mot · G4021912 · 1981-01-27 00:00:00 — Vården måste också göras effektivare och bilda en fungerande vårdkedja där som ett led i rehabiliteringen ingår att arbete och bostad ordnas. ment till samhällets vårdinsatser utgör det frivilliga arbete som utförs av en rad organisationer. Ett viktigt inslag i förbättringen av missbrukarvården måste vara att öka social- och sjukvårdspersonalens kunnande om missbruksfrågorna. Här måste dels ske en samordning mellan social- och sjukvården, dels ske en samordning mellan missbruksvården och övriga medicinska verksamheter inom sjukvården. Ofta är missbruk orsak till olika kroppssjukdomar. En förbättrad utbildning för vårdpersonalen skulle göra det lättare för dem att ställa rätt diagnos och därmed kunna sätta in rätt behandling. Ökad uppmärksamhet måste ägnas åt drogbruket bland kvinnor, och åtgärder sättas in som förebygger fosterskador till följd av mödrarnas drogmissbruk. Inom alkoholforskningen har framgångsrika försök gjorts att via kemiska prover (GT-enzym) analysera om en människa lider av alkoholmissbruk. Metoden är inte helt problemfri, men den kan rätt använd bli ett värdefullt hjälpmedel för att ställa en riktig diagnos. Denna inställning delades också av när den tog ställning till en centermotion (1979/80:1655) i frågan. Frivilliga provtagningar bör kunna ske regelbundet i samband med hälsokontroller och därigenom fungera som en alarmklocka för människor som missbrukar alkohol. Metoden kan bl. a. bli ett instrument för att hos gravida kvinnor spåra alkoholmissbruk och den vägen förebygga fosterskador. Ett annat användningsområde är att använda metoden för regelbundna kontroller av människor som i sitt yrke har att svara för många människors säkerhet. Ökade resurser bör ställas till forskningens förfogande för att utarbeta metoder för att sjukvården genom s. k. laboratoriediagnostik skall kunna spåra alkholmissbruk. Regeringen gav i uppdrag att utvärdera GT-testet. Utbyggnaden av alkoholistvården har hämmats av brist på utbildad personal. Framför allt har det varit svårt att rekrytera tillräckligt med läkare. En förklaring är att tjänstgöring inom alkoholistvård har ett förhållandevis lågt meritvärde för läkare inom olika medicinska specialiteter utom just för tjänstgöring inom vård av alkoholmissbrukare. Eftersom alkoholen ofta ligger bakom olika sjukdomar skulle ett ökat meritvärde för tjänstgöring inom alkoholvården kunna medverka till att läkarkåren fick en större kunskap om alkoholskadorna och deras sjukdomsbild. Ett förbättrat meritvärde skulle också underlätta rekryteringen av alkoholläkare. Frågan har aktualiserats i en centermotion (1979/80:1656) som ännu inte tagit ställning till. Alkoholförtäring på allmän plats Enligt kan den som förtär alkohol på allmän plats dömas för förargelseväckande beteende. synes ha skett en liberalisering i rättspraxis på så vis att domstolarna i en allt mindre utsträckning dömer folk för förargelseväckande beteende när de förtär alkohol offentligen. En förklaring till den höga alkoholkonsumtionen ligger i en alltmer accepterande attityd till alkoholbruket från samhällets sida, där olika inslag som var för sig är av ringa betydelse tillsammantagna lett fram till en låt-gå-inställning. Visserligen kan en kommun i en lokal ordningsstagda besluta om förbud mot alkoholförtäring på allmän plats. Denna lösning är dock enligt vår mening mindre bra. Den kan få till effekt den konstiga situationen att det kan vara förbjudet att i en kommun dricka alkohol på allmän plats men tillåtet i grannkommunen. 1 den nuvarande lagstiftningen saknas möjlighet att förverka alkoholen för den som förtär alkohol på allmän plats, vilket begränsar polisens möjligheter att ingripa mot störande beteende. Eftersom barn och ungdomar genomgår en känslig utveckling under sin uppväxt där de tar intryck av de attityder de möter ute i samhället och bland vuxna, skulle det ha ett viktigt normbildande värde om samhället skärpte sin attityd mot dem som förtär alkohol på allmän plats. På liknande sätt anser vi att det behöver ske en skärpning vad gäller ungdom som berusar sig. Inköpsåldern för alkohol har av alkoholpolitiska skäl satts till . Genom langningen får många ungdomar tag i alkohol. Enligt vår mening vore det en värdefull markering om samhället ser till att polisen kan förverka alkohol som ungdomar medför på allmän plats. Denna möjlighet ges redan genom gällande lag, varför det endast krävs en striktare tillämpning från polisens sida. Till fjolårets riksdag väcktes en centermotion med ovanstående krav. Kravet om förverkandemöjligheter för polisen avvisades med hänvisning till att ordningsstadgeutredningen tar upp frågan till övervägande. Även kravet om förbud mot berusning på allmän plats avvisades. ansåg att bestraffningen representerade ett förlegat betraktelsesätt. Vidare anfördes att den akuta berusningen bör betraktas som ett sjukdomstillstånd och att omhändertagande borde ta sikte på att bereda de berusade adekvat vård och behandling. Något motsatsförhållande behöver inte råda mellan den straffrättsliga regleringen och vårdinsatser. Tvärtom är det självklart att den som är alkoholmissbrukare och ådöms straff för alkoholförtäring på allmän plats skall erhålla lämplig vård. Det bör också vid utmätningen av straff gå att ta hänsyn till omfattningen av alkoholberoendet. Störst betydelse har straffet för att bryta ett alkoholberoende hos den som befinner sig i en begynnande alkoholism. Enligt vår mening har det ett stort normbildande värde om det blir förbjudet att förtära alkohol på allmän plats. Barn och ungdomar tar lätt intryck av den alltför toleranta attityd som samhället visat. En accepterande attityd mot offentligt supande förtar verkan av den upplysning och information som bedrivs i bl. a. skolor och föreningsliv. Langningen av alkohol, särskilt till minderåriga, är ett av de stora alkoholpolitiska problemen. Det är därför ett bra initiativ regeringen kom med när den startade den breda aktionen mot langningen. Mycket kan vinnas på information och upplysning för att få slut på langningen. Särskilt glädjande är de spontana initiativ som en del ungdomar tagit när man på flera platser demonstrerat mot langningen utanför systembolagets butiker. Det visar på att det finns en ökande medvetenhet hos den unga generationen om langningens fördärvlighet. Dessa ungdomars initiativ måste följas av kraftfulla insatser från vuxengenerationen i kampen mot langningen. Vi måste få till stånd ändrade attityder gentemot langningen. De flesta människor inser langningens skadlighet, men av ren tanklöshet köper många vuxna ut alkohol till ungdomar. Framför allt måste föräldrarna inse sitt ansvar och inte själva styra in sina barn på alkoholbruk. Vi har också nått dithän att människor står passiva när de uppmärksammar langning fastän de inser det brottsliga i förfarandet. Självfallet betjänas inte samhället av att vi skapar en angivarmentalitet, men i de fall som människor blir varse att någon langar alkohol måste det uppfattas som vars och ens skyldighet att ingripa genom en polisanmälan. En grupp som ofta har en god bild av langningens omfattning är personalen i systembolagets butiker. Enligt nuvarande regler skall de inte anmäla till polisen om de misstänker att någon kund som regelbundet köper ut stora mängder alkohol använder denna i langningssyfte. Enligt vår mening bör det tas fram regler som gör att systembolagspersonalens kunnande kan tas till vara för att motverka langningen. Det kan inte accepteras att människor i uppenbart langningssyfte regelbundet köper ut alkohol för utan att samhället har effektiva medel för att ingripa. Frågan om inköpsregistrering av alkohol har rönt stort intresse i den alkoholpolitiska debatten. hade vi inköpsregistrering via motbokssystemet. Utan tvivel ledde motbokens avskaffande fram till en klar höjning av den totala alkoholkonsumtionen och därmed ökade alkoholskador. har frågan om återinförande av någon sorts inköpsregistrering ånyo kommit att debatteras intensivt. Den debatten har förts mot bakgrund av bl. a. alarmerande rapporter om alkoholskadornas förödande omfattning och den alltmer tilltagande ungdomsalkoholismen. Enligt vår mening måste vi hålla alla möjligheter öppna för att få ned alkoholkonsumtionen. Det långsiktiga alkoholpolitiska programmet tillsammans med ytterligare åtgärder, t. ex. kampanjen mot langningen, kan visa sig ge goda resultat. Om så inte sker, utan den totala alkoholkonsumtionen ligger kvar på ungefär nuvarande höga nivå , måste vi vara beredda att införa en inköpsregistrering vid systembutikerna. För att så skall kunna ske med kort varsel är det viktigt att det finns ett system för inköpsregistrering färdigt, vilket kan träda i kraft med kort varsel. , polis och kriminalvård Narkotikamissbruket skiljer sig på viktiga punkter från alkoholmissbruket, varför särskilda åtgärder måste till. Till skillnad mot alkohol så är all narkotikaförsäljning brottslig utom den som sker för medicinska ändamål. Särskild tyngd måste därför läggas vid tullens, polisens och kriminalvårdens insatser i narkotikabekämpningen. Det mesta av den narkotika som säljs i har smugglats in, varför insatserna från tullens sida måste spela en framträdande roll. Med den omfattande bil-, båt- och flygtrafik som sker över våra gränser krävs det mycket stora resurser för att tullen med framgång skall kunna bekämpa narkotikainförseln över våra gränser. Eftersom delar av narkotikainförseln organiseras av internationella brottssyndikat måste stor vikt läggas vid det pågående samarbetet med andra länders tull och polis. Även via FN sker ett samarbete mellan nationer för att begränsa narkotikahandeln i världen. måste spela en pådrivande roll i den internationella narkotikabekämpningen och verka för att de internationella organen med kraft tar itu med narkotikan. Den tullfria försäljningen av alkohol på färjor osakar stora problem. Till stor del baserar färjetrafiken sina inkomster på alkoholförsäljning. De nuvarande försäljningsreglerna är alltför liberala och behöver skärpas. Den överenskommelse som tullmyndigheterna i , och har träffat med berörda rederier ser vi som ett viktigt steg i rätt riktning. Genom att stämplingstvång i passhandlingar avskaffats har tullens möjligheter minskat att få reda på vilka människor som misstänkt ofta reser till länder och platser som utgör stationer i den internationella narkotikatrafiken. Ett ensidigt införande av stämplingstvång vid in- och utresa till och från skulle inte bli ett tillräckligt effektivt instrument för att kontrollera narkotikatrafiken. I första hand bör därför eftersträvas en internationell överenskommelse om att alla länder skall införa stämplingstvång. Men även om inte så kan ske har det ett värde för bekämpningen av narkotikabrottsligheten om de nordiska länderna gemensamt inför krav på stämpling i pass vid in- och utresa till och från respektive länder. Nära anknytning till tullens verksamhet har polisens och kriminalvårdens insatser. För att människor skall avhålla sig från narkotikahandel måste sanktionssystemet verka avskräckande. Straffen för narkotikabrottslighet har höjts väsentligt . Enligt vår mening finns det skäl som talar för att ytterligare höja brottspåföljderna för grova narkotikabrott. Ett viktigt steg i den riktningen utgör det förslag regeringen lagt fram till om höjt straff för grovt narkotikabrott. I de fall människor som ägnar sig åt narkotikaförsäljning själva är narkomaner och säljer för att finansiera sitt eget missbruk måste tyngdpunkten ligga vid vårdinsatserna. När däremot människor ägnar sig åt narkotikaförsäljning som ren affärsverksamhet måste samhället reagera kraftfullt. Vi vet att narkotikan orsakar många och ofta unga människors död. Yrkesmässigt bedriven narkotikaförsäljning kan som vi ser det i vissa fall jämställas med mord, varför det är motiverat med hårdare påföljder än de nuvarande. Narkotikamissbruk är vanligt bland de intagna på landets kriminalvårdsanstalter. Ett självklart konstaterande måste vara att inget som helst narkotikamissbruk kan accepteras på kriminalvårdsanstalterna, vars verksamhet syftar till att återanpassa brottslingar till en normal tillvaro. skall medges att den humanitet som måste finnas inom kriminalvården i form av bl. a. möjligheter till besök och permissioner samt frigång kan missbrukas för narkotikahantering. Humaniteten får dock inte gå så långt att den motverkar kriminalvårdens syfte. 1978 skedde en viss skärpning av permissionsbestämmelserna i lagen om kriminalvård. Denna ändring synes ha blivit otillräcklig för att hindra missbruket av korttidspermissionerna för att begå nya brott. Därför bör lagen ändras så att en ökad restriktivitet kan iakttas mot intagna som befaras kunna missbruka sina permissioner. En skärpning behöver också ske för att minska missbruket av möjligheterna till brev- och telefonkontakter för brottsliga ändamål. Dessa frågor är f. n. föremål för överväganden i permissionsutredningen. Det bör också enligt vår mening övervägas att skapa särskilda kriminalvårdsanstalter för människor som är dömda för grova narkotikabrott. För att kunna förhindra narkotikamissbruket på kriminalvårdsanstalterna har flera vägar prövats . Försök har skett med s. k. drogfri behandlingskedja, varigenom de intagna förbinder sig att lämna urinprover så att en kontroll kan ske av att de inte använder narkotika. Denna verksamhet ser vi som ett värdefullt steg på vägen. Vi anser emellertid att strävan måste vara att eliminera all narkotikaanvändning på kriminalvårdsanstalterna. Med hänvisning till det anförda hemställs* att 1. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en informationssatsning till samhälleliga organ om de mål fastställt för alkohol- och narkotikapolitiken, 2. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om en omprövning av behandlingssystemet för alkoholoch narkotikamissbrukare, *Se även motionerna 1980/81:1913 och 1914. 3. som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts om riktlinjer för de fortsatta informationsinsatserna i drogfrågor, 4. hos regeringen begär initiativ till internationell överenskommelse om stämplingstvång i passhandlingar. () MAJ () () () () () () () () () () ()