mot · G5021909 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1981/82:1909 och över lantbruksnämnds beslut i vissa fall Bakgrunden till denna motion är att ett mark- och skogsägande företag i ett markförsäljningsärende förvägrats att besvära sig över lantbruksnämndens beslut. Företaget har på olika sätt försökt att få information om skälen härtill. Besvären avvisades nämligen utan närmare förklaring trots att man begärt att få veta skälen. De fakta och omständigheter som vi motionärer här skall återge har vi med företagets hjälp lyckats få tag i på annat sätt. Med den informationen upplever vi det anmärkningsvärt att säljaren inte skall ha rätt att besvära sig om lantbruksnämnden vägrar tillstånd till en affär därför att köpeskillingen är för hög. För förvärv av jordbruksfastighet krävs normalt tillstånd enligt jordförvärvslagen. Tillstånd meddelas av lantbruksnämnd. Enligt den nya lagen gällande från 1979-07-01 skall förvärvstillstånd vägras om köpeskillingen eller annan ersättning inte endast obetydligt överstiger egendomens vårde med hänsyn till dess avkastning och övriga omständigheter (4 §, första stycket punkt 1). Enligt lantbruksstyrelsens anvisningar skall prisprövningen främst grundas på jämförelser mellan köpeskillingen och taxeringsvärde och andra enkla jämförelser med tillgänglig prisstatistik. Om denna enkla prisbedömning pekar på att priset är för högt och det kan komma ifråga att vägra förvärvstillstånd, måste egendomens värde beräknas mera noggrant. Enligt anvisningarna skall värdet då bestämmas med avkastningen. Ekonomibyggnaders värde bör vara beroende av de produktionsmöjligheter de ger och deras inverkan på egendomens avkastning. Avkastningsberäkningarna måste utgå från framtidsbedömningar av avkastning, priser och kostnader. Sådana bedömningar är alltid osäkra och omöjliga att utföra utan subjektiva inslag, som därmed också påverkar kalkylresultatet. Den prisprövning som JFL förutsätter har således ganska trubbiga instrument att arbeta med, vilket torde vara oundvikligt. Sedan tillkomsten av den nya jordförvärvslagen har det allmänt varit den uppfattningen att säljaren skulle äga rätt att besvära sig hos lantbruksstyrelsen och i sista hand hos regeringen om för hög köpeskilling är lantbruksnämndens avslagsgrund. Sålunda anges t.o. m. i lantbruksstyrelsens anvisningar till JFL (s. 130) att säljaren har rätt att besvära sig i sådant fall. Från statsrådsberedningen har emellertid uttalats att det är en allmän princip i förvaltningsrätten att endast personer med ett intresse, vilket är av den naturen att myndigheten får beakta det vid ärendets avgörande, är besvärsberättigade. Den som företräder intresse, som är främmande för prövningen av det aktuella ärendet är inte behörig att föra talan i detsamma. Om säljarens intresse för priset sägs att det är att få ut högsta möjliga pris eller att i varje fall få ut ett pris som är skäligt med hänsyn till hans förhållanden. Ingendera av dessa intressen anses sammanfalla med jordförvärvslagens jordpolitiska målsättning, varför säljaren skall vägras besvärsrätt. Självklart har säljaren intresse av att priset blir så bra som möjligt, men han har också intresse av att prisbedömningen blir så korrekt och rättvis som möjligt. Detta intresse har överhuvudtaget inte behandlats och inte fatt påverka ställningstagandet i frågan om säljaren skall ha besvärsrätt. Köparen lär knappast ha intresse av att besvära sig om för hög köpeskilling är avslagsgrund. Någon överprövning av lantbruksnämndens prisbedömningar lär därför i praktiken knappast komma till stånd. Eftersom nämndens beslut måste utgå från bedömningar och osäkra kalkyler finns påtaglig fara för en lagtillämpning med innehåll av godtycke. Några konstitutionella möjligheter att få frågan om säljarens besvärsrätt ytterligare prövad tycks inte finnas. Om det sålunda måste accepteras att säljaren ej skall få besvära sig över beslut om för hög köpeskilling, så måste ett annat prövningsinstitut komma till stånd. Annars finns det fog för farhågor rörande rättssäkerheten i tillämpningen av jordförvärvslagens 4 §, första stycket, punkt 1. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen begär att nya regler utformas som klart anger att en överprövning skall kunna komma till stånd även i sådana fall som motionen beskriver. () ()