mot · G4022191 · 1981-05-14 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:150 med förslag till slutlig reglering av statsbudgeten för /82, m.m., (kompletteringsproposition) 1 Inledning Konsekvenserna för sysselsättningen av regeringens allmänna åtstramningspolitik framstår nu i tydlig dager. Dämpad ekonomisk aktivitet leder till försvagad sysselsättning. Efterfrågan faller bort. Aktiviteten dras ytterligare nedåt. Arbetslösheten i industriyrkena stiger. Samhällskostnaderna för bl. a. arbetslösheten växer. Det statliga lånebehovet drivs upp. inflationen drivs på. Nya nedskärningar aktualiseras. Sysselsättningen i offentlig sektor försvagas. Den allvarliga försvagning av arbetsmarknaden som förestår är ett direkt resultat av den tydligt aktivitetsdämpande politik som regeringen inledde . I särskild motion med anledning av regeringens kompletteringsproposition utvecklar socialdemokraterna sin syn på regeringspolitiken i dessa stycken. Socialdemokratin klargjorde konsekvenserna av denna politik. tvingades vi konstatera att en svensk regering hade försatt sig i ett läge där en aktiv konjunkturpolitik för att värna sysselsättningen fick överges för en åtstramningspolitik som framtvingats till följd av tidigare missgrepp i handhavandet av landets ekonomi. förde en svensk regering med öppna ögon en arbetslöshetsskapande politik. Vid upprepade tillfällen har regeringen sedermera meddelat sin avsikt att höja den arbetsmarknadspolitiska beredskapen i syfte att begränsa de sysselsättningsmässiga konsekvenserna av den förda politiken. Med skrivelse till regeringen har () understrukit sin oro för utvecklingen på arbetsmarknaden och förelagt regeringen en rad förslag i syfte att begränsa den allmänt förväntade kraftiga stegringen av den öppna arbetslösheten. Regeringen har i årets kompletteringsproposition (prop. 1980/81: 150) behandlat AMS framställning. 1 viktiga avsnitt lämnas styrelsens oro för sysselsättningen och därav föranledda krav därhän. Detta är allvarligt. Först valde regeringen att kraftigt dämpa aktiviteten i den svenska ekonomin. Genom löften om höjd arbetsmarknadspolitisk beredskap utgav sig regeringen därefter för att vilja värna för politikens effekter på sysselsättningen. När behovet av särskilda arbetsmarknadspo1 1980/81. litiska insatser blir akut faller regeringen ånyo undan. Så bryts sysselsättningspolitiken steg för steg ned. Det samlade resultatet av regeringspolitiken ser vi . Den totala sysselsättningen stagnerar. 1 vissa sektorer faller antalet sysselsatta. Bakom den öppna arbetslösheten fortgår en dold försvagning av arbetsmarknaden. Arbetslösheten bland de deltidsarbetande stiger till följd av nedskurna arbetstider. Antalet berörda av varsel, permittering och uppsägning mångdubblas. Antalet ungdomar utanför skola och arbetsliv stiger kraftigt. De ungdomssociala problemen växer. Förtidspensioneringen av personer i arbetsföra åldrar fortgår. Denna nedgång måste hejdas. Med denna motion framlägger socialdemokraterna förslag till omedelbara åtgärder inom arbetsmarknadspolitikens ram i syfte att så långt möjligt begränsa vådorna av den förda politiken. Inledningsvis vill vi peka på en del av de krav som socialdemokraterna fört fram i i syfte att stärka ungdomarnas möjligheter att genomgå utbildning. Dessa krav har till största delen avslagits av den borgerliga riksdagsmajoriteten. I vissa fall har förslagen accepterats efter det att kraven förts fram ett antal gånger. Bland de socialdemokratiska förslagen märks: o ökat antal utbildningsplatser i gymnasieskolan, o utnyttjande av företag för gymnasial yrkesutbildning, o omläggning av lärlingsutbildningen, o krav på utbildningens kvalitet vid gymnasial utbildning som förläggs till o ökat lokalt och regionalt inflytande över gymnasieskolans organisation, O utbyggd studie- och yrkesorientering, o satsning på SSA-råd. Ett konsekvent genomförande av våra förslag med ett bibehållande av de statliga bidrag till gymnasieskolan som tidigare fanns hade enligt vår mening väsentligen stärkt ungdomarnas ställning. De borgerliga regeringarna har i stället valt motsatt väg. Genom den s.k. ungdomspropositionen avvecklades beredskapsarbeten för ungdomar utan att några alternativa lösningar kom till stånd för deras del. Gymnasieskolan kunde på endast några månaders varsel inte anordna nya verksamheter som krävdes för dessa ungdomar. Den utökade lärlingsutbildningen, som var ett viktigt inslag i ungdomspropositionen, har inte expanderat såsom avsikten var. Yrkesintroduktion för ungdomar har visserligen kunnat anordnas, men vart denna leder till för ungdomarna är oklart. Sammanfattningsvis kan vi således konstatera att den s. k. ungdomspropositionen totalt sett innebar en kraftig försämring av samhällets åtgärder för 16-17-åringar. Härtill kommer planeringsläget för gymnasieskolan nästa läsår. Enligt tillgängliga uppgifter saknas f. n. 14000 platser på yrkesinriktade studievägar, om alla sökande drygt 77 000 skall kunna tas emot. Kommunerna har nämligen inte kunnat anordna fler än drygt 63000 platser. Det fattade regeringsbeslutet om ett ökat antal platser i gymnasieskolan gäller teoretiska studievägar och löser således inte problemet med bristen på yrkesutbildningsplatser. Orsakerna till denna brist är flera. Den viktigaste är enligt vår mening den avsaknad av långsiktig planering av gymnasieskolan som kännetecknat den borgerliga regeringspolitiken. Först motionskrav av socialdemokraterna gick den borgerliga majoriteten med på att gymnasieskolan fr. o. m. innevarande år skall dimensioneras efter hela årskullen 16-åringar. lät den borgerliga regeringen gymnasieskolan expandera genom olika tilläggsbeslut, vilket innebar att kommunerna inte kunde planera långsiktigt utan begränsade sina insatser till att anordna platser på studievägar som var billiga och lätta att anordna, dvs. i huvudsak på teoretiska studievägar. Härtill kommer den borgerliga regeringens ambition att i snävt besparingssyfte avveckla de styrinstrument som tidigare funnits för att stimulera kommunerna att anordna kostsam yrkesinriktad utbildning. Här kan nämnas: o statsbidrag för skolbyggnader, o hyresbidrag för skollokaler, o statsbidrag för särskilda kostnader för industri- och hantverksutbildning. Sammantaget har avecklingen av dessa statliga bidrag inneburit en kraftig försämring av kommunernas möjligheter att anordna yrkesinriktad utbildning. lät regeringen i budgetpropositionen ge uttryck för uppfattningen att de teoretiska utbildningsvägarna i gymnasieskolan borde minska till förmån för yrkesinriktade. Men något förslag om hur en sådan omläggning praktiskt skulle kunna ske utan styrinstrument återfanns inte i förslaget. Det var i stället fråga om att regeringen tvangs att korrigera sina tidigare nämnda tilläggsbeslut, vilka till stor del inneburit att teoretiska studievägar i gymnasieskolan fått expandera. Vi beklagar att denna bristfälliga planering nu går ut över ungdomarnas möjligheter att få utbildning. vill vi föra fram bestämda krav på åtgärder för att underlätta för de många ungdomar i gymnasieåldern som eljest kommer att hamna i en mycket svår situation. Kraftfulla åtgärder är nödvändiga för att kunna erbjuda dessa utbildning, arbete eller praktik. Främst gäller att underlätta för kommunerna att anordna yrkesutbildning. Som alternativ till de tidigare nämnda statliga bidragen bör enligt vår mening ett tillfälligt stimulansbidrag för utbildning inom sektorn för industri och hantverk införas. Det bör ha karaktären av ett schablonbidrag och utgå till kommuner som - efter det att () meddelade sina organisationsbeslut /- anordnar ytterligare klasser inom industri och hantverk. Stimulansbidraget bör utgå utbildningen varar, dvs. i flertalet fall under två läsår. Det bör begränsas till industri och hantverk, eftersom det är inom denna sektor som kommunena har de största drifts- och investeringskostnaderna som sökandeöverskottet där är stort. Vi föreslår att bidraget utgår med . per nyinrättad klass. Utgående från att ytterligare drygt 3000 platser ca 200 klasser därmed kan anordnas uppstår ett ökat medelsbehov av ca 10 milj. kr. Med hänsyn till anslagets storlek och dess karaktär av förslagsanslag samt det betydande antal platser som riskerar att inte utnyttjas anser vi inte att ytterligare medel behöver anvisas för detta ändamål. Regeringens arbetsmarknadsbemyndigande kan också utnyttjas för att öka platsantalet. Bidraget kommer självfallet att få en stimulanseffekt också för planeringen för /83. Vi räknar med att det skall avvecklas först efter det att den s.k. ungdomspuckeln kraftigt har minskat och därmed också det stora behov som föreligger att anordna i första hand yrkesutbildning. Det extra statsbidraget bör vara av schablonkaraktär, dvs. det skall ersätta tidigare riktade bidrag till skolbyggnader, hyra av skollokaler m. m., vilka haft stor betydelse för kommunernas möjligheter att anordna yrkesutbildning. Kommunerna bör fa använda bidraget efter eget gottfmnande, t. ex. för att köpa in utrustning, hyra lokaler, täcka extra kostnader i samband med saxad schemaläggning och utbilda handledare i företag som utnyttjas för gymnasial utbildning. Karaktären av stimulansbidrag innebär att kommunerna verkligen skall kunna utnyttja bidraget efter egna bedömningar, dvs. inte hindras att söka lokala lösningar för att anordna ytterligare platser. Vi vill understryka att detta skall ske utan avkall på de mål som gäller för utbildningen. Vi vill i detta sammanhang peka på möjligheten att utnyttja befintliga lokaler mer effektivt. Det kan ibland ske genom s. k. saxad schemaläggning, men också genom att utbildningen delvis förläggs till företag. Genom sådana anordningar kan en del av utbildningen ske i skolmässiga former, varvid den bredd på yrkesutbildningen som är ett mål kan tillgodoses. Kopplingen till gymnasieskolan gör att även de teoretiska delarna i utbildningen kan anordnas på samma sätt som för andra ungdomar i gymnasieskolan. Ett stimulansbidrag av den karaktär vi föreslagit i det föregående skulle kunna underlätta också sådana anordningar. Vi vill i detta sammanhang peka på möjligheten att helt eller delvis utnyttja företag också utanför gymnasieorten i utbildningssyfte som gymnasieskolan bibehåller ett ansvar för utbildningen i fråga. En sådan lösning skulle i en del fall kunna betyda att ungdomar som bor på en ort utan gymnasieskola skulle få gå igenom en utbildning på sin hemort. Härutöver bör möjligheten att öka samplaneringen av undervisningen mellan gymnasieskolan och arbetsmarknadsutbildningen (AMU) undersökas. Inom AMU kan finnas ledig kapacitet som i dagens besvärliga situation för många ungdomar bör tas i anspråk. Vi berör detta i det följande. Ett stimulansbidrag av den karaktär vi föreslagit i det föregående skulle kunna underlätta sådana anordningar. med att staten på föreslagna sätt aktivt söker stimulera en utbyggnad av yrkesutbildningen är det angeläget att vidta åtgärder gentemot ungdomsgrupper som kan befaras få ökade svårigheter i ett försämrat arbetsmarknadsläge. I den socialdemokratiska partimotionen om barns och ungdomars levnadsmiljö och uppväxtvillkor m.m. (motion 1980/ 81:1251) förde vi fram en rad förslag i detta syfte, vilka den borgerliga riksdagsmajoriteten valt att avslå. Vi beklagar det ringa intresse som funnits för att tillgodose ungdomarnas utbildningsbehov. En utsatt grupp är flickorna. Deras arbetsmarknadssituation har kraftigt försämrats . Ökningen av arbetslösheten för flickor är sju gånger större än för pojkar i motsvarande ålder. En av förklaringarna är avvecklingen av beredskapsarbetena samt nedskärningar i den offentliga sektorn. Genom att begränsa antalet utbildningsplatser, bl. a. på social linje och konsumtionslinje, kan flickornas möjligheter till utbildning efter gymnasieskolan försämras, om de inte förmås påbörja utbildningar som de traditionellt inte väljer, t. ex. verkstadteknisk linje. Med den framtidsbedömning som kan göras är det bl. a. inom denna yrkessektor som det i första hand kommer att finnas arbetstillfällen. Det gäller då att få flickor att också söka sig till sådana utbildningsvägar. Flickornas arbetsmarknadssituation påverkas också av att den gemensamma sektorn (undervisning, barnomsorg, vård etc.) och den privata tjänstesektorn f. n. har en svag utveckling, bl. a. beroende på den borgerliga åtstramningspolitiken. Detta ställer ökade krav på studie- och yrkesorienteringen men också på andra åtgärder som gör det möjligt för flickor att skaffa sig bättre förutsättningar att genomgå olika former av teknisk utbildning. Många flickor hindras av tradition att pröva sig fram på detta område, vilket för många pojkar däremot upplevs som naturligt. Vi beklagar att denna aspekt på flickornas utbildningsval inte blivit föremål för några överväganden av regeringen. Olika former bör prövas för att intressera flickor för fortsatta studier inom det tekniska området. Som exempel vill vi nämna utnyttjandet av olika perioder av den praktiska arbetslivsorienteringen och tiden för temastudier på högstadium. Det är också angeläget att innehållet och arbetsformerna i det nya ämnet teknik får en sådan utformning att flickor verkligen får möjlighet att handskas med verktyg och maskiner för att därigenom pröva sig fram inom det tekniskt-praktiska området. Härutöver bör det vara möjligt att erbjuda intresserade flickor en kortare kurs inom området på samma sätt som invandrarungdomar erbjuds kurser för att öka deras benägenhet att gå vidare till gymnasieskolan. Sådana kurser skulle kunna erbjudas under ferietid. Alternativt bör tid kunna tas i årskurs 9 eller med utnyttjande av tiden för temastudier på högstadium. I syfte att förbereda flickor för studier på utbildnings vägar i gymnasieskolan som är inriktade mot yrken som flickor traditionellt inte väljer bör kurser främst inom det tekniskt naturvetenskapliga området anordnas. Detta blir än viktigare vid ett genomförande av vårt förslag om särskilt stimulansbidrag. 4 milj. kr. bör ställas till förfogande för detta ändamål. Vi har då utgått från att kommuner skall få bidrag motsvarande det som ges vid anordnande av s. k. yrkesintroduktion. Det innebär en ersättning om . per elev och vecka. Härtill kommer behovet av viss ersättning till deltagarna om kursen genomförs utanför terminstid. Ersättningen bör anknyta till de bestämmelser som tidigare gällde ersättning vid korta s.k. yrkesinriktade kurser. Vårt förslag om medel för denna försöksverksamhet innebär att 1 0002000 flickor skulle kunna erbjudas en dylik kurs. I en gemensam skrivelse från SÖ och konstaterade verken att det inte varit möjligt att tillfredsställande realisera vare sig ungdomsgarantin eller uppföljningen av ungdomar som lämnar . I SÖ:s anslagsframställning för /82 behandlas frågan om hur det s. k. uppföljningsansvaret skall realiseras. SÖ pekar på att gjorda undersökningar har visat att växling mellan arbetslöshet och sysselsättning ofta sker för ungdomar . De allra flesta ungdomar får uppleva någon tid av arbetslöshet, men arbetslösheten är ett varaktigt tillstånd endast för en begränsad grupp ungdomar. Åtgärderna inom ramen för skolans uppföljningsansvar kan således för en stor del av ungdomarna bli mer kortvariga eller tillfälliga. Enligt SÖ talar emellertid erfarenheterna för att det för en del av gruppen kommer att bli nödvändigt med mer permanenta åtgärder om inte särskilda stödinsatser görs. Det gäller främst de ungdomar som är aktuella för åtgärder inom uppföljningsansvaret, dvs. de ungdomar som av olika orsaker (sociala, psykiska, fysiska handikapp) kan förväntas få stora och bestående problem när det gäller att få sysselsättning och för vilka det förmodligen kommer att krävas mycket omfattande och långvariga stödinsatser. I gruppen kommer sannolikt att återfinnas en del av de ungdomar som av olika skäl slutar . SÖ har grovt uppskattat gruppen till ca 10000 ungdomar i åldern . SÖ föreslog mot denna bakgrund i anslagsframställning för budgetåret 1981/82 an försöksverksamhet med syfte att ta fram olika program eller modeller för att hjälpa dessa ungdomar. Sådana program måste arbetas fram på lokal nivå. Vi vill i detta sammanhang erinra om den verksamhet i likartat syfte som bedrivits i och , vilket behandlades i den socialdemokratiska motionen (1977/78: 1926) med anledning av propositionen om åtgärder mot ungdomsarbetslöshet. Vi beklagar att regeringen inte varit beredd att anvisa medel för den av SÖ föreslagna försöksverksamheten. I syfte att påbörja ett lokalt utvecklingsarbete med utbildningsprogram för de ungdomar som skolan har störst svårigheter med att följa upp föreslår vi att 10 milj. kr. ställs till SÖ:s förfogande. I enlighet med SÖ:s förslag bör fördelningen av medel ske efter ansökan och beredas av en arbetsgrupp med företrädare från SÖ, AMS och . Vi beklagar att förändringarna i gymnasieskolan enligt regeringens budgetförslag och det försämrade sysselsättningsläget för ungdomar inte avsatt några förslag om studie- och yrkesorienteringen. Så mycket framgår dock att några resursförstärkningar inte är aktuella i den särproposition som aviserades och som skjutits . Ett viktigt instrument för att orientera eleverna om utbildning och arbetsmarknad, öka deras självkännedom och vidga perspektiven inför utbildnings- och yrkesval är skolans studie- och yrkesorientering (syo). Det grundläggande beslutet om den nuvarande organisationens resurser fattades 1971 (prop. Bestämmelserna om resurstilldelning innebär bl. a. att kommuner med ett stort elevantal är missgynnade i förhållande till andra kommuner. Kommuner med ett stort antal invandrarelever har också ett större behov av resurser för studie- och yrkesorientering än andra. Socialdemokraterna anser därför att resurserna för studie- och yrkesorienteringen (syo) behöver förstärkas. Det bör ske genom att förstärka dels för invandrarungdomar, dels för ungdomar i storstadsområdena. Studie- och yrkesorienteringen för invandrarelever är mer tidskrävande än för andra elever. SÖ har aktualiserat behovet av extra stöd till kommuner med många invandrarelever. I sin anslagsframställning för /82 föreslår SÖ att särskilt statsbidrag bör utgå till kommuner med invandrarelever i grund och gymnasieskola, grundat på den definition av begreppet invandrarelev som gäller för rätten till hemspråksundervisning. Dessa elevers antal bör beräknas med koefficienten 1,5. Kostnaderna härför beräknar SÖ till 4,4 milj. kr. (37 grundbelopp). Vi anser att detta förslag bör genomföras. Bestämmelserna om statsbidrag till studie- och yrkesorientering i och gymnasieskolan är så utformade att kommuner med ett högt elevantal erhåller ett lägre antal grundbelopp i förhållande till antalet elever än kommuner som har ett mindre antal elever. Bidrag utgår med grundbelopp som framräknas med utgångspunkt i antalet elever (jämförelsetal). Bestämmelserna bör enligt vår mening ändras så att jämförelsetalet divideras med 700 i samtliga kommuner med flera än 3 000 elever. Den tekniska konstruktionen och effekten av detta förslag framgår närmare av vår motion 1980/81: 1252 om särskilda insatser i storstadsområdena. Ett sjuttiotal kommuner skulle därmed få en ökning av resurserna för syo, som måste bedömas som synnerligen angelägna. Här kan nämnas kommuner som , , , , och . Vårt förslag innebär ett ökat behov av drygt 12 milj. kr. Vi har då baserat våra undersökningar på elevantalet i kommunerna / 80. I kompletteringspropositionen förordar regeringen att arbetsmarknadsutbildningen dimensioneras för 130000 elever under /82 och föreslår att ytterligare 440 milj. kr. anvisas för ändamålet som konto för bl. a. utbildningsbidrag merbelastas med 230 milj. kr. Regeringens förslag till ytterligare medel för arbetsmarknadsutbildning understiger AMS beräkningar av medelsbehovet vid utbildning av 130000 elever. Med hänvisning till arbetsmarknadsutbildningens stora betydelse i en konstruktiv arbetslöshetsbekämpande politik bör som sin mening ge regeringen till känna att verksamheten under /82 bör tillföras de ytterligare medel som krävs för att uppnå det angivna volymmålet. Därvid bör inbegripas den förstärkning av utbildningen av permitteringshotad personal som förordas i det följande. bör uppdra åt regeringen att omgående inleda planeringen av en ytterligare utbyggnad av utbildningen om arbetsmarknadsläget så skulle kräva. Därvid bör särskilt uppmärksammas möjligheterna att ta till vara ledig kapacitet i företag och offentliga förvaltningar för utbildningsändamål. Vi har i det tidigare redovisat vår syn på regeringens åtgärder för yrkesutbildning av ungdom samt våra förslag till omedelbara åtgärder. Härutöver vill vi förorda att vägar nu öppnas för att ställa eventuell ledig undervisningskapacitet inom arbetsmarknadsutbildningen till den reguljära ungdomsutbildningens förfogande. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. 2.2.3 Utbildning av permitterings- och uppsägningshotad personal Även under lågkonjunktur föreligger brist på yrkesutbildad arbetskraft. Denna brist växer snabbt när konjunkturen vänder uppåt. det visat sig att en utbildning i företag med stöd av den s. k. 20-kronan med nuvarande villkor inte framstår som ett alternativ till permittering och uppsägning. Dessa förhållanden motiverar att förutsättningarna för utbildning av övertalig personal i industrin omgående förstärks. Det förväntade sysselsättningsläget inom industrin och motiverar en kraftig uppräkning av bidragsbeloppet. Vi förordar att bidrag för utbildning av personal som hotas av permittering eller uppsägning höjs till . och att bidrag utgår för hela stödperioden, dvs. Det förhöjda bidraget bör utgå för utbildning som bedrivs från till och i första hand förbehållas utbildning inom industrin. 3.1 Inriktning, volym och medelsbehov AMS bedömer nu att volymen beredskapsarbeten under /82 behöver uppräknas till minst 7 miljoner dagsverken. För att motverka en ytterligare ökning av arbetslösheten inom byggnadsyrkena torde den tidigareläggning av statliga byggnads- och anläggningsinvesteringar som regeringen beslutat om inte föreslå. Därför måste byggnads- och anläggningsarbetena ges ökat utrymme i den totala volymen av beredskapsarbeten. Sysselsättningen i sådana typer av investeringsarbeten beräknas under innevarande år utgöra av sysselsättningen i beredskapsarbete. AMS bedömer nu att denna andel kan behöva höjas till av dagsverksvolymen under /82. har erfarits att kommunerna möter ökade ekonomiska svårigheter att genomföra investeringar på de villkor som bjuds vid kommunala beredskapsarbeten. För att uppnå avsedda volymer bedömer styrelsen det därför nödvändigt att något höja den statliga bidragsandelen. AMS har föreslagit en höjning av tilläggsbidraget från nu gällande . Socialdemokraterna delar AMS syn på behovet av beredskapsarbeten liksom deras inriktning under /82. Det är därför vår mening dels att medelsbehovet bestäms med utgångspunkt i en volym om 7 miljoner dagsverken, dels att tilläggsbidraget höjs från . Höjningen bör göras generell och således avse landet i dess helhet. Det höjda statsbidraget bör avse arbeten varom beslut fattats fr. o.m. den och gälla kostnader som upparbetats t. o. m. . Vid den föreslagna höjningen av tilläggsbidraget. en uppgång av andelen investeringsarbeten till av den totala dagsverksvolymen, oförändrad fördelning mellan statliga och kommunala arbeten samt en allmän kostnadsökning kan den genomsnittliga bidragskostnaden för samtliga beredskapsarbeten beräknas stiga till . miljoner dagsverken kommer den totala bidragskostnaden att uppgå till 3850 milj. kr. I årets budgetproposition har anslaget för beredskapsarbeten tillförts 1800 milj. kr. Mot bakgrund av vad vi här förordat om total volym samt sammansättning av och bidragssatser för verksamheten föreslår socialdemokraterna att ytterligare 2050 milj. kr. beräknas för ändamålet. Regeringen föreslår för sin del med hänvisning till det ytterst ansträngda budgetläget att medelstillskottet begränsas till 540 milj. kr. Därmed är valsituationen klarlagd.