinnehållet i skiffrarna motsvarar olja. Det motsvarar oljekonsumtion på nuvarande nivå. I skiffrarna finns också uran, svavel, kalium, fosfor, kväve, aluminium, magnesium, titan, zirkonium, vanadin, molybden, krom, kobolt, nickel m. fl. Det borde vara självklart att regeringen tar initiativ till bl. 1. en totalberäkning av alunskifferreserven, 2. forskning och utveckling för att göra det möjligt att använda skiffrarna med minimala skador på miljön. F. n. bedriver AB Svensk Alunskifferutveckling () arbeten i syfte att utveckla processer för fullutvinning ur de svenska alunskiffrarna. Dessa arbeten finansieras huvudsakligen genom villkorade lån som anvisat 1978, 1979 och 1980 under rubriken processutveckling i . AS A har försökt att basera utvinningen av metaller, speciellt uran, på en kommersiell uppgörelse med tänkbara svenska förbrukare. Uranpriset på världsmarknaden har sjunkit så att det har blivit omöjligt för att få tillräcklig kompensation för det minskade värdet på skiffern. Bolaget anser därför inte att det finns några förutsättningar att kunna genomföra en kommersiell uranutvinning i , när det nuvarande utvecklingsprogrammet avslutas . Bolaget vill däremot vidareutveckla en process för förgasning av kerogen, vilken är oberoende av uranutvinning. Bolagets utredningar visar att det kan vara tekniskt och ekonomiskt möjligt att utnyttja kerogenet för förgasning för t. ex. metanolutveckling. Man vill därför få möjlighet att utveckla processen. I en anslagsframställning till regeringen ansöker om ett anslag om 93 milj. kr. under budgetåren 1981/82-1983/84, fördelade i belopp om 31 milj. kr. per budgetår, för att i pilotskala förgasa alunskiffer. Regeringen tar inte klart ställning till ASA:s ansökan i propositionen. Detta är olyckligt. Det finns en allvarlig risk för att den kompetens som byggts upp vid i nu försvinner på grund av regeringens oförmåga att arbeta fram ett tillfredsställande beslutsunderlag. Därmed försvinner också en del av våra möjligheter att utnyttja alunskiffrarnas innehåll. bör som sin mening ge regeringen till känna att landets kompetens för att utnyttja alunskiffrarnas innehåll skall bevaras. Medel bör reserveras för detta projekt inom energiforskningsramen, om fortsatta överväganden ger vid handen att man bör gå vidare i enlighet med ASA:s förslag. Med hänvisning till vad som anförts hemställs 1. som sin mening ger regeringen till känna att skogsindustrins behov av råvara måste tryggas, 2. hemställer att regeringen utan dröjsmål vidtar åtgärder för att i enlighet med motionen garantera att för skogsindustrin nödvändig skogsråvara icke tas i anspråk för energiförsörjningens behov, 3. begär att regeringen för presenterar riktlinjer för 1990-talets elanvändningspolitik, 4. begär att regeringen prövar förutsättningarna att förstärka den svenska försörjningen av lätta oljeprodukter genom att samhället i samarbete, eventuellt i delägarskap, med OK bygger en s. k. katalytisk kracker för att inom landet kunna vidareförädla tunga eldningsoljor till lätta oljeprodukter, 5. begär att regeringen låter utarbeta en plan för utvecklingen av den svenska raffinaderiverksamheten och den petrokemiska industrin, bl. a. med syfte att bredda försörjningsbasen och öka förädlingsgraden, 6. hemställer att regeringen lämnar förslag till om importlicenser för olja, 7. begär att regeringen låter utreda de internationella oljebolagens skatteförhållanden, 8. hos regeringen begär skyndsamt förslag till lagstiftning om styrelserepresentation för samhället i oljebolagen, 9. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om behovet av direktavtal med bl. a. inom ramen för ett utvidgat nordiskt industri- och energipolitiskt samarbete, 10. hemställer att regeringen tillsätter en utredning som bör göra en snabb översyn av lagstiftning, normer m. m. med sikte på att underlätta införandet av alternativa energislag, 11. begär att regeringen lämnar förslag till om förändringar av byggnormen och införande av s. k. lågtemperatursystern, där så är lämpligt, 12. hemställer att regeringen beträffande kolet a) presenterar en plan för kolintroduktionen, b) i samband med presentationen av denna plan också lämnar förslag om skärpta bestämmelser om svavelutsläpp från nya anläggningar eldade med kol och/eller olja, 13. i väntan på de förslag som anges under p. 12 uttalar att regering och myndigheter vid prövning av kol- och/eller oljeeldade anläggningar skall tillämpa den strängare praxis som beskrivs i motionen, 14. begär att regeringen lämnar förslag om förändringar i lagstiftningen, så att en samlad bedömning av landets framtida kolanläggningar kan göras av regeringen, 15. som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen om behovet av en statlig prövning av kommunala planer för introduktion av kol och inhemska bränslen, 16. begär att regeringen lämnar förslag om importlicenser för kol, 17. som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om bränslebolag m. m., 18. beträffande storstädernas värmeförsörjning a) som sin mening ger regeringen till känna att värmeavtappning från ej skall komma till stånd, b) hemställer att regeringen upptar förhandlingar med för att diskutera förutsättningarna för värmeavtappning från , c) som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om stöd för att den s. k. etapp 2 i Forsmark skall påbörjas, d) hemställer att regeringen utfärdar direktiv för det fortsatta arbetet med värmeavtappning från Forsmark enligt de riktlinjer som angivits i motionen, e) som sin mening ger regeringen till känna att om tillstånd senare ges till ett modifierat Forsmarksprojekt skall detta förenas med krav på en satsning också på förnybara energikällor i , f) som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om stöd för att det s. k. studeras Ytterligare och hemställer att regeringen till skyndsamt lämnar ett erforderligt beslutsunderlag för projektet enligt motionens intentioner, g) hos regeringen begär en skyndsam redovisning av regeringens syn på värmepumparnas möjligheter i landets och speciellt storstädernas energiförsörjning, 19. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en plan med riktlinjer för hur riksdagsbeslutet om vattenkraftens utbyggnad till 66TWh skall kunna uppnås, 20. hos regeringen hemställer om förslag till lagstiftning om styrelserepresentation för samhället i vattenkraftbolagen, 21. som sin mening ger regeringen till känna att den s. k. oljeersättningsfondens verksamhet bör handhas av , 22. som sin mening ger regeringen till känna att landets kompetens för att utnyttja alunskiffrarnas innehåll skall bevaras. () () HANS () () () () () ()