mot · G4022090 · 1981-03-25 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:134 om investeringar på m. m. Enligt beslut (/81:8, rskr 1980/81:105) skall jettrafiken på möjligt flyttas till , dock senast . I proposition 1980/81:134 redovisas dels vissa utredningar som igångsatts med anledning av riksdagsbeslutet, dels förslag till medelsanvisning för investeringar på , så att en utflyttning av Linjeflygs verksamhet i enlighet med beslut skall kunna genomföras. Vidare aviseras en proposition till höstriksdagen med förslag till långsiktiga luftfartspolitiska riktlinjer, där bl. a. följande frågor skall behandlas: det framtida inrikesflygnätet, samarbetet mellan berörda flygbolag, utbyggnad på lång sikt, framtida användning samt frågan om hur kollektivtrafiken mellan och skall ordnas m. m. Vi går därför inte in på dessa frågor i vår motion. I propositionen redovisas att kostnaderna för att samlokalisera Linjeflygs trafik med SAS i det nuvarande inrikesområdet på uppgår till drygt 80 milj. kr. vid en utflyttning . För /82 beräknas statens andel av investeringarna till 21,5 milj. kr. I den socialdemokratiska partimotionen 1980/81:1351 konstaterades att den befintliga terminalen har begränsade utvecklingsmöjligheter som terminal för den samlade inrikes passagerartrafiken och måste betraktas som en provisorisk lösning. Därför förordades i motionen att ett principbeslut om en permanent inrikesterminalanläggning skulle tas. I propositionen redovisas att flygbolagen anser att kapaciteten i det nuvarande inrikesområdet på överskrids redan från Linjeflygs inflyttning. anser för sin del att kapacitetstaket nås . Ytterligare investeringar i det nuvarande inrikesområdet medger enligt luftfartsverket med hänsyn till den korta användningstiden inte normalt ekonomiskt utnyttjande av det nedlagda kapitalet. Mot den redovisade bakgrunden finner vi det ytterst anmärkningsvärt att kommunikationsministern inte har givit några konstruktiva förslag för att - i samråd med luftfartsverket och flygbolagen - åstadkomma en mer permanent lösning på terminalfrågan. Enligt vår mening bör ett ekonomiskt dyrbart provisorium om möjligt undvikas. Genom en direkt överflyttning från till en ändamålsenlig och långsiktigt användbar inrikesterminal bör negativa ekonomiska effekter av utflyttningen för luftfartsverket och Linjeflyg kunna undvikas. Det alternativ som i första hand bör komma i fråga är en lokalisering av inrikesflyget till ena halvan av nuvarande utrikesterminalen (A70). Inrikesflyget skulle då kunna lokaliseras till pir B (södra piren), sorn nu är charterterminal, varvid chartertrafiken skulle flyttas över antingen till den nuvarande inrikesterminalen (T3) eller den gamla charteranläggningen. En annan möjlighet vore att lokalisera inrikesflyget till pir A (östra piren). Även i detta fall skulle chartertrafiken flyttas till T3-terminalen eller den gamla charteranläggningen, som den reguljära utrikestrafiken skulle föras över till pir B. I båda dessa fall skulle förutsättningarna för samtrafik mellan och - såväl inrikes som utrikes - väsentligt förbättras. Viktiga trafiktekniska fördelar för både passagerare och flygbolag skulle också kunna uppnås. Vi förutsätter att en lokalisering av chartertrafiken till T3-terminalen föregås av ett iordningställande av denna så att den väl svarar mot chartertrafikens behov. Detta bör kunna ske utan större kostnader. Kostnaderna för en A70-lösning med pir A eller B (inkl. ombyggnader för charterflyget i T3-terminalen) torde inte väsentligt överstiga de investeringsberäkningar på totalt ca 80 milj. kr. som redovisas i propositionen för Linjeflygs lokalisering till T3. Investeringarna i alternativ A70 är dock långsiktiga och kan därför avskrivas på betydligt . En översiktlig bedömning av tidsåtgången för alternativet med en inrikesterminal i det s. k. A70-läget ger vid handen att den av beslutade utflyttningstidpunkten bör kunna hållas. En nybyggd permanent inrikesterminal söder om den nuvarande utrikesterminalen (A70) har också diskuterats. Den skulle innebära så avsevärt ökade investeringsbehov jämfört med det av oss föreslagna A70-altemativet att det inte kan anses ekonomiskt försvarbart, när ett så gott som likvärdigt alternativ står till buds för en väsentligt lägre kostnad. En samlokalisering av SAS och LIN:s inrikesflyg i T3-terminalen, som propositionen förutsätter, innebär ett kortsiktigt provisorium. Den är därför en ekonomiskt sämre lösning. Dessutom skulle en råd trafiktekniska problem kvarstå. Vi förordar därför att arbetet för att lösa inrikesflygets terminalfråga på inriktas på en mer långsiktig lösning än vad T3-alternativet erbjuder. angav som en absolut förutsättning för att linjetrafiken skall flyttas över från till att kollektivtrafikförbindelserna till förbättras. Arbetet med detta pågår inom och . Till detta kommer att en lokalisering i A70 skulle ge en idealisk terminallösning för bussförbindelsen till , genom att av- och påstigning kan ske på en plats för såväl inrikes- som utrikespassagerare. Detta medger en busslinje för reguljärtrafikens passagerare från city i stället för två, som i T3-altemativet. Turtätheten kan därmed fördubblas, vilket i realiteten medger kortare restid. Vi förordar sammanfattningsvis att inrikesterminalfrågan ges en långsiktig lösning. Därvid bör en lokalisering i det s. k. A70-området väljas. Såväl Asom B-pirlösningarna bör studeras närmare. Definitivt beslut bör kunnas tas Detta bör av ges regeringen till känna. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar begära att regeringen ger luftfartsverket i uppdrag att - inom ramen för de i propositionen för budgetåren 1980/81 och 1981/82 beräknade investeringsmedlen - påbörja arbetet med en permanent inrikesterminal på i enlighet med vad som anförts i motionen. () () () () () () () () () () () () () ()