mot · G4021933 · 1981-02-10 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:67 om vissa frågor angående stålindustrin, m. m. Tillväxttakten i västvärldens ekonomi är svag. Stålindustrin i dessa länder befinner sig därför i en kris. På västvärldens marknad råder en s. k. överproduktionskris, främst genom att nya stålnationer bidragit till ökad kapacitet. Merparten av västvärldens stålindustrier genomgår strukturrationaliseringar, och i en del fall läggs de ned. För att hävda lönsamheten ökar inriktningen på storskalighet. Detta sker som det inte uppstår några nya marknader eller produkter som är förenliga med stordrift. Transnationella bolag utsuger arbetskraft och råvaror i en stor del av den tredje världen. Där används billig arbetskraft och råvaror som hotar att slå ut gruvor och stålverk i bl. Detta kan ske så länge dessa länder utsätts för utsugning och förtryck. När de kastat av sig utsugarnas ok, kommer folken i dessa länder att själva behöya mer av sitt stål och sina råvaror. Svensk industri och därmed stålpolitiken följer den internationella kapitalismens väg. Storskalighet och lönsamhet är hörnstenarna i avvecklingen av stålindustrin. Produktionen i de svenska stålverken stagnerar eller minskar. ökar andelen importerat stål på den svenska marknaden. Främst handelsstålet har problem. Den ökade stålimporten överensstämmer med importen av verkstadsprodukterna. Insatsvarorna i svenska verkstadsvaror är i mycket hög grad import. kan därför aldrig exportera sig ur krisen. Verkstadsindustrins utlandsetableringar är en av orsakerna till att hemmamarknaden inte ökar. Den svenska storfinansen är väl allierad med de stora internationella, multinationella bolag som dominerar och lägger under sig hela marknader. En tredjedel av den svenska handeln sker internt inom dessa bolag. Denna utveckling måste brytas. Stål- och gruvindustrin måste ingå som en bas i en industrialisering som tillfredsställer svenska En rejäl satsning på byggande av flerfamiljshus och offentliga allmännyttiga anläggningar, en satsning på kollektivtrafik, transportsystem, alternativa energiformer och på en förbättrad livs- och arbetsmiljö är några nya utvecklingsvägar för svensk industri. En ny stålpolitik måste formas . Kapitalet får inte längre tillåtas ange villkoren för stålindustrins struktur. När den övriga kapitalistiska världen gör stora inskränkningar och centraliseringar av sin produktion är det hög tid för att slå in på en annan väg: Produktionen måste bestämmas av behoven och inriktas på hög kvalitet, framställd med ny teknik och med integrerad produktion som medger kortare serier och snabbare omställningar. Sett ur ett globalt perspektiv är det ytterst betänkligt att avvecklingen av gruvor, stålverk och yrkeskunnande tillåts fortsätta i vårt land. I ett läge där stora delar av den tredje världens folk frigör sig från förtryck och utsugning ökar deras behov av stål och råvaror för utveckling av resp. länder. Detta betyder att de svenska malmtillgångarna och den svenska stålindustrin kommer att behövas för att kunna bidra med sin andel av världens stålproduktion. Inledningsvis är det nödvändigt att påpeka att svensk stålindustris framtid är en politisk fråga. Den är politisk därför att avsaknaden av en framåtriktad målsättning och planering håller på att driva hela stålindustrin i fördärv. Det fordras nu snabba politiska beslut för att förhindra att anarki och oreda och kortsiktig profitjakt raserar stålindustrin . Den är politisk därför att stålindustrin är den basnäring ur vilken verkstadsindustrin växer fram. Den är politisk därför att den på ett avgörande sätt berör 10 000-tals anställda och mångdubbelt fler bosatta på de orter som är beroende av en levande stålindustri. Den är politisk därför att stålindustrin - rätt hanterad - kan bidra till en avsevärd förbättring av landets ekonomi. Därför måste nu snabba beslut tas - beslut som är baserade på ett samhällsekonomiskt synsätt. Det är nu besluten måste tas för att det skall finnas en livskraftig svensk stålindustri ! För att få möjlighet till en framtidsutveckling av branschen bör hela gruvoch stålindustrin sammanföras i ett statligt svenskt metallbolag. Nya stålprocesser baserade på malm är under utveckling. Det brådskar med beslut angående dessa, om svensk stålindustri skall få några fördelar internationellt sett. Beslut om snabb utveckling av dessa måste tas nu och pilotanläggningar i lämplig skala anläggas. Vidare är beslut om investeringar eller fortsatt drift i befintliga traditionella anläggningar delvis avhängiga av hur det går med de nya teknikerna. Om man skall ha t. ex. de traditionella masugnarna kvar i behövs ett nytt koksverk. Skall man införa de nya processerna, behövs inte koksverket. Skall man basera framtida specialstålsindustri på malm, är det viktigt att Spännarhyttan drivs vidare tills de nya teknikerna kan tas i bruk osv. Därför är en tids- och åtgärdsplan som är knuten till de nya processteknikerna nödvändig. Därför är en total samordning av den svenska stålindustrin en förutsättning för att skapa en svensk stålindustri med konkurrenskraft . Den svenska stålindustrins framväxt har berott på god tillgång till malm och träkol. Vattendragen gav energi för drift av bälgar och hammare men också goda transportmöjligheter. importeras kol och koks. Vattendragen ger elektrisk energi. Den framtida svenska stålindustrin måste också bygga på närheten till malmen. Med stigande transportkostnader kommer närheten till malmen att ge fördelar. Därför är det viktigt att sätta stopp för gruvdöden. Vidare måste den svenska stålindustrins skrotanvändning anpassas till den svenska skrotsituationen - det senare både av försörjningsskäl och av nödvändigheten av en minskad import av insatsvaror i industrin. De nya malmbaserade processerna är energisnåla genom att det billigare kolet kan användas i stället för masugnskoks. Vidare beräknas avgaserna kunna användas för elproduktion, som kan användas i den fortsatta stålprocessen-vidareförädlingen. Samstämmiga uppgifter talar om att de nya stålprocesserna kommer att bli billigare än de nuvarande masugnarna. Vidare kommer de att bli lönsamma vid betydligt lägre årsproduktion än vad som krävs i en masugn. Integrerade verk - ökad förädling Genom att det krävs mindre årstonnage för att nå maximal lönsamhet ges också förutsättningar för att bygga upp integrerade verk kring stålprocessen. Vidare ges goda förutsättningar för utlokalisering av stålverken till de traditionella bruksregionerna, som hotas av stordrift och centralisering. De integrerade verken med produktion från stålprocess till högt förädlad slutprodukt ger många fördelar. En sammanhållen produktion med hög förädling ger fördelar som beskrivs nedan under produkt- och processutveckling, men ger också möjlighet till många arbetstillfällen i förhållande till förbrukad energi. Integrerade verk ger också goda förutsättningar för att minska energiförbrukningen genom minskat antal uppvärmningar och en smidigt löpande produktion. Ökad medvetenhet om energikostnaderna gör att man också måste se till att all spillvärme från processerna (t. ex. svalbäddar) utnyttjas för att tillföra fjärrvärme till den ort där verket ligger. försvinner stora mängder värme till ingen nytta. Integrerade verk ger konkurrensfördelar, och det finns flera nya projekt på gång för att avsevärt förenkla och förbilliga produktionen mellan stålverk och slutprodukt. Förmodligen kommer moderniseringar i detta avseende att betyda lika mycket som nya råjärnsprocesser. I ett litet land som med relativt små stålföretag är det viktigt att samordna forskning och utveckling. På detta område fordras att samhället tar ett totalt ansvar eftersom forskningen ute i företagen är starkt profitstyrd och inte tar hänsyn till samhällsnyttan. Det är inte ovanligt att olika uppslag eller produktionsmöjligheter lämnas åt sidan därför att det egna företaget inte har lämplig produktionsapparat eller marknadsorganisation för den möjliga produkten. Vidare anser vi att en samordning av kunnandet i hela produktionskedjan från gruva till slutprodukt är nödvändig för att maximalt utnyttja resurserna. Genom skapandet av gemensamma produktutvecklingsgrupper kan utveckling/förbättringar ske i varje led och slutproduktens kostnader minskas. Vidare etableras på så sätt ett samarbete i flera led som är en god grund för säkra leveranser och mera långsiktig produktion. Det talas mycket om att vi måste förbättra marknadsföringen. Men marknadsföring är inte bara konsulenter och annonser eller mässor. Det är någonting mycket mera. Handelsstålsindustrin är inriktad på , och det är rimligt. Specialstålsindustrin däremot exporterar över snart sagt hela världen. Som en lösning på den ekonomiska krisen talas mycket om ökad export, som svårligen kan uppnås utan utomordentligt stora ansträngningar. export kan dock ske till i första hand planekonomierna, vilkas ekonomiska utveckling är mera jämn och planerad än de kapitalistiska ekonomiernas. Om man lyckas upprätta långsiktiga kontrakt med dessa länder, är det en god grund för utveckling av vår stålindustri. Den totala marknaden kan öka genom en ökad export till de socialistiska länderna. Problem med handel på dessa marknader är att man på grund av valutasystemen ibland måste acceptera byteshandel. Genom ett statligt handelsbolag som etablerar kontakterna med motsvarigheten i resp. planekonomi kan man samla in det bredare utbud av olika produkter som tillverkas inom hela den svenska stålindustrin. Då kan man acceptera flera bytesvaror än , eftersom man i detta handelsbolag kan kartlägga hela den svenska marknadens behov av produkter från de socialistiska länderna. Som det är nu läggs hinder för en utvecklad östhandel, bl. a. därför att det enskilda svenska företaget kanske har svårt att acceptera en viss bytesvara. Till marknaden hör också den utveckling av den ekonomiska aktiviteten som kan ske i vårt land. Det är oerhört viktigt för alla våra basnäringar att åtstramningspolitiken ersätts med planerad utveckling. Utveckling av hela transportsektorn, både järnvägar och vagnmateriel, samt utveckling av inrikes sjöfart med specialfartyg och hamnanläggningar är viktig. Ökat byggande, ett offensivt program för energisparande och ny energiteknik är andra områden som, om de igångsätts, blir en naturlig marknad för bl. a. stålindustrin. Svenska insatsvaror i svenska exportprodukter Ett bra sätt att öka värdet av den svenska exporten är att importera mindre av de delar som ingår i exportprodukterna. Genom att öka andelen svensk produktion i stålexporten så kan man bli mindre beroende av att hitta nya kunder. Kan man minska importinnehållet i produktionen med t. ex. , är det lika mycket värt som en exportökning . Detta är ett område där man verkligen kan nå resultat om man bortser från de omedelbara kraven från kapitalägare och börshajar och i stället ser till det samhällsekonomiska målet. Förutom att exporten blir lönsammare, blir det också fler jobb i svensk industri med ökad ekonomisk aktivitet som följd. Knappast någon kan heller kalla detta för protektionism bara därför att man föredrar en svensk underleverantör. Några mål för forskning och utveckling Produktutvecklingen skall ske i samarbete mellan stålverk och sluttillverkare. De nya produkterna skall i första hand fylla samhälleliga behov inom t. ex. kollektivtrafik, energiteknik och byggande. Produktionen av dessa sammansatta produkter skall först och främst läggas vid de befintliga stålverken för att öka förädlingsgraden och rädda jobben på stålorterna. Den metallurgiska utvecklingen samordnas med produktutvecklingen för att öka användbarheten och snabbt nå förbättringar i kvaliteter och legeringssammansättningar etc. Processutvecklingen inriktas i första hand på att minska energiåtgången, förbättra arbetsmiljö och yttre miljö, möjliggöra att använda den svenska malmen för förädling inom landet. I samarbete med svenska tillverkare utvecklas såväl gruvteknik och processteknik som vidareförädlingstekniken för att trygga svenskt kunnande och leveranser från svenska tillverkare till framtidens stålverk. grundades på handelsstålsutredningen. Vid riksdagsbehandlingen av bildande var vpk det enda parti som reserverade sig mot strukturplanens utgångspunkter och resultat. Inriktning på affärsmässighet och företagsekonomi har visat sig vara förödande för . bildades på ruinerna av en nedkörd stålindustri. De gamla ägarna nu hälftenägare i - körde stålindustrin i botten. Brist på framtidsinvesteringar är huvudorsaken. Medan övriga världen satsade på modern teknik, körde de svenska stålverken vidare med samma inriktning som efter kriget. Ett tungt ansvar för krisen vilar därför på de privata ägarna av stålindustrin. Strukturplanen har misslyckats. Inte ens den perspektivplan som utarbetades är hållbar längre. Förlusterna för är mellan 500 miljoner och . För att åtgärda förlusten aviserar återigen en ny strukturplan med ytterligare nedläggningar. De privata ägarna utövar utpressning på . De fick vid bildande - med bistånd från regeringen - en mycket förmånlig uppgörelse i vad gäller såväl ersättning för konkursmässiga anläggningar som inflytande i det nya . De privata ägarna har i praktiken, genom sitt hälftenägande, vetorätt i . agerar de för att säkra sitt kapital utan tanke på vad som kommer att hända med . Följderna får arbetarna och samhället bära. Det är en allmän uppfattning bland fackföreningarnas medlemmar att stålnäringen måste ses som en basnäring utifrån samhällsekonomiska grunder. vid Domnarvet har i sitt yttrande till utgått från denna grundinställning. Tyvärr föreligger inte något genomarbetat alternativ från den fackliga sidan i , fastän mycket bra idéer finns. En orsak till detta är att beslutsordningen inom gör att facket hamnar i . Där neutraliserar SSAB-ledningen med information och motinformation i varje alternativ. SSAB-ledningen lyckas skapa oenighet mellan orter och därmed skapa passivitet. Den andra orsaken ligger i den socialdemokratiska obenägenheten att överge borgerliga ekonomiska värderingar och rädslan för att i strid med kapitalets intressen kämpa för en svensk stålindustri. Detta hämmar fackföreningsrörelsen i dess uppgift att tillvarata medlemmarnas intressen. Bryt konsortialavtal - inför samhällsekonomi I konsortialavtal^, som upprättades vid bildande mellan staten, och , stipuleras att skall drivas efter affärsmässiga och företagsekonomiska principer. Vid riksdagsbehandlingen om motsatte sig vpk detta avtal. Regeringen, den borgerliga riksdagsmajoriteten och socialdemokraterna antog avtalet i dess grundsatser. Omförhandlingar måste syfta till att skall drivas efter samhällsekonomiska beräkningar. Ansvaret för detta kan enbart samhället ta. Därför måste de privata ägarna lösas ut ur med ett symboliskt belopp. Dessutom bör de privata ägarnas fordringar i ej utbetalas utan anses förverkade genom det bristande samhällsansvar de visat, både före och efter bildande. När bildades behöll privatägarna kraftförsörjningen. Den ger stora vinster. I en omförhandling om SSAB-avtalen måste den kraftförsörjningen överföras till samhället och avkastningen komma till del. Fortsätter nuvarande ekonomiska politik i vårt land, den industriella uttunningen och strikt lönsamhetstänkande i varje led i produktionen, hotas hela existens. i hotas av att enbart bli en Undantaget är Planja. kan till stora delar bli nedlagt. Följden av detta blir att gruvorna i måste upphöra med brytningen. I Domnarvet blir enbart band- och tunnplåtstillverkningen kvar. Dessutom föreligger uppenbar risk att denna del kommer att hamna i händerna på privata ägare. Hela denna utveckling måste stoppas. Strukturplanen för har redan inneburit alltför många nedläggningar. Några ytterligare nedläggningar kan inte accepteras. En ny nedläggningsvåg skulle allvarligt försämra en framtida stålpolitik i vårt land. Det är utifrån dagens yrkeskunnande och traditioner något nytt skall växa fram. Därför krävs investeringar i dagens stålindustri. Flera angelägna investeringsprojekt har förts fram på samtliga stålorter. Här är det fråga om både miljö- och produktionsinvesteringar. måste därför uttala att stålindustrin är en livsviktig basnäring som kräver att samhället ger resurser för att den skall kunna överleva. bör ge regeringen i uppdrag att ge erforderliga medel, så att nuvarande personal kan ges sysselsättning. Ny plan för framtid En slagkraftig handelsstålsindustri kan bara tryggas utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. skall därför vara helägt av samhället. 1990-talets stålverk måste börja planeras och byggas . Inriktningen är att bygga framtidens stålverk med erforderlig ny teknik och hög förädlingsgrad - med teknik som möjliggör sammanhållen produktionskedja och därmed motverkar centralisering. Följande huvudpunkter skall vara vägledande: Stålindustrin skall byggas upp efter samhällsekonomiska beräkningar. Integrerad produktion vid varje järnverk i : metallurgi, valsning och manufakturering. Särskild satsning på avdelning stålmanufaktur är nödvändig. Produktionsteknik anpassad till avancerad förädling och hög kvalitet. Produktionen i byggs upp för att omfatta minst nuvarande personalstorlek. Produktionsinriktningen skall utöver traditionella stålbehov särskilt inriktas på inhemska behov inom bygg-, transport- och energiområdena. Syftet är att öka självförsörjningsgraden av stålprodukter i landet, som handelspolitiken måste hindra internationella kapitalistiska stålföretag att slå ut vår stålindustri. Den mellansvenska gruvindustrins framtid ligger i att malmen kan förädlas för export men även förädlas i svenska stålverk. Av de gruvor som övertog 1978 har lagt ned Blötberget och Håksberg. Om utvecklingen fortsätter är gruvorna i hotade. Stråssagruvans existens hänger mycket ihop med Spännarhyttans malmmetallurgi. Därför finns ett direkt hot om nedläggning av Stråssagruvan redan under detta år. ledning signalerar från sitt styrelsemöte att inga investeringar skall ske i gruvrörelsen. De fackliga organisationerna har uttryckt sin bestämda uppfattning att investeringar skall ske . bör därför direkt anslå medel för att tillverka granuler (mikropellets) i . bör även besluta att inga gruvor får läggas ned förrän de är utbrutna. Denna huvudprincip måste fastläggas, eftersom nedläggningar ofta är framkomna ur tillfälliga marknadsförändringar. i , och har en framtid, och deras existens kan inte få avgöras av kortsiktiga bedömningar. Den svenska specialstålsindustrin står nu i ungefär samma läge som handelsstålsindustrin befann sig : på konkursens brant. Om ingenting görs kommer med största sannolikhet produktionsanläggningar att slås ut på många bruksorter i Bergslagen. Man måste från statens sida gå in och garantera en fortsatt utveckling av den svenska specialstålsindustrin, som är så viktig både för vår verkstadsindustri och för exporten. bör man redan från början koppla bort alla privata intressen från denna basnäring. Profitintressena är inte förenliga med samhällets intressen. När profitjakten sätterin på allvar blockeras i regel förnuftet. Ett slående exempel på detta är den rent anarkistiska flykten från malmmetallurgin över till skrot som indirekt har medfört att Spännarhyttan läggs ned - ett beslut som också får svåra följder för flera gruvor. På samma sätt som inom handelsstålsindustrin gäller det här att rädda vad som räddas kan av produktionsanläggningar och yrkeskunnande för att ur detta bygga den framtida stålindustrin. Malmmetallurgi - rädda Spännarhyttan Den svenska specialstålsindustrin som i stort sett är lokaliserad till Bergslagen bör samordnas kring Spännarhyttans produkter i avvaktan på att resultat nås med de nya processteknikerna. Specialstålsindustrin har goda utvecklingsmöjligheter. helst utvecklad, tekniskt avancerad specialstålsindustri är en god bas för den svenska verkstadsindustrin. Vidare säljs av specialstålsindustrins produktion på export och är därför en hörnsten i en framtida mer balanserad ekonomi. Strukturdelegationens passiva arbete med att endast ge lån till företagens olika projekt måste ersättas med ett planerat och framåtsyftande arbete med investeringar för att nå bestämda mål. Ett stopp för planerade nedläggningar och avvecklingar måste införas i avvaktan på en samhällsekonomiskt baserad plan för specialstålsindustrin. Annars riskerar vi att stå med en väsentligt krympt, men kanske i något enskilt fall lönsam specialstålsindustri . För samhället, dvs. för de arbetande, för kommunerna, för verkstadsindustrin och för utrikeshandeln vore detta en ren katastrof. När skapades hade det varit rimligt att också de mindre handelsstålverkens framtid planerats. Vissa försök har gjorts, bl. a. med den Geijerska utredningen, men inget har blivit gjort. utlämnas arbetarna på dessa orter som pjäser i ett kapitalets schackspel. Några skall offras. Några andra kanske klarar sig längre. Men, när det är dåliga spelare som spelar, blir det bara ett par kungar kvar i var sitt hörn av brädet. De mindre handelsstålverkens situation och SSAB-krisen kommer att medföra en utslagning bland de mindre verken. Det iskalla spel med samarbetsförslag med än den ena än den andra som drivits är olustigt. När nu faller så gläds andra åt att få ta över marknadsandelarna. Arbetare ställs mot arbetare, ort ställs mot ort. Avsaknaden av samhällelig stålpolitik är orsaken. Möjligheterna till leveranser i mindre serier, till snabbare omställningar i produktionen, är en styrka och ett komplement som behövs för de stora verken. Genom rimlig samordning med både och specialstålsindustrin bör varje enskild verks speciella kvaliteter eller produktionsanläggningar kunna komma till nytta. Men då fordras också här en samordning och framtidsplanering även för denna del av stålindustrin. På kort sikt måste en krispian för de mindre handelsstålverken utarbetas med syfte att rädda stålindustrin och sysselsättningen på de berörda orterna. Med hänvisning till det anförda och med anledning av propositionen 1980/81:67 föreslås 1. att uttalar att svensk järnmalmsbrytning och stålpolitik bör inriktas på att befrämja en rättvis och global fördelningspolitik. 2. att uttalar att grundvalen för en ny gruv- och stålpolitik skall vara följande: a) hela gruv- och stålindustrin nationaliseras och samordnas i ett svenskt metallbolag, b) gruv- och stålindustrin skall byggas upp efter samhällsekonomiska intressen, c) en satsning görs på ny teknik och nya produkter samt högt driven förädling enligt vad i motionen anförs, d) en samordning av gruv-, stål- och verkstadsindustrin sker där planer fastställs för lokalisering av förädlingsindustrier till hotade och drabbade bruksorter, e) nya marknader inom landet skapas genom en offensiv industripolitik, f) självförsörjningsgraden av stålprodukter ökas, g) långsiktiga handelsavtal bör ingås med planekonomierna och länderna i den tredje världen, h) inom stål- och gruvsektorn, förverkligas en samhällsstyrd forskning och utveckling enligt vad i motionen anförs, i) processteknik, teknik för vidareförädling och gruvteknik utvecklas med sikte på att utnyttja svenskt kunnande, 3. att hemställer hos regeringen om att konsortialavtalet om tas upp till ny förhandling, varvid samhällsekonomiska utgångspunkter skall vara vägledande i ett nytt avtal där samhället är ensamägare, 4. att hemställer hos regeringen om åtgärder för att lösa ut de privata ägarna - och GrängesElectrolux - ur med ett symboliskt belopp och att deras fordringar på skall anses förverkade enligt vad i motionen anförs, 5. att hemställer hos regeringen om initiativ för att den kraftförsörjning som vid bildande ställdes utanför bolaget tillförs samhället enligt vad i motionen anförs, 6. att uttalar att stålindustrin bör betraktas som en basnäring som kräver resurser från samhället och att hemställer hos regeringen om förslag om erforderliga medel för investeringar i enligt vad i motionen anförs,