mot · G4022172 · 1981-04-28 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:119 om miljösäkrare sjötransporter Avbemanningen av en rad fyr- och lotsplatser har lett till en utarmning av våra kust- och skärgårdsområden med negativa konsekvenser ur såväl miljö-, sysselsättnings- som sjösäkerhetssynpunkt. Som en följd av automatiseringsprogram har ett femtiotal fyrplatser avbemannats . Ett tiotal platser är fortfarande bemannade, vilket sammanhänger med att det såväl i riksdagsmotioner som från olika samhällsintressen kunnat påvisas ett klart dokumenterat behov av mänsklig tillsyn av våra kuster, även sedan den egentliga fyrfunktionen automatiserades. Ingripanden från personal vid utsjöplatserna har haft ovärderlig betydelse vid bl. a. bekämpning av olje- och kemikalieutsläpp. Den ökade vikt som tillmäts naturvård och rörligt friluftsliv ställer också krav på bättre övervakning längs kusterna. Ett avsnitt i proposition 1980/81:119 (bil. kommundepartementet) behandlar just tillsyn av kusterna. Det bygger på den s. k. (Tillsyn av kusterna) som bl. a. slagit fast att de enskilda myndigheterna som genomfört rationaliseringar, innebärande bl. a. avbemanning av fyrplatser, i alltför hög grad sett till den egna verksamhetens intressen. Det har också kunnat konstateras att en avbemanning som medfört kostnadsbesparingar för en myndighet i vissa fall framtvingat åtgärder hos en annan myndighet som medfört större kostnader än den förstnämnda besparingen. Ett exempel på rationaliseringsåtgärder vars samhällsekonomiska värde kan ifrågasättas är arbetsfördelningen mellan och vid flera fyrplatser, bl. utfördes väderobservationerna av fyrpersonalen under pågående tjänstgöring. I samband med att det privata bolaget - utan att något skriftligt avtal upprättades utsågs till huvudman för drogs två av de tre fyrvaktartjänsterna in. Sedan det efter stod klart att saknade kompetens att vara huvudman för fyrplatsen tog på egen hand över väderobservationerna. Den på platsen kvarvarande fyrmästaren, som avlönas av , svarar ensam för de på en fyrplats vanligen förekommande arbetsuppgifterna, såsom övervakning, tillsyn och underhållsarbeten, medan SMHI-personalens (1,3 tjänster) engagemang enbart omfattar väderobservationer. har understrukit betydelsen av att olika resurser samordnas för att kunna bibehålla en effektiv övervakning av våra kuster liksom att huvudmannaskap och kostnadsansvar klart läggs fast för de fyrplatser som skall hållas bemannade. Men trots detta från samhällets sida uttalade intresse för fortsatt mänsklig övervakning av strategiskt belägna utsjöplatser har bemanningen skurits ner vid flera fyrplatser. Personalstyrkan har sålunda minskat vid bl. Kullen, Hanö och utan att arbete avvaktats. Detta förfarande måste anses stå i strid med intentioner. Också kommunministern uttalar i propositionen kritik mot att utredning ofta sker först sedan beslut om personalinskränkning fattats. I likhet med kommunministern delar vi ståndpunkt att nuvarande ordning för handläggning av bemanningsfrågor inte fungerat på ett tillfredsställande sätt. Den av utredningen föreslagna handläggningsordningen med informations- och utredningsskyldighet, till vilken departementschefen uppenbarligen i allt väsentligt ansluter sig, finner också vi vara mycket väl avvägd. Det är emellertid mycket angeläget att fyrplatser vilka på grund av omständigheter som står i strid med såväl som regeringens uttalade mening fått vidkännas mer eller mindre omfattande personalinskränkningar tas med i en samlad bedömning av det framtida personalbehovet vid de fyrplatser som avses bli bemannade även i fortsättningen. Behovet av en fastare organisation av verksamheten vid fyrplatserna måste i detta sammanhang också understrykas. Kommunministern tar inte upp frågan om huvudmannaskapet till diskussion i propositionen, vilket gör regeringens inställning härvidlag något svårbedömbar. Av denna anledning finner vi det väl motiverat att betonar vikten av en rationell arbetsfördelning mellan olika intressenter och klara riktlinjer i vad avser huvudmannaskapet vid fyrplatserna. Även om vi i likhet med utredningen finner det ligga närmast till hands att den statliga myndighet som har det största intresset av att bemanningen bibehålls också åläggs huvudmannaskapet bör remissynpunkter enligt vår mening tillmätas betydelse. Detta gäller när man hävdar att svårigheter kan uppstå för berörd länsstyrelse att från fall till fall avgöra vem som skall vara huvudman för verksamheten, eftersom det kan förväntas att flera av de myndigheter som kan komma i fråga av bl. a. kostnadsskäl försöker finna argument för att slippa huvudmannaskapet. Betydelsen av att huvudmannafrågan redan från början är klart och entydigt uttalad skall därför inte förringas. Mycket talar också för att ett samlat huvudmannaskap ger större anställningstrygghet samt bättre möjligheter till utveckling och flexibilitet för de anställda. Detta leder oss fram till uppfattningen att , åtminstone i fall av tveksamhet om vilken myndighet som ligger närmast till hands för huvudmannaskapet, bör gå in som huvudman. Det misslyckade försöket med ett privat företag som huvudman vid Kullens fyrplats visar också med all önskvärd tydlighet att en statlig myndighet under alla förhållanden bör anförtros huvudmannaskapet. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande riktlinjer för och organisation av verksamheten vid fyrplatserna. () () HANS () ()