mot · G4021140 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. beslut att höja diskontot från motiverades med ett stigande valutautflöde. Företag och enskilda spekulerade i en devalvering av den svenska kronan. Skulder i utlandet betalades , hemtagning av exportlikvider uppsköts å andra sidan. Den starka räntehöjningen bedömdes i praktiskt taget alla kretsar som utomordentligt negativ, särskilt inför det aktuella hotet om en nedgång i den ekonomiska konjunkturen. Verkningarna för löntagare, hyresgäster, villaägare, lantbrukare, småföretagare blir klart negativa. Både arbetslöshet och inflation växer starkare än de annars skulle ha gjort. Räntehöjningen bedömdes emellertid av som nödvändig för att försvara den svenska valutan. Landet påtvingades alltså av en grupp spekulanter en åtgärd, som allmänt bedömdes såsom negativ till sina verkningar. Det kan inte vara rimligt att enskilda kapitalister och kapitalistiska storföretag på detta sätt skall kunna tvinga de svenska myndigheterna till åtgärder, som skadar samhällsekonomin och flertalet medborgare. I stället för att ge vika för de kapitalistiska spekulanterna måste man gå till motangrepp och vrida vapnen ur deras händer. Ett av de medel som därvid måste användas är valutareglering. Denna måste skärpas så att valutaspekulation om möjligt förhindras. I den publicerade volymen med expertrapporter från valutakommittén (SOU 1980:51) diskuteras effekterna av förskjutningar i betalningsströmmarna i ett läge med starka förväntningar om en devalvering av kronan. Det påpekas att leverantörskrediter, dvs. krediter direkt mellan köpare och säljare, i praktiken ligger helt utanför valutaregleringens räckvidd: Visserligen finns förbudet i 10 § mot medgivande av anstånd och uppskjutande av betalning (däremot ej något motsvarande förbud att påskynda betalning). Förbudet är emellertid inskränkt genom tillägget såvitt ej annat följer av handelsbruk, vilket torde göra det ytterst vanskligt att leda i bevis att en iakttagen senareläggning av en betalning innebär en överträdelse av förbudet. Med en import och en export som är av storleksordningen vardera inses lätt att även mycket små tidsförskjutningar av betalnignsmönstret kan ge ett mycket stort utslag på valutareserven. Detta kan således ej påverka med nuvarande valutareglering. Av de i en bilaga publicerade uppgifterna framgår att av exporten och av importen såldes i öppen räkning. 1 1980/81. genomsnittliga kredittiden uppgick för exporten och för importen . Två tredjedelar av exporten och en fjärdedel av importen fakturerades i svenska kronor. av exportvärdet och av importvärdet utgjordes både 1973 och 1978 av transaktioner mellan företag inom samma koncern. Detta var 1973 (uppgift saknas här) särskilt framträdande för verkstadsindustrin, där tre fjärdedelar av exporten och två tredjedelar av importen härrörde från företag med egen verksamhet i utlandet. Möjligheten att påverka betalningstidpunkten för utestående handelsskulder och -fordringar beror bl. a. på de betalningsvillkor som tillämpas. Störst manöverutrymme finns vid betalning i öppen räkning. Inom ramen för betalnignsvillkoren har importören ofta stor frihet att bestämma tidpunkten för betalningar. Exportörens möjligheter att påverka denna är däremot mycket begränsade. De stora nettoförändringarna i det kommersiella kapitalflödet inför en väntad svensk devalvering sker främst genom utländska och svenska importörers agerande. Vid en förväntad svensk devalvering kommer inflödet av exportlikvider till för export fakturerad i svenska kronor att bromsas upp, eftersom utländska importörer ser chansen till kursvinster genom att fördröja inköpet av svensk valuta. Konsekvenserna för det kommersiella kapitalinflödet blir betydande beroende på att en så stor del av exporten påverkas (), och att flexibla betalningsvillkor tillämpas för över hälften av denna export. Motsvarande effekter blir ännu större vid svensk import fakturerad i utländsk valuta, vilket omfattar av importen och som till betalas i öppen räkning. En svensk importör söker nämligen påskynda betalning för att slippa kursförluster. Vid svensk export i utländsk valuta kan den svenska exportören erbjuda en förlängning av kredittiden. Man kan även tänka sig att det sker en senareläggning av hemtagningen av exportlikvider genom t. ex. ackumulering i utländska dotterbolag eller, vilket förmodligen är det vanligaste förekommande, en insättning på valutakonto i svensk bank. Därmed kommer exportintäkterna inte att tillgodoräknas den centrala valutareserven. Ett räkneexempel visar storleken av de kommersiella kapitalrörelserna och av det hot mot landets valutareserv som dessa representerar vid en väntad svensk devalvering. beräknas betalningarna uppgå till i genomsnitt nära för vardera export och import. Ett maximalt utnyttjande av de möjligheter som finns att förskjuta såväl in- som utgående betalningar ger enligt utredningen upphov till ett kapitalflöde på sammanlagt . Vid denna beräkning har man emellertid bortsett från den alltmer betydelsefulla företeelse som inomkoncernbetalningar över gränserna utgör. Exporten och importen mellan koncernföretag betalades resp. i öppen räkning. I kombination med bl. a. de längre kredittiderna i inomkoncerntransaktioner innebär detta att spelrummet för betalningsförskjutningar i endera riktningen är åtskilligt större inom samma koncern. Detta underlättas också av de möjligheter som finns att från centralt håll inom företagsgruppen överblicka flera finansiella marknader och styra koncernens internationella likviditet, med syfte att minimera ränte- och transaktionskostnader samt att gardera koncernen mot valutarisker. Även om valutakommittén har till uppgift att utreda med valutaregleringen sammanhängande spörsmål synes det angeläget att regeringen utan tidspillan för framlägger förslag om skärpning av valutaregleringen så att kan värna sig mot spekulation i kronan. Eftersom det anses att med nuvarande valutareglering inte har möjlighet att motverka förskjutningar i betalningsströmmarna i samband med utrikeshandeln måste bl. a. reglerna i detta avseende ändras. Det bör t. ex. inte vara tillåtet för en svensk exportör att senarelägga hemtagningen av exportlikvider. För att skall få bättre kontroll över valutahandeln bör denna bli centraliserad och helt samhällsstyrd. Företag och affärsbanker bör förbjudas att ha egna valutaavdelningar och i stället förmedla alla större utrikesbetalningar. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs att hos regeringen begär förslag till skärpt valutareglering i enlighet med vad som anförs i motionen. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)