mot · G402627 · 1981-01-22 00:00:00 — om omprövning av beteckningsreformen för fastighetsregistrering Frågor rörande brister och reformbehov inom fastighetsregistreringen och inskrivningsväsendet har varit aktuella under en lång följd av år. Den första utredningen tillsattes och därefter har flera utredningar genomförts. har behandlat dessa frågor vid ett stort antal tillfällen med anledning av regeringsförslag och motioner. F. n. utreder en parlamentariskt förankrad kommitté, , den fortsatta fastighetsdataverksamheten. I budgetpropositionens bil. 5, 11 och 16 upptas anslag för genomförande av fastighetsdatareformen. Justitieministern föreslår att reformgenomförandet, i avbidan på FADIR:s arbete, bör bedrivas i oförändrad takt och med oförändrad inriktning. De totala kostnaderna för reformen är stora och genomförandetiden är mycket lång. har uppskattningsvis mer än 200 milj. kr. nedlagts och minst lika mycket återstår att investera innan den är helt genomförd. Den förväntas dock ge både rationaliseringsvinster och kvalitetsförbättringar. F. n. är av landets fastigheter överförda till ADB-systemet och med nuvarande genomförandetakt tar det ytterligare innan reformen är helt genomförd. med fastighetsdatareformen genomförs den s. k. beteckningsreformen. Även denna har behandlats i . Ursprungligen ingick förslaget till beteckningsreform i fastighetsregisterutredningens förslag till fastighetsregisterreform. beslutade att fastighetsregistreringen skulle reformeras. Detta innebar bl. - att ett enhetligt fastighetsregister skulle införas, - att ADB skulle användas för att föra registret, - att enhetliga fastighetsbeteckningar skulle användas, - att kommun i stället för socken skulle utgöra registerområde. De grundläggande bestämmelserna för beteckningsreformen finns i den s. k. registeruppläggningskungörelsen (1968:379). De förslag till fastighetsbeteckningar som upprättades, och som gällde ett stort antal fastigheter, utsattes för hård kritik från allmänheten och hembygdsföreningar m. fl. En livlig pressdebatt uppstod. Den opinion som framkom föranledde att ompröva och ändra riktlinjerna för reformen. Därefter har reformen genomförts med fastighetsdatareformen. Genomförandet av beteckningsreformen för en genomsnittskommun tar 1,. Det innebär att arbetet med beteckningsreformen måste påbörjas innan det övriga omläggningsarbetet, som ingår i fastighetsdatareformen, i ett område Beteckningsreformen påverkar således genomförandetiden för fastighetsdatareformen inom ett område. Arbetet med genomförandet av beteckningsreformen faller i huvudsak på statliga och kommunala registermyndigheter. Övriga medverkande myndigheter är lantmäteriverket, , ortsnamnsarkiv och . Hos samtliga inblandade myndigheter uppstår kostnader för genomförandet. Därtill kommer följdkostnader hos vissa kommunala förvaltningar såsom byggnadsnämnder, fastighetskontor, gatukontor, stadsingenjörskontor, hälsovårdskontor m. fl. uppskattade de återstående kostnaderna för beteckningsreformen till 12,5 milj. kr. för hela landet. I sitt remissyttrande framhöll lantmäteriverket att kostnaderna torde bli ännu högre. I proposition 1978/79:114 uppräknades FADAK:s uppskattade kostnader till 15,3 milj. kr. Dessa uppskattningar avser endast de direkta kostnaderna. Någon beräkning av de totala kostnaderna har aldrig redovisats. Det finns goda grunder för bedömningen att de kan bli mångdubbelt större än de belopp som här har nämnts. Som exempel kan nämnas att personalkostnaderna inom lantmäteriverket för administration och ledning av beteckningsreformen /79 uppgick till . och /80 till . Personalkostnaderna vid i för beteckningsreformen uppgick /79 till . och /80 till . Inom i var motsvarande kostnader . i och har anslag för 1,75 resp. 2 personer, vilket motsvarar en kostnad på ca /år. CFD:s kostnader för personal och ADB uppgick till ca . En grov och osäker uppskattning för hela landet med dessa siffror som utgångspunkt antyder att kostnaden för enbart dessa medverkande myndigheter kan väl överstiga 50 milj. kr. Följdkostnaderna inom kommunala förvaltningar är än svårare att beräkna då de kommer att variera avsevärt beroende på lokala förutsättningar. Som exempel kan nämnas att kostnaderna för följdarbeten enbart inom kommun har uppskattats till ca . för stadsingenjörskontorets kartverk och till ca . inom de främst berörda övriga kontoren. De totala kostnaderna inom landet för beteckningsreformen kommer kanske snarare att överstiga än underskrida 100 milj. kr. De ursprungliga motiven för beteckningsreformen, dvs. att införa enhetliga fastighetsbeteckningar för hela landet och att ändringar av fastighetsbeteckningarna erfordrades för fastighetsdatareformen, är nu inte längre giltiga. Användning av ADB-teknik inom fastighetsregistreringen förutsätter i varje fall inte numera ett enhetligt beteckningssystem. (klargjorde f. ö. att beteckningsreformen icke vara datatekniskt betingad.) är inte heller enhetligt enligt nu gällande bestämmelser. beslut angående beteckningsreformen innebär nämligen att beteckningarna kan skifta inom ett och samma registerområde, dvs. Beteckningsreformen medför inte att de före reformen gällande beteckningarna kan avvaras inom fastighetsdatasystemet. Beteckningsreformen framstår således till stora delar som onödig. I det nuvarande statsfinansiella läget då varje tillfälle till besparingar bör utnyttjas bör, enligt vår mening, beteckningsreformens innehåll övervägas på nytt, främst i syfte att minska kostnaderna. En möjlig åtgärd som medför förenklingar, och följaktligen även kostnadsminskningar, är att vid uppläggning av det nya fastighetsregistret använda samma inledning i registerområden (dvs. socken i stället för kommun) som i det gamla registret. Därigenom skulle reformen i princip kunna inskränkas till beteckningsändringar inom tätortsområden och till sådana speciella fall där beteckningsändringar är nödvändiga för genomförandet av fastighetsdatareformen. Även andra förenklingar bör övervägas. Utöver kostnaderna kvarstår de principiella och praktiska invändningarna och kritiken mot beteckningsreformen fortfarande i stor utsträckning. Många tusen fastigheter kommer att få sina namn ändrade, vilket förorsakar fastighetsägare, brukare, hyresgäster, inteckningshavare, kommunala och statliga myndigheter, banker och andra inrättningar såväl besvär som merarbete. De nya beteckningarna blir ofta långa, klumpiga och ologiska, och de kommer att få svårt att slå igenom i bygderna. Dessa invändningar är i sig själva tillräckliga skäl för att ompröva beteckningsreformen. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen hemställer att beteckningsreformen omprövas. GOTAB 66296 Slockholm 1981