ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G50290 · 1981-11-12 00:00:00 — Motion 1981/82:90 av med anledning av proposition 1981/82:44 med förslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark De gångna åren har kännetecknats av en betydande ryckighet när det gäller skogspolitiken. Olika lagar och mer eller mindre tillfälliga förbud mot skogsbesprutning avlöste varandra. Tyckandet fick i alltför hög grad bli styrande, och detta har redan kostat det svenska folkhushållet mycket stora belopp genom att det förhindrat en rationell skogsvård. avlämnades till jordbruksministern betänkandet Bekämpning av lövsly. Utredningen konstaterade att ett rationellt skogsbruk fordrar en relativt intensiv kontroll av uppkommande lövsly för att därigenom möjliggöra en god tillväxt på de nya barrträdsbestånden. Utredningen förordade därför ett alternativ kallat Anpassad lövslybekämpning. Förslaget ger kommunerna rätt att påverka de restriktioner som skall ange en aktuell besprutning. Även detta förslag innebär en avsevärd begränsning av den kemiska lövslybekämpningen, men det möjliggör ändå på ett helt annat sätt än förslagen i proposition 1981/82:44 ett rationellt skogsbruk. Det är givetvis viktigt att vi slår vakt om en god miljö och att vi undviker risker att utsätta människor för påverkan av olika gifter. Debatten om kemiska medel i skogen har emellertid i alltför hög grad dominerats av enskilda och grupper, som utan sakligt underlag förstorat upp riskerna med kemisk lövslybekämpning. De preparat som är mest aktuella bryts mycket snabbt ned och har dessutom så låg giftighet att även om någon skulle äta av besprutade bär, så skulle detta inte medföra några hälsorisker. De verkligt stora riskerna för enskilda kommer att uppstå för dem som vid ett förbud mot kemisk bekämpning skall genomföra den mekaniska lövslybekämpningen i ofta mycket svårtillgängliga områden. Vi måste av samhällsekonomiska skäl i olika sammanhang göra en rimlig avvägning mellan miljökrav och kraven på ett väl fungerande näringsliv. Detta gäller i allra högsta grad inom skogsbruk och skogsindustri. Möjligheterna att få fram erforderlig råvara får inte ytterligare begränsas utan måste tvärtom förbättras. Skogsindustrin skulle vid ökad råvaruförsörjning kunna tillföra oss betydligt ökade exportinkomster, förbättra handelsbalansen och öka sysselsättningen. Föreliggande regeringsförslag får däremot helt motsatta effekter. I det fortsatta utredningsarbetet skall kommittén även behandla användningen av kemiska preparat inom jordbruket. Det vore rimligt att frågan om kemiska bekämpningsmedel inom jord- och skogsbruk behandlades i Kommittén kunde då ytterligare överväga förslaget beträffande skogen. Utvecklingen mot allt mindre giftiga preparat går dessutom snabbt. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag 1. att avslår propositionens förslag till Lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark, 2. att hos regeringen begär att kommittén ges i uppdrag att utarbeta lagförslag som tar upp såväl jord- som skogsbrukets bekämpningsfrågor i ett sammanhang.
mot · G50294 · 1981-11-13 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:50 om sättet att fastställa basbeloppet enligt lagen (1962:381) om allmän försäkring, m. m. I förevarande motion framläggs våra förslag i anledning av proposition 1981/82:50 beträffande de lagändringar som hänvisats till lagutskottet. Vi har i särskild motion redovisat skälen till våra ställningstaganden. Det torde då ankomma på utskottet att utarbeta erforderliga författningsändringar. Med stöd av det anförda hemställs att avslår förslagen i proposition 1981/82:50 om a) lag om ändring i utom vad som avser att i 15 kap. 19 § ordet fyra ändras till tre, b) lag om ändring i lagen (1951:308) om ekonomiska föreningar, c) lag om ändring i lagen (1966:680) om ändring av vissa underhållsbidrag, d) lag om ändring i lagen (1967:663) om tillägg till vissa trafiklivräntor, e) lag om ändring i lagen (1973:213) om ändring av skadeståndslivräntor, f) lag om ändring i lagen (1973:214) om tillägg till vissa ansvarslivräntor, g) lag om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385), h) lag om ändring i trafikskadelagen (1975:1410), i) lag om ändring i bokföringslagen (1976:125), j) lag om ändring i lagen (1980:1103) om årsredovisning m. m.i vissa företag. () () () ()
mot · G50297 · 1981-11-17 00:00:00 — Motion 1981/82:97 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:52 om ändring i regeringsformen Regeringen föreslår i proposition 1981/82:52 att en ockupationsmakt icke skall kunna utnyttja systemet med ersättare för att samla det antal ledamöter som krävs för att skall få fatta beslut på ockuperat område. Därför föreslås att de tre fjärdedelar av antalet ledamöter som krävs skall utgöras av ordinarie ledamöter. Detta förslag kan i och för sig godtas, även om det kan tolkas som en nedvärdering av de personer som fått förtroendet att stå på platserna näst intill valbara platser på de olika partiernas riksdagslistor i förhållande till de personer som hamnar på valbar plats. Inget säger att ordinarie ledamöter bättre skulle stå emot påtryckningar från en ockupationsmakt än deras ersättare. Men ändå ökar ersättningssystemet manipulationsmöjligheten för en ockupationsmakt. Den kan ju förmå den mest böjlige att närvara i . Även om de beslut som får fattas av en riksdag på ockuperat område är ordentligt kringgärdade av grundlagen är denna kringgärdning i en ockupationssituation dess värre något bräcklig. Och inte heller regeln om tre fjärdedelar av ledamöternas närvaro är tillräcklig. Även om tre fjärdedelar är närvarande kan ju en majoritet tvingas eller förmås gå ockupationsmaktens ärenden. Det kan finnas vissa skäl för att den svenska skall finnas kvar på ockuperat område, men oss synes skälen för att inte skall kunna fatta några beslut på ockuperat område vara starkare. Det folkmotstånd en ockupationsmakt måste mötas med skulle tjäna på att ha den valda delen av landets statsmakt som en symbol för sin kamp och inte löpa risken att se den som ett organ under en ockupationsmakt. En sådan ståndpunkt har också grundlagberedningen kommit fram till. Även om den dåvarande regeringen och frångick denna ståndpunkt anser vi den väl värd att prövas på nytt. För krigsdelegationen gäller ju att den inte får sammanträda på ockuperat område. Med hänvisning till ovanstående föreslås att med godkännande av förslaget i proposition 1981/ 82:52 till lag om ändring i regeringsformen hos regeringen hem ställer om förnyad prövning av frågan om beslutanderätt över huvud taget skall tillkomma på ockuperat område. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk)
mot · G50298 · 1981-11-17 00:00:00 — 6. att hos regeringen begär förslag om att lösa från sysselsättningsgarantin i enlighet med vad som framförts i motionen, 7. att som sin mening ger regeringen till känna att privatiseras i enlighet med vad som anförts i motionen så snart förutsättningar för detta yppar sig, 8. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om fortsatta verksamhet, 9. att avslår propositionens förslag rörande Svenska Varv. () H. () () () () () L. () i () ()
mot · G502138 · 1981-12-01 00:00:00 — 1981/82 138-142 Motion 1981/82:138 av med anledning av proposition 1981/82:62 om ändring i lagen (1941:251) om särskild varuskatt I proposition 1981/82:62 föreslår regeringen vissa ändringar i förteckningen över varor, för vilka särskild varuskatt skall erläggas enligt lagen (1941:251) om särskild varuskatt. Liksom tidigare avslutas uppräkningen ur tulltaxenummer 33.06 med medel mot transpiration, med undantag av ättiketerpreparat och fotvårdsmedel. Deodoranter i allmänhet är alltså belagda med särskild varuskatt. Allmänna hygienartiklar såsom tvål och tandkräm är undantagna från särskild varuskatt. Detsamma gäller också hårschampo och fotvårdsmedel, dvs. sådana preparat som nyttjas för den vanliga hygienens skull. Det torde inte råda någon som helst tvekan om det riktiga i att också inräkna deodoranter bland dessa preparat. De kan i intet avseende räknas som skönhetsmedel och heller inte bedömas vara av lyxkaraktär. Den bedömningen görs också i andra länder där särskild varuskatt läggs på produkter som återfinns i denna tulltaxa. Deodoranter bör också i vårt land vara undantagna från särskild varuskatt. En sådan ändring skulle bidra till ett högre utnyttjande av preparaten och därmed till ett allmänt höjande av hygienen i vårt land. Med anledning av vad ovan anförts hemställs att måtte besluta att deodoranter undantas från särskild varuskatt. 1 1981/82.
mot · G502139 · 1981-12-01 00:00:00 — Motion 1981/82:139 av förste vice talmannen med anledning av proposition 1981/82:62 om ändring i lagen (1941:251) om särskild varuskatt Proposition 1981/82:62 om ändring i lagen (1941:251) om särskild varuskatt behandlar bl. a. den särskilda beskattningen av vissa kemisktekniska preparat. I detta sammanhang talas om att produkter hänförliga till begreppet toalettvatten skall beskattas. Ingenstans i propositionen definieras dock begreppet toalettvatten. Det enda gemensamma för de vid tulltaxenummer 33.06 i första stycket uppräknade produkterna, parfym i flytande eller fast form, toalettvatten, rakvatten och rakbalsam är att de skall tillföra användarna en behaglig doft. Så innehåller t. ex. eau de , eau de toilette och parfum de toilette ca 2, 3 resp. parfym. Av någon oförklarlig anledning har preparatet ansiktsvatten, som är ett rengöringsmedel och inget doftmedel, i tulltaxan förts till samma nummer som dessa parfymer. Ett rengörande ansiktsvatten innehåller förutom eventuell etanol även en emulgator (rengöringsmedel). Vad som annars hänförs till begreppet toalettvatten, t. ex. ovannämnda produkter, innehåller inte detta och är icke avsedda för rengöring. I detta sammanhang kan nämnas att t. ex. ACO ansiktsvatten finns i en helt oparfymerad och en så kallad lätt parfymerad variant. Den senare innehåller parfym dvs. 20, 30 resp. 60 gånger mindre parfym än de tidigare uppräknade toalettvattnen. Detta förhållande har medfört att ansiktsvatten på felaktiga grunder belastats med en särskild varuskatt som är avsedd för en helt annan typ av produkter. När lagen om särskild varuskatt, enligt ovannämnda proposition, nu föreslås omarbetas, borde det vara självklart att den ovan redovisade felaktigheten om ansiktsvatten rättas till. Huruvida så har skett är, med den skrivning propositionen anger, oklart. Inte heller nu definieras begreppet toalettvatten. För att rätta till detta bör enligt min uppfattning förtydliga propositionens skrivning på så sätt att det klargörs att ansiktsvatten är ett rengöringsmedel som bör jämställas med tvål och icke att hänföra till begreppet toalettvatten. Med hänvisning till det anförda hemställs att förtydligar propositionen så att det klargörs att ansiktsvatten avsedda för rengöring inte är att hänföra till begreppet toalettvatten. 1* 1981182.
mot · G502143 · 1981-12-01 00:00:00 — 1981/82 143-149 Motion 1981/82:143 med anledning av proposition 1981/82:62 om ändring i lagen (1941:251) om särskild varuskatt De i propositionen föreslagna ändringarna i lagen om särskild varuskatt, LSV, innebär vissa förenklingar och förtydliganden i nuvarande regelsystem. Från synpunkten minskat byråkratiskt krångel för de skattskyldiga och en förenklad hantering i de tillämpade myndigheternas arbete bör ändringarna genomföras i enlighet med förslagets innehåll. Övergången till beskattning efter nettovikt på vissa sötsaker bedöms enligt propositionen vid föreslagen oförändrad skattesats och konsumtionsvolym, medföra ett årligt inkomstbortfall för statskassan om 16 milj. kr. (exkl. mervärdeskatt). Det är inte försvarligt att i dessa tider föreslå en skattesänkning för en varugrupp som inte är nödvändig som en del av vår kost - tvärtom. Den menliga inverkan på folkhälsan som bl. a. vår höga konsumtion av sötsaker förorsakar torde numera vara oomtvistad liksom dess samband med olika sjukdomstillstånd som karies, diabetes, arterioskleros, övervikt etc. Enligt uppgift från statens jordbruksnämnd åt vi kaffebröd, socker, sirap, choklad och karameller med tillhopa /person vilket kan jämföras med 31, grönsaker och rotfrukter per person . Kostnaderna för konditorivaror och snask uppgick till 6, att jämföras med det pris om 5 miljarder som konsumtionen av dessa varor betingade 1979. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen anhåller att 3 § lagen om särskild varuskatt erhåller följande lydelse: För vara, hänförlig till tulltaxenummer 17.04, 18.06, 19.08 eller 21.07, utgår skatten med per kilogram av varans nettovikt (beskattningsvikt) och för vara, hänförlig till tulltaxenummer 33.06, av varans beskattningsvärde. () () 1 1981/82.
mot · G502149 · 1981-12-02 00:00:00 — Motion 1981/82:149 av med anledning av proposition 1981/82:60 om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonalen m. m. I proposition 1981/82:60 föreslås en ändring i lagen (1960:409) om förbud i vissa fall mot verksamhet på hälso- och sjukvårdens område (kvacksalverilagen). Rätten att utprova och tillhandahålla kontaktlinser föreslås begränsad till personer, som genom utbildning och erfarenhet har särskild kompetens för sådan verksamhet. Från strikt medicinska utgångspunkter är vissa behörighetskrav helt motiverade. Frågan har emellertid också en annan aspekt, som framgår av NO:s yttrande rörande behovet av konkurrens och etableringsfrihet. NO har dock med hänsyn till de medicinska skälen inte velat motsätta sig att förslaget genomförs. I finns ett stort antal kontaktlinsutprovande optiker, som saknar behörighet eller möjlighet att erhålla sådan. Optikerna har själva räknat med att ca 250 av 400 utprovningsställen kommer att försvinna på grund av de nya behörighetskraven, om inte särskilda åtgärder vidtas. Det torde kunna förutsättas att utbildningsfrågan för icke behöriga optiker löses på ett tillfredsställande sätt och att dispensmöjligheter ges till optiker, som har god erfarenhet av kontaktlinsteknik. Även om ovanstående åtgärder vidtas, torde det bli nödvändigt med en mjuk övergångstid för de optiker, som står inför risken att behöva upphöra med sin yrkesverksamhet. Med stöd av ovanstående hemställs 1. att beslutar att tidpunkten för behörighetskraven för kontaktlinsutprovande optiker fastställs till , 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande utbildnings- och dispensmöjligheter.
mot · G502150 · 1981-12-02 00:00:00 — 1981/82 150-151 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:70 om ändrade regler för särskilt forskningsavdrag Regeringen vill i proposition 1981/82:70 göra rätten till särskilt forskningsavdrag permanent och föreslår dessutom sådana ändringar i regelsystemet att detta stöd till kapitalägarna utvidgas. Vpk har varit kritiskt mot denna stödform till kapitalet. Vi har i många sammanhang pläderat för att det reservationslösa stödet till den forsknings- och utvecklingsverksamhet som kapitalets profitintressen dikterar måste upphöra. Statens forskningsresurser måste bli föremål för en alternativ planläggning som kopplas till direkta ingrepp i näringslivets struktur. Det måste ske en förskjutning av makten och ansvaret för forskningens inriktning från storbolagens ägargrupper till de arbetandes organisationer. Ett hävande av näringslivets stagnation kräver genomgripande förändringar i dess ägande- och maktförhållanden och dess struktur. Graden av planering och inriktning på samhälleliga målsättningar måste öka. Men statliga subventioner direkt till de privata bolagens fou-politik motverkar sådana nödvändiga förändringar. Vi återkommer under den allmänna motionstiden till de nödvändiga positiva insatser som bör göras inom fou-verksamheten för en ökad styrning av produktionen och näringslivets utveckling i enlighet med samhälleliga mål. Till dess vill vi föreslå att avslår förslagen i proposition 1981/82:70 och att den hos regeringen begär förslag som innebär att hela systemet med särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt avskaffas. Med hänvisning till ovanstående föreslås 1. att beslutar att avslå proposition 1981/82:70, 2. att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag till upphävande av lagen (1973:421) om särskilt forskningsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. (vpk) (vpk) (vpk) C.-H. 1 1981/82.
mot · G502152 · 1981-12-03 00:00:00 — Motion 1981/82:152 med anledning av proposition 1981/82:71 om ny anställningsskyddslag m. m. Inte minst mot bakgrund av den höga ungdomsarbetslösheten bör statsmakterna öka insatserna för den praktiskt inriktade utbildningen. Samverkan mellan skola och företag bör vidgas. Regeringens förslag att införa ökade möjligheter till provanställning bör tas till vara av företagen och ge nya möjligheter för ungdomar att pröva sig fram till arbeten och utbildningsvägar, som de passar för. Enligt proposition 1979/80:145 skall skolelever som genomgår utbildning i företag enligt huvudregeln inte betraktas som arbetstagare. Emellertid betraktas elever i gymnasieskolan som genomgår lärlingsutbildning som arbetstagare. Enligt vår uppfattning bör inte heller den gymnasiala lärlingsutbildningen i normalfallet medföra att ett anställningsförhållande uppstår. Det bör i stället råda ett rent utbildningsförhållande mellan skola, elev och företag som medger en smidig anpassning till förhållandena inom skiftande branscher. För många hantverksyrken är det ett livsvillkor att utbildningen får ske i former, som är ekonomiskt jämställda med övrig utbildning i gymnasieskolan. Utbildning i nära samverkan med företagen ger ökade möjligheter till yrkesutbilding även i numerärt små yrken, större spridning av yrkesvalet och yrkesutbildningen över hela landet. Därigenom tillvaratas även den fond av yrkesskicklighet som finns hos många yrkesutövare. Ett fall där elever betraktas som arbetstagare har aktualiserats i arbetsdomstolen, se dom 1981 nr 71. Genom att förlägga den praktiska delen av yrkesutbildningen till företag ökas ofta effektiviteten som eleverna får tillfälle att lära känna den miljö där de kommer att verka. Samhället bör därför söka undanröja de hinder som finns beträffande företagsförläggning av utbildning. Ett led i detta bör vara att företagen inte behöver riskera ett arbetsgivaransvar för eleverna med påföljande konsekvenser i anslutning till utbildningens avslutning resp. i förhållande till kollektivavtal. För att klarlägga förhållandena föreslår vi att undantagskretsen i anställningsskyddslagen kompletteras så att elever i grund- eller gymnasieskolan som helt eller delvis får sin utbildning i företag undantas från lagens tillämpningsområde. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att ett tillägg görs i förslaget till ny anställningsskyddslag så att en ny punkt tillförs 1 § enligt följande: 5. arbetstagare som är elever i grund- eller gymnasieskolan och som helt eller delvis får sin utbildning i företag.
mot · G502155 · 1981-12-03 00:00:00 — Motion 1981/82:155 med anledning av proposition 1981/82:72 om ändring i lagen om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall (LSPV), m. m. I proposition 1981/82:72 förslås att sjukpenningavdrag skall ske vid vistelse på vissa institutioner för vård av missbrukare. regleras den enskildes kostnadsansvar i socialtjänstlagen, då det gäller vård enligt denna lag. I vissa avseenden strider dessa bestämmelser mot varandra. Socialtjänstlagen slår nämligen fast att kostnadsansvar för den enskilde ej föreligger vid insatser av behandlingskaraktär (34 § SoL). Eftersom staten är huvudman för en del institutioner på detta område kan jag tills vidare acceptera förslaget om ändring i lagen om allmän försäkring. möjligt måste dock klarhet skapas om den enskildes kostnadsansvar för vård enligt socialtjänstlagen. Det kan inte anses tillfredsställande att detta regleras i två olika lagar. Enligt min uppfattning räcker det med en reglering i socialtjänstlagen, vilket också var avsikten då denna lag infördes. Bestämmelsen om sjukpenningavdrag upphävdes ju . Det har hävdats att socialtjänstlagen på denna punkt är svår att tolka. Det kan då vara ytterligare ett skäl för en översyn. Men hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen begär översyn av reglerna om vårdavgifter i enlighet med vad som anförs i motionen.
mot · G502157 · 1981-12-04 00:00:00 — Motion 1981/82:157 av m. fl. med anledning av proposition 1981/82:71 om ny anställningsskyddslag m. m. I regeringens proposition 1981/82:71 om ny anställningsskyddslag m. m. föreslås införandet av en generell rätt till provanställning, om prövotiden är högst . Detta betyder att det tidigare förbudet mot provanställning upphör och att samtliga arbetsgivare ges möjlighet att anställa på prov. En grupp som varit speciellt drabbad av detta tidigare förbud är ungdomen. Många arbetsgivare i främst mindre företag har dragit sig för att nyanställa ungdom utan tidigare yrkeserfarenhet då såväl arbetsgivare som arbetstagare varit oroliga för om den nyanställde kan fungera i företaget. Skulle så inte bli fallet uppstår stora komplikationer för främst det lilla företaget. Genom den nu föreslagna åtgärden undanröjs ett väsentligt hinder. Och detta är nödvändigt inte minst mot bakgrund av de höga arbetslöshetssiffrorna som gäller ungdom mellan . Av dessa gick inte mindre än 61 000 arbetslösa . I syfte att nedbringa arbetslösheten för denna kategori medborgare har regeringen presenterat ett ambitiöst åtgärdspaket som är kostnadsberäknat till 460 milj. kr. Vi menar emellertid att ett väsentligt bidrag till att minska just ungdomsarbetslösheten vore att tidigarelägga ikraftträdandet avförslaget till ny anställningsskyddslag från föreslagna till . Genom ett sådant förfarande kan aktiv medverkan påräknas från arbetsgivarna för att minska arbetslösheten bland ungdom. Vi föreslår därför att förslaget till ny anställningsskyddslag skall träda i kraft . Med stöd av det ovannämnda hemställs att beslutar att den nya anställningsskyddslagen (regeringens proposition 1981/82:71) måtte träda i kraft . () ()