mot · G4022013 · 1981-03-16 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:95 om ändrat huvudmannaskap för , m. m. I proposition 1980/81:95 föreslås att skall överta huvudmannaskapet för från den nuvarande huvudmannen som är staten. Till grund för förslaget ligger en utredning (Ds S 1979:6) Betingelser för överförande av huvudmannaskapet för till . kommunisterna har den principiella uppfattningen att sjukvården skall ligga under landstingens huvudmannaskap. Den föreliggande propositionen, de föreslagna avtalstexterna och förhandlingarna med berörda personalorganisationer präglas emellertid av en rad oklarheter. De ger det bestämda intrycket att det här har gällt att till varje pris snabbt driva igenom ett beslut i en på förhand bestämd riktning och att man därvid har åsidosatt viktiga moment i beslutsprocessen såsom allsidig belysning av såväl politiska som praktiska konsekvenser och inte minst ett rimligt personalinflytande över förändringen. Denna otillfredsställande behandling gör att vpk i den föreliggande motionen yrkar avslag på regeringens proposition. var att kartlägga betingelserna för ett överförande av KS till . Utredaren har uppfattat direktiven strikt. Det finns således ingen belysning av frågan om ett överförande över huvud taget bör ske. Utredaren har också konsekvent undvikit alla frågor som varit av förhandlingsnatur mellan staten och . Personalorganisationerna vid KS har krävt ett utarbetat alternativ till ett överförande under huvudmannaskap. Vpk delar uppfattningen att direktiven borde ha innefattat en sådan utredning. Vi anser också att det bör genomföras innan ett beslut om huvudmannaskapet kan komma till stånd. Det är en rad frågor som i ett sådant sammanhang bör belysas. Finns det ett behov av ett stort statligt sjukhus med omfattande forskningsresurser och lång forskningstradition? Hur skall dessa resurser i så fall disponeras och vilken inriktning skall verksamheten ha? Hur skulle dessa förhållanden påverkas vid ett landstingsövertagande? Finns det möjlighet att tillgodose behov av att inordna KS vårdresurser på ett bättre sätt i sin sjukvårdsplanering, utan att huvudmannaskapet förändras? Det bör stå klart att ett överförande av KS till är ett avgörande sjukvårdspolitiskt beslut. KS torde nämligen utgöra den enda möjligheten att bibehålla ett statligt huvudmannaskap över ett stort sjukhus. gäller för ett landstingsövertagande av KS gäller nämligen i ännu högre grad för i . I , s. 93, sägs följande: En av de viktigaste förutsättningarna för att en huvudmannaskapsändring för KS skall kunna sättas i verket utan att patientvärden och övriga sjukhusets funktioner blir lidande är att omställningen av personalorganisationen till SLL:s modell kan ske smidigt och i samverkan med personalen och dess fackliga företrädare. Det är synnerligen angeläget att personalfrågorna under hela omställningsperioden hanteras på sådant sätt att personalen känner sig motiverad att gå över i . Detta kräver en öppen attityd och beredvillighet att tillmötesgå rimliga krav på trygghetsgarantier och särskilda övergångsanordningar från både statens och SLL:s sida. Det finns anledning att ställa frågan hur denna En av de viktigaste förutsättningarna har uppfyllts. Svaret måste tyvärr bli - inte alls. En praktiskt taget obruten personalopinion och samtliga fackförbund är aktiva motståndare till ett landstingsövertagande av KS. Av allt att döma har beredvilligheten att tillmötesgå personalorganisationernas krav varit i det närmaste obefintlig. Personalen uppfattar sig som överkörd av såväl utredare som statens förhandlingsnämnd och regeringen. Man får inga garantier för fortsatt anställning vid KS. Man befarar, och har anledning att göra det, att man kommer att drabbas av minskad personaltäthet med ökad arbetsbörda och sämre patientvård som följd. Om överförandet av KS till blir verklighet, kommer man under en att ha två personalkategorier, en med något högre löner och sociala förmåner med utgångspunkt i de statliga avtalen och en med sämre förhållanden, som går strikt på landstingsavtalen. De som är anställda kommer också att få räkna med att ligga stilla i lönehänseende tills landstingsavtalen kommer i kapp. Detta är att ställa orimliga krav på en personalgrupp i ett läge där den redan utan denna speciella anordning får räkna med reallöneminskningar. Man bör också hålla i minnet att dessa problem framför allt gäller den lågavlönade vårdpersonalen. Dessa förhållanden kommer naturligtvis att allvarligt försvåra det fackliga arbetet. Det förekommer i propositionstexten vissa allmänna formuleringar, som avser att i viss mån tillgodose personalkrav. Det är emellertid ett uppenbart problem att dessa formuleringar saknar täckning i avtalstexterna. På grund av det rättsförhållande som råder mellan staten och landstingen kommer i dessa avseenden avtalen att gälla och propositionen, i den mån den utgörs av annat än lagtext, att lämnas utan avseende. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar avslå proposition 1980/81:95 om ändrat huvudmannaskap för , m. m., 2. att hos regeringen hemställer om en ny utredning om huvudmannaskapet för , varvid i direkti ven bör ingå uppdrag om belysning av de i motionen nämnda problemställningarna, 3. att som sin mening uttalar att vid den fortsatta handläggningen av frågan om sjukhusets framtida huvudmannaskap personalens och de fackliga organisationernas synpunkter och krav rörande anställningsförhållanden tillmäts en avsevärt större respekt än som har varit fallet. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)