mot · G4021938 · 1981-02-10 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:67 om vissa frågor angående stålindustrin, m. m. I vår motion Om åtgärder för att främja sysselsättningen i har vi visat att läget i länet är ytterst allvarligt. Befolkningen minskar och arbetslösheten stiger. Antalet arbetstillfällen inom industrin och byggnadsverksamheten har minskat med över 10 000. En stor del av länets problem sammanhänger med de svårigheter basindustrierna - massa och papper samt järn och stål - har drabbats av. Mest utsatta är bruksorterna. På dessa orter domineras sysselsättningen av ett enda företag. I vår Värmlandsmotion framhöll vi att detta innebär en stor sårbarhet vid strukturförändringar. Vi betonade att detta gällde exempelvis bruksorter som , , och där järn- och stålindustrin dominerar och där alternativa sysselsättningsmöjligheter inom godtagbart pendlingsavstånd är starkt begränsade. Som framgår av figuren har järnindustrin i genomgått en omfattande strukturförändring . Från många, geografiskt spridda arbetsplatser har en koncentration skett till några få stora. Människor och samhällen har drabbats. Omställningarna har naturligtvis medfört svåra sociala konsekvenser för människorna. Möjligheter att få sysselsättning inom en växande industrisektor fanns dock i många fall. efterfrågar inte längre industrin totalt sett arbetskraft, som konsekvenserna på de stora arbetsplatser som drabbas blir av en sådan omfattning att existensen för stora orter med en välutbyggd samhällsservice hotas. I budgetpropositionen presenterades ingen samlad industripolitik. I stället aviserades en rad branschpropositioner. Vi framhöll därför i vår Värmlandsmotion att vi avsåg att återkomma i anslutning till branschpropositionerna. Med beaktande av de svårigheter som finns i landet och inte minst i hade vi stora förväntningar på regeringens proposition angående stålindustrin. Vi väntade en rad åtgärder som skulle medverka till att vända utvecklingen i positiv riktning. Vi tvingas nu konstatera att det är ett magert dokument som inte ger den ledning som krävs för att branschen skall kunna struktureras om så att den blir internationellt konkurrenskraftig och kan erbjuda stabila och intressanta arbetsuppgifter för de anställda. Specialstålindustrin berörs sålunda endast på några få sidor och förslagen som anvisas är mycket torftiga. De insatser som övervägs är de traditionella arbetsmarknads- och regionalpolitiska. Vi vill starkt betona att detta inte är tillräckligt. Det krävs för att omstrukturera branschen väl genomarbetade näringspolitiska åtgärder. Som underlag till propositionen redovisas vissa bedömningar av utvecklingstendenserna inom stålortskommunerna. De bedömningar som presenteras för Värmlandskommunerna är enligt vår mening för optimistiska. Nya data har kommit fram som måste beaktas när det gäller att bedöma behovet av insatser. I Länsplanering 1980 för har också betonats att den framtida sysselsättningsutvecklingen inom industrin är särskilt svårbedömd. har i särskilda framställningar till regeringen visat att situationen bl. a. i östra och i de kommuner som påverkas av den akuta situationen inom Vänerskog -1, ex. - är särskilt besvärlig. Detta tycks inte ha beaktats i kommunredovisningarna. Stålindustrin i landet har gjort sig alltmer beroende av importerat skrot. Från länets sida har i länsplaneringen framhållits att i ett längre perspektiv kan de ekonomiska villkoren för import ändras i negativ riktning på grund av ökad konkurrens och ökade transportkostnader. Tillgången på råvara inom landet måste därför säkras genom ökad prospektering och mineralletning. I en motion som utarbetats inom den samlade värmländska fackföreningsrörelsen års betonas att stålproduktionen av kvalitets-, sysselsättnings- och beredskapsskäl bör baseras på inhemsk malmråvara. Handelsbalansen skulle också förbättas. I propositionen tas mycket lätt på problemet. Det förutsätts att branschen kommer att nå någon form av överenskommelse om ett långsiktigt avtal om skrotfördelningsprinciperna. Enligt vår mening manar inte tidigare erfarenheter från liknande överens kommelser till efterföljd. Det krävs att samhället i en så viktig fråga aktivt går in och utformar en lösning. En uppgörelse som endast beaktar de företagsekonomiska aspekterna kan inte accepteras. Från länets sida har bruksortsproblematiken i länsplaneringen och i framställningar till regeringen haft en central plats. I våra Värmlandsmotioner har vi framhållit att kraftansträngningar måste göras för att bl. a. ta fram ersättningssysselsättning. De senaste årens utveckling visar att sårbarheten är mycket stor vid strukturförändringar. Samtliga bruksorter i länet har fått vidkännas problem. I propositionen redovisas inget av den plan för bruksorterna som vi väntat oss med anledning av den plan som utlovades och med anledning av att såväl närings- som arbetsmarknadsutskotten har förutsatt att en sådan redovisning skall göras. De medel som anvisas i propositionen för bruksorterna - arbetsmarknadspolitiska och i vissa fall regionalpolitiska åtgärder i förening med en väl avvägd ekonomisk politik - måste uppfattas som att regeringen cyniskt överlåter åt marknadskrafterna att klara bruksortsproblemen. Situationen för flera bruksorter i länet, som t. ex. och , är akut. Den utlovade planen bör därför skyndsamt redovisas. Vi förutsätter att den kommande planen visar hur en differentiering av sysselsättningen med bl. a. hjälp av etableringsdelegationen och av statliga företag skall kunna åstadkommas. Självfallet måste också sysselsättningen vid bruksföretagen hållas uppe. Erfarenheterna visar enligt vår mening att de hittillsvarande medlen varit klart otillräckliga för att förbättra bruksorternas situation. I propositionen betonas företagens ansvar för att åstadkomma ersättningssysselsättning på de orter som kommer att drabbas av sysselsättningsminskning. De stora företagen i svarar för en väsentlig del av industrisysselsättningen och kommer att göra det också . Utvecklingen inom företagen ligger emellertid utanför handlingsutrymmet för länsmyndigheterna. Det är därför nödvändigt att man på central nivå i samverkan med länsorganen och facken tar ett fastare grepp om de stora företagens strukturförändringar. har mot bakgrund av den besvärliga situationen fått vissa extra resurser från regering och riksdag, senast ett särskilt anslag på 12 milj. kr. Resurstillskotten har varit värdefulla men de räcker inte till för att vända utvecklingen i länet. Det krävs ett batteri av närings-, regional- och arbetsmarknadspolitiska insatser på central nivå samordnade med kraftfulla specialdestinerade åtgärder till länet. Den framlagda propositionen litar liksom regeringen gjort på den framtidsbild de stora företagen ger. Vår erfarenhet visar att detta gått snett. Detta gäller såväl för som för Vänerskog. Vi hade därför förutsatt att det gått upp för regeringen att man inte kan överlåta framtiden åt företagsledningarna. I vår partimotion föt^slås en samordnad plan för specialstålindustrins utveckling. Det är helt nödvändigt att en sådan kommer till stånd. Detta har utvecklingen klart visat. industri är i behov av stor förnyelse. Det utvecklingsbolag som vi hemställer om i vår Värmlandsmotion är därför mycket motiverat. Det är också angeläget att de övriga åtgärder som föreslås i den nämnda motionen genomförs. Det gäller bl. a. insatser för att uppföra industrilokaler, särskilt riskkapital samt medel för forskning och utveckling. På en rad orter pågår projekt för att ta tillvara särskilt utvecklingsbara delar av bruken eller för att åstadkomma annan ersättningssysselsättning. Det är angeläget att dessa projekt får stöd så att de kan realiseras. Det gäller bl. a. projekt i , och . Vi ser det också som mycket viktigt att kraven på företagen som framställs i propositionen att skaffa ersättningssysselsättning efterlevs så att inga nedläggningar sker förrän nya arbetsplatser skapats. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi 1. att beslutar uttala att en samordnad plan för specialstålindustrin skyndsamt skall utarbetas, 2. att den av regeringen utlovade planen för bruksorterna snabbt skall redovisas, 3. att tillgången på malmråvara skall säkras genom ökad prospektering och mineralletning i bl. 4. att uppdra åt regeringen att medverka till att ett långsiktigt avtal om skrotfördelningsprinciperna kommer till stånd, 5. att uppdra åt regeringen att stödja de projekt som kommer att presenteras för att åstadkomma ersättningssysselsättning vid bruksorterna i , 6. att uppdra åt regeringen att se till att de i propositionen presenterade kraven på företagen att skaffa ersättningssysselsättning efterlevs. () () () () () ()