mot · G4022121 · 1981-04-10 00:00:00 — Motion 1980/81:2121 av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:131 om vissa varvsfrågor, m. m. I vår partimotion angående varvsindustrin lämnade vi en utförlig redogörelse för den socialdemokratiska varvspolitiken. Den politik som vi där redovisade ligger fast och vi vill nu endast åter peka på vissa grundläggande utgångspunkter för våra ställningstaganden och förslag rörande den svenska varvsindustrins utveckling. Den socialdemokratiska varvspolitiken har haft en klar målsättning. En grundsats har varit att varvspolitiken - liksom industripolitiken i övrigt - måste vara långsiktig. Varvsnäringen är en tung industri, som inte kan utvecklas genom snabba kapacitetsförändringar eller produktionsomläggningar. Detta innebär att strukturomvandlingen måste planeras noga och att den med nödvändighet måste ta relativt . Det betyder också att omställningen inte kan genomföras utan stöd från samhällets sida. Konkret har vår varvspolitik inneburit att vi stött den omvandling som skett och sker inom varvsindustrin. Vi har accepterat nödvändiga kapacitetsminskningar. Men vi har krävt att neddragningar skall ske på ett sådant sätt och i en sådan takt att de varken skadar företagens överlevnadsförmåga eller utsätter de anställda och berörda regioner för oacceptabla påfrestningar. Vi har också varit beredda att ge ordentliga resurser för utveckling av nya produkter och verksamheter vid varven. Denna grundsyn präglade i hög grad våra ställningstaganden och förslag vid 1978 och riksdagsbehandlingar av varvsfrågorna. Från socialdemokratisk sida accepterade vi då fortsatta minskningar av kapaciteten vid varven. Vi krävde dock att alla möjligheter skulle tas till vara för att vid varven utveckla de verksamheter som kunde bedömas ha en framtida livskraft, och vi föreslog erforderligt stöd till denna utveckling. Till en del fick vi i stöd för våra förslag. En annan utgångspunkt för den socialdemokratiska varvspolitiken har varit att struktur- och sysselsättningsfrågorna skall behandlas i ett sammanhang. Vid riksdagsbehandling fick vi gehör för vårt förslag om en anställningsgaranti och särskilda insatser för att underlätta de varvsanställdas övergång till annan sysselsättning. Anställningsgarantin gällde för storvarven inom . I bildades en särskild organisation, Projekt 80 AB (P80), för denna verksamhet. Erfarenheterna av P 80 är övervägande positiva. När varven stod inför nya omfattande neddragningar föreslog vi från socialdemokratisk sida att anställningsgarantin dels skulle förlängas och gälla under även den då förestående omstruk1 1980181. tureringsperioden, dels skulle utvidgas till att också omfatta varven i . Den borgerliga riksdagsmajoriteten avvisade dock dessa krav. Anställningsgarantin har därigenom upphört att gälla fr. o. m. . I vad gäller P 80-projektet har regeringen bemyndigats att låta verksamheten fortsätta till viss del in om så erfordras. Huvudsyftet med den socialdemokratiska varvspolitiken kvarstår oförändrat. Målet är att ge svensk varvsnäring en långsiktigt konkurrenskraftig produktionsinriktning och struktur. Efter den nödvändiga omställnings- och utvecklingsperioden måste företagen ha nått en sådan styrka att de kan bära sina kostnader. Såväl för samhället som för företagen och de anställda är det nödvändigt att varven kan drivas på normala villkor utan fortlöpande produktionsstöd. står vi fast vid vårt krav på att påfrestningarna för de anställda och de berörda regionerna måste mildras så långt det är möjligt och att statsmakterna har ansvaret för att så sker. Mot våra förslag har de borgerliga regeringarna ställt en politik utan konstruktiva inslag. Man har okritiskt accepterat att produktionsresurserna raderas ut. Man har inte velat gå in i ett aktivt engagemang för att skapa ny produktion där fartygsbyggnationen minskar eller helt upphör och man har varit beredd att acceptera massavskedanden vid varven utan konkreta motåtgärder. Som framgått har det vid riksdagsbehandlingarna varit möjligt att åtminstone till en del korrigera denna destruktiva politik. I många avgörande frågor har dock den borgerliga riksdagsmajoriteten ställt sig bakom regeringspolitiken. Tyvärr genomsyras även den nu aktuella regeringspropositionen av passivitet och uppgivenhet. Inte på någon punkt finns konstruktiva förslag i syfte att påverka utvecklingen i positiv riktning. Vad som sker inom kommenteras endast mycket kortfattat trots att företaget på punkt efter punkt går ifrån den utvecklingsplan som låg till grund för beslut och trots att resultatutvecklingen är betydligt sämre än vad som då förutsågs. Det enda konkreta ställningstagande som redovisas är att ytterligare särskilt stöd till varvsindustrin inte kommer att bli aktuellt. Vad gäller de sysselsättningsmässiga konsekvenserna av de neddragningar som förestår är regeringen lika tomhänt. Här läggs ansvaret för vad som sker helt över på andra. Detta är i linje med den brist på ansvar man visat i liknande fall inom andra branscher, t. ex. stål- och skogsindustrierna. I propositionen finns sålunda inte en antydan om vad som kommer att ske med de över 4 000 personer som skall lämna varven i / . Men regeringen står inte bara tomhänt i sina propositioner till . Det finns också anledning att rikta stark kritik mot regeringens sätt att fortlöpande handlägga varvsfrågorna. Från socialdemokratisk sida har vi vid många tillfällen haft anledning att påtala detta . Denna misskötsel är i själva verket väl så allvarlig som de otillräckliga förslagen till Det är genom den löpande misskötseln som förutsättningarna för en positiv branschutveckling kraftigt försämras. möjligheter att påverka förhållandena blir härigenom begränsade. Detta gäller i hög grad det sätt på vilket man från regeringens sida agerat i ägarrollen gentemot Svenska Varv. Här har man helt tappat kontrollen över utvecklingen. För flera av dotterbolagen är resultatutvecklingen synnerligen oroväckande med utomordentligt stora negativa avvikelser från budgeten. Vad gäller den framtida utvecklingen konstaterar industriministern i propositionen att riskerna för fortsatta negativa resultatavvikelser får bedömas som större än möjligheterna att uppnå bättre resultat. saknas genomarbetade planer för hur denna utveckling skall vändas. Den strukturplan som låg till grund för beslut är i långa stycken inaktuell. Så här kan det självfallet inte få fortsätta. Regeringen måste som representant för ägaren staten se till att konkreta planer för de enskilda enheterna tas fram så att såväl koncernens samlade utveckling som konsekvenserna för de berörda orterna kan bedömas. Vi utgår således från att regeringen redovisar en samlad och aktuell utvecklingsplan och finansieringsanalys för Svenska Varv. Som redan nämnts är situationen i Svenska Varv mycket oroande. För att lösa problemen ställs stora krav på koncernens organisation och ledningsresurser. Det bör ankomma på regeringen att noga följa utvecklingen också i detta avseende så att koncernens samlade utvecklingsmöjligheter kan tas till vara fullt ut. Även i övrigt har regeringens handläggning av varvsfrågorna varit minst sagt bristfällig. Som ett exempel kan nämnas turerna kring . Genom regeringens vägran att - tvärtemot industriministerns uttalanden godkänna ett förslag till finansiell rekonstruktion som utarbetat i samverkan med industridepartementet blev en konkurs oundviklig för . Möjligheterna att därefter rekonstruera varvet har även de omintetgjorts genom att regeringen vägrat att medverka. Vi återkommer till denna fråga senare i denna motion. Ett annat exempel är den inventering av utvecklingsländernas behov av varvsprodukter som begärde av regeringen . Från socialdemokratisk sida hade vi begärt en sådan inventering, som avsåg behovet av bl. a. färjor, bogserbåtar och fiskebåtar, dvs. produkter av intresse för särskilt de mindre och medelstora svenska varven. Enligt vad vi kunnat utröna har arbetet med denna inventering inte startats. Om så verkligen inte skett är det högst anmärkningsvärt. Det skall i det här sammanhanget också noteras att det särskilda stöd om 125 milj. kr. för export av varvsprodukter till utvecklingsländerna som beslutade om ännu inte utnyttjats till någon del. bör i samband med den nu förestående behandlingen av varvsfrågorna begära att regeringen redovisar de faktiska förhållandena i dessa frågor. Tyvärr finns det inget som talar för att regeringen kommer att förändra sin varvspolitik och sin handläggning av varvsfrågorna till det bättre. Den nu framlagda propositionen talar i detta avseende sitt tydliga språk. Detta är beklagligt för företagen, de anställda och för de berörda kommunerna och regionerna. Vi övergår nu till att behandla de frågor som aktualiseras i regeringspropositionen. I sin proposition till (prop. 1979/80:165) föreslog regeringen en total nedläggning av verksamheten vid Öresundsvarvet. Regeringen var dock inte beredd att ange någon tidpunkt för när all verksamhet skulle vara avvecklad vid varvet. Nedläggningstakten skulle i stället bestämmas med hänsyn till möjligheterna för de anställda att få nya arbeten. Någon beräkning av kostnaderna för denna i tiden obestämda nedläggning redovisades inte i propositionen. Inte heller föreslogs några nämnvärda insatser för att underlätta de 2 850 anställdas övergång till annan sysselsättning. Mot detta förslag stod en utvecklingsplan för Öresundsvarvet som hade utarbetats av företagsledningen i samverkan med de anställda. Planen innebar en radikal omstrukturering och nedbantning av varvet. Nyproduktionen av fartyg skulle skäras ned kraftigt som satsningar skulle ske på industrisidan och inom representationsverksamheten. Sammantaget skulle antalet anställda minskas med drygt 1 000 personer. Från socialdemokratisk sida stödde vi denna utvecklingsplan. Vi framhöll att den föreslagna verksamheten innebar ett risktagande, här liksom i all industriell produktion. Men det fanns ingen anledning att tro att utvecklingen skulle bli sämre än i regeringens opreciserade avvecklingsalternativ. Om satsningen lyckades skulle det finnas förutsättningar för en fortsatt, långsiktigt uthållig industriell verksamhet i . Sannolikheten härför ökade genom att planen innebar en diversifiering av verksamheten vid Öresundsvarvet. För att möjliggöra omstruktureringen mot delvis nya verksamhetsområden föreslog vi att Öresundsvarvet skulle ges ordentliga utvecklingsresurser, 100 milj. kr. Vi underströk också mycket starkt såväl i vår motion som i de följande diskussionerna att framgången för Öresundsvarvet på ett helt avgörande sätt var beroende på den attityd till utvecklingsplanen som framför allt Svenska Varvs koncernledning men också industriministern intog. Vi var väl medvetna om att hela planen lätt kunde omintetgöras om viljan till detta fanns. beslut blev att Öresundsvarvet skulle ges möjligheter att utvecklas i enlighet med den angivna planen. De farhågor som vi hade angående viljan att från ansvarigt håll ge Öresundsvarvet en reell chans att genomföra omstruktureringen visade sig tyvärr välgrundade. Vi kan nu konstatera att utvecklingsplanen aldrig sattes i verket. Inga åtgärder har vidtagits för att börja omorienteringen av produktionen och för att anpassa verksamheten mot den föreslagna lägre nivån. Varvet saknade länge erforderlig ledningskapacitet. De särskilda utvecklingspengar som anslagit har inte till någon del använts för Öresundsvarvet. I stället fattade styrelsen för Svenska Varv - endast drygt efter det att ställt sig bakom den femåriga utvecklingsplanen - beslutet att Öresundsvarvet skulle avvecklas. De fackliga styrelserepresentanterna reserverade sig mot beslutet. Industriministern har bl. a. i sagt att han för sin del inte fann anledning att söka påverka Svenska Varvs beslut. I regeringspropositionen anges att skälet till Svenska Varvs beslut var att förlusterna vid Öresundsvarvet har blivit större än vad som förutsågs i utvecklingsplanen. Den enda siffra som anges är förlusten för , som uppgick till 344 milj. kr., vilket är drygt 200 milj. kr. mer än vad Svenska Varv budgeterat. Här är det viktigt att klarlägga två saker. För det första så är hela resultatförsämringen jämfört med budget hänförlig till ett enda nybygge, nämligen en av färjorna till Gotlandsbolaget. Anledningarna till fördyringen är flera, men en mycket starkt bidragande orsak är beslut som legat helt utanför Öresundsvarvet. Svenska Varv beslutade sålunda - mitt under pågående byggnation - att andra motorer än de ursprungligen planerade skulle installeras. Detta betydde dels att arbetet försenades kraftigt, dels att omkonstruktioner i övrigt blev nödvändiga. Det skall observeras att ordertagningen helt bestämts av Svenska Varvs koncernledning, som även härigenom styrt verksamheten vid Öresundsvarvet. För det andra kan tidigare och nuvarande förluster inte hänföras till den av förordade utvecklingsplanen. Förlusterna beror på tidigare order, och man har fått bära dessa förluster, även om regeringsförslaget godkänts av . Sammanfattningsvis kan vi sålunda konstatera att man från regeringens och Svenska Varvs sida inte på minsta sätt försökt medverka till en positiv utveckling vid Öresundsvarvet i enlighet med beslut. Redan detta är i hög grad klandervärt. Från koncernledningens sida har dessutom Öresundsvarvet offentligt odugligförklarats såväl före som efter riksdagsbeslutet. Vi har inte kunnat finna att industriministern tagit avstånd från detta koncernledningens agerande och därigenom understött riksdagsbeslutet. Det var ett entydigt uppdrag från att utvecklingsplanen skulle genomföras. Genom sitt agerande har regeringen och Svenska Varvs koncernledning i stället motarbetat en positiv utveckling vid företaget. Härigenom har riksdagsbeslutet åsidosatts på ett högst anmärkningsvärt sätt. 1* 1980181. Möjligheterna att nu framgångsrikt kunna genomföra den tidigare beslutade utvecklingen vid Öresundsvarvet torde vara obefintliga. Alla ansträngningar måste nu i stället koncentreras på att på bästa sätt utnyttja varvets kvarvarande resurser och vidareutveckla och bygga ut näringslivet i kommun. Enligt Svenska Varv bör hela den nu befintliga orderstocken vid Öresundsvarvet färdigställas där. Härigenom kan personalavgången ske i långsammare takt än om delar av produktionen flyttas till annat varv. Nedläggningstidpunkten förskjuts då . I propositionen redovisas att Svenska Varv beräknat att kostnaderna för nedläggningen av Öresundsvarvet uppgår till 1 004 milj. kr. Då redan beviljade medel frånräknats kvarstår ett kapitalbehov på 672 milj. kr. Svenska Varv framhåller dock att det av olika skäl är svårt att beräkna kostnaderna för den treårsperiod under vilken avvecklingen är tänkt att ske. Vi delar uppfattningen att den nuvarande orderstocken bör färdigställas vid Öresundsvarvet. Vi vill dock särskilt understryka att man inte som industriministern gör kan lägga hela ansvaret på de anställda vid varvet för att de förkalkylerade kostnaderna inte överskrids. Det är ett ansvar som till mycket stor del också åvilar koncernledningen, som bl. a. måste se till att Öresundsvarvet verkligen får reella möjligheter att bedriva en effektiv produktion. Risken är uppenbar att varvet under sin avveckling kan komma att t. ex. lida brist på personal i nyckelbefattningar. Som vi redan nämnt är det viktigt att man noga överväger i vilken utsträckning och hur de kvarvarande resurserna kan användas . Vi finner det vara en riktig väg att Finans i samarbete med Svenska Varv prövar detta. Vi anser att detta även bör omfatta en prövning av möjligheterna att också fortsättningsvis bedriva fartygsreparationer vid Öresundsvarvets nuvarande anläggningar. En sådan verksamhet bör ske i samarbete med Cityvarvet. Det är inte uteslutet att ett avsevärt antal arbetsplatser vid varvet kan räddas genom en sådan verksamhet. Situationen vid är utomordentligt allvarlig. Förlusten för blev mer än dubbelt så stor som vad som hade budgeterats. Enligt industriministerns redovisning i propositionen är förklaringen härtill att kostnadskalkylerna överskreds väsentligt. gav marknadsbearbetningen inte tillfredsställande resultat. Enligt statsrådet är det nödvändigt med snabba åtgärder för att förbättra resultatet vid . En fortsatt verksamhet vid nuvarande kapacitetsnivå anser han innebära stora ekonomiska risker. Varvets nuvarande orderstock räcker en bit in . För att minska dessa risker har beslutat förbereda en snabb neddragning av verksamhetsvolymen till nivån . Detta innebär att personalen behöver minskas med ca 1 500. Den nu föreslagna neddragningen av kapaciteten löser inte problem. Vad som fortsättningsvis skall ske finns det såvitt vi har kunnat utröna inga mera genomarbetade uppfattningar om vare sig vid eller inom koncernledningen. Någon godkänd plan för företagets utveckling existerar inte, vilket industriministern också lakoniskt konstaterar i propositionen. Därutöver uttrycker han endast oro över resultatutvecklingen vid och säger att företaget kan komma att behöva prioritera något av de nuvarande affärsområdena. I propositionen säger industriministern att kraftfulla åtgärder måste vidtas för att vända utvecklingen inom Svenska Varv och dess dotterbolag. Vi instämmer till fullo i detta konstaterande och vill understryka att detta gäller i särskilt hög grad för . Vad som emellertid är milt uttryckt förvånande är att industriministern bara nöjer sig med att konstatera detta behov. I propositionen finns inget sagt om vad dessa kraftfulla åtgärder kan och bör innebära. En nära till hands liggande tolkning av industriministerns uttalande blir därför att han i första hand avser fortsatta kapacitets- och sysselsättningsminskningar. Från socialdemokratisk sida kan vi inte acceptera en sådan defaitism. Vi har tidigare i denna motion framhållit att regeringen måste se till att en plan för den framtida utvecklingen av Svenska Varv utarbetas och redovisas. I en sådan skall också ingå en plan för . Tillräckliga resurser måste sättas in för att finna vägar för att ta till vara och på bästa sätt utnyttja de resurser och utvecklingsmöjligheter som finns vid och därmed trygga en långsiktig fortlevnad av varvet. Regeringens ansvar kan inte, som man nu försöker göra, begränsas till att passivt åse utvecklingen vilken den än blir och därefter som enda åtgärd förelägga förslag om nya och omfattande neddragningar. Situationen vid är så allvarlig att regeringen i stället måste aktivt medverka i försöken att finna bärkraftiga lösningar på varvets problem. Vi vill i det sammanhanget också peka på det arbete som pågår inom företaget med projektet . Projektet innebär att man skapar en särskild avdelning inom företaget, där den personal som inte utnyttjas för uppgifter i anslutning till fartygsproduktionen sysselsätts i annan verksamhet. Denna verksamhet skall bl. a. bestå av försäljning av tjänster och utveckling av nya produktidéer. Projektet behandlas närmare i en senare del av denna motion. ställde sig bakom Svenska Varvs planer på att ge en mera renodlat marin inriktning. konstaterades dock att denna verksamhetsinriktning ger varvet begränsade möjligheter att påverka sin försäljningsvolym. härtill tas när lönsamhetskrav ställs på varvet. Regeringen gavs också ett särskilt ansvar för sysselsättningen vid varvet. ställningstaganden grundades på de socialdemokratiska förslagen. Vi hade i vår motion understrukit att åtgärder måste vidtas för att förbättra varvets beläggningssituation. Vi hade anledning att förmoda att regeringen efter uttalande skulle ta ett ansvar för varvets utveckling. Så har dock inte skett. I regeringspropositionen konstateras att Svenska Varvs strukturplan inte kunnat fullföljas. Av propositionen kan inte utläsas att någon som helst åtgärd vidtagits från regeringens sida för att möjliggöra detta. har därför beslutat att minska personalstyrkan vid varvet med ca 500 personer. Den nya kapaciteten skulle därigenom minskas från strukturplanens 1 miljon timmar . Det är ännu inte den nya verksamhetsinriktningen slogs fast för . Det är med hänsyn härtill inte förvånande att erforderliga marknadsgenombrott inte kunnat ske på de delvis nya verksamhetsområdena. Det skall vidare observeras att är en av de enheter inom Svenska Varv för vilken det saknas en av styrelsen godkänd plan för utvecklingen. Enligt vår mening bör ges ytterligare tid för sin marknadsbearbetning och omorientering innan kapaciteten dras ned så drastiskt som varvsstyrelsen föreslagit. Varvet har f. n. offerter ute på en rad objekt. Detta ställningstagande ligger helt i linje med tidigare nämnda uttalande rörande det särskilda sysselsättningsansvaret och de lönsamhetskrav som kan ställas på varvet. bör sålunda behålla en kapacitet på 1 miljon timmar. bör göra ett uttalande av denna innebörd. Detta betyder självfallet inte att inga förändringar skall ske. Tvärtom bör kraftfulla åtgärder sättas in för att effektivisera verksamheten. Enligt vad vi erfarit har Svenska Varv tillsammans med externa konsulter gjort en omfattande genomgång av varvet. Man har därvid funnit en rad brister som måste rättas till och man har föreslagit en lång rad konkreta åtgärder. Arbetet härmed bör inledas och i samarbete med de anställdas organisationer. Koncernledningen måste känna ett ansvar för att så sker. I regeringspropositionen föreslås att 100 milj. kr. skall ställas till regeringens förfogande för att finansiera åtgärder i syfte att förbättra möjligheterna för att hålla uppe tillverkningsvolymen. Den av oss föreslagna kapacitetsvolymen bör finansieras med medel från detta anslag. Behandlingen av fjolårets varvsbeslut I fjolårets socialdemokratiska partimotion om varvspolitiken underströks att det är nödvändigt att strukturomvandlingen inom varvsindustrin fortgår. I väsentliga avseenden ställde vi oss från socialdemokratisk sida bakom Svenska Varvs strukturplan - med dess krav på ökad specialisering mellan varvsenheterna, nedskärning av fartygsproduktionen och kraftfulla åtgärder för att uppnå lönsamhet. Vi accepterade därmed en utveckling inom varvsindustrin, som inte skulle kunna undgå att leda till avsevärda påfrestningar och krav på omställning för ett stort antal människor. Men vi accepterade inte det som var innebörden av regeringens förslag i varvspropositionen: att strukturförändringarna i varvsindustrin skulle genomföras utan samtidiga insatser för att effektivt stödja de berörda i den svåra omställningen. Inför arbetet med varvspropositionen uppmanade vi från socialdemokratiskt håll regeringen att sätta in stora resurser för att i samarbete med näringslivet ta fram nya industriprojekt på varvsorterna. Vi gjorde klart att konkreta insatser för att skapa ny sysselsättning på varvsorterna var en förutsättning för att socialdemokraterna skulle kunna acceptera en drastisk neddragning av antalet anställda vid enskilda varvsenheter. Den ort som i det sammanhanget främst var i blickfånget var självfallet . Där hotade en nedläggning av varvet - med närmare 3 000 anställda och med många fler indirekt berörda. Utan ny sysselsättning på orten skulle nedläggningen leda till en katastrof för kommunen. Vi klargjorde mot den bakgrunden att förslag från regeringen om statliga insatser för att åstadkomma nya industriprojekt på varvsorterna skulle bli föremål för en mycket positiv behandling från vår sida. Då regeringen presenterade sin varvsproposition, visade det sig att den inte innehöll några som helst konkreta förslag till statliga insatser för ersättningsproduktion på varvsorterna. Regeringens förslag innebar att endast besluten om nedskärningar och nedläggningar inom varvsindustrin skulle tas. Därefter skulle man se om det behövdes några särskilda insatser för de människor som drabbades. Kring frågan om vilka insatser som i så fall skulle kunna bli aktuella fördes en löslig diskussion i propositionen. Propositionen var på avgörande punkter starkt bristfällig. Det var emellertid nödvändigt att snabbt komma fram till besluten om innehållet i den framtida varvspropositionen.