mot · G4021580 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81: 1580 av och tredje vice talmannen om rätten för norska medborgare att i förvärva mark m. m. Bilaterala förhandlingar mellan och om ett samarbete på energi- och industriområdet har förts vid skilda tillfällen . Bakgrunden till förhandlingarna har varit dels ett nordiskt samarbetsavtal från , dels de traditionellt starka förbindelserna mellan de båda länderna. är en av viktigaste exportmarknader. är största handelspartner. I samband med session 1974 diskuterades möjligheterna för att importera naturgas från . Dåvarande industriministern framhöll att man på svenskt håll var mycket glad över formuleringen i den norska vitboken om den framtida oljepolitiken, att oljan var ett naturligt led i ett bredare nordiskt samarbete. Han poängterade vidare intresse av att delta i diskussionerna om finansieringen av gasledningar. Den dåvarande norske industriministern, , framhöll att först kunde lägga fast sin politik sedan behandlat ytterligare en vitbok om energiförsörjningen. Vid ett möte i enades dåvarande industriministrarna om att utreda möjligheterna för ett närmare norskt-svenskt samarbete, i första hand inom oljeförsörjning och petrokemisk industri. I samband därmed fastställdes direktiv för en norsk-svensk kommitté för energi- och industrisamarbete. Förutom uppgifter med anknytning till oljeförsörjningen fick kommittén i uppdrag att undersöka samarbetsmöjligheter inom träförädlingsindustrin. Kommittén lade fram en gemensam rapport. I rapporten anfördes bl. a. att det ankom på regeringarna i de båda länderna att lägga fast ramar för samarbetsmöjligheter, medan genomförandet av olika konkreta projekt var företagens ansvar. Bland de branscher som nämndes som tänkbara för ett samarbete fanns bil, stål och träförädling. Vid förhandlingarna hade tagit upp exporten av svenskt trävirke till . Man ansåg det angeläget att gränshandeln med trävaror fortsatte. slöts ett principavtal mellan AB och den norska regeringen om ombildandet av till en svensk-norsk koncern och om deltagande från Volvos sida i den fjärde koncessionsrundan. ersattes principavtalet av ett slutligt avtal. Som en följd av intensifierades förhandlingarna om industri- och energisamarbete mellan den svenska och den norska regeringen. undertecknade dåvarande statsministrarna ett samarbetsavtal till vilket fogades bilagor om , om långsiktiga leveranser av 1980/81: 1580 råolja och oljeprodukter från till och om norsk-svensk handel med virke. beslöt att inställa den bolagsstämma som skulle behandla . Den norska regeringen hade då lagt fram propositioner till om avtalen med den och med . I brev till statsminister daterat meddelade statsminister att den norska regeringen ansåg att samarbetsavtalet mellan regeringarna fallit i och med att Volvos avtal med den norska regeringen inte genomfördes. enades statsministrarna om att återuppta de norsk-svenska energi- och industriöverläggningarna. Förhandlingar på olika nivåer har förts utan att man nått konkreta resultat. Tvärtom har ännu ett stort samarbetsprojekt gått i stöpet: norska Årdal och Sundal Verks planerade övertagande av . Några ljuspunkter finns trots allt i bilden. Integrationen och samarbetet på företagsnivå mellan norsk och svensk industri har fortsatt, oberoende av vad som diskuterats på regeringsnivå. har byggt ut sitt samarbete med norskt näringsliv. Just nu pågår löftesrika överläggningar mellan Statoil, och om gemensam distribution av norska oljeprodukter i . Men trots dessa positiva tendenser är det ingen överdrift att hävda att det norsk-svenska energi- och industrisamarbete som diskuterats under större delen av inte har kommit många steg på väg. Försuttna möjligheter och praktiska misslyckanden har präglat samarbetsförsöken. Orsakerna är många, bl. a. har parterna inte varit tillräckligt klara över varandras skilda förutsättningar och utgångspunkter. Den norska oljepolitiken är på ett helt annat sätt än den svenska näringspolitiken en statlig angelägenhet. Detta har gång efter annan skapat samordningsproblem. Den norska målsättningen med samarbetet har upplevts som oklar av de svenska förhandlarna; man har från efterlyst konkreta förslag till industriprojekt att satsa på. Omvänt har de norska förhandlarna betraktat den svenska attityden som alltför passiv; man har väntat sig klarare initiativ. Till de praktiska svårigheterna kommer psykologiska faktorer. Stämningar från tiden kring unionsupplösningen kan fortfarande spela in på det psykologiska planet. Rädslan för en alltför kraftig svensk dominans är utan tvivel en reell politisk faktor i . Omvänt har vi svenskar haft en tendens att betrakta som ett land som i flera avseenden legat efter i utvecklingen. Det historiskt ojämlika förhållandet mellan de båda länderna speglas inte minst i skillnaden mellan norska och svenska massmediers rapportering. Norsk press, radio och TV ägnar en förhållandevis mycket större uppmärksamhet åt svenska frågor än svenska massmedier ägnar åt norska angelägenheter. Den svenska allmänheten är påfallande dåligt orienterad om förhållandena i grannlandet. Med tanke på denna historiska ojämlikhet faller det största ansvaret för en 1980/81: 1580 förändring av relationerna på . Det är hos oss första steget måste tas för att markera att vi menar något reellt med samarbetsplanerna. Den bör ta ett kraftfullt initiativ för att bryta de psykologiska blockeringarna och visa att vi värdesätter det speciella förhållandet mellan och . De många misslyckandena visar att samarbetet bara kan fungera på grundval av gemensamma fördelar. Vårt land har i förhållande till sin storlek ett ovanligt stort antal multinationella företag. Vad kan erbjuda som samarbetspartner med är ett avancerat teknikkunnande, ett tekniskt utvecklingsarbete och kunskaper i och organisation för internationell marknadsföring. Att få del i detta måste för vara den intressanta delen i ett norsksvenskt industrisamarbete. Men den delen följer inte automatiskt med vid en industrilokalisering. För att säkra sig om den bör man från norsk sida hellre köpa in sig i svenska företag. Genom sin olja kommer att få stora och efter hand växande finansiella resurser. Till stor del kommer pengarna från oljan att investeras i . Men när alla rimliga investeringsobjekt där fått sitt kommer ändå att ha pengar över. Som alternativ till hotellköp vid eller eluppvärmda motorvägar från Hammerfest till bör produktiva industriinvesteringar i hemmamarknaden stå sig väl. finns det bestämmelser i den svenska lagen som förbjuder utlänningar att äga mark och aktier m. m. i . Mitt förslag är att ändrar de reglerna - att vi ger samma rätt åt norrmän och norska företag som vi svenskar har att i äga mark och aktier, bilda handelsbolag och driva bank- och försäkringsrörelse. Norrmän skulle med andra ord undantas från de lagar som i dessa avseenden gäller för utlänningar. Motsvarande restriktioner för svenskar i bör då också efter hand undanröjas. Tillsammans med frihandeln och den gemensamma arbetsmarknaden skulle då en gemensam hemmamarknad bildas av och . För bör också vara en intressant marknad att sälja olja till. Helt övervägande skäl talar för att norska företag, gärna i samarbete Goint ) med svenska företag, själva bör marknadsföra och distribuera sin olja på den svenska marknaden. Den geografiska närheten bör här vara en fördel. Svårigheterna att köpa upp om man inte själv vill bygga upp ett lämpligt distributionsnät kan inte vara oöverkomliga. Om den aktuella svenska prispolitiken på olja skulle hämma intresset, finns det anledning att man från norsk sida aktualiserar frågan med den . Den intresse för den norska oljan måste främst vara att genom avtal få garanti för leveranser, även ja, särskilt om internationella kriser lägger hinder i vägen för annan olje- och energitillförsel. 1980/81: 1580 Med stöd av ovanstående hemställs att hemställer att regeringen låter utreda möjligheterna att undanta norska medborgare och juridiska personer från de inskränkningar i rätten att äga mark, aktier m.m. som i gäller för utlänningar.