mot · G4021082 · 1981-01-23 00:00:00 — av och om nedrustning På svenskt initiativ tillsatte FN 1978 en kärnvapenstudie under ordförandeskap av , sorn överlämnade den till generalsekreteraren (General and Complete Disarmament. Comprehensive Study on Nuclear Weapons. Report of the Secretary General . A/35/392). Utvecklingen av atomvapen har drastiskt ändrat allt militärt strategiskt tänkande, framhålls det i 491 §. har alla uppladdningar kulminerat i en konflikt på slagfältet. Kärnvapen gör en sådan urladdning otänkbar. Aldrig förut har stater kunna förstöra själva förutsättningarna för andra staters och regioners fortsatta existens; aldrig förr har mänskligheten ställts inför den reella faran av självutplåning. Det är tekniken snarare än politiken som leder till alltmer fruktansvärda vapen. Tekniken utvecklas genom sin egen logik, blind för vapenutvecklingens faror (493 §). Tekniken har också skapat alltmer invecklade system som ökar faran för att ett kärnvapenkrig utlöses av misstag. eller senare kan något falskt alarm eller datafel orsaka en verklig olycka (493 §). I denna situation, säger man i 493 §, är det nödvändigt att politiska ledare tar på sig sitt ansvar, annars kommer kapprustningen med säkerhet att bli okontrollerbar. Det är också nödvändigt att världens politiska ledare kontrollerar det s. k. militär-industriella komplexet, eftersom det inte kan förnekas att där finns intresse av att upprustningen fortsätter och trappas upp (503 §). En stor del av kärnvapnen, som motsvarar ca en miljon Hiroshimabombers kapacitet, riktar sig mot och finns lagrade i . Ett krig i utan att dessa vapen kommer till användning bedöms vara osannolikt. Detta måste få djupgående betydelse för säkerhetspolitik! Som påpekats i kärnvapenstudien har atombombsutvecklingen drastiskt ändrat all militär strategi. Om det blir krig i kan vi inte skydda våra gränser för det mest onda, det radioaktiva nedfallet, även om vi undgår att själva träffas av en atombomb. Vårt viktigaste försvar blir alltså att göra allt som står i vår makt för nedrustning. Vikten av att betona vår allianfria ställning Den alliansfria ställning som intar är av stor betydejse för våra möjligheter att arbeta för ökad förståelse mellan folken och för nedrustning. Den har också en djup förankring inom vårt folk. Det är väsentligt att värnpliktsutbildningen genomsyras av detta tänkande. I vårt försvar bör vi inte räkna med att fienden kommer från något speciellt håll. Över huvud taget bör tanken på fiende utplånas. Vi har vänner både i öst och i väst. Ökade resurser för fredsarbete I jämförelse med vad som satsas på militärt försvar är vår ansträngning för fred och nedrustning blygsam. Ändå intar en framskjuten ställning inom FN:s nedrustningsarbete. Ökade insatser för ett allt bättre underlag till våra nedrustningsinitiativ borde därför kunna ha en stor betydelse. uttalade att regeringen förutsätts vidta de åtgärder som krävs för att på lämpligt sätt förstärka den långsiktiga planeringen av de svenska nedrustningsinsatserna (UU 79/80:4, s. 9). ansåg utrikesutskottet, med instämmande av , att ett framtida kärnvapenfritt bör vara en målsättning i vårt fortsatta nedrustningsarbete (UU 79/80:22, s. 6). Årets budgetproposition innehåller förslag om en professur i freds- och konfliktforskning vid . Det är en pionjärinsats som därmed inleder. I finns professurer av liknande slag endast i () och () men ingen av dem har konfliktproblematik som huvudinriktning. Genom regeringens förslag ställs fredsfrågorna i centrum för en vetenskaplig verksamhet och behandlas därmed inte längre som perifera frågor i andra ämnen. har uppdragit åt regeringen att presentera en plan för utbyggnad av freds- och konfliktforskningen vid universiteten (UbU 1979/80:12). Tillströmningen är mycket stor till de institutioner vid universiteten som undervisar om vägar till fred och konfliktlösning och till människans möjlighet att försörja sig på jordens villkor. Regeringens förslag om en professur i måste betraktas som första steget i en sådan plan som beställde. Det är nu viktigt att regeringen går vidare så att en förstärkning kan ske också av de andra institutionerna för fredsforskning vid universiteten i och . Opinionen för fred växer sig allt starkare igen i vårt land. Nya initiativ till fredsarbete tas både inom existerande folkrörelser och genom bildandet av nya. Vid folkrörelsekonferensen om freds- och konfliktforskning i uttalade sig Ekumeniska u-veckan, Kvinnokamp för fred, , Fredsråd samt Ungdoms organisationers Landsråd för vikten av en utbyggnad av freds- och konfliktforskningen vid universiteten. Bara en massiv folklig opinion, som sprider sig från land till land, kan lösa spänningar och dödläge. Denna opinion bör främjas på allt sätt. Att ge möjlighet till ökad kunskap är en viktig väg. Universiteten är härvid av stor betydelse för en vederhäftig och effektiv aktion. UD leder nedrustningsarbete, men har inga egna utredningsresurser. Man lägger ut forskning hos FOA, som lyder under ÖB. Det är av värde att militärforskare får nära kontakt med nedrustningsforskning. Mycket av den vapentekniska forskningen är också väsentlig för sakkunskap i nedrustningsförhandlingarna. Den säkerhetspolitiskt inriktade forskningen inom FOA bör emellertid förstärkas och en successiv tyngdpunktsförskjutning ske över till forskning om orsaker till upprustning och hur denna skall kunna vändas. En bättre insyn i FOA:s verksamhet är önskvärd. Det bör också undersökas om en överföring av huvudmannaskapet för FOA till UD skulle gynna vår säkerhet. Genom dessa förändringar kan bättre underbyggda, konkreta förslag till alternativ till upprustning läggas fram i FN. Målet borde vara att föra över all den mänskliga genialitet som riktas in mot förstörelse till att bygga upp en allt fruktbarare jord där alla människor kan utvecklas. Med hänvisning till det anförda hemställs* att , i enlighet med vad som anförts i motionen, hos regeringen anhåller om ökat stöd till fredsopinionen. () () *Se även motion 1980/81:1083.