mot · G4021466 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om hantverkets och konsthantverkets villkor Många hantverksyrken löper risk att dö ut, och därmed försvinner också den handens skicklighet som präglade utövarna av dessa yrken. Men har många människor börjat intressera sig för sådana kunskaper, och allt fler anser det nödvändigt att rädda vår hantverkstradition. Den onaturliga slit- och slängepoken är lyckligtvis numera hopplöst omodern. Konsthantverket befinner sig i samma situation som hantverket, och det är osäkert hur man skall dra gränsen mellan dessa båda. Ett försök till distinktioner har gjorts i en understreckare i av : Konst är en kommunikation. När man får ett så starkt uttrycksbehov av något som inte går att förmedla med vanlig kommunikation, griper man till det vi brukar kalla konstnärliga medel . I hantverket är däremot uttrycket mindre väsentligt. Där spelar material, funktion och form den största rollen. Naturligtvis kommer uttrycket in även här, och ju mer uppenbart det blir, desto mer närmar vi oss konsten. Gränserna mellan konst och konsthantverk är alltså ganska flytande. Denna vanskliga gränsdragningsproblematik kan illustreras med följande: En serietillverkad tekanna är en industriprodukt. En manuellt framställd tekanna är en konsthantverksprodukt. Om pipen är igenproppad och kannan inte kan användas blir den konst. Varför väljer då så många hantverksprodukter? Finns det trots allt en känsla för form och färg, en uppskattning av vackra och unika saker? Vissheten om att en människa har ägnat framställningen av just detta ting sin känsla och sina händers kunskap skänker många en särskild glädje. Höga kvalitetskrav börjar åter göra sig gällande, och den konstlade motsättningen mellan professionalism och amatörism tenderar att försvinna. Hobbyverksamhet i studiecirklar har lärt många människor något om den långa och svåra vägen till kunnande, lärt dem uppskatta kvalitet och yrkeskunnande i det konstnärliga skapandet. Att skapa med sina egna händer, t. ex. att sy, väva, slöjda, baka, arbeta i silver eller järn skänker stor tillfredsställelse åt utövarna. Denna glädje får inte utplånas av industriell tillverkning, vars produkter aldrig kommer att kunna mäta sig med hantverket eller konsthantverkets resultat. Den knappa tillgången på hantverkare är ytterst kännbar för allmänheten, men bristen på hantverkare av olika slag, t. ex. snickare, brons- och gipsgjutare, upplevs också som besvärande för konstnärer i deras arbete. Ett stort problem när det gäller att bevara hantverkstraditionen har varit de splittrade utbildningsinsatser och studieformer som stått till buds för de ungdomar som haft ambitionen att lära sig ett hantverksyrke. Nedan följer ett förslag till tvåårig hantverkskurs, uppbyggd efter samma modell som de tvååriga yrkesinriktade linjerna i gymnasieskolan. Förslag till timplan för 2-årig specialkurs för hantverkare4 Antal veckotimmar i årskurs 1 årskurs 2 Hv Khv Hv Khv Språk, matematik, samhällskunskap, psykologi, religionskunskap, företagsekonomi, konsumentkunskap, musik, teckning HV = Hantverksgren Khv = Konsthantverksgren 1 Timantalet kan variera beroende dels på valet av tillvalsämne i årskurs 1 och 2, dels på eventuellt fritt tillval i årskurs 2. För gren Hv kan ämnet fackteckning med stilhistoria väljas som fritt tillval. 2 Eleven väljer ett av dessa ämnen som obligatoriskt ämne. För den som i en årskurs har tillvalsämne kan timantalet i hantverksteknik ökas, så att summa veckotimmar blir 38. 3 Hantverksteknik ingår som inbyggd utbildning, dvs. eleven får den yrkestekniska utbildningen hos hantverksmästare på arbetsplats utanför skolan. Eleven väljer ett eller flera av följande yrkesområden för hantverksteknisk utbildning. 4 Utbildningen avses kunna ge allmän behörighet för högre studier och eventuellt särskild behörighet för och Konstindustriella skolans utbildningar. En allmän målsättning i arbetet med kursförslaget har varit att finna en utbildningsform som skulle kunna bidra till att bevara den hantverkstradition som fortfarande finns levande i vårt land inom olika hantverksyrken. Vid sidan av denna målsättning har funnits andra starka motiv för att föreslå en utbildning av det slag som presenteras i kursplanen. Det finns t. ex. ett påtagligt behov hos många ungdomar att utbildning och yrkesträning, där speciellt handlag, praktisk begåvning, konstnärliga intressen och viljan att skapa, får komma till sin rätt. har det endast varit studieförbunden och vissa folkhögskolor som i någon mån tillgodosett detta behov av praktisk-estetisk utbildning. Sedan tillkomsten av nya högskolan har ytterligare behov tillkommit. a. har man från i uttryckt behov av en gymnasial utbildning för hantverks- och konsthantverksyrken som kan ge såväl grundkunskaper som allmän och särskild behörighet för högre konstnärlig utbildning inom olika fack. Förslaget till kursplan har anpassats till dessa behov bl. a. genom grendelningen, där de olika grenarnas uppbyggnad motsvarar delvis skilda behov av utbildning. Linje-konstruktionen ger också stora möjligheter att individuellt behovsanpassa utbildningen, genom t. ex. val av tillvalsämne, utökad eller mindre studiekurs och s. k. fritt tillval. Inbyggd utbildning - grundutbildning Hantverkskunnandet hotas att dö ut med de relativt få yrkesskickliga hantverkare som ännu är verksamma. Återväxten inom hantverksyrkena är ett akut problem som inte har kunnat lösas inom ramen för befintliga utbildningsformer. Småskaligheten i hantverksyrkena har inte tillåtit de ekonomiska satsningar som anställning av lärlingar innebär. De utbildningsformer som föreslagits i ungdomspropositionen hösten 1980, s. k. gymnasial lärlingsutbildning och yrkesintroduktion, har inte givit önskat resultat. Av regering och riksdag beviljade statsbidrag för föreslagen gymnasial lärlingsutbildning har inte kunnat uppväga de ytterligare kostnader som trots allt är förbundna med utbildningsformen och som för de flesta hantverkare blir en för tung ekonomisk belastning. I Yrkesutbildning i tiden. Förslag till yrkesutbildningsprogram har givit sina synpunkter på regeringens förslag. De pekar bl. a. på de orättvisor som blir uppenbara vid en jämförelse mellan bidragssystemet för gymnasial lärlingsutbildning och reglerna för ersättning till företag vid inbyggd utbildning. uttrycker som sin mening att elev i gymnasieskolan bör betraktas enbart som elev, att det ekonomiska ansvaret bör åvila skolan och att anställning under utbildning endast i undantagsfall skall förekomma. Dessa förhållanden uppnås om man väljer inbyggd utbildning för den yrkestekniska utbildningen, en utbildningsform som finns etablerad i gymnasieskolan för bl. a. utbildningar inom handel, industri och hantverk. Då det gäller yrkesintroduktion, som omnämnts ovan, handlar det snarare om en form av arbetslivskontakt än om utbildning. Yrkesintroduktion skulle möjligen kunna tillämpas för en tids yrkesprövning för den som vill pröva anlag och intressen för ett visst hantverksyrke, i avsikt att senare söka till föreslagen hantverkskurs. Om man vill förverkliga målsättningen att åstadkomma en kontinuerlig utbildning i organiserad form inom olika mindre hantverk under sakkunnig ledning, är det uppenbart att man bör organisera denna utbildning som inbyggd utbildning under hantverksmästares ledning, vilket också är det förslag som presenteras i föreliggande kursplan. Den tvååriga hantverkskursen är enligt förslaget uppbyggd efter samma modell som de tvååriga yrkesinriktade linjerna i gymnasieskolan. Ämnena svenska, arbetslivsorientering, gymnastik samt ett tillvalsämne ingår således som obligatoriska ämnen i kursen. Kursen föreslås bli grendelad redan från årskurs ett, med en gren för utbildning inom hantverksyrken och en annan gren för utbildning inom konsthantverk. Ämnet fackteckning med stilhistoria har föreslagits ingå som obligatoriskt ämne, dock endast i grenen för utbildning inom konsthantverksyrken. Förslag till urval av yrkesområden för utbildningen har gjorts med syfte att i första hand ge möjlighet till utbildning inom sådana hantverksyrken som inte tidigare finns representerade på någon linje eller kurs i gymnasieskolan. Sökande till hantverksgrenen väljer ett av de yrkesområden som finns angivna för grenen för en tvåårig yrkesträning, medan sökande till konsthantverksgrenen väljer mer än ett yrkesområde, lämpligen ett område för varje termin, för en bredare orientering och grundutbildning inom konsthantverksyrken. (Se: Målsättning.) Med ämnet Hantverksteknik avses undervisning och yrkesträning i olika hantverks- och konsthantverkstekniker. Ämnet omfattar och föreslås få formen av inbyggd utbildning hos hantverksmästare, på arbetsplats utanför skolan. Även den för hantverksutbildningen nödvändiga fackteorin bör inhämtas på arbetsplatsen, som en integrerad del i den praktiska träningen. Eleven vistas på arbetsplatsen, i yrkesträning hos hantverkare eller konsthantverkare, och går in i gymnasieskolan för studier i allmänna och teoretiska ämnen under 1-1,. I kursen får man räkna med stor spridning av eleverna på många olika företag. Detta är en förutsättning för att kunna bedriva utbildning av det slag som här föreslås, eftersom hantverkare oftast är små företagare med begränsade möjligheter att ta emot elever. I en klass kan det därför komma att finnas en spridning av lika många hantverks- och konsthantverksyrken som antal elever i klassen. Spridning och fördelning kommer att styras dels av elevernas val, dels av tillgången på arbetsplatser med yrkesskickliga hantverkare och konsthantverkare. Tillsynen då det gäller många olika hantverksgrenar som var och en kräver viss fackkunskap av den som övar uppsikt kan knappast skötas av en enda person eller skola, utan måste troligen delegeras till olika skolor med närmast motsvarande verksamheter. Det övergripande ansvaret för kursen bör däremot åvila en speciell skola, som också svarar för undervisningen i kursens allmänna och teoretiska ämnen. Regeringen bör få i uppdrag att pröva förutsättningarna för inrättande av den ovan föreslagna kursen. Ett annat stort problem för yrkesverksamma och blivande hantverkare och konsthantverkare är bristen på gemensamma kanaler för information, distribution, inköp, marknadsföring, försäljning etc. Nedan redovisas några av de största problemen: Hantverkare som arbetar i egna verkstäder saknar ofta butik för försäljning av sina produkter och måste anlita utomstående försäljare. Om en konsthantverkare säljer för , vilket är mycket, går . i försäljningsprovision, och efter avdrag av hyra, frakter, råmaterial, försäkringar, moms, sociala kostnader m. m. blir det endast ca . kvar, och det är inkomst före skatt. Eftersom hantverkaren arbetar med små serier blir marknadsföringskostnaderna per produkt mycket dyrare än för industriell produktion som kan slå ut sina kostnader på större serier. Detta är en av anledningarna till att hantverkarnas verksamhet inte uppmärksammas i tillräcklig utsträckning. Svårigheter att ordna utställningar En bildkonstnär behöver inte betala moms på sina produkter. Det behöver däremot hantverkaren, och detta är en av orsakerna till att det finns ytterst få gallerier som anordnar kontinuerliga utställningar. Hantverkare och konsthantverkare är en splittrad grupp p. g. a. att det finns för många organisationer, grupper och institutioner som har intresse av hantverk men inget samlande forum. Behöver t. ex. en arkitekt eller ett exportföretag få tag i en speciell hantverkare skulle det underlätta att ha ett forum där de vet att de kan få rätt kontakt. Många hantverkare måste själva importera eller köpa in råvaror för sina produkter. Detta är kostsamt och kräver i vissa fall betydande administrativa insatser. Samarbete inom detta område skulle gagna många hantverkare och frigöra resurser för yrkesverksamheten. Moderata samlingspartiet krävde i partimotion 1975/76:2305 att kulturskaparnas särskilda skatteförhållanden skulle beaktas i pågående utredningar inom skatteområdet. Regeringen beslöt emellertid 1979 att tillsätta en särskild utredning angående kulturarbetares och uppfinnares skatter och avgifter. I direktiven påpekas bl. a. att kommitténs arbete i första hand bör inriktas på inkomstskatte- och socialförsäkringsreglerna för de fritt verksamma yrkesutövarna. Det sägs också att nuvarande regler för beskattning av fria yrkesutövare är mer komplicerade än vad som gäller för löntagare, men det framhålls också att ett framtida system måste bli relativt komplicerat, och behovet av information är därför påtagligt. Kommittén bör, enligt direktiven, överväga vad som kan göras för att förbättra informationen om skatte- och avgiftsregler m. m. till de berörda grupperna av yrkesutövare. Vi finner det önskvärt att utredningen, som också har kontakt med de fria yrkesutövarna, blir klar . För att komma till rätta med dessa gemensamma problem och förbättra hantverkarnas villkor torde olika slag av hantverksfora kunna inrättas. I de stora städerna bör möjligheterna vara goda att skapa gemensamma sådana hantverksfora. Ett exempel på hur man försökt lösa detta problem utgör i (BCC). Detta har till uppgift dels att stödja konsthantverkare i deras arbete, dels att förbättra allmänhetens möjligheter att komma i kontakt med konsthantverk. Ett urval produkter är alltid till salu i , där tio utställningar visas i ett av gallerierna. BCC säljer också konsthantverk i and . BCC är en oberoende, icke vinstdrivande organisation. Den finansieras genom medlemsavgifter, försäljningsprovision och bidrag från , som är ett statligt organ inom . Ett sådant hantverksforum med utställningslokaler skulle kunna utgöra ett centrum för kurser och konferenser och därigenom stimulera till nyskapande och utveckling inom olika hantverksyrken. Ett annat syfte med sådana hantverksfora skulle vara att genom utställningar, föredrag och publikationer sprida kunskap hos allmänheten om svenskt hantverk och konsthantverk och på så sätt öka förståelsen för handens arbete, produkternas kvalitet och yrkets traditioner. Det är knappast möjligt eller ens önskvärt att ett hantverksforum med den bredd som skisserats nödvändigtvis äger djup kompetens inom de olika verksamhetsgrenarna. Någon form av generalistkompetens bör eftersträvas. Där specialistkunnande är nödvändigt, exempelvis i fortbildningssammanhang, bör yrkesmän knytas till verksamheten på konsultbasis. Det bör vara en angelägen uppgift att tillskapa fortbildning för olika hantverksyrken samt att löpande samla in och bearbeta kunskaper av betydelse för yrkenas utveckling. Arbetsuppgifterna kan förslagsvis sammanfattas på följande sätt: o samla uppgifter och material för olika hantverksområden o förmedla erfarenheter och kontakter a) mellan branschfolk b) mellan beställare/allmänhet och yrkesmän o planera och genomföra fortbildningskurser o hålla kontakt med intressenter o biträda vid marknadsföring av tjänster och hantverksprodukter o följa utbildningsutvecklingen för olika yrken genom litteraturstudier, Sammanställning av befintlig litteratur, såsom böcker, uppsatser, tidskriftsartiklar, forskningsrapporter m. m. Dokumentation av gammalt material och dess funktion. Register över lämpliga referensobjekt. Sammanställa register över inom olika hantverksyrken verksamma personer och företag, innehållande: person- och företagsregister utbildning verksamhet specialitet möjlighet att tillhandahålla tjänster etc. Genom korta kurser och konferenser ge utbildning åt verksamma yrkesutövare. Utbildningen bör dessutom stå öppen för specialstuderande, t. ex. från gymnasie- och högskolor, , museer m. fl. Utarbeta handledningar för de olika hantverksgrenarna. Utställnings - och informationsverksamhet Ordna utställningar samt aktivt arbeta med uppsökande marknadskontakter, säljstöd och PR. Vissa branscher har på kommersiell basis löst sina problem på import- och distributionsområdet. Härvid skulle dessa i viss mån kunna tjäna som mönster för hantverkare och konsthantverkare. Dock krävs för denna grupp särskilda lösningar som hantverkarnas egna föreningar och intresseorganisationer bör ta initiativ till. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att förutsättningarna prövas för insatser i syfte att förbättra hantverkarnas villkor avseende import och inköp av material samt distribution, marknadsföring och försäljning av hantverksprodukter. HANS NYHAGE (m) G. () i () () () PER STENMARCK (m) () ()