mot · G402252 · 1981-01-15 00:00:00 — av och om åtgärder mot prostitutionen Prostitutionen är som samhällelig företeelse oacceptabel. Den förstärker en kommersiell syn på andra människor och motverkar strävandena mot ökad jämställdhet mellan könen. Prostitutionen är ett allvarligt socialt problem och dess omfattning ett uttryck för en pågående social utslagningsprocess i samhället. I prostitutionens spår följer social misär och djupa mänskliga tragedier. Prostitutionens nära samband med narkotikahanteringen och annan organiserad brottslighet är också en utmaning mot samhället. Många av prostitutionens exploatörer lever ett liv i lyx bakom välputsade företags- eller restaurangfasader murade av pengar från prostitutionsverksamheten och annan brottslighet. Omfattningen av prostitutionen är svår att uppskatta. Undersökningar utförda inom ramen för bl. a. det s. k. visar dock att prostitutionen ökat i omfattning . fanns i endast ett 1520-tal av polisen kända prostituerade. Antalet prostituerade var ca 400. Under 1977-1979 beräknas ca 600 prostituerade varit verksamma. Uppgifter från de andra storstäderna i landet visar på samma tendens. Prostitutionen bland barn och tonåringar har också ökat i omfattning. Det är uppenbart att det här finns ett direkt samband med de allt ökande svårigheter som unga kvinnor haft att etablera sig på arbetsmarknaden. Känslan av att vara utstött, att inte ha en plats på arbetsmarknaden är förödande. Ungdomsprostitutionen är inget annat än en allvarlig dom över samhälleligt misslyckande. Den moderna prostitutionen har tagit sig speciella uttrycksformer om vilka kunskaper måste finnas för att riktiga åtgärder skall kunna sättas in för att motverka och bekämpa dess omfattning. De vanligaste formerna är prostitution i anslutning till vissa bilstråk, klubb- och ateljéprostitution samt den prostitution som förekommer i anslutning till restauranger, barer och hotell. Ett särskilt problem är klubbprostitutionen. Utan tvekan är sexklubbarna i de flesta fall inget annat än lindrigt maskerade bordeller och grogrund för en rad kriminella aktiviteter. För att motverka och bekämpa prostitutionen behövs åtgärder av två slag, dels stödjande och förebyggande åtgärder, dels skärpt lagstiftning. De förebyggande åtgärderna handlar om att i grunden komma åt de sociala utslagningsmekanismerna på samhällets olika områden och då framför allt inom skolan och arbetslivet. Att motverka den ekonomiska ojämlikheten och bekämpa de kommersiella krafterna är andra viktiga inslag i det förebyggande arbetet. Det krävs också betydligt större resurser inom narkomanvården. I har bedrivits ett omfattande arbete i syfte att begränsa prostitutionens omfattning och ge de prostituerade möjligheter att återgå till ett ordnat socialt liv. Det sociala projektarbete som bedrivits inom ramen för det s. k. har haft följande uppläggning: fältarbete direkt i gatumiljö för att etablera kontakter, individuellt psykiskt och socialt stöd, hjälp med utbildning, arbete, bostad och ekonomisk sanering, hjälp med vård mot narkotikamissbruk, aktivt tillvaratagande av kvinnornas möjligheter till att stödja varandra. startade och har bedrivits av en projektgrupp bestående av representanter för bl. a. polis och socialförvaltning. Trots relativt små resurser kan visa på betydande framgångar i sitt arbete. En utvärdering av projektet har gjorts baserad på uppgifter från . Av de 123 prostituerade som projektet då hade kontakt med hade 61 slutat med prostitutionen. 27 var fortsatt verksamma som prostituerade medan det för 4 var omöjligt att bedöma situationen. 22 hade avflyttat från kommunen. Utvärderingen visar således att projektet lett till att åtminstone hälften inte längre fortsatt med prostitutionen. har visat att det med sociala stödjande insatser går att komma långt när det gäller att begränsa prostitutionens omfattning. För verksamhetens bedrivande har statligt stöd erhållits. Framgångarna talar för att man i de större kommunerna bör organisera speciella insatser, som liksom det s. k. arbetar för att hjälpa prostituerade med sociala vårdinsatser. Staten bör finaniera dylik verksamhet. Det krävs också betydande skärpningar i lagstiftningen i syfte att begränsa prostitutionen. För erforderliga åtgärder i kontrollerande och förbjudande syfte bör bl. a. följande riktlinjer gälla: Exploatörerna, dvs. de som har av och befrämjar könshandel, måste bekämpas. Det gäller inte bara hallickar utan också fastighetsägare, klubb- och hotellägare, tidningsutgivare etc. som medverkar i könshandeln. Lagstiftningen bör kompletteras så att man försvårar för fastighetsägare att medvetet hyra ut prostitutionslokaler. Ansvaret för koppleri bör utsträckas till att även gälla uthyrning av lokaler för ateljé- och klubbverksamhet. Sexklubbarna bör förbjudas. Polisdistrikten skall regelbundet och konsekvent bekämpa könshan Därför måste en permanent organisatorisk enhet inom de större polisdistrikten tills vidare avdelas för prostitutionens bekämpande. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi 1. att uttalar att statligt stöd bör utgå till sociala projekt mot prostitutionen inom storstadsområdena, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts rörande åtgärder mot prostitutionen.