mot · G4021434 · 1981-01-27 00:00:00 — 1980/81 1434-1435 Motion 1980/81:1434 av m. fl. om arbetsmarknadspolitikens inriktning 1981 1 Planering och beredskap för åtgärder mot arbetslöshet underströk betydelsen av en hög arbetsmarknadspolitisk beredskap. Vid behandlingen av frågan om beredskapsarbetenas volym under /82 (AU 1979/80:21) framhölls att denna slutgiltigt fick avgöras av konjunkturutvecklingen. På samma sätt fann man anledning påpeka att beslut om medel för arbetsmarknadsutbildning kunde visa sig vara tilltaget i underkant. gavs klara indikationer på att arbetsmarknadsläget stod inför en snabb försvagning. Detta till trots tog regeringens planering av de sysselsättningsskapande åtgärderna /81 sin utgångspunkt i de konjunkturneutrala bedömningar som gjorts budgetproposition. Detta innebar bl. a. att planeringen av arbetsmarknadsutbildningens volym ännu inriktades mot en nedskärning av verksamheten, trots att allt högre arbetslöshetstal då noterats . Resultatet av regeringens felaktiga bedömningar och missgrepp i planeringen kan nu avläsas. Arbetslösheten ligger klart högre än . finns betydande outnyttjat utrymme för sysselsättning inom bl. a. beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning. Genom en större handlingsvilja och mera framsynt planering hade den hittillsvarande ökningen av den öppna arbetslösheten kunnat förhindras. Denna utveckling kontrasterar skarpt mot regeringens upprepade försäkringar att aktiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder skulle sättas in för att motverka den arbetslöshet som förutsågs följa i spåren av regeringens åtstramningspolitik . De medel som anvisats för ökad insats av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning torde på intet sätt förslå för att motväga den kraftiga försvagning av arbetsmarknaden som förestår. Det finns därför anledning att göra följande klarlägganden rörande den fortsatta planeringen av den sysselsättningsskapande verksamheten : 1.1 Verksamhetsplaneringen bör ta sin utgångspunkt i den faktiska utvecklingen på arbetsmarknaden. beslut om medelsanvisning för sysselsättningsskapande åtgärder är att uppfatta som en preliminär anslagsberäkning byggd på antaganden om normal aktivitet i ekonomin. Denna beräkningsteknik har tillämpats . Den har aldrig varit 1 1980/81. avsedd att bilda utgångspunkt för överväganden rörande de arbetsmarknadspolitiska insatsernas slutliga volym. 1.2 Enligt samstämmiga bedömningar kommer arbetsmarknaden att kraftigt försvagas . Skall en dramatisk ökning av arbetslösheten kunna förhindras krävs en omedelbar intensifiering av den sysselsättningsskapande verksamhetens planering. Som utgångspunkt för planeringen bör gälla att utvecklingen på arbetsmarknaden torde bli sådan att samtliga instrument i den arbetsmarknadspolitiska medelsarsenalen torde få sättas in med maximal styrka under loppet av året. 1.3 I regeringens kompletteringsproposition bör föreläggas en redogörelse för de arbetsmarknadspolitiska åtgärder regeringen så långt vidtagit i syfte att hejda en ytterligare ökning av den öppna arbetslösheten. I den mån arbetslösheten fortsätter att öka bör regeringen precisera de förhållanden som förhindrat en stabilisering av arbetslöshetstalen genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder. 1.4 Senast vid samma tillfälle bör föreläggas en redovisning rörande vidtagna åtgärder i syfte att skärpa den arbetsmarknadspolitiska planberedskapen för återstoden av 1981. Handlingsberedskapen bör anges i kvantitativa termer. Vad vi här anfört om riktlinjer för den fortsatta planeringen av den sysselsättningsskapande verksamheten bör av ges regeringen till känna. 2 Ekonomisk grundtrygghet för arbetslösa Med proposition 1980/81:85 föreslår regeringen vissa ändringar i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring m. m. Med anledning härav vill vi anföra följande: Formerna för det ekonomiska stödet vid arbetslöshet reformerades genomgripande fr. o. m. . Utgångspunkten förblev att genom en frivillig försäkring kompensera för inkomstbortfall under arbetslöshet. Detta är samma inkomstbortfallsprincip som tillämpas inom sjukförsäkringen. Genom arbetslöshetsförsäkringen avses den förlorade arbetsinkomsten kunna kompenseras intill . Vid stigande nominella löner blir beslut om inrättande av nya högsta tillåtna dagpenningklasser tid efter annan nödvändiga. Dessa beslut fattas av . 2.1 Höjd dagpenning från frivillig arbetslöshetskassa Med skrivelser samt har arbetslöshetskassornas samorganisation hos regeringen begärt att fyra nya dagpenningklasser införs, 200, 210, 220 och . Kravet på nya dagpenningklasser har understötts i remissyttranden från AMS, LO, TCO och /SR. Även SAF har funnit det skäligt att nya dagpenningklasser införs. De upprepade kraven från arbetslöshetskassorna till trots, och mot tillstyrkande från en samlad remissopinion, har regeringen först nu funnit anledning föreslå höjda dagpenningklasser i försäkringen. Dock begränsas höjningen i förslaget till två nya klasser om 200 resp. . Socialdemokraterna kan ej acceptera att beslut tid efter annan har urholkats till följd av regeringens ovilja att kompensera de arbetslösa för lönernas och prisernas nominella utveckling. Genom att ställa sig avvisande till kassornas framställningar åsidosätter regeringen dels principen att arbetslösa skall kunna kompenseras för inkomstbortfall intill av den förlorade arbetsinkomsten, dels utgångspunkten att grundtryggheten inom arbetslöshetsförsäkringen och sjukförsäkringen skall kunna utvecklas parallellt. Socialdemokraterna håller fast vid utgångspunkterna beslut om frivillig arbetslöshetsförsäkring. Detta har tidigare inneburit att vi i regeringsställning förelagt förslag om höjda dagpenningar, så att basbeloppets utveckling och därmed höjningarna av ersättningarna inom sjukförsäkringen har kunnat följas upp. Regeringens förslag innebär en fortsatt urholkning av utgående kontantstöd vid arbetslöshet för ett stort antal kassamedlemmar i förhållande till ersättningen från sjukförsäkringen. Regeringens handlande hotar att föra oss tillbaka till en ordning som gällde före den moderna arbetsmarknadspolitikens genombrott, där de arbetslösa i sin personliga ekonomi fick bära konsekvenserna av att samhället inte kunde ta sitt ansvar att ge medborgarna ett arbete. Enligt inhämtade uppgifter från arbetslöshetskassornas samorganisation hade vi nått ett läge där ersättningsgraden för ett sjukvårdsbiträde (månadslön .) reducerats till av tidigare lön. Samma tal för en lärare i (.) var , för en pappersarbetare i helkontinuerlig drift (.) och för en yrkesutbildad byggnadsarbetare (.) har ersättningsgraden ytterligare urholkats. Socialdemokraterna kan inte godta denna urgröpning av de arbetslösas ekonomiska grundtrygghet. Vi föreslår därför att fyra nya dagpenningklasser om 200, 210, 220 och . införs fr. o. m. . Bestämmelserna i 17 § lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring bör ändras i enlighet med vad vi nu har förordat. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderlig ny lagtext. 2.2 Höjning av det kontanta arbetsmarknadsstödet För arbetslösa som står utanför den frivilliga försäkringen eller inte har hunnit uppfylla ersättningsvillkoren i denna försäkring utgår kontant arbetsmarknadsstöd. Stödet utgår f. n. med . 1* 1980181. förordar att stödet bör utgå med oförändrat belopp. Socialdemokraterna finner att den allmänna löne- och inkomstutvecklingen nu motiverar en höjning av det kontanta arbetsmarknadsstödet . Även denna höjning bör gälla fr. o. m. . Förslaget föranleder ändring i 18 § lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderlig ny lagtext. 2.3 Höjning av grundbidraget till den frivilliga arbetslöshetsförsäkringen I överensstämmelse med de principer som gäller för att bestämma grundbidrag till de erkända arbetslöshetskassorna bör även detta bidrag höjas . för varje utgiven dagpenning. Därvid bör den fasta delen av progressivbidraget justeas enligt normer som gällt sedan dagpenningen blev beskattad. I dessa frågor ankommer det dock på regeringen att besluta. 2.4 Höjda bidrag till elever i arbetsmarknadsutbildning Bidragen till elever i arbetsmarknadsutbildning är knutna till utgående ersättning vid arbetslöshet. Förändras dessa senare ersättningar, har regeringen av bemyndigats att anpassa utbildningsbidragen i anslutning härtill. Vi har i det föregående föreslagit införande av nya högsta dagpenningklasser. Detta leder till krav på en höjning av utbildningsbidragen. Det ankommer på regeringen att, med tillämpning av gällande grunder för fastställande av bidragen, genomföra de anpassningar som kan föranledas av beslut med anledning av våra förslag rörande dagpenning i försäkringen. I regeringens proposition behandlas även frågan om doktorandbidrag. I särskild motion föreslår socialdemokraterna att utbildningsbidragen till doktorander bör utgå med . per dag fr. o. m. . 2.5 Kostnader och finansiering Införandet av ytterligare högsta dagpenningklasser påverkar statens kostnader för progressivbidrag till arbetslöshetsförsäkringen samt arbetslöshetsfondens utgifter för samma ändamål. Vårt förslag om höjning av det kontanta arbetsmarknadsstödet föranleder ökade anspråk på anslagsmedel samt ökade utgifter från arbetslöshetsfonden. Den höjning av grundbidraget till försäkringen som blir en konsekvens av våra förslag medför ökade kostnader med åtföljande anspråk på såväl budget- som fondmedel. Genom gällande regler om anpassning av bidragen inom arbetsmarknadsutbildningen påverkas också statens kostnader för utbildningsbidrag. Osäkerheten om den framtida arbetslösheten och den kommande faktiska genomsnittliga ersättningsnivån i arbetslöshetsförsäkringen gör det omöjligt att annat än överslagsmässigt beräkna de kostnader som våra förslag leder till. Med detta förbehåll, och med ett antagande om en genomsnittlig kassaersättning på . per dag, kan merkostnaderna för ökade ersättningar vid arbetslöshet till följd av våra förslag, jämfört med de beräkningar som legat till grund för budgetförslaget, beräknas till en summa i storleksordningen 190 milj. kr. Därav faller med gällande finansieringsregler 120 milj. kr. direkt på statsbudgeten och 70 milj. kr. på den särskilda arbetslöshetsfonden. Merkostnaderna för utbildningsbidrag kan, med motsvarande förbehåll, uppskattas till omkring200 milj. kr. under kommande budgetår. Våra förslag skulle alltså föranleda en total reformkostnad på beräknat ca 400 milj. kr. Sorn konsekvens av våra förslag bör till anslaget B 5. Kontant stöd vid arbetslöshet för /82 anvisas ett i förhållande till regeringens förslag med 120 milj. kr. bör till anslaget B 2. Bidrag till arbetsmarknadsutbildning för nästa budgetår anvisas ett i förhållande till regeringens förslag med 200 milj. kr. Det nuvarande synnerligen allvarliga statsfinansiella läget tillåter inte att ett åtagande av denna storleksordning görs utan en motsvarande förstärkning av statens inkomster. Vi föreslår därför att arbetsgivaravgiften till arbetslöshetsförsäkringen höjs med två tiondels procentenhet fr. o. m. . Förslaget föranleder ändring i 2 § lagen (1973:372) om arbetsgivaravgift till arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet. Vi förutsätter att utskottet utarbetar erforderlig ny lagtext. De av oss föreslagna förhöjda ersättningsbeloppen skall utgå redan fr. o. m. Därmed skulle uppstå en merkostnad redan innevarande budgetår. Relaterad till storleken på tidigare anvisade medel torde emellertid merbelastningen bli obetydlig. Den torde kunna fastställas först i anslutning till den avstämning av anslagsbelastningen som görs vid beredningen av tilläggsbudget III för /82. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts om riktlinjer för planering och genomförande av sysselsättningsskapande åtgärder , 2. beslutar att bestämmelser rörande fyra nya dagpenningklasser om 200, 210, 220 och . införs i lagen (1973:370) om arbetslöshetsförsäkring, 3. beslutar att lagen (1973:371) om kontant arbetsmarknadsstöd ändras i enlighet med vad som anförts i motionen, 4. utöver regeringens förslag i budgetpropositionen 1981 för /82 anvisar 120 milj. kr. under anslaget B 5. Kontant stöd vid arbetslöshet, 5. utöver regeringens förslag i budgetpropositionen 1981 för /82 anvisar 200 milj. kr. under anslaget B 2. Bidrag till arbetsmarknadsutbildning, 6. beslutar att avgiften enligt lagen (1973:372) om arbetsgivaravgift till arbetslöshetsförsäkringen och det kontanta arbetsmarknadsstödet höjs fr. o. m. . () () () () () () ()