ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402930 · 1981-01-23 00:00:00 — om ofödda barns rättsliga status Den fram gällande abortlagen tillerkände fostret ett rättsligt status, och dess intressen fick i det enskilda fallet vägas mot den gravida kvinnans. abortlag bortser helt från fostret som rättsobjekt, och det ofödda barnet har i svensk lagstiftning numera rättsligt status endast i och i viss mån vad gäller fastställandet av faderskap, där åtgärder kan vidtas redan innan barnet är fött. Medicinska landvinningar vad gäller diagnostik och även behandling av sjukdomstillstånd redan tidigt i fosterlivet kommer att komplicera etiska och rättsliga förhållanden beträffande fostret. Inte minst vad gäller möjligheten att tidigt diagnostisera genetiska rubbningar, och vad gäller vissa genetiskt betingade ämnesomsättningssjukdomar de än så länge teoretiska möjligheterna att redan under tidigt fosterliv behandla dessa, har utvecklingen gått mycket snabbt. Man kan tvingas ta ställning till huruvida fostret har en självständig rätt till behandling oberoende av moderns samtycke. I någon mån kan även de olösta juridiska frågorna kring artificiell insemination och diskussion kring och pågående utredning och eventuella möjligheter att ingripa med tvång gentemot vårdbehövande missbrukande gravida kvinnor, utifrån de risker missbruket utgör för det ofödda barnet, kommer att ytterligare aktualisera kraven på att det ofödda barnets och fostrets rättigheter klarläggs. Dessa frågor var inte på samma sätt aktuella då förarbetena till abortlag gjordes. Man ägde då inte heller dagens kännedom om alkohol- och narkotikamissbrukets deletära effekt på fostret. känns det däremot nödvändigt att tidig abort skall kunna förenas med fostrets rätt till diagnos och behandling av allvarliga sjukdomstillstånd liksom skydd mot deletär påverkan av alkohol och andra gifter under fosterlivet. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att hos regeringen anhåller om att utredningen (JU 1977:08) om barnens rätt får tilläggsdirektiv att utreda det ofödda barnets rättsliga status.
mot · G402931 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. Det finns i vårt land en utbredd uppfattning, inte minst bland dem som har erfarenhet av och kunskap om arbete med abortsökande kvinnor, att abortlag med dess frånvaro av fördömande, förmynderi och repressivitet gentemot den abortsökande kvinnan har haft stora fördelar och på många sätt underlättas såväl vårdarbetet som kvinnans situation. finns en risk att, genom att beslutsansvaret ensidigt har lagts på kvinnan ensam, det för samhället blir enklast och minst resurskrävande att snabbt och okomplicerat tillhandahålla den av henne önskade aborten utan att hon ges en verklig möjlighet eller tid att välja andra utvägar. Lika omisskänligt som att man är medveten om att resurser satsats på preventivmedelsrådgivning, abortrådgivning och undervisning i sex- och samlevnadsfrågor, känner man i vårt land en stor oro och undran inför vad som kan ligga bakom det faktum att 35 000 kvinnor väljer abort framför att föda barnet. Regeringen har också efter riksdagsbeslutet tillsatt en kommitté för att söka utreda bakomliggande faktorer och föreslå åtgärder för att nedbringa antalet aborter. Mot denna bakgrund synes det oss angeläget att de som arbetar med rådgivning och stöd till abortsökande kvinnor görs medvetna om risken för att man kanske i vissa fall felaktigt väljer den enklare vägen - abort - i stället för att genom mera krävande åtgärder t. ex. vad gäller familjerådgivning, angripande av relationsproblem, socialt eller ekonomiskt stöd etc. hjälpa den kvinna som kanske egentligen har en önskan att föda sitt barn. Ett sådant medvetande finns säkert hos många, medan andra kanske upplever instruktionerna för abortrådgivningen på annat sätt. Vi finner det därför angeläget att till dem som arbetar med abortrådgivningen utformas på ett sådant sätt att denna verkligen blir en graviditetsrådgivning med alla möjligheter öppna och med samhällets stöd, vilket beslut kvinnan än fattar. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos regeringen anhåller att abortkommitté som tilläggsdirektiv får i uppdrag att utreda förutsättningen för en inriktning av abortrådgivningen i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · G402932 · 1981-01-26 00:00:00 — om lokaliseringen av en anläggning för vätskeproduktion för läkemedelsbruk planlägger f. n. en ny enhet för vätskeproduktion för läkemedelsbruk för drift under krigstid. Med tanke på den befolkningsomflyttning som då kommer att ske, med ett ökat antal människor i , och , ser jag det angeläget att den planerade vätskeproduktionsenheten placeras i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen anhåller att förlägger den planerade vätskeproduktionsenheten för läkemedelsbruk till . 1 1980/81.
mot · G402933 · 1981-01-26 00:00:00 — om statsbidrag till öppen förskoleverksamhet Kommunernas öppna förskolor är en relativt ny verksamhet. Variationerna mellan kommunerna är stora; kommunernas befolkningsstruktur och geografiska läge har varit avgörande för de lokala varianterna. En öppen förskola är öppen för alla barn och hemmavarande föräldrar, dagbarnvårdare.eller andra vuxna som har ansvar för barn. I den verksamhet som bedrivs i den öppna förskolan är kravet att den vuxne vårdnadshavaren skall delta i verksamheten. I de nyare bostadsområdena, i höghusområdena och i glesbygdsområdena finns stort behov av kontakt och information om kommunens kulturella och sociala service. Stort behov finns även att i samverkan med bl. a. landstingens barnhälsovård hjälpa och stödja föräldrar i olika frågor. Föräldrarna behöver även stöd i att stärka sin föräldraroll, samt skapa kontakt med de närboende i ett bostadsområde och ge barnen möjlighet till kontakter med andra barn i skapande och konstruktiva lekar. En öppen förskola är också ett viktigt stöd för kommunens dagbarnvårdare. Den kan bli en naturlig samlingspunkt för dem och ger dem en möjlighet att diskutera sin egen situation i sin yrkesroll. Den öppna förskolan har också möjlighet att nå många invandrargrupper i bostadsområdena. Den öppna förskolan utformas i de olika kommunerna efter de förutsättningar och de behov som finns inom kommunen. Förskolans pedagogik är vägledande och öppethållandetiderna är desamma som för deltidsförskola och skola. Det finns ute i kommunerna ett stort behov av denna verksamhet. De krav på samverkan mellan landsting och kommuner inom barnomsorgen som ställs kan smidigt genomföras i den verksamhetsform som öppen förskola erbjuder. Något statligt stöd utgår f. n. ej för denna verksamhet och gör det för vissa kommuner svårt att starta och driva en öppen förskola. Med stöd av det anförda yrkar jag att hos regeringen anhåller om förslag till statsbidrag för den öppna förskolan.
mot · G402937 · 1981-01-25 00:00:00 — av m. fl. om arbetsmiljöns betydelse för förekomsten av fosterskador, m. m. Missfall, för låg födelsevikt och missbildningar av kan bli följden om blivande mödrar arbetar i industrier med dålig arbetsmiljö. Miljöriskerna är speciellt stora i sulfit- och sulfatfabriker, koksverk, vissa kemiska industrier och läkemedelsindustrier. De ofödda barnen till mödrar som arbetar i riskmiljöer saknar rättsligt skydd. Socialberedningen har fått i uppdrag att se över behovet av lagstiftning för de ofödda barn vars mödrar missbrukar alkohol och narkotika. Lagligt reglerat skydd för barn vilkas mödrar arbetar i miljöer där fosterskador och missfall är mer frekventa än annorstädes bör också bli föremål för utredning. Med stöd av ovanstående hemställs att hos regeringen begär utredning om rättsligt skydd för ofödda barn vilkas mödrar arbetar i för fosterskador speciellt utsatta miljöer. () ()
mot · G402938 · 1981-01-26 00:00:00 — Motion 1980/81:938 av om patienters rättsställning inom vårdsektorn Sammanfattning: I motionen kritiseras det dåliga rättsläget för patienter inom vårdsektorn. Förslag ställs om införande av en fristående administrativ domstol och av tjänster för patientombudsmän. Rättsläget för vårdsektorns patienter är ett sorgebarn för svenskt rättsväsen. Även de som är ansvariga för detta läge insåg sent omsider detta. Den diskrediterade medicinala fick därför ersättas med en ny typ av administrativ nämnd. Det framgick dock tydligt att den nya ordningen mest var en formell eftergift avsedd att motverka ytterligare kritik av ett eftersatt område. Uppbyggnaden av det nya systemet är en så egendomlig uppsättning av rättsliga principer - eller frånvaro av sådana - att den söker sin like i svenskt samhällsliv. är en partsdomstol utan adekvat partstepresentation. Den är en rättsinstans utan rättsligt oberoende. Den är ett forum där, liksom i tidigare ordning, det professionella och politiska gruppintresset sitter och bedömer anmärkningar mot sina egna. Proceduren bygger inte på likvärdighet. Den klagande är inte tillförsäkrad full tillgång till det relevanta underlaget. Muntlig förhandling är inte normalprocedur, och när en dylik uppfattas som farlig för vårdetablissemangets intressen kan nämnden besluta att inte tillämpa den. Etablissemangets partsintressenter har förmåner som den klagande förvägras. Flera andra inkonsekvenser och begränsningar råder, vilka har en enda gemensam inriktning - att reducera klagande vårdkonsumenters rättsliga möjligheter. Patienterna har rätt att nu få en reell förbättring av sitt rättsliga läge. De har rätt till något annat och mer än att få sin rättsliga underlägsenhet materialiserad i egendomliga organ och ologiska procedurer. Därför bör en fristående domstol inrättas, en domstol som bygger på normala principer för rättskipning. Denna domstol bör ha fem ledamöter: tre lagfarna, varibland ordföranden, samt vardera en för patient- och personalintresset. Parterna bör i enlighet med förfarandet i allmän domstol äga samma rättigheter och utöva dessa i muntlig förhandling. Alla i målet relevanta omständigheter skall kunna åberopas och allt material stå till parts förfogande utan inskränkningar. En tjänst som patientombudsman bör inrättas med uppgift att allmänt företräda patienternas intressen och med befogenhet att föra talan inför Mot bakgrund av det nu anförda föreslås 1. att beslutar att hos regeringen begära förslag till ersättande av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd med en självständig domstol i enlighet med vad som sägs i motionen. 2. att beslutar att hos regeringen begära förslag till inrättande av tjänst som patientombudsman.
mot · G402939 · 1981-01-26 00:00:00 — av och om tillsyn över utrustningen på lekplatser Det har i vårt land inrättats en mängd lekplatser i syfte att ge goda lekmiljöer åt barn. Av undersökningar framgår dock att många lekplatser fått en utformning som kan vara direkt olämplig, sannolikt beroende på att det är svårt att finna råd och anvisningar som beskriver hur en bra lekplats skall vara utformad. Att vissa lekplatser inte fungerar som avsett beror också på att tillsynen och underhållet brister. Båda dessa förhållanden tycks vara ganska typiska för de villkor vi erbjuder barn, vilket bör jämföras med de krav vi ställer för vuxna i liknande situationer. Man måste betrakta både förslitning och vandalisering som ett socialt problem som också drabbar lekplatser. Ingen ifrågasätter ju att underhåll och reparation av t. ex. stolpar och vägar måste ske. Det räcker inte med anläggnings- och byggnadskostnader, man måste i regel också räkna med underhållskostnader. Lekplatserna utgör naturligtvis inget undantag. Försummar man att underhålla dem, uppstår snabbt en situation då anläggningskostnaderna är till ingen nytta. Det bristande underhållet tycks ha sin grund i att bestämmelser som reglerar hur underhållet skall ske saknas. Detta medför dels att lekplatsen förlorar i attraktivitet, dels att den faktiskt kan bli en farlig plats. Detta är allvarigt, eftersom ett av syftena med lekplatser är att locka barn från olämpliga och farliga platser. Farligheten skall inte underskattas. Undersökningar visar att så mycket som var sjätte barnolycka bland de yngre barnen sker på lekplats. För att komma till rätta med detta krävs bestämmelser som reglerar skyldigheten att kontinuerligt underhålla lekplatser. I sammanhanget vill vi påpeka att arbetsmiljölagen innehåller föreskrifter om underhåll av anordningar för vuxna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar anhålla att regeringen verkar för att anvisningar utfärdas om tillsyn av utrustningen på lekplatser.
mot · G402940 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ökade anslag till ungdomsvårdsskolorna Vid behandlingen av anslagsäskanden från angående driftkostnader för ungdomsvårdsskolorna konstaterar föredraganden att huvudalternativ, som innebär besparingar om gentemot förra årets budget, inte kan tillämpas annat än i ytterst begränsad utsträckning. Detta mot bakgrund av att efterfrågan på platser vid ungdomsvårdsskolorna har ökat , Dock har inte något utrymme lämnats för reformer och förbättringar, trots att pekat på flera brister som omöjliggör en vård enligt de intentioner sorn nu gäller. Vpk anser att det är viktigt att medel ställs till förfogande, så att en vettig och förebyggande vård kan bedrivas. Följande av begärda resurser anser vi bör bifallas av : För att kunna införa tillsynsjour på fem skolor sorn nu inte har sådan krävs nio tjänster som tillsynsmän (+ .) anser det oförenligt med nuvarande vårdintentioner att tillåta inlåsning av elever, vilket fortfarande sker på vissa skolor. För att kunna upphöra med denna inlåsning, som sker , erfordras elva tjänster som vårdare (+ .) För att åstadkomma en aktiv och meningsfull fritid för eleverna föreslås att fritidsassistenter inrättas vid de fem skolor sorn nu saknar sådana (+ .) För att kunna minska omfattningen av ensamarbete krävs medel för dubblering av personal vid vissa skolor (+ ,) Ovan nämnda anslagsäskanden innebär alla personalförstärkningar. Dessa kommer att innebära en bätte ungdomsvård, och de kommer också att ha betydelse för en förbättring av personalens arbetsmiljö. En sådan förbättring är också mycket angelägen enligt anslagsframställning, där man pekar på den nedslitning och utslagning sorn förekommer bland personalen vid ungdomsvårdsskolorna. Med hänvisning till det anförda hemställs att under bilaga 8, 11, Ungdomsvårdsskolorna: Drift kostnader beslutar att anvisa ett med . i förhållande till regeringens förslag förhöjt belopp. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402941 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om höjning av det allmänna barnbidraget Regeringens politik drabbar många barnfamiljer hårt. Ständiga hyreshöjningar och prisökningar försämrar deras ekonomi. Barnbidragen har visserligen höjts men kompenserar inte på långt när barnfamiljerna för kostnadsökningarna. Vpk har krävt att barnbidragen höjs ytterligare, så att de uppgår till av basbeloppet. Genom knytningen till basbeloppet skulle de också komma att värdesäkras. Det senare är nödvändigt bl. a. med tanke på den snabba inflationen som urholkar bidragen. Levnadskostnaderna ökar ständigt och de höjningar som gjorts av barnbidragen är en ersättning för redan inträffade pris- och hyreshöjningar. I den utsträckning barnfamiljerna får kompensation i form av höjda barnbidrag så sker detta alltid långt efter att levnadskostnaderna ökat. Det rimliga är i stället värdebeständiga barnbidrag. Vpk förslår att en planmässig höjning av barnbidragen kommer till stånd, så att barnbidraget uppgår till av basbeloppet senast /86. Som ett första steg i denna planmässiga ökning bör barnbidraget höjas så att det motsvarar av basbeloppet, vilket innebär ett barnbidrag av storleken . per barn och år. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att beslutar anta följande Lag om ändring i lagen (1947:529) om allmänna barnbidrag För barn, som är svensk medborgare och bosatt i riket, skall av allmänna medel såsom bidrag till barnets uppehälle och uppfostran utgå allmänt barnbidrag med belopp motsvarande av gällande basbelopp i enlighet med vad nedan närmare stadgas. Allmänt barnbidrag skall vistas i riket. Denna lag träder i kraft . 2. att fattar principbeslut om följande plan för höjning av barnbidragen så att dessa fr. o. m. uppgår till , , , 1 1980/81. , samt fr. o. m. av basbeloppet, 3. att beslutar att under bilaga 8, C 1. Allmänna barnbidrag, på statsbudgeten 1981/82 anvisa ett förslagsanslag av . utöver regeringens förslag. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G402942 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om visst förbud mot förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner Vpk har i motioner till påtalat de stora arbetsmiljöproblem som användande av förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner i slutna utrymmen utgör. I dessa motioner har vi påtalat de stora arbetsmiljöproblem som uppstår vid anvädningen av dessa maskiner i bl. a. fartygslastrum, slutna lokaler, gruvor och vid andra arbeten under jord. Vi anser att det finns all anledning att upprepa kravet, och det är vi inte ensamma om. Fackliga organisationer har länge försökt angripa dessa problem genom att kräva förbud mot användandet av förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner i slutna utrymmen. Vid tidigare behandling av dessa motioner i socialutskottet har utskottet bl. a. anfört följande: Utskottet anser att det är angeläget att åtgärder vidtas för att eliminera de hälsorisker och olägenheter som är förenade med användningen av dieseldrivna fordon. Men trots att utskottet ansett det angeläget med åtgärder, drar man slutsatsen att det inte är erforderligt med någon åtgärd från sida. Man hänvisar till forsknings- och försöksobjekt och avvaktar nytt underlag för eventuella åtgärder. Enligt vår mening är detta en för defensiv hållning till de problem som hänger samman med dessa arbetsmaskiner. Det bör väl ändå vara helt klarlagt vilka risker som användandet av dessa maskiner utgör. På arbetsmiljöområdet finns otaliga exempel på hur människor allvarligt skadats, på grund av att åtgärder inte har vidtagits för att eliminera riskerna. Erfarenheterna från detta visar också nödvändigheten av hårt styrda åtgärder, i de flesta fall lagstiftningsvägen, för att förändringar skall komma till stånd. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om förslag till ändring i arbetsmiljölagen (1976:1160) innehållande förbud mot användande av diesel- och andra förbränningsmotordrivna arbetsmaskiner i fartygslastrum, slutna lokaler och gruvor samt vid andra underjordsarbeten. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402944 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om undersökningscentraler för tidig diagnostik av bröstcancer Bröstcancer är den vanligaste formen av cancer hos kvinnor. Den utgör av samtliga tumörformer. Den är exempelvis fem gånger så vanlig som livmoderhalscancer. Antalet cancersjuka kvinnor har ökat oroväckande . anmäldes 2 500 fall till cancerregistret. F. n. ligger siffran på 4 000 nya fall , en ökning som ligger högre än för samtliga cancerdiagnoser. Dödligheten är hög, , vilket betyder att ca 1 600 kvinnor dör i bröstcancer. Den är därmed den vanligaste dödsorsaken för kvinnor mellan . Trots stora ansträngningar med olika behandlingsformer, såsom kirurgi, strålcytostatika- och hormonbehandling, saknas f. n. möjligheter att genom behandling bota alla patienter. har man inte lyckats minska dödligheten. Man har heller inte funnit metoder att förebygga sjukdomen. Anledningen till detta är att man inte känner orsaken till bröstcancerns uppkomst. Alla experter tycks vara överens om att enda sättet att förbättra behandlingsresultatet är en tidig upptäckt av cancertumören. Överlevnadschanserna är beroende av att cancern inte hunnit sätta dottertumörer (metastaser). När tumören är så stor att kvinnan eller läkaren kan känna tumören, har redan fått dottertumörer. Den f. n. säkraste metoden för tidig diagnostik när det gäller bröstcancer ärs. k. mammografi, en bröströntgen där man nu kommit fram till en mycket låg stråldos. Genom denna bröströntgen kan en tumör påvisas tidigare än vid en självundersökning. En undersökning som gjorts i visar att genomsnittsstorleken vid mammografi var jämfört med kontrollgruppen, vars tumörer var när de upptäcktes. har upprepade vpk-motioner i denna fråga avvisats, bl. a. med motiveringen att mera erfarenhet om överlevnadsprognoser erfordras. Vi anser att denna erfarenhet finns . Försöksverksamhet med mammografi har pågått i flera län. I påbörjades en försöksverksamhet , och därifrån finns klara redovisningar. 1980 hölls i en mammografikonferens, där läkare från bl. a. försökslänen deltog. De konstaterade att resultaten av gjorda försök var lovande och att överlevnadschanserna var betydligt större vid behandlingen av de mycket små tumörer som upptäckts genom mammografi. Man vet också vilka kvinnor som befinner sig i riskzonen. Ansvaret ligger nu hos politikerna att inte tillåta att fler kvinnor dör i onödan. Undersökningscentraler för mammografi bör upprättas i samtliga landsting, med riktade undersökningar i första hand för de kvinnor som befinner sig i riskzonen. Utbildning av röntgenläkare och röntgenassistenter måste ske i ökad omfattning tills behovet fyllts. Tillgången på utbildad personal, tränade i att avläsa mammografiplåtar och som kan göra erforderliga utredningar, är avgörande för behandlingsresultaten. Med hänvisning till det i motionen anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om åtgärder som leder till att undersökningscentraler för mammografi inrättas av landstingen i alla län och att riktade kontroller införs, 2. att hos regeringen hemställer att åtgärder vidtas för att utbilda röntgenpersonal för mammografiundersökningar i tillräcklig omfattning. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402945 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om arbetsmiljölagens bestämmelser om veckovila I och med att den gamla arbetarskyddslagen avlöstes av arbetsmiljölagen höjdes rätten till veckovila från 24 timmars till 36 timmars ledighet under varje period . Sådan veckovila skall i möjligaste mån förläggas till veckoslut. Ofta är det inte möjligt att tillgodogöra sig veckovilan på grund av övertids- eller jourarbete. I dessa fall kan undantag göras på så sätt att man veckoslutet därpå får dubbel ledighet sammanhängande. Utgångspunkten vid bedömningen av undantagsregeln var att den extra dag som behövdes ledig, utöver normalt veckoslut, för att uppnå de 72 timmarnas ledighet skulle ersättas som om den var arbetad. Detta blev också de fackliga organisationernas tolkning. I en dom av AD (arbetsdomstolen) av förklarades att någon ersättning för ledighet enligt undantagsregeln inte skall utgå för normal arbetsdag. Detta medför att den som har jour- eller beredskapsarbete över ett veckoslut och därför skall ha dubbel ledighet nästpåföljande veckoslut gör en ekonomisk förlust genom dessa bestämmelser i arbetsmiljölagen. Detta kan inte ha varit avsikten när lagen debatterades och antogs. Samma sak gäller en arbetare som tvingats arbeta övertid någon eller en veckohelg. Detta utslag av AD har inneburit att förhållandena nu är olika, beroende av vilket avtal som gäller i de skilda branscherna. Avtalen behöver inte i sig reglera just detta förhållande utan påverkas av om exempelvis permitteringsregler finns eller ej. Det kan aldrig ha varit meningen att veckovilan bara skall kunna utnyttjas av en del, utan den måste ha avsett alla arbetstagare. Med anledning av AD:s utslag och de olika förhållanden som råder på arbetsmarknaden föreslår vi att uttalar att lön skall utgå som om arbete utförts. Med hänvisning till det anförda föreslås att uttalar att lön skall utgå för sådan tid som måste tas i anspråk för ledighet för att uppfylla kraven om veckovila i enlighet med vad som anförs i motionen och att regeringen återkommer med förslag härom. (vpk) C. -H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)