mot · G4021305 · 1981-01-27 00:00:00 — om den föreslagna professuren i freds- och konfliktforskning Arets statsverksproposition föreslår inrättandet av den första professuren i freds- och konfliktforskning. Det är glädjande. Den har en stor uppgift att fylla med tanke på tillståndet i världen. När det gäller inriktningen av professuren föreslår utbildningsministern en inriktning på internationella utvecklings- och resursproblem. När det gäller lokaliseringen föreslår statsrådet att professuren förläggs till . Såväl när det gäller inriktning som lokalisering finns det anledning att föreslå ändringar. Med en mycket grov förenkling har man under freds- och konfliktforskningens framväxt kunnat urskilja två huvudinriktningar: å ena sidan forskningen kring krig och rustningar och sådana konflikter som förorsakar eller påverkar dem, å andra sidan studiet av internationella utvecklings- och resursproblem och de former av internationella beroende- och dominansrelationer de innebär. På detta kan man se på två olika sätt. Det ena, som kan kallas enhetslinjen, innebär att man ser det som freds- och konfliktsforskningens särskilda styrka att den håller samman dessa två huvudområden till en disciplin och försöker relatera dem till varandra. Med denna syn blir det just disciplinens enhet som ger freds- och konfliktsforskningen möjligheten att komma med egna bidrag, till skillnad från en situation där ämnet klyvs upp i sina beståndsdelar. Till denna enhetslinje har en majoritet av remissinstanserna anslutit sig. Universiteten i , och , forskningsrådsnämnden och . Detta borde också vara naturligt med tanke på att det är frågn om inrättande av den första professuren inom ämnet. En konsekvens av denna linje blir att den nu aktuella professuren bör ges bredast möjliga ämnesbeskrivning. Den andra synen, som kan kallas för klyvningslinjen, utgår från UHÄ:s tes om att utvecklingen av freds- och konfliktforskningen sker i två huvudriktningar, vilken tes enligt UHÄ redovisas relativt allmänt av de remissinstanser som ställer sig positiva till freds- och konfliktforskning som ett eget ämne. I varje fall inledningsvis borde det vara riktigt att avvisa en sådan specialisering och i stället via professurens ämnesbeskrivning värna om freds- och konfliktforskningens helhetsprofil. Beträffande lokaliseringen av professuren föreslog UHÄ i , i linje med sin idé om klyvning och prioritet till utveckling. Statsverkspropositionen tar avstånd från UHÄ:s förslag till ämnesbeskrivning, dock utan att en egen uppfattning klart framgår, och föreslår i stället att professuren förläggs till . Detta förslag från utbildningsministern har emellertid inget stöd hos remissinstanserna. Bland de instanser som markerar en klar preferens i fråga om förläggningen av professuren uttalar sig, om man bortser från de egna universiteten, två för (och ), en för (SIDA/SAREC) och ingen för . Statsverkspropositionen ändrar alltså UHÄ:s förslag, men man gör det på så sätt att man går till det universitet som får mindre stöd än , inte till det som får mera, dvs. Den naturliga förläggningsorten för den första professuren i freds- och konfliktsforskning är enligt min mening . Där finns den mest omfattande och bäst sammanhållna freds- och konfliktsforskningen inom de svenska universiteten. Denna forskning omfattar helheten i ämnet: o nationella och internationella säkerhetsproblem, o krigsorsaksforskning, generell och i konkreta fall, o rustningsproblem, vapenhandel och militarisering, o internationell ekonomisk och teknologisk struktur och konflikter Motionen utgår således ifrån den uppfattning som fått starkast stöd bland remissinstanserna. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer jag att beslutar uttala sig för 1. att professuren i freds- och konfliktforskning som föreslås inrättad ges en bred ämnesbeskrivning, 2. att professuren förläggs till , alternativt att placeringen avgörs först när professuren är tillsatt.