mot · G50298 · 1981-11-17 00:00:00 — Motion 1981/82:98 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82: §6 om kapitaltillskott till vissa statliga företag, m. m. Den svenska välfärden har vuxit fram tack vare enskilda initiativ och fri konkurrens på lika villkor. En fortsatt positiv utveckling förutsätter att marknadsekonomin stärks. Fri konkurrens driver fram effektivare produktionsmetoder samt billigare och bättre produkter. Det leder till god hushållning med tillgängliga resurser. Den statliga näringspolitikens uppgift bör vara att ange ramarna för den ekonomiska verksamheten. Staten skall främja tillväxt och sysselsättning generellt och inom olika branscher. Beslut som rör tillverkning av enskilda produkter måste däremot med nödvändighet fattas nära marknaden och kan inte centraliseras. I den mån direkta statliga insatser blir nödvändiga, skall de komplettera marknadshushållningen, som alltjämt måste utgöra grunden för den ekonomiska utvecklingen. Strukturproblemen inom industrin kan inte avhjälpas genom upprepade statliga förlusttäckningsbidrag till krisbranscher och krisföretag. Företag utan överlevnadsmöjligheter måste få läggas ned. Även stödet till företag med tillfälliga problem bör minska. Sådana företag läggs normalt inte ned, om de har långsiktiga möjligheter att utvecklas. Även om näringspolitiken bör vara generell, kan selektiva insatser inte helt undvaras. Dessa bör dock komma i fråga endast för att överbrygga rent tillfälliga kriser eller för att underlätta en nödvändig strukturomvandling. Statens omfattande engagemang i olönsamma branscher och företag bör begränsas. I lönsamma företag, som staten äger helt eller delvis, bör staten successivt avveckla sina intressen. Dessa företags framtidsmöjligheter säkras bäst, om de tvingas anpassa sig till marknadens krav. Vi beklagar att selektiva stödåtgärder i så hög grad kommit att dominera näringspolitiken . Resurserna har därmed undandragits den utvecklingsdugliga delen av näringslivet. De stora stödinsatserna till förlustföretagen har också medfört snedvridningar i konkurrensen, bidragstänkande i näringslivet och en snedbelastning av kapitalmarknaden. Den bästa näringspolitiken är en ekonomisk politik, som lyckas hålla det allmänna kostnadsläget på en sådan nivå att en industriell tillväxt på bred front blir möjlig. En stor del av industristödet har införts i syfte att förbättra den regionala balansen i vårt land. Kortsiktigt har stödet bidragit till att hålla uppe sysselsättningen. Men som industristödsutredningen påpekar i sitt avgivna betänkande (SOU 1981:72) innebär det också att man i de aktuella regionerna ytterligare försämrar de långsiktiga förutsättningarna för en balanserad utveckling. Medan industristrukturen i andra landsdelar utan statsingripanden successivt anpassas till ändrade förutsättningar, medverkar industristödet till att en redan otidsenlig struktur bevaras i stödregionerna. Avveckling av konkurrenssvaga verksamheter är i många väsentliga avseenden en förutsättning för utveckling av konkurrenskraftiga nya verksamheter, säger industristödsutredningen. Utredningen menar vidare att de negativa effekterna på sysselsättningen av en konkurs ofta överskattas. En finansiell rekonstruktion genom konkurs eller ackord synes i vissa fall kunna förbättra förutsättningarna för fortsatt drift och reducera behovet av framtida ytterligare stödinsatser. påpekar också att flera krisbranscher (gruvor, varv) har bland de högsta lönelägena inom industrin. En förutsättning för statligt stöd bör vara att löntagarorganisationerna medverkar till en successiv nedtrappning av lönenivån i krisföretaget. I den mån detta är löneledande på sin ort får detta också en positiv regionalpolitisk effekt och ökar möjligheterna till nylokalisering av företag. Moderata samlingspartiet hälsar med tillfredsställelse det nytänkande som kommer till uttryck i industristödsutredningens betänkande och anser att det i väsentliga avseenden bör läggas till grund för den framtida statliga industripolitiken. 1 proposition 1981/82:56 om kapitaltillskott till vissa statliga företag berörs utvecklingen inom . Propositionen konstaterar att Statsföretag har att räkna med ett kraftigt försämrat resultat . Det finns anledning att stryka under detta konstaterande. Utvecklingen inom är i själva verket djupt oroande. Av , som täcker de två första tertialen 1981. framgår att de företag som ingår i den s.k. verksamheten under normala affärsbetingelser sammantaget åstadkommer en förlust på 335 milj. kr. Undantas den stabila vinstmaskinen Tobaksbolaget, som arbetar under monopolliknande förhållanden, så når förlusten för resterande företag hela 500 milj. kr. Av de 16 företag som separatredovisas under rubriken under normala affärsbetingelser går 10 företag med förlust. De nya förlustsiffrorna visar på avgörande svagheter i Statsföretagsgruppens sätt att fungera. Företag som av Statsföretag självt klassas såsom arbetande under normala affärsbetingelser borde kunna vara lönsamma någorlunda i nivå med jämförbara företag. Ursäkter kan inte heller sökas i brist på tillgång till kapital. Såsom framhålls i propositionen har investeringarna i Statsföretagsgruppen legat på en nivå som varit två-tre gånger högre än i övrig industri. Via har Statsföretag fram till nu fått tillskott på . De många problemföretagen i , där såväl skogsföretag som läkemedelsindustri i fråga om resultat på ett markant sätt avviker från resp. bransch i övrigt, kan föranleda endast en slutsats: staten bör inte driva företag annat än i yttersta undantagsfall, t. ex. när regionalpolitiska och sysselsättningspolitiska skäl så kräver. Det tycks vara oerhört svårt för de statliga företagen att nå den effektivitet och den affärsmässighet som präglar enskilt ägda företag. 1970-talets erfarenheter visar också att statligt ägande av företag inte bidrar till den industriella förnyelse som vi så väl behöver. I stället har vi år fått bevittna hur statlig företagsamhet kostar statskassan stora pengar och drar resurser från den utvecklingskraftiga delen av industrin. Det är hög tid för statsmakterna att ange nya och mera verklighetsanpassade riktlinjer för Statsföretagsgruppens verksamhet. Den nu föreliggande propositionen ger anledning till konstaterandet att vi inte kan fortsätta att med stora förluster bryta järnmalm, som vi med stora förluster omvandlar till plåt, som vi med stora förluster tillverkar fartyg av - till glädje för utländska rederier, eftersom vårt höga kostnadsläge hindrar att vi håller oss med en egen sjöfartsnäring. Den utredning om de statliga företagens organisation och framtida ägarförhållanden som tillsattes under den borgerliga trepartiregeringen avlämnade sitt betänkande . har ingenting hänt. Frågorna befinner sig fortfarande under beredning, har det hetat från industridepartementet. Från moderat håll har vi länge förordat en rörligare företagsstrategi inom . Det skulle bli en väsentlig lättnad för statskassan, om delar av Statsföretagsgruppen kunde försäljas och/eller börsintroduceras. Inför de nya bevisen på Statsföretagsgruppens svårigheter att fungera är det nödvändigt att regeringen skyndsamt utarbetar nya riktlinjer för Statsföretags verksamhet. Dessa bör syfta till en sanering och utförsäljning av de företag som ingår i den s. k. verksamheten under normala affärsbetingelser. Vad beträffar Statsföretags uppgifter gentemot de företag där regionalpolitiska eller sysselsättningspolitiska skäl talar för ett statligt engagemang, bör en särskild kommitté med kvalificerade företagsekonomiska experter och parlamentarisk insyn ges i uppdrag att överväga huruvida Statsföretag är en lämplig organisation för att fullgöra dessa uppgifter. betydelse för som industriell och sysselsättningsmässig bas är stor. Företaget ger genom sin inriktning på brytning av malmtillgångar en möjlighet att tillföra vår ekonomi stora värden i form av exportinkomster. Men detta förutsätter att fortsatt verksamhet bedrivs på en nivå, såväl volym- som personalmässigt, som är företagsekonomiskt motiverad. Ett lönsamt är ett villkor för sysselsättning och trygghet i regionen. Sorn grund för företagets rekonstruktion ligger strukturutredning . Denna har arbetats fram av en arbetsgrupp bestående av företagsledning, de fackliga organisationerna och representanter för Statsföretag. Gruppen har analyserat stål- och malmmarknadens utveckling, produktions- och produktstruktur, marknadsstrategi, produktivitet, investeringar, jämvägsfrakter, personalutveckling och kapitalbehov. På basis av detta analysarbete har följande huvudpunkter för ett lönsamt företag formulerats: 1) En årsvolym på med inriktning på ökad andel lågfosforprodukter och pellets. 2) Offensiv marknadsbearbetning med huvudinriktning på EG-området som hemmamarknad. 3) En 30-procentig förbättring av produktiviteten genom effektivisering av processer och flöden samt vissa personalbegränsningar. 4) Halverade fraktkostnader genom sänkta fraktpriser från SJ. Kortsiktigt rationaliseringsarbete av malmbanorna i samarbete med SJ, NSB och de fackliga organisationerna. Framtida utveckling och nyinvesteringar som ger effektivitetsvinster och gör företagets fraktkostnader långsiktigt konkurrenskraftiga. 5) En sänkning av den årliga investeringsvolymen till ca 350 milj. kr. , vilket ger utrymme endast till för järnmalmsrörelsen nödvändiga investeringar. 6) En avveckling av sidoengagemang som utvecklats för att koncentrera all kraft på jämmalmsrörelsen. 7) En finansiell rekonstruktion som ger lägre kapitalkostnader och ökad förmåga att finansiera förluster och investeringar . Regeringens proposition 1981/82:56 innebär i stort att regeringen ställer sig bakom de åtgärder och målsättningar som läggs fast i 81. Den innehåller främst följande förslag. 1) 600 milj. kr. ställs till SJ:s förfogande för att reducera LKAB:s fraktpriser. 2) 700 milj. kr. för nedskrivning av anläggningstillgångar för att anpassa dessa till den antagna kapacitetssituationen. 3) 800 milj. kr. tillförs företaget och avsätts till en beskattad reserv, vilken förbättrar företagets soliditet och stärker motståndskraften mot framtida förluster. behov av reducerade kapitalkostnader och bevarad soliditet bör tillgodoses. Industriministern har i sin bedömning av storleken på erforderligt kapitaltillskott tillgodoräknat ett betydande men ej preciserat belopp med hänvisning till en planerad regional differentiering av arbetsgivaravgifterna. I den moderata partimotionen 1981/82:8 angående den ekonomiska politiken förordades en sänkning av arbetsgivaravgifterna i det inre stödområdet. En sådan åtgärd ger enligt vår mening utrymme för en reducering av rekonstruktionsbeloppet av minst samma storleksordning utan att bolagets soliditet eller likviditet försämras i förhållande till nuläget. Inom ett fåtal år står inför omfattande investeringsbeslut. Fortsatt stabil drift förutsätter öppning av nya brytningsnivåer. För Kiruna- och Malmbergetrörelserna är det fråga om ett investeringsbehov på . För att, i ett lönsamt , trygga det framtida kapitalbehovet krävs att nya utvägar söks. En sådan kan vara att undersöka möjligheterna till ett breddat samarbete med malmkonsumenter främst inom EG-området, och därigenom trygga det framtida kapitalbehovet. har i sina höga fraktkostnader en konkurrensnackdel jämfört med sina konkurrenter. Reducerade fraktkostnader kan i första steget uppnås genom de förslag för som ingår i proposition 1981/82:32. På är det enligt vår mening viktigt att kan kontrollera det stora och viktiga kostnadsblock som frakterna utgör. Det gemensamma utredningsarbete som utförs av , SJ och NSB beräknas vara avslutat i böljan av . Resultatet av detta arbete bör enligt vår mening avvaktas, innan ställning tas till fraktkostnadsfrågan för tiden . I ett ställningstagande till gruvindustrins långsiktiga utveckling är det enligt vår mening angeläget att studera möjligheterna av en samordning av de statsägda järnmalmsgruvornas kapacitetsutnyttjande. Detta motiveras av att malmfältens framtid är beroende av vilket totalt kapacitetsutnyttjande vi kan uppnå i vår järnmalmsbrytning. Organisation och lokalisering av malmbrytningen måste ske på ett sådant sätt att vi har möjlighet att återskapa lönsamhet. Företaget är beroende av volymutvecklingen av världens stålproduktion. Dessa bedömningar utmärks av en mycket stor osäkerhet. kommer att visa om det är möjligt att uppnå en malmvolym som svarar mot ett lönsamt kapacitetsutnyttjande. Om LKABrs volymmål () ej uppnås, är det nödvändigt att reducera överskjutande kapacitet. I en sådan bedömning är det ofrånkomligt att ta ställning till den totala malmbrytningskapaciteten. Utvecklingen inom måste följas noga. Avvikelser från den planerade utvecklingen i Strukturplan 81 måste snabbt leda till åtgärder. bildades för att skapa förutsättningar att rekonstruera tre största handelsstålverk till lönsamhet. För att nå detta mål antog en övergripande strukturplan för stålrörelsen. Merparten av strukturåtgärderna - avvecklingar, modifieringar och investeringar - beslutades och påböljades . Genomförandet forcerades för att kunna avslutas vid utgången av 1981. inriktning för att nå lönsamhet innebär i sammanfattning: koncentreras till och den malmbaserade till och . Ämnestillverkningen rationaliseras genom övergång till stränggjutning. Tillverkningen av tunnplåt expanderas och utvecklas. Grovplåtproduktionen rationaliseras och inriktas mot högre andel kvalificerad industriplåt. Tillverkningen av långa produkter koncentreras och rationaliseras. Verksamheter utan utsikter att nå lönsamhet avvecklas. Marknadsföringen koncentreras till hemmamarknader, dvs. de nordiska länderna. På vissa närmarknader upparbetas en effektiv försäljnings- och distributionsorganisation bl. a. genom ägarengagemang i grossistledet. Handelsstålets kris förvärrades . Prognoserna för stålkonsumtionen i världen och har kraftigt reviderats nedåt. Någon snabb uppgång i konsumtionen av handelsstål kan inte skönjas . Det är därför naturligt att förutsätta att stålkonsumtionen kommer att ligga kvar på oförändrad nivå under överskådlig framtid. Utnyttjandet av kapaciteten att producera stål inom OECD-området har minskat ytterligare och förväntas bli på helår . Motsvarande siffra inom EG förväntas bli och i medan väntas öka sitt kapacitetsutnyttjande till . antog en handlingsplan som anger inriktningen av bolagets verksamhet under nästkommande år. I planen konstateras att strukturomvandling i huvudsak är avslutad i en första etapp innevarande år. inriktning är därför att driva och effektivisera de verksamheter som bolaget bedömer har överlevnadsförmåga. Målet är att positivt kassaflöde skall uppnås . Enligt planen skall personalstyrkan minska med 3 500 anställda. Personalminskningar finns i en vid bildande utsträckt anställningsgaranti som innebär att övertaligheten upphör genom uppsägningen per . En särskild projektorganisation, eventuellt i form av ett dotterbolag, kommer att skapas av för att dels genom utbildning ge de övertaliga ny eller bättre kompetens, dels genom aktiva insatser underlätta en övergång till andra arbetsgivare. beräknar sina övertalighetskostnader för perioden 31 mars 1982 till ca 215 milj. kr. För perioden , dvs. fram till dess anställningsgarantin upphör, beräknar kostnaden till ca 165 milj. kr. kostnader för beslutad förtidspensionering redovisas av bolaget till 42 milj. kr. Finansiell rekonstruktion av är absolut nödvändig, om man vill förhindra en mycket nära förestående betalningsinställelse. Vi kan acceptera det förslag till finansiell rekonstruktion som föreligger i propositionen. Vi finner det beklagligt att statens ägarandel i ökas från . En del av de punkter som återfinns i uppgörelsen mellan regeringen och finns det anledning att ställa sig frågande till. Vi betraktar uppgörelsen som en paketlösning, varför vi inte finner anledning att närmare i detalj kommentera paketet som sådant. Genom den föreslagna rekonstruktionen kommer emellertid staten genom Statsföretag att äga av aktiekapital samt direkt äga av aktiekapitalet. Ett statligt direkt ägande får endast vara en temporär lösning på ägarstrukturen inom . I företagsledningens målsättning skall bolaget uppnå ett positivt kassaflöde. Kan detta mål uppnås öppnas självfallet nya möjligheter till en förändring av ägarstrukturen. Det är därför angeläget att regeringen ges i uppdrag att aktivt söka efter en eller flera nya delägare i för i första hand de av aktiekapitalet som föreslås ägas direkt av staten. Kan detta inte genomföras bör förutsättningarna för och möjligheterna till en börsintroduktion av undersökas när företaget nått ett positivt kassaflöde. Den sysselsättningsgaranti som tillkom när strukturplanen för antogs för då anställd personal fram till har kommit att belasta företaget på ett utomordentligt allvarligt sätt. En övertalighet i organisationen kan få allvarliga konsekvenser för moral och resultat. Det är därför ytterst angeläget att den bantning av personalbemanningen för som föreslagits genomförs med kraft. Ett krisdrabbat företag kan inte i längden förväntas ha personella resurser för att kunna klara att driva en särskild organisation för övertalig personal. Det finns all anledning att överföra den övertaliga personalen inom till ett företag eller en organisation utanför ram. Regeringen bör därför ges i uppdrag att inleda förhandlingar med om övertagande av ansvaret för den övertaliga personalen, mot en ersättning motsvarande den kostnad som självt har budgeterat. Erfarenheterna från det s. k. i bör tillvaratas i detta sammanhang. Målet är att löses från den anställningsgaranti som företaget gav de anställda t. o. m. . Mellan de tre huvudsakliga stora produktionsorterna , och har sedan bildandet av företaget rått en betydande dragkamp om nya investeringar och sysselsättningstillfällen. Denna dragkamp har inte bara förekommit inom företagsledningen utan även mellan de lokala fackliga organisationerna. Detta inbördeskrig har tagit betydande krafter från ledning och anställda i arbetet på att göra lönsamt. I har och som produktionsorter kommit att bli mycket integrerade i fråga om materialflöde. Däremot har blivit en närmast fristående produktionsort koncentrerad till grovplåttillverkning och framställning av ämnen huvudsakligen lämpade för just grovplåttillverkning. I interna utredningar har det alltmer framkommit att icke kan ta ämnen från för grovplåttill verkningen i utan förödande kostnadsökningar. ledning har likaså sagt att metallurgi står och faller med grovplåttillverkningen i . Efter strukturförändringarnas genomförande finns det därför anledning för företagsledningen att seriöst studera förutsättningarna för en mer decentraliserad organisation där den positiva företagsanda som finns i t. ex. tas till vara genom att i ökad utsträckning fristående och självständiga enheter skapas inom . Det är av vikt att så många som möjligt känner att de genom sina arbetsinsatser och produktionsresultat har sitt öde i egna händer. En hög arbetsmoral och ett gott produktionsresultat hänger intimt samman. Motivationen för personalminskningen och omställningen ökar om den uppfattas som rimlig för att klara sysselsättningen för övriga. Stordriftsfördelar kan annars lätt omvandlas till nackdelar. I de fortsatta övervägandena vid en rekonstruktion av företaget måste företagsledningen åläggas att seriöst undersöka förutsättningarna för att minska skrotimporten till . Detta kan ske främst genom ämnesleveranser till marknadspris från till övriga fristående verk. En sådan undersökning bör även innefatta möjligheterna till produktbyten/samarbete med dessa verk. Det är av central betydelse att statsstödet till inte i någon väsentlig utsträckning snedvrider konkurrensförhållandena mellan de fristående verken och den huvudsakligen statligt ägda stålkoncemen. Vi förutsätter att företagsledningarna i och studerar möjligheterna av en samordning av de statsägda järnmalmsgruvorna. Ett högre kapacitetsutnyttjande inom ett mindre antal gruvor kan eventuellt förbättra resterande gruvors resultat och möjlighet att överleva. Någon hänsyn får därvidlag inte tas till i vilket företag resp. gruva återfinns. Det är av central betydelse att anställda och ledning till fullo inser att företagets framtid ligger i att företagsekonomisk lönsamhet uppnås. Detta får inte motverkas av att företaget åläggs andra sysselsättningsmässiga åtaganden än de som ligger i dess normala verksamhet. Genom tidigare riksdagsbeslut har staten gentemot Svenska Varv utfast vissa värdegarantier, inom en ram av sammanlagt 3 350 milj. kr. till utgången av 1984, för täckande av kundförluster och förluster i fartygsproduktionen. I propositionen föreslås nu att staten skall kunna utfästa lånegarantier inom den beloppsmässiga ram som uppställts för värdegarantierna. Vidare föreslås att en viss del av värdegarantierna för förlusttäckning skall kunna utbetalas innan slutlig förlust på fartygsproduktionen och kundfordringar har realiserats. De framlagda förslagen har en mycket knapphändig motivering i propositionen. Föredragande statsrådet hänvisar till de likviditetsproblem som Svenska Varv ställts inför och pekar på att de två föreslagna åtgärderna skulle förbättra företagets situation härvidlag. Av intresse i detta sammanhang kan vara följande citat från 46/1981 s. 20: Av resultatprognosen framgår att Svenska Varv kommer att redovisa ett negativt räntenetto på drygt 750 milj. kr. eller av omsättningen. - Ett sätt att lätta på räntebördan är att staten beslutar sig för att till Svenska Varv utbetala av tidigare beslutade värdegarantier. Detta skulle för vår del innebära en resultatförbättring på omkring 400 milj. kr. genom lägre räntekostnader, säger . Vad beträffar förslaget att utbetala värdegarantier innan en förlust realiseras kan - förutom de finansiella kostnaderna - sägas att det strider mot de principer som tidigare fattat beslut om. Ingenting anförs i propositionen som talar för att tidigare fattat beslut i detta hänseende skulle vara felaktigt. Propositionsförslaget bör därför i denna del avvisas. Vad gäller förslaget att växla en viss del av det utfästa värdegarantibeloppet mot statliga lånegarantier kan sägas att en sådan åtgärd förvisso stärker Svenska Varvs likviditet men försvagar företagets soliditet i motsvarande mån. Enligt företagets senast presenterade delårsbokslut är likviditeten tillfredsställande. Det kan redan av detta skäl synas mindre angeläget att vidta en åtgärd som stärker likviditeten på soliditetens bekostnad. Denna synpunkt gör sig gällande med särskild styrka vid beaktandet av Svenska Varvs svaga soliditet. Förslaget innebar med andra ord närmast ett förlusttäckningsbidrag utöver de som tidigare lämnats. Det är sammantaget svårt att se vilka nya skäl för ytterligare betydande tillskott till Svenska Varv som skulle finnas för regeringens förslag. Vi avvisar därför propositionen vad beträffar förslagen rörande Svenska Varv. Mot bakgrund av det anförda hemställs 1. att som sin mening ger regeringen till känna att de principer som redovisas i motionen läggs till grund för den statliga industripolitiken , 2. att hos regeringen begär att nya riktlinjer för Statsföretags verksamhet utarbetas, innebärande sanering och utförsäljning av de företag som anses arbeta under normala affärsbetingelser, 3. att hos regeringen begär att en expertkommitté tillsätts med uppgift att överväga huruvida Statsföretag är en lämplig organisation för utövande av statens ägaransvar gentemot de företag där regional- och sysselsättningspolitiska skäl lett till ett statligt engagemang, 4. att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts beträffande regionalt differentierade arbetsgivaravgifter, 5. att som sin mening ger regeringen till känna att förutsättningen för och framtid måste vara företagsekonomisk lönsamhet, vilken ej får motverkas av att företaget åläggs andra sysselsättningsmässiga åtaganden än dem som ligger i den normala verksamheten,