ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402515 · 1981-01-19 00:00:00 — om forum för mål om kommunala renhållningsavgifter I högsta domstolens dom (NJA 1980 s. 116) har högsta domstolen bl. a. uttalat att skyldighet att erlägga avgifter med stöd av lagen om kommunala renhållningsavgifter (SFS 1965:54) inte belastar själva fastigheten. Inte heller har i denna lag angetts att avgiftsskyldigheten åvilar eller skall åläggas ägare av fastighet. Vid dessa förhållanden och då omständighet i övrigt inte anförts som motiverat att fastighetsforum skulle kunna ta upp målet har domstolen ansett att tvister om renhållningsavgifter skall handläggas av den rätt där den betalningsskyldige svarar i tvistemål i allmänhet, dvs. där svaranden har sitt hemvist. lag om kommunala renhållningsavgifter har ersatts av den nya renhållningslagen (SFS 1979:596). I denna finns bestämmelser också om renhållningsavgifter. Några ändringar i sak i fråga om renhållningsavgifterna synes den nya lagen dock inte innebära. Det är därför antagligt att utgången skulle blivit densamma om den nya lagen tillämpats. Att fastighetsforum inte kan användas i mål om renhållningsavgifter vållar emellertid betydande problem i första hand för de kommuner, som har stor andel fritidshus. I kommun finns t. ex. ca 25 000 fritidshus. Största delen av ägarna till dessa hus är mantalsskrivna i andra kommuner. Effekten av högsta domstolens dom kan därför bli att kommunerna tvingas processa vid en mängd olika domstolar i landet i det fall man måste gå till process för att kunna indriva renhållningsavgift. Eftersom beloppen ofta inte är särskilt stora vållar detta betydande processekonomiska kostnader för kommunerna. Detta måste givetvis vägas mot nackdelen för svarandena att infinna sig vid fastighetsforum. Det lagtekniskt enklaste sättet att lösa frågan är att ändra bestämmelserna i den kommunala renhållningslagen så att kommunerna ges möjlighet att välja mellan fastighetsforum och annat forum. Skäl kan också finnas för att knyta avgifterna till fastigheten. Svarandenas intressen av att ha rättegångsforum på hemorten torde inte vara särskilt framträdande. En ägare av fritidshus befinner sig åtminstone under ganska långa tidsperioder i fritidshuset och någon svårighet att kombinera ett besök i fritidshuset med en eventuell process torde i allmänhet inte föreligga. Givetvis kvarstår möjligheten att utreda frågan om en särskild och mer förenklad rättegångsordning i mål om renhållningsavgifter. Motsvarande har ju skett t. ex. i fråga om va-avgifter. Mot bakgrund av det här sagda föreslås besluta att hos regeringen begära sådan ändring i renhållningslagen att kommun får rätt att väcka talan om renhållningsavgifter vid fastighetsforum.
mot · G402516 · 1981-01-21 00:00:00 — 1980/81 516-520 av m. fl. om införande av allmänt åtal för kvinnomisshandel Ungefär 800 kvinnor misshandlas i . Det har kommit fram i en pågående undersökning av våldsbrottsligheten, som genomförs av BRÅ. Det är ofta ett dolt våld, dvs. dolt för utomstående, eftersom det äger rum i hemmet. En bråkdel av våldet kommer till polisens kännedom. Det sker när kvinnan själv ber om hjälp, när grannarna blir störda och ringer polisen eller när våldet sker på offentlig plats. Större delen av anmälningarna tas tillbaka. Ofta är kvinnan fäst vid mannen och vill inte förlora honom, men ibland vågar hon inte hålla fast vid sin anmälan, därför att hon är rädd för hämnd. Eftersom misshandeln i de flesta fall sker på enskilt område, dvs. hemma, faller misshandeln inte under allmänt åtal. Den misshandlade kvinnan måste först göra en anmälan. Åklagaren kan åtala men gör det sällan. Det kan vara svårt att få bevis för misshandeln, om kvinnan inte vill eller vågar berätta hur det gått till. Det är en orsak till att så få fall går till åtal. Brottsförebyggande rådets preliminära undersökning visar: av de dömda våldsbrotten utgör s. k. hustrumisshandel, av 77 mord och dråp hör 39 till kategorin hustrumisshandel, av 277 fall av grov misshandel gällde 27 hustru eller fästmö; av dessa 27 ledde 16 till att offret dog. Vad är det som utlöser misshandeln? Ofta är det diskussioner om skilsmässa. Kvinnan hotar med att bryta upp. Mannen känner sig besviken och grips av ångest. Det blir ett bevis för misslyckande, och han känner sig maktlös. Alkohol finns ofta med i bilden som en bidragande orsak till våldsbrott. I flera invandrarkulturer är kvinnomisshandel en accepterad företeelse. I möter invandrarfamiljen en kultur där kvinnan har stor frihet i förhållande till i hemlandet. Detta upplevs säkert som ett hot för en man som inte upplevt att kvinnor kan ha kontakter med både män och kvinnor utanför familj och släkt. Kanske kan det vara en förklaring till att så många invandrarkvinnor finns med bland dem som misshandlas. Det är viktigt att stoppa kvinnomisshandeln så fort som möjligt både av hänsyn till kvinnan och mannen och även av hänsyn till eventuella barn. En undersökning som gjorts i , , visar att av barn i familjer där misshandel förekom hade ångest och kroniska depressioner. En fjärdedel av dessa barn behandlades för psykisk sjukdom. Barnen lär sig på det här sättet att lösa problem med våld, och de lär sig också kvinnoförakt förutom att de skadas psykiskt. Vi anser att kvinnomisshandel bör falla under allmänt åtal och att förslag om detta bör komma snabbt. bör därför behandla denna fråga med förtur och lägga fram förslag därom. Med anledning av ovanstående hemställs att beslutar hemställa hos regeringen att sexualbrottsutredningen får i uppdrag att snabbt och med förtur lägga förslag om att kvinnomisshandel skall falla under allmänt åtal. () ()
mot · G402519 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ett oljeembargo mot har en lång tradition att på olika sätt motarbeta apartheidregimen i . I första rummet har det skett genom att initiera och stödja olika försök att åstadkomma påtryckningar via FN. När det gäller har också vidtagit enskilda sanktioner, bl. a. genom att besluta om förbud mot svenska nyinvesteringar. Det finns anledning att fortsätta att aktivt finna nya vägar att öka det internationella trycket på . Inga tecken på någon mer djupgående uppmjukning av apartheidsystemet finns. agerande i Namibiaförhandlingar visar att man inte heller i det fallet är beredd att göra eftergifter. Ett oljeembargo skulle vara ett av de mest effektiva påtryckningsmedlen mot , eftersom är så beroende av import av olja. försöker dock minska oljeberoendet bl. a. genom försök att utvinna olja ur kol. Det är därför viktigt att ett oljeembargo kommer till stånd , innan landet kan påtagligt lindra effekterna genom en inhemsk produktion. antog med stor majoritet en resolution med krav på oljeembargo mot . röstade för den resolutionen. Förutom direkt försäljning av olja tar resolutionen också upp bl. a. transport av olja och oljeprodukter samt teknisk rådgivning, reservdelsförsörjning och kapitalinvesteringar till sydafrikanska bolag. Resolutionen uppmanar alla länder att införa lagstiftning som förhindrar allt samarbete med på dessa områden. Veterligen förekommer det ingen svensk verksamhet som skulle falla inom ramen för det av FN förordade embargot. Ett ensidigt svenskt embargo skulle därför kunna förefalla som en meningslös gest. Det har dock aktualiserats att en positiv svensk inställning till att medverka i ett oljeembargo skulle kunna påverka andra länders ställningstagande och därmed kunna medverka till att ett embargo med betydande effekt på kan komma till stånd. Det bör vara självklart för att inte underlåta en sådan möjlighet. Det vore därför önskvärt att regeringen undersökte möjligheterna att få till stånd ett effektivt oljeembargo mot och betydelsen av en svensk medverkan däri. Eftersom flertalet oljeproducerande stater redan tillämpar ett embargo kan även ett embargo med ett relativt begränsat deltagande bli mycket betydelsefullt. Om det då visar sig att en svensk medverkan kan ha någon positiv effekt bör regeringen förelägga förslag om detta. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att hemställer att regeringen undersöker förutsättningarna att få till stånd ett effektivt oljeembargo mot , 2. att hemställer att regeringen, om en svensk medverkan i ett embargo mot kan ha en positiv effekt, återkommer med förslag om detta. PAR () () () () ()
mot · G402522 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om de ekonomiska förmånerna vid FN-tjänst I försvarets författningssamling 1980: 42 redogörs för de bestämmelser regeringen utfärdat när det gäller förmåner vid FN-tjänst. I andra stycket FFS heter det att personal som är kommenderad till tjänstgöring i FN-stab under får ersättning för utgifter för hustru och omyndiga barn i samband med en resa från till tjänstgöringsområdet och åter. Man frågar sig då om det bara finns män i FN-tjänst eller om det också finns kvinnor och om inte samma regler gäller för make och barn till dessa. Enligt uppgifter finns det ett 50-tal kvinnor, t. ex. läkare, sjuksköterskor m. fl. Givetvis bör samma förmåner gälla oavsett kön, och regeringen bör ändra dessa bestämmelser så att kvinnor och män i FN-tjänst behandlas lika. 1 punkten 6 samma FFS sägs att: Med hustru avses inte sammanboende. På den punkten anser vi att man borde använda sig av de definitioner som finns både i skatterättsliga och i många andra sammanhang även i sociallagstiftningen - när det gäller sammanboende, nämligen att vara eller ha varit gifta med varandra eller att ha eller ha haft barn tillsammans. En definition som ofta används i , förutom ovan nämnda, är den som definierar ogifta sammanboende och som lyder: Två vuxna personer av olika kön, som lever under äktenskapsliknande former i gemensamt hushåll och utan att officiellt ha bekräftat sitt förhållande genom vigsel. Vi anser att man även för personer i FN-tjänst bör följa den praxis som råder i f. ö. när det gäller sammanboende och att det naturligtvis även här skall gälla lika för kvinnor och män. Regeringen bör ändra bestämmelsen även på denna punkt. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen angående förmåner vid FN-tjänst. () ()
mot · G402524 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om beredskapslagring av krossglas I har vi en mycket stor produktion av engångsglas. Dessa kastas och förstörs till följd av att vi inte har någon effektiv insamlingsorganisation. Vi har heller inga möjligheter att lagra det krossglas som skulle uppstå vid insamlande av glasförpackningar. Detta innebär att vi slösar med importerade råvaror, som ett tillvaratagande av engångsglas vid en avspärrning skulle kunna utgöra en råvarutillgång. Engångsglas innebär även ett miljöproblem då det icke samlas in och tas till vara. I beredskapssyfte lagerhålls stora mängder varor av skilda slag för att trygga varuförsörjningen vid ett eventuellt internationellt krisläge. Eftersom glas är en viktig vara för vårt land, och tillgången på råmaterial inte finns inom landets gränser, borde det vara av stor vikt att man för att trygga glasframställningen vid ett internationellt krisläge har ett beredskapslager av råmaterial för glas, t. ex. soda, och även av krossglas. Inte enbart i beredskapssyfte vore det värt att samla in engångsglas för krossning och lagerhållning, utan det vore även ekonomiskt försvarbart med hänsyn till de senaste årens internationella prishöjningar på råmaterial. Man skulle också uppnå stora miljöförbättringar om man kunde tillvarata engångsglas, eftersom det här gäller ett material som är mycket hållbart och lätt att förvara och då även lagerhållningskostnaderna torde kunna bli ganska låga. Enligt vår mening vore det lämpligt att uppdra åt överstyrelsen för ekonomiskt försvar att undersöka frågan om insamling och lagerhållning av krossglas. Vi anser det vara mycket viktigt att metoder utvecklas för insamling av engångsglas och annat krossglas. Det skulle inte bara ge stora miljöförbättringar utan även nationalekonomiska vinster och dessutom ge en möjlighet att lägga upp ett beredskapslager av krossglas. Med hänvisning till vad ovan sagts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om insamling av glas och lagring av krossglas. () ()
mot · G402525 · 1981-01-22 00:00:00 — av i och om rätten till föräldrapenning Förälder med barn har rätt till föräldrapenning, om man tillfälligt behöver stanna hemma och ta vård om barnet eller barnen. Detta gäller bl. a. om barnet eller dess ordinarie vårdare är sjuk, eller när förälder behöver följa med barnet till barnavårdscentral m. m. Om däremot förälder i flerbarnsfamilj behöver ta ledigt, därför att ett av barnen måste besöka lasarettet för , utgår föräldrapenning endast om vederbörande förälder medföljer barnet. Om den andre föräldern är hemarbetande, men önskar medfölja barnet till lasarettet, därför att hon/han som haft den mesta kontakten med barnet bättre kan beskriva symtom och dylikt, utgår ingen föräldrapenning. Detta har påtalats av många föräldrar och försäkringskassor. Dessa senare anser, att de inte kan betala ut föräldrapenning, om inte den förvärvsarbetande själv följer barnet till sjukhuset, med de tillämpningsbestämmelser som gäller. Detta bör ändras. Vi väckte motion om detta , vilken avslogs med motiveringen att familjestödsutredningen skulle titta på detta, vilket tydligen inte skedde. har en översyn av föräldraförsäkringen (S 1980: 8) påbörjats, . Det bör vara föräldrarnas och barnens sak att avgöra, vem som följer med på sjukbesöket. Beslutsfattande myndighet bör därför snabbt kunna ändra tillämpningsbestämmelserna, så att ovannämnda olägenhet försvinner. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen anhåller om ändring av bestämmelserna om föräldrapenning i enlighet med motionen. i (c)
mot · G402526 · 1981-01-22 00:00:00 — Motion 1980/81:526 av om samordnad administration av tyälp och stöd till handikappade För en handikappad person kan, i synnerhet om handikappet är nytt, olika hjälp- och stödformer te sig fruktansvärt byråkratiskt organiserade. Således skall han vända sig till hjälpmedelscentraler för att få vissa hjälpmedel, till olika handikapporganisationer för andra; t. ex. syn- och hörselcentraler, till kommunens socialförvaltning eller planeringskontor (f. v. b. till länsbostadsnämnd) för bostadsanpassningsbidrag och bostadsstöd, för bidrag till bil eller moped till arbetsmarknadsmyndigheter, till socialförvaltning och landsting för färdtjänst, till försäkringskassa för vissa slag av bidrag och ersättningar såsom vårdbidrag, anhörigbidrag, handikappersättning, sjukbidrag, förtidspension m. m. Från den handikappades synpunkt vore det utomordentligt önskvärt att han kunde vända sig till en instans för ansökningsförfarande och för råd och hjälp. Eftersom redan nu handlägger många av ovan uppräknade frågor och har en väl fungerande och decentraliserad organisation med välutbildad personal, förefaller handläggningen i större utsträckning än f. n. kunna ske just där. På en del områden saknar visserligen kompetens att fatta beslut, men redan genom att möjligheter bereds till råd och hjälp och till att göra ansökan där är mycket vunnet för den enskilde handikappade. Den socialpolitiska samordningsutredningen framhåller i sitt principförslag att administrationen bör samordnas redan inom nuvarande bidragssystem. Det är då väsentligt att åtgärder till förmån för handikappade prioriteras. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts om en hos försäkringskassorna samordnad administration av hjälp och stöd till handikappade.
mot · G402529 · 1981-01-22 00:00:00 — av och om översyn av pensionsreglerna Vid införandet av ATP-pension begärde en del egna företagare undantag, oftast på grund av låga inkomster och dålig lönsamhet, vilket gjorde att man ej ansåg sig orka med avgifterna som för många var relativt höga i förhållande till inkomsten. En del har senare anslutit sig till försäkringen, och många gjorde det i samband med att möjligheten togs bort att försäkra sig för inkomstbortfall på grund av sjukdom (sjukpenning). Den som har ATP-pension som ej når upp till visst belopp eller ingen ATP-pension alls erhåller ett s. k. pensionstillskott, vilket garanterar ett existensminimum. Det innebär att var och en har rätt till ett minimibelopp när man uppnår pensionsålder. Ett undantag utgör de som inte har ATP-försäkring. De erhåller inte pensionstillskott utan endast folkpension, vilket de upplever som en orättvisa. är det personer som i ekonomiskt trångmål på grund av rörelsens låga avkastning tvingats avstå från en försäkring som genom lag tillförsäkrats alla anställda. För att uppnå rättvisa bör även de som står utanför ATP erhålla pensionstillskott och tillförsäkras samma rätt som de vilka ej begärt utträde från ATP. Med anledning av vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen hemställer om en översyn av pensionsreglerna i lagen om allmän försäkring innebärande att alla svenska medborgare tillförsäkras samma rätt att erhålla det minimibelopp som folkpension med tillägg av pensionstillskott utgör. () ()
mot · G402530 · 1981-01-21 00:00:00 — 1980/81 530-537 Motion 1980/81:530 av m. fl. om en ny kvinnoklinik vid i Undertecknade har vid olika tillfällen i framhållit behovet av ny kvinnoklinik vid i . Med anledning av vår motion 1977/78: 1078 framhöll socialutskottet i sitt betänkande 1977/78:25 bl. a. följande: Utskottet har inhämtat att kommittén för akademiska sjukhusets utbyggande avser att hos regeringen begära projekteringstillstånd för en ny kvinnoklinikbyggnad. Då det är viktigt att lokalfrågan för kvinnokliniken löses, förutsätter utskottet att regeringen tar positiv ställning i frågan utan dröjsmål. Projekteringsarbetet för byggande av ny kvinnoklinik har pågått . har under sistlidna höst överlämnat huvudhandlingar och räknar med att kunna fortsätta projekteringsarbetet till färdiga bygghandlingar. 1 årets budgetproposition synes regeringens avsikt vara att fördröja byggandet av den nya kvinnokliniken. Med hänsyn till att behovet av denna byggnad bara ökat finner vi regeringens agerande anmärkningsvärt och i föga överensstämmelse med socialutskottets ovan citerade uppfattning. Det förtjänar påpekas att underlaget för kvinnoklinikens verksamhet ökat, bl. a. genom nedläggningen av förlossningsvården vid . Situationen för såväl patienter som personal är helt otillfredsställande i den nuvarande byggnaden. Att mot den bakgrunden ytterligare fördröja byggandet av en ny kvinnoklinik är därför inte acceptabelt. Därtill kan läggas behovet av arbetstillfällen inom byggnadsverksamheten i en vikande konjunktur. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att som sin mening uttalar att projekteringen och byggandet av ny kvinnoklinik vid i får ske i enlighet med byggnadskommitténs planering. () () 1 1980/81.
mot · G402531 · 1981-01-20 00:00:00 — av m. fl. om översyn av normer för behovstäckning av barnstugeplatser Statsmakten ställer motiverade krav på att kommunerna skall visa stor ekonomisk återhållsamhet. har dock kommunerna ålagts att genomföra ett omfattande utbyggnadsprogram för barnomsorgen. För många kommuner är detta två mål som är svåra att förena. Ett sätt är då att se över normer, som har många brister. Många kommuner planerar efter redovisningar av s. k. behovstäckning. Dessa korresponderar mycket dåligt med den faktiska efterfrågan som råder. Detta faktum kommer relativt snart att visa sig i många kommuner, eftersom dessa kommer att ha nått gränsen för 100 %-ig behovstäckning. De tomma platsernas problematik kommer då att uppträda. Ett sätt att få kommunerna att göra en mer realistisk behovsplanering är att rensa normer från åldersgruppen eller i varje fall åldern . För denna grupp finns ingen som helst anledning att redovisa någon behovstäckning, då ju föräldrarna genom föräldraförsäkringen kan få kompensation för förlorad arbetsförtjänst. Genom den utsträckta pappaledigheten föreligger även ett reducerat behov av barnomsorg för barn i främst åldern . Detta kan dock vara svårt att reglera från statsmakternas sida. Statsbidrag ges numera efter vissa ytnormer, /plats för institution och /plats för lägenheter. Dessa borde kunna bestämmas till den lägre för både institution och lägenhetsdaghem, vilket skulle möjliggöra för kommunerna att utan speciella investeringskostnader få fram nya platser. Statsbidrag ges nu inte för barnomsorgsplatser som tas fram genom s. k. överinskrivning. Med hänsyn till den låga faktiska beläggningen kan överinskrivning mycket väl försvaras, både kommunalekonomiskt och pedagogiskt. Genom att man ändrar statsbidragsreglerna skulle en sådan planering underlättas. ges fullt statsbidrag oavsett om en barnomsorgsplats utnyttjas på heltid eller på halvtid. Detta system är från resursutnyttjandesynpunkt felaktigt. Reducerar man statsbidraget för halvdagsplatser skulle kommunerna tvingas planera på ett vettigare sätt. Som ovan sagts närmar sig många kommuner raskt i behovstäckning. Det finns faktiskt kommuner som genomför utbyggnaden snabbare än vad statsmakterna förutsatt. Statsbidragen bör därför på något sätt differentieras mellan kommunerna med hänsyn till hur långt man kommit med utbyggnaden. När det gäller att fastställa behovet av fritidshemsplatser är normer helt orimliga. Normalt är behovet bara en bråkdel av vad beräknar. Vad här sagts visar att en översyn av normer bör genomföras. Med stöd av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att en översyn av normer för beräkning av behovstäckningen av fritidshemsoch bamstugeplatser genomförs. () HANS NYHAGE (m) ()
mot · G402534 · 1981-01-21 00:00:00 — Motion 1980/81:534 av om en informationsskrift till kvinnor som misshandlats Avslöjandena om kvinnomisshandelns stora omfattning har upprört oss alla. Det som förvånat mest är att många kvinnor uppenbarligen finner sig i upprepad misshandel år utan förmåga att bryta sig ur ett sådant förhållande. Av de kunskaper vi nu fått om kvinnomisshandeln vet vi att orsakerna till denna oförmåga kan vara många och skiftande. En av orsakerna är dock säkerligen kvinnornas brist på kunskaper om sina egna rättigheter och om möjligheten till hjälp från samhällets sida. Syftet med kvinnohus och jourverksamhet är ju bl. a. att sprida sådana kunskaper. Tyvärr är kvinnohusen än så länge långt ifrån tillgängliga för alla kvinnor i landet. Det är dock viktigt att så långt möjligt nå ut med denna kunskap till alla kvinnor som behöver den. I bok älskar agar man? finns ett avsnitt som heter ABC för en misshandlad kvinna. Jag anser att en informationsskrift efter en liknande idé borde framställas av exempelvis . En sådan trycksak skulle kunna spridas av kvinnoorganisationer, polis, socialarbetare, sjukhuspersonal osv. när man träffar på fall av uppenbar eller misstänkt misshandel. Den skulle också finnas tillgänglig på exempelvis försäkringskassor och kvinnokliniker. Det är också tänktbart att den skulle komma till nytta i utbildningen av de yrkesgrupper som kan komma i kontakt med kvinnomisshandel. Åberopande det anförda hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om informationsskrift till misshandlade kvinnor.