mot · G4021499 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. kan betraktas som ett invandringsland. finns i omkring en miljon invånare som antingen själva invandrat hit eller är barn till invandrarföräldrar. Om något decennium kommer ca en tredjedel av befolkning att tillhöra denna grupp. Det är med andra ord en väldig förändring av befolkningen som ägt rum sedan . Denna utveckling ställer stora krav på uppmärksamhet och handlingsvilja från statsmakternas sida. Fastlagda riktlinjer måste följas upp med konsekvens och målmedvetenhet. De speciella problem som invandrarna har innan de funnit sig till rätta i det svenska samhället måste uppmärksammas och särskilda insatser insättas. Särlösningarna får dock inte leda till att invandrargrupperna och deras problem isoleras utan i stället till att anpassningen förkortas och underlättas. Med proposition 1975:26 om riktlinjer för invandrar- och minoritetspolitiken m. m. tog den socialdemokratiska regeringen viktiga steg för att reformera samhällsinsatserna till förmån för invandrarna. Målen för politiken lades fast som bl. a. arbetsmarknads-, bostads-, kulturoch utbildningsfrågorna liksom sociala spörsmål togs upp till samlad behandling. Med de höjda ambitionerna följde ökade anspråk på insatser från såväl staten som kommunerna. Trots ambitiösa insatser från samhället är det i praktiken alltjämt långt kvar innan de mål för invandrarpolitiken som en enhällig riksdag antog kan förverkligas. visar också klart att invandrarnas ställning försvagas när landets ekonomi försämras och arbetslösheten ökar. Många människor känner sin ekonomiska trygghet hotad. Det är viktigt att klargöra att många av de problem som kännetecknar invandrarnas situation i arbetslivet karakteriseras av alla de förhållanden som drabbar de svagaste grupperna i samhället - dålig arbetsmiljö, obekväma arbetstider, arbetslöshet, utslagning etc. Den borgerliga politiken har misslyckats att möta dessa svårigheter. och innebar invandringen ett värdefullt tillskott till vårt näringsliv. Invandrarna har varit med om att åstadkomma den produktionsökning som utgjort förutsättningen för den svenska välfärdsutvecklingen. T dagens läge skulle betydande delar av näringslivet och samhällsservicen inte fungera utan invandrarna. De behövs; de har också en oavvislig rätt att vara med och dela den välfärd som de varit med om att bygga upp. Invandrarstrukturen har förändrats väsentligt . Från att den utomnordiska invandringen tidigare dominerades av arbetsföra vuxna som kunde gå ut i arbetslivet, består den främst av nära anhöriga till personer som bor i och flyktingar. Förändringen är förenad med betydande krav på ökade resurser. Inte minst måste samhället acceptera betydande kostnader för flyktingarna som kan behöva för att finna sig till rätta och klara sin försörjning i . Inordningen på arbetsmarknaden kräver nu helt andra insatser än då invandringen huvudsakligen bestod av efterfrågad arbetskraft. Den kärvare bostadsmarknaden i många kommuner ställer krav på särskilda åtgärder för utsatta grupper, bl. a. asylsökande och flyktingar. Den omständigheten att barnen kommit att utgöra en ökande del av den invandrade befolkningen har också som konsekvens att de offentliga utgifterna för invandringen ökar. Invandrarfamiljerna har genomsnittligt fler barn än svenska familjer. Detta förhållande har kommit att understrykas när den icke-europeiska invandringen med barnrika familjer ökat. De långa handläggningstiderna i tillståndsärenden utgör fortfarande ett allvarligt problem. För den enskilde sökanden innebär det stora påfrestningar och för samhället betydande merkostnader i form av socialhjälp m. m. Kortare handläggningstider är också nödvändiga om vi skall kunna upprätthålla tilltron till vår invandringspolitik. Det händer alltför ofta att en utlänning som tagit sig in i får stanna främst med hänsyn till den långa tid han kommit att vistas här. I årets budgetproposition föreslår statsrådet en omprioritering av resurser inom invandrarverket som innebär förstärkning av tillståndsbyrån med en handläggare. sägs att man nu inom olika delar av statsförvaltningen ägnar ökad uppmärksamhet åt frågan om väntetiderna i utlänningsärenden och åt situationen för dem som väntar på besked i tillståndsfrågor. Även inom polisen föreslås ske omprioriteringar för handläggning av utlänningsärenden. Angelägenheten av minskning av handläggningstiderna markeras med andra ord på flera ställen i årets budgetproposition. Den förstärkning som regeringen genom omprioriteringar nu lyckats åstadkomma motsvarar emellertid endast en tredjedel av vad invandrarverket hade ansett som nödvändigt i sin petita för att förkorta de oacceptabelt långa väntetiderna. Vi anser att utvecklingen måste ägnas särskild uppmärksamhet. Väntetiderna måste nedbringas, och invandrarnas situation under väntan på tillstånd underlättas. Skulle föreslagna åtgärder inte leda till bättre ärendebalans hos berörda myndigheter bör ytterligare åtgärder vidtas. Visar det sig att de i budgetpropositionen föreslagna prioriteringarna icke leder till förbättring av ärendebalansen, är vi beredda att ge regeringen fria händer att ytterligare omdisponera resurser inom berörda myndigheter. Kartläggning av tvåspråkig personal inom offentlig förvaltning Inom den offentliga förvaltningen arbetar många tvåspråkiga människor, en resurs som samhället inte utnyttjar till fullo. På vissa håll är tolkservicen visserligen utbyggd, men den kan aldrig - oavsett hur bra den än fungerar - ersätta den service som man får genom kontakter mellan två människor som kan kommunicera med varandra genom ett gemensamt språk och känner till varandras kulturella bakgrund. Därför är det oerhört viktigt för invandrarna att deras möjlighet till personlig service hos olika samhällsinstanser i möjligaste mån tillgodoses. Detta kan i viss mån ske genom effektivare samordning och användning av de redan befintliga resurserna. För att en sådan effektivisering skall kunna åstadkommas krävs det en ordentlig kartläggning dels över var och hur många tvåspråkiga personer det finns hos de olika myndigheterna, dels i vilken mån man använder dessa resurser samt vilka samordningsmöjligheter det finns inom respektive arbetsområden. Det är också viktigt att kartläggningen planeras och genomförs i samarbete med de fackliga organisationerna. Meritvärdering av tvåspråkighet vid tillsättning av tjänster Inom vissa arbetsområden i den statliga förvaltningen är det särskilt värdefullt med tvåspråkig personal. Dit hör bl. a. polis, domstol, arbetsförmedling och försäkringskassa. För att kunna möjliggöra rekrytering av tvåspråkig personal till ovannämnda arbetsområden och även till andra tjänster där man vet att kontakt med invandrare i större utsträckning föreligger, krävs det ytterligare insatser. En sådan insats kan vara att tvåspråkighet räknas som särskild merit vid bedömning av sökandens förtjänst och skicklighet. Utöver de ekonomiska besparingarna för samhället samt den ökade jämställdheten och den psykologiska betydelsen för den enskilde invandraren har en ökad status av tvåspråkigheten en stor och till och med i vissa fall avgörande betydelse för dagens invandrarbarn och ungdom. Det är nämligen självklart att om barnens språk och ursprung får status i samhället förstärks deras egen självkänsla och identitet. En ökad status innebär också stimulans för barnen och ungdomen att de i ännu större utsträckning försöker bevara sitt kulturella och språkliga arv samt får ett utökat intresse gentemot samhället som de lever i. Även i socialt hänseende har ökad status för tvåspråkighet en viss förebyggande betydelse. Stabil självkänsla och identitet är ett effektivt sätt att förebygga konflikter och kulturkollisioner mellan hemmet och samhället, som tyvärr blir allt vanligare hos dagens invandrarbarn och ungdom. Rätten till hälso- och sjukvård måste göras praktiskt tillgänglig även för invandrarna i . Det är för många invandrarglesa landsting och kommuner svårt att bygga upp egna personella resurser för att tillgodose de angelägna behoven för alla invandrargrupper. Det finns därför anledning att bygga upp en språk- och kulturkompetent resursbank för olika nationalitetsgrupper. För att invandrarna skall kunna få adekvat hälso- och sjukvård, framför allt inom områden som förebyggande vård, psykiatri och långtidsvård (sjukhemsvård), krävs samordnade insatser t. o. m. över landstingsgränserna. Det är knappast möjligt att varje landsting skall utarbeta planer som gäller för en liten befolkningsgrupp inom vissa specifika vårdområden. Här behövs naturligtvis gemensamma insatser på både nationell nivå. Statens uppgifter inom hälso- och sjukvården bör enligt vår uppfattning vara att medverka vid samplanering av verksamheter som kan vara av övergripande natur och som bör lösas genom samverkan med flera parter. Invandrarfrågorna hör till de områden där flera myndigheter på olika nivåer bör samverka för att kunna uppnå både de invandrarpolitiska och de hälsooch sjukvårdspolitiska målen. Ett viktigt område som har stor betydelse för invandrarna inom hälso- och sjukvården är mödra- och barnhälsovården. Bristande insikter om vad invandrarsituationen betyder för den enskilda personen och vilka kulturella bakgrundsfaktorer som har betydelse vid samtal och behandling kan omöjliggöra förtroendefullt samarbete. Den svenska personalens medvetenhet om sina bristande kunskaper i detta avseende och ängslan att göra fel i kontakten med invandrarna kan också framkalla en handlingsförlamning som försenar behandling och ingripande och gör åtgärderna onyanserade och schablonartade. Hälso- och sjukvården är av stor betydelse för invandrarnas anpassning i det svenska samhället. De invandrarpolitiska målens förverkligande inom hälso- och sjukvårdsområdet ställer krav på särskilda insatser. De flesta av dem är förenade med betydande kostnader, men det finns ändå åtgärder som skulle kunna vidta omgående utan extra kostnader. Med hänvisning till det anförda hemställs1 1. att begär att regeringen inventerar tillgången på tvåspråkig personal inom statlig förvaltning enligt riktlinjer och med syften som angivits i motionen, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om meritvärdering vid tillsättning av tjänster i statlig förvaltning. () () () () () HANS () () () () () () () () 1 Se även motion 1980/81:1500.