mot · G4021458 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ändring av bruksvärdesbestämmelserna i hyreslagen De nuvarande bruksvärdesbestämmelserna i hyreslagen har ensidigt gynnat de privata fastighetsägarna , då de utan att behöva redovisa sina egna kostnader kunnat tillgodoräkna sig stora vinster genom jämförelser med hyrorna hos allmännyttiga bostadsföretag. Grundtanken hyreslagstiftning var att hyresregleringen successivt skulle avvecklas och hyrorna anpassas - dvs. höjas - till ett marknadsvärde med begränsat inflytande för s. k. enskilt vinstintresse. Det sker genom en hyressättning enligt bruksvärdesmetoden, där en flexibel hyresspärr uppnås genom en viss koppling till de allmännyttiga bostadsföretagens hyror. Med flexibilitet menas här en hyressättning som inte hindrar de ekonomiska faktorerna att förskjuta hyresnivån uppåt (prop. 1967:141 s. 50) i enlighet med önskemålet att skapa de nödvändiga förutsättningarna för rörlighet på hyresmarknaden (prop. 1974:150 s. 473). Reglerna om bruksvärdeshyran står i hyreslagen 48 §. Huvudprincipen är att den hyra som hyresvärden fordrar skall godtas, om den inte är oskälig och att en hyra skall anses som oskälig om den är påtagligt högre än hyran för lägenheter som med hänsyn till bruksvärdet är likvärdiga. Då denna regel infördes sades ett primärt syfte vara att stärka besittningsskyddet och få en spärr mot oskäliga hyror. Bruksvärdesmetoden har emellertid inte tjänat som någon spärr mot omotiverade och oskäliga hyreshöjningar. Bestämmelserna förutsätter och befrämjar nämligen ständiga hyreshöjningar och leder till att hyresnivån skruvas upp. Principen att, sedan ej representativa hyror uteslutits ur jämförelsematerialet, hyresnivån för lägenheter med de högsta hyrorna skall vara riktpunkten för bedömningen har hjälpt till att pressa upp hyrorna. Hyreshöjningar har kunnat ske med hänvisning till de högsta hyrorna i ett jämförelsematerial, och de har även kunnat överskridas, bara de inte varit påtagligt högre. En ny diskussion om bruksvärdesmetoden har pågått mot bakgrund av att de allmännyttiga bostadsföretagen har betydande merkostnader jämfört med privata och att privata hyresvärdar kan utnyttja detta till extravinster. Diskussionen gäller också förhållandet att allmännyttiga bostadsföretag i viss utsträckning erhållit kommunala bidrag för en del av de sociala och allmänna merkostnader som de har genom sina bestämda uppgifter och som instrument för en social bostadspolitik. Allt flera politiker har blivit klara över att allmännyttan också måste erhålla ett riktat statligt stöd för att klara sina ökade kostnader och för att inte riskera en tillbakagång och nedskrotning. Ett statligt stöd är nödvändigt för att minska orättvisorna mellan privata och kommunala bostadsföretag. Det är nödvändigt för att minska orättvisorna mellan dem som bor med skilda upplåtelseformer. Det är nödvändigt för att begränsa effekten av de senaste årens reallönesänkningar och hyreshöjningar. Ett ekonomiskt stöd till enbart allmännyttan innebär att en kraftfull hyresgästopinion kan utnyttja bruksvärdesreglerna mot privatvärdarna. Fastighetsägarnas vinster minskar och det privata fastighetsägandet blir mindre intressant. Inför dessa utsikter har det blivit oro bland fastighetsägare och borgerliga politiker i och utanför regeringen. Olika företrädare för privata fastighetsägarintressen har börjat kräva slopande och ändring av bruksvärdesbestämmelserna och att dessa skall ersättas med en fri hyresmarknad, där tillgång och efterfrågan helt skall bestämma hyrorna. kommunisterna har, alltsedan 48 § i hyreslagen i dess nuvarande form tillkom, kritiserat brister i lagen och bl. a. hävdat att gällande bestämmelser vid prövning och bestämmande av hyra skall ändras så att den hyra som prövas inte får vara högre än hyran för likvärdiga lägenheter. Vi upprepar nu detta krav och begär en sådan förändring. Med hänvisning till det anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna att förslag bör föreläggas om ändring av 12 kap. 48 § första stycket jordabalken (hyreslagen) om att hyran vid förlängning av hyresavtal inte får vara högre än hyran för likvärdiga lägenheter. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)