mot · G4021539 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1539 om tidsbegränsade investeringsavdrag vid skogsavverkning Den svenska skogen är en värdefull tillgång och den har från råvarusynpunkt haft stor betydelse för vårt lands välfärdsutveckling. Avverkningsgraden liksom lönsamheten vad gäller skogsbruket har varierat mellan år och period. Detta är naturligt inom ramen för det marknadsekonomiska system som hela vårt näringsliv är baserat på. En viktig och grundläggande faktor för skogsbruket måste vara lönsamhetskriteriet och detta måste även gälla för den enskilde brukaren. För inte fördes en diskussion om ett överuttag i våra skogar. Detta har förbytts i en debatt om underavverkning. Det råder långt ifrån samstämmiga uppfattningar om huruvida en sådan underavverkning verkligen är reell. Detta ifrågasättande är speciellt motiverat om man ser skogsavverkningen , t. ex. under den närmast passerade tioårsperioden. Under de senaste tre fyra åren har dock en minskning av skogsuttaget skett. Det finns givetvis skilda orsaker till avverkningsminskningen. En faktor är utan tvekan vårt nuvarande skattesystem, vilket också påverkar lönsamheten för den enskilde brukaren sett från nettosynpunkt. Många brukare upplever situationen så att de helt enkelt inte har råd att avverka, eftersom en avverkning med mycket ringa nettoresultat innebär att man avhänder realkapital från fastigheten, som detta kapital behövs för framtiden. De nuvarande möjligheterna vad gäller avsättning till allmän investeringsreserv i skogskonto och avskrivningar bedöms tydligen av många som mindre attraktiva. I det ekonomiska läge vi nu befinner oss är det önskvärt att avverkningarna ökar i omfattning. För att uppnå ett sådant resultat har från skilda håll tvångsåtgärder gentemot brukarna diskuterats. Tvångsåtgärder måste emellertid helt avvisas, eftersom det gäller att inom vårt marknadsekonomiska systems ram slå vakt om äganderätten och lönsamhetsmotivet. Vad som bör övervägas är mera direktverkande stimulansåtgärder. Sådana åtgärder bör kopplas till investeringsmotiv, eftersom detta skulle vara positivt för skogs- och jordbruksnäringen från rationalitets- och effektivitetssynpunkt. Stimulanser är även motiverade av att investeringarna inom jordbruket minskat , och en stor del av våra bruksenheter bygger på kombinationen jord- och skogsbruk. Detta företagsmönster fungerar väl och måste därför också bevaras för framtiden. Tidsbegränsade stimulanser som har dubbeleffekten ökad avverkning samt ökad investering borde prövas. Således bör möjligheterna till direkta investeringsavdrag för särskilt angivna investeringar, motsvarande hela intäkten av skogsbruk, kunna medgivas. Sådana stimulanser kunde baseras på ett system som innebär att brukaren får rätt till direkta investeringsavdrag för alla fasta investeringar i skogsbilvägar, byggnader m. m. Även ny-, om- eller tillbyggnad av bostadsfastighet, som bebos av brukaren eiler anställda, bör ingå i ett sådant avdragssystern. Att låta bostadshus till fullo ingå skulle också medföra minskat behov av statssubventionerade bostadslån till aktuella fastigheter, vilket i sin tur skulle begränsa den s. k. rundgången i ekonomin vad gäller de fastighetsägare som föredrar avdrag framför räntesubventioner. De ovan angivna investeringsavdragen bör tidsbegränsas till och gälla fr. o. m. . Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som anges i motionen beträffande tidsbegränsade investeringsavdrag för särskilt angivna investeringar motsvarande hela intäkten av skogsbruk.