mot · G4021617 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om förtidspensionering av alkoholskadade I enlighet med beslut vid 1976/(prop. 1976/77:44) vidgades möjligheterna till förtidpension och sjukbidrag för alkoholister. Det ansågs då att den som till följd av alkoholmissbruk fått sin arbetsförmåga nedsatt borde kunna få förtidspension på samma sätt som människor med andra sjukdomar. I förarbetena till propositionen anförde föredraganden att man vid pensionsbedömningen inte skulle tillmäta eventuella följdsjukdomar till alkoholmissbruket någon avgörande betydelse. Detta innebar att det nu skulle vara alkoholmissbruket i sig som skulle motivera förtidspension, inte de komplikationer som det medförde, såsom levercirrhos, hjärnskador m. m. Alkoholism uppfattas med detta synsätt som en sjukdom som alla andra och borde vid pensionsbedömning också bedömas på samma sätt som andra sjukdomar. Detta synsätt har fått en rad olyckliga konsekvenser. Det mesta talar för att en förtidspension i de fall där en alkoholist ännu inte hunnit få irreversibla organskador direkt bidrar till att försvåra rehabiliteringen av vederbörande. Vid behandlingen av proposition 1976/77:44 uttalade utskottet förhoppningen att en generösare pensionsbedömning skulle stimulera den försäkrade att i ökad omfattning medverka i rehabiliteringsprocessen. En förtidspension skulle under inga omständigheter få ersätta rehabiliteringsåtgärder. Erfarenheterna från pensionsdelegationer visar emellertid att förtidspension i allmänhet markerar en avslutning av rehabiliteringsinsatserna. I den mån man föreställt sig att förtidspension eller sjukbidrag skulle stimulera till medverkan i rehabiliteringsåtgärder har man alltså misstagit sig. Även då det gäller tidsbegränsade sjukbidrag förekommer det praktiskt taget aldrig att den försäkrade återgår i arbetslivet. I en artikel om förtidspensionering av alkoholister (. 18/8 1980) framhåller läkaren de negativa konsekvenserna av förtidspensionering i dessa fall. Det finns enligt mycket som tyder på att det i första hand är åtgärder på arbetsplatsen, genom bl. a. företagsläkare, anpassningsgrupper och arbetskamrater, som kan vara effektiva när det gäller att bryta ett missbruk. Genom sjukskrivning förlorar individen dels kontakten med dessa människor, dels förstärker sysslolösheten i sig själv alkoholbehovet. Sjukbidrag eller förtidspension innebär i ett senare skede oftast en definitiv fastlåsning i missbrukarrollen. Pensionsbeslutet uppfattas ofta som en resignation inför en omöjlig situation, fortsätter . I verkligheten innebär det dock att man nästan helt omöjliggör en tänkbar rehabilitering. Skulle en människa med alkoholproblem klara av att komma på fotter efter en förtidspension är detta att betrakta som ett under. menar att den vidgade rätten till förtidspension riskerar att försätta missbrukarna i ett försämrat läge och att man i lagstiftningen missförstått missbrukets natur. I lagen om allmän försäkring heter det i sjunde kapitlet att rätten till förtidspension tillkommer den vars arbetsförmåga är nedsatt till minst hälften och där nedsättningen kan anses vara varaktig. När det gäller alkoholister, skriver , kan man utan tvivel hålla med om att arbetsförmågan är nedsatt då de dricker. Varaktig blir arbetsnedsättningen först om de fortsätter att dricka, vilket underlättas betydligt av en förtidspension. I stället borde man inrikta sig på att förhindra denna varaktiga nedsättning genom att exempelvis ställa krav på att missbrukaren medverkar till sin egen rehabilitering. menar också att även om den kravlöshet som alltmer kommit att prägla pensionsbedömningarna av missbrukare varit ett utslag av välvilja, så har den varit missriktad och resulterat i en större social utslagning och större lidande än som annars varit fallet. , som medverkat i en pensionsdelegation, ger också i sin artikel exempel på hur en generös inställning till pensionering av alkoholskadade leder till att även unga missbrukare blir pensionerade. Resultatet har blivit en ohejdad generositet i pensionsbedömningarna. Jag har vid många tillfällen fått vara med och reservera mig mot beslut på att bevilja sjukbidrag till 30-åriga missbrukare utan någon sjukdom - missbruket kan ju inte betraktas som sjukdom . I ett läkarintyg angående en missbrukare i 30-årsåldern hette det till försvar för fortsatt sjukbidrag: 'Det är ganska skönt att leva lugnt och för sig själv som han gör. Denne man skulle alltså i lugn och ro få fortsätta sitt missbruk - utan några som helst störande krav från samhället. Det är svårt att statistiskt beskriva konsekvenserna av den liberaliserade lagstiftningen. Antalet nya förtidspensionärer med alkoholdiagnos ökade från 1 1976 till 1 1977. Siffran var 1 507. Ökningen efter den ändrade lagstiftningen skulle kunna tolkas som en effekt av en osäkerhet som tidigare funnits angående missbrukares rätt till förtidspension. Problemet med denna statistik är att majoriteten av de alkoholskadade som får sjukbidrag eller förtidspension bokförs under andra diagnoser. Man kan alltså inte med hjälp av alkoholdiagnoserna statistiskt belägga någon förändring. Däremot kan man över en lång rad år konstatera en kraftig ökning av det totala antalet förtidspensionerade och att denna ökning relativt sett varit kraftigast i åldrarna . Det är svårt att påvisa någon annan faktor än de ökande alkoholskadorna som förklaring till denna ökning. Man kan notera att tendensen mot ökad livslängd nu brutits för svenska män och att man nu ser en ökad dödlighet i åldrarna . socialmedicinsk expertis är denna utveckling betingad av alkoholskador. I detta perspektiv ter sig rehabiliteringen av alkoholskadade som ett åtagande som måste få hög prioritet. Då det i detta sammanhang finns allvarliga indicier på att det rehabiliteringsarbete som krävs motarbetas av en vidgad rätt till förtidspension måste nu detta förhållande tas upp till omprövning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos regeringen begär en översyn av reglerna för förtidspension i syfte att öka möjligheterna till rehabilitering av alkoholskadade. HANS () ()