mot · G502132 · 1981-11-25 00:00:00 — Motion 1981/82:132 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:61 om kapitaltillskott till Svenska Regeringen föreslår i proposition 1981/82:61 ett kapitaltillskott till Svenska på 670 milj. kr. avsett att täcka bolagets beräknade samlade förluster vid utgången av . aviseras en översyn av SP:s verksamhet med sikte på ett samlat ställningstagande i . Vi kan för vår del inte acceptera ett kapitaltillskott till SP på de grunder regeringen nu redovisar. Vi förordar i stället, med avslag på regeringens förslag, att en omedelbar utredning genomförs med sikte på en nedläggning av bolaget. Utredningens resultat bör föreläggas för ställningstagande. Bakgrunden till vårt krav på en avveckling av SP:s verksamhet är följande. fattade beslut om energipolitiken i första hand för tiden . bedöms ha relativt god tillgång på el från vattenkraft och kärnkraft. Ansträngningarna inom energipolitiken skall enligt riksdagsbeslutet inriktas på att så långt möjligt ersätta olja för uppvärmningsändamål och inom industrin. Tillgången på el skapar bättre förutsättningar än vad som tidigare bedömts sannolikt att ersätta olja för uppvärmning med el. För att ersätta olja i den utsträckning som angavs lämpligt måste emellertid också kol, torv och flis komma till ökad användning. En förutsättning härför är emellertid att statsmakterna inte genom hindrande åtgärder kullkastar de ekonomiska förutsättningarna för introduktion av oljeersättande energi. Med den av fastlagda energipropositionen bedöms vårt lands oljeberoende 1990 kunna pressas till av vår samlade energiförbrukning. oljeberoende kan alltså väntas nedgå under förutsättning att statsmakterna handlar i enlighet med vad som förutsatts i vårens energibeslut. Ändå kommer vårt lands beroende av olja att vara omfattande för överskådlig framtid. Att tillse att förutsättningarna för en fortsatt jämn tillförsel av olja är goda blir därmed en central uppgift. Den internationella oljemarknaden kännetecknas f. n. av överskott. Spotmarknadsprisema ligger under de officiella oljepriserna. visar efterfrågan på olja för skilda verksamheter en sjunkande tendens. Det är sannolikt att dagens överskottssituation kommer att bestå de är det uppenbart att sociala och politiska förvecklingar i något eller några av de oljeproducerande länderna kan utsätta den oljekonsumerande delen av världen för nya påfrestningar av samma slag som 1973-1974. Det är sålunda realistiskt att utgå från en för den närmaste framtiden god tillgång på olja på världsmarknaden, som man måste räkna med eventualiteten av nya störningar i tillförseln. Vår uppfattning är att statsmakterna i första hand bör svara för riktlinjer och ramar, inom vilka enskilda företag har att verka för att uppfylla konsumenternas krav. Genom en sådan rollfördelning garanteras bästa effektivitet och därmed önskade produkter till lägsta kostnad. upprätthålls därigenom bäst den pluralism som är det öppna och fria samhällets kännetecken. Denna vår grundsyn gäller också oljeområdet. Starka skäl måste kunna anföras till förmån för ett fortsatt statligt engagemang om ett sådant skall kunna accepteras. 1 anslutning till ställningstagande till verksamheten inom Svenska framhöll vi att det är av stor betydelse att oljeförsöijningen säkras med hänsyn till risken för störningar i tillförseln, men att vidtagna åtgärder måste vara ändamålsenliga och verkningsfulla. Tillkomsten av Svenska bedömde vi inte vara en åtgärd av denna karaktär. I motion 1975/76:2293 framhöll vi vidare: Erfarenheterna av de hittillsvarande störningarna i oljeflödet ger vid handen att oljeberedskap i fråga om tillförsel måste tryggas genom internationellt samarbete med övriga . Med ett sådant samarbete kan tillförseln till landet baseras på ett väsentligt större antal sinsemellan oberoende försöijningskällor än vad som kan uppnås genom bilaterala avtal. Samarbetet inom IEA, dit anslutit sig, ger denna fördel. Oljeresurserna inom lEA:s medlemsländer skall fördelas enligt . Om något eller några länder har en produktion och/eller en nettoimport av olja som överstiger dess försöijningsrätt, skall landet eller länderna i fråga enligt detta avtal avstå denna mängd olja till det land eller de länder som har mindre oljetillförsel än vad försörjningsrätten berättigar dem till. Självfallet är detta solidariska fördelningssystem för ett nettoimporterande land som av avgörande betydelse. Å andra sidan fordrar således den solidariska fördelningen att oljetillgångar utöver vår försöijningsrätt ställs till övriga medlemsländers förfogande. En svensk satsning i syfte att öka vårt nationella oberoende av oljeprodukter får inom en sådan utjämningspool begränsad effekt. Ingenting har framkommit som pekar på att denna bedömning skulle vara oriktig. Den satsning på stat-till-statavtal som varit SP:s främsta kännemärke är enligt vår mening kraftigt övervärderad såsom garanti för en säker oljeförsötjning i lägen av knapphet på marknaden. Däremot är dessa avtal en uppenbar förlustkälla under de marknadsförut sättningar som torde vara för handen , även om SP beträffande vissa kontrakt lyckats begränsa sina förluster genom omförhandling. Det bör framhållas, att det med hänsyn till eventuella utrikespolitiska och handelspolitiska komplikationer givetvis är svårare för ett statsägt oljeföretag, såsom SP, än för andra företag i branschen att frigöra sig från ofördelaktiga kontrakt. Vid mera omfattande oljekriser är SP:s långtidskontrakt troligen av begränsat värde. Skulle knappheten bli långvarig talar alla skäl för att de oljeproducerande länderna kommer att sälja den tillgängliga oljan till de priser som står att få på marknaden som knappheten förstärks genom begränsningar i utbudet. Avtal på i ett sådant läge väsentligen lägre prisnivå kan knappast bedömas som tillförlitliga. Betydelsen av de oljeproducerande staternas önskan att sluta stat-till-statavtal får därför inte övervärderas. Redan inom ramen för befintlig företagsstruktur i har det för övrigt i praktiken visat sig möjligt att sluta avtal likartade med stat-till-statavtal, utan att ett helstatligt oljebolag behövt anlitas. Sammantaget innebär detta att den verksamhet SP bedriver riskerar att också för framtiden nödvändiggöra inte oväsentliga kapitaltillskott i form av skattemedel i takt med fortgående förluster, utan att förlusterna kompenseras av en märkbart större trygghet vid försöijningssvårigheter och kris. För vår oljeförsörjning kommer vi under överskådlig framtid, med eller utan SP, att vara i hög grad beroende av andra svenska och internationella oljeföretag. I synnerhet de senare har genom sin mångsidiga verksamhet och sina möjligheter att sprida oljeinköpen till flera säljarländer goda förutsättningar att spela en aktiv roll i tryggandet av den svenska oljeförsöijningen. Skall dessa företag kunna arbeta framgångsrikt på den svenska marknaden krävs emellertid att konkurrensen från företag av SP:s typ inte uppfattas som orättfärdig. Det var på grund av en restriktiv prispolitik riktad i första hand gentemot dessa företag som SP kunde kraftigt utöka sin marknadsandel. SP:s expansion kan knappast sägas ha berott på särskilt förutseende eller speciellt kompetent handlande i övrigt. I sistnämnda hänseende finns det snarare skäl att upprepa vad vi framhöll i den tidigare refererade motiqnen : Vaije företagsverksamhet ställer krav på branschkunnande. Detta gäller i synnerhet ett så komplicerat område som oljebranschen. I situationer med överkapacitet sjunker lönsamheten, och kunnandet blir en än viktigare faktor för företagens överlevnadsmöjligheter. Svenska kommer att i detta avseende ha ett allvarligt handikapp i förhållande till de stora bolagen. SP säger sig nu vilja minska sin råoljeportfölj för att pressa förlusterna. Denna insikt om tidigare felsatsningar är i och för sig välkommen men knappast tillräcklig för att motivera bolagets fortsatta existens, desto mera som den planerade minskningen ytterligare försvagar de anförda försöijningstrygghetsskälen. Den svenska oljemarknaden krymper påtagligt, vissa företag går, helt eller delvis, ur marknaden. Mot denna bakgrund är det befogat att fråga sig varför ett nytt företag, med låg soliditet och stor finansieringsbörda skall, på sätt som skett, slå sig in på denna marknad. För vår del ville vi med vårt stöd till kapitaltillskottet på 225 milj. kr. ge SP möjlighet till en snabb och resolut omprövning av sin verksamhet. När detta kapitaltillskott i stället blott följs av en begäran om ytterligare så stort belopp anser vi att inte ens i teorin möjliga fördelar med ett statligt oljebolag längre är värda insatserna. Vi noterar däijämte att SP i den till lämnade redogörelse för de statliga företagen (s. 171) uttalar, att företaget var i stort sett åter i balans . Mot denna bakgrund finnér vi det anmärkningsvärt att SP:s delårsbokslut utvisar en förlust på 362 milj. kr. I propositionen framhåller föredragande statsrådet att SP:s problem skall kunna lättas genom en samverkan med andra marknadsparter. Därvid nämns bl. a. engagemang i marknadsföring av drivmedel, exempelvis i samverkan med Statoil, långsiktiga försöijningsavtal med återförsäljare och kunder på grundval av kostnaden för råolja samt samgående med andra företag vad gäller distributionsrörelsen på den svenska marknaden. Inte något av dessa samverkansförslag kan enligt vår mening på något avgörande sätt förbättra förutsättningarna för bolagets verksamhet och förhindra uppkomsten av fortsatta förluster. Möjligheterna till och lämpligheten av ett samarbete med Statoil kan under de förutsättningar som råder starkt ifrågasättas. En vidgning av verksamheten till att också innefatta drivmedelsdistribution måste för övrigt bedömas som tveksam med tanke på den stagnerande marknaden och de erforderliga nya kapitalsatsningarna. Samverkan i distributionsrörelsen kan rimligen inte antas medföra annat än marginella förbättringar. Och tanken att genom långsiktiga försöijningsavtal på grundval av kostnaden för råolja förbättra det ekonomiska utfallet, exempelvis genom samverkan med de stora oljeförbrukarna inom den kommunala sektorn får bedömas som orealistisk. De större kommunala oljeköparna har redan etablerat ett inköpssamarbete som fungerar väl, och som helt onödiggör ett samarbete med SP på den redovisade grundvalen. Föredragande statsrådet anför bl. a. att SP kan komma att spela en viktig roll i förädlingsledet. Allmänt sett måste raffinaderierna i karakteriseras som en krisbransch. De svenska anläggningarna får anses som förhållandevis omoderna. Skilda förslag beträffande anläggningar för katalytisk krackning m. m. har presenterats. Dessa projekt siktar, så som framhålls i propositionen, till en anpassning av förädlingskapaciteten i till ändrade förhållanden på oljemarknaden. Projekten är synnerligen kostnadskrävande. Att ett företag som SP därvid skulle ha någon särskilt betydelsefull roll att spela synes mindre sannolikt, även om SP har vissa ägarintressen på raffmaderisidan att bevaka. Den oljepolitik vi vill förorda bygger sammanfattningsvis på en öppen och positiv syn på andra nationella och internationella oljeföretags möjligheter att, tillsammans med de förutsättningar medlemsskapet i IEA och en aktiv oljeersättningspolitik skapar, trygga vårt lands försörjning med nödvändig energi. En förutsättning härför är att statsmakterna för en realistisk prispolitik. De resurser regeringen vill satsa på en fortsättning av SP:s verksamhet bör kunna användas bättre för andra uppgifter. En plan för SP:s avveckling bör skyndsamt föreläggas för ställningstagande. Särskild uppmärksamhet måste därvid ägnas frågan hur vissa uppgifter, som åligger skilda dotter- och intressebolag inom (exempelvis Svenska , , , OPAB) skall fullgöras. SP:s ägarintressen på raffinaderisidan måste föranleda noggranna överväganden. Med hänvisning till det ovan anförda hemställs 1. att avslår regeringens hemställan om kapitaltillskott till Svenska via och , 2. att beslutar begära en omedelbar utredning med sikte på en nedläggning av Svenska , vars resultat bör föreläggas för ställningstagande. () () () () () L. () i H. () () () PER () ()