mot · G402361 · 1981-01-14 00:00:00 — av m. fl. har en mycket hög tandläkartäthet, kanske den högsta i världen. Det finns ungefär 8 000 tandläkare, av vilka hälften finns inom privattandvården och hälften inom folktandvården. Rent statistiskt borde dessa 8 000 tandläkare kunna klara tandvården för en befolkning på ungefär 8 miljoner invånare, om man räknade med att varje tandläkare svarade för 1 000 patienter var. Men så enkelt är det nu inte. Tillgången på tandläkare varierar kraftigt i olika delar av landet, och köerna till tandvården är på många håll skandalöst långa. Sämst är tillgången på tandläkare i landstingsområdena , , , och . En totalinventering som gjordes 1975 av kösituationen i hela landet visade att 600 000 personer väntade på att få tid hos folktandvården. Av dessa beräknas ha lyckats få vård på annat sätt. Vid en rundringning till landstingens tandvårdschefer framkom att 250 000 personer köar till folktandvården. Kötiderna inom folktandvården varierar kraftigt. På flera håll är kötiden upp till , och genomsnittligt ligger väntetiden . Kötiden varierar med tillgången på tandläkare, men det finns exempel på områden där tandläkartätheten är hög och kötiden ändå mycket lång. För någon tid sedan redovisades en kötid i . 1 , och redovisas en tandläkartäthet om 1 tandläkare på 600 invånare; i går det 2 000 invånare på 1 tandläkare. Det finns svårigheter att rekrytera tandläkare till glesbygd, och detta hänger samman med det allmänna sysselsättningsläget. Man kan alltså konstatera att tandvården inte fungerar och att tandvårdsreformen inte blivit vad man hoppats på, trots att tillgången på tandläkare i och för sig är god. Situationen för folktandvården är just nu mycket besvärande. Ungefär 350 tjänster är vakanta, och större delen av nytillskottet av utbildade tandläkare etablerar sig i privattandvården. Som ett exempel kan nämnas att av ett bruttotillskott på 450 nya tandläkare från till gick bara 124 tandläkare till folktandvården. Det förhållandet att tandläkare inom folktandvården arbetar i s. k. tantiemsystem, ett slags ackordsystem när det gäller patienter fr. o. m. ålder, måste vara otillfredsställande för både patienter och tandläkare. Andelen äldre i samhället ökar, och det medför i sig ökade krav på tandvårdsresurser. Delegationen för social forskning redovisar från ett symposium 1979 om forskning inom äldreomsorgen situationen för de äldres tandstatus. I visade det sig att av 70-åringarna var mer än Bland protesbärarna hade hälften burit en och samma protes , trots att det sker förändringar i käkarna, som gör att proteserna kan behöva bytas ut. Bedömningen var att hade en godtagbar protesfunktion. Förmodligen gäller samma förhållanden för övriga delar av landet. har det talats mycket om vikten av att satsa på förebyggande tandhälsovård, framför allt när det gäller förskolebarn. Det är svårt att se hur den förebyggande tandhälsovården skall kunna byggas ut, när tillgången på tandhygienister är så liten. En utbyggnad av den förebyggande tandvården får inte utesluta en kraftigt utbyggd reparativ tandvård. Det har konstaterats att drygt en fjärdedel av den vuxna befolkningen inte besökt tandläkare. På regeringens förslag har beslutat om kraftigt förhöjda avgifter i samband med tandläkarbesök. Den fördyring som kommer att drabba patienterna kommer att göra det ännu svårare att motivera människor att sköta sina tänder. För att kunna förbättra tandvården krävs olika åtgärder. Huvudförutsättningen är dock att hela tandvården, inkl. den privata delen, kommer under kontroll av landstingen. Då först möjliggörs en planering av totalresurserna inom tandvården. Tandvård borde jämställas med annan kroppssjukvård och kostnaderna för tandvården tas ut som vid besök hos annan läkare i den öppna vården. Det borde föreligga skyldighet för tandläkare att tjänstgöra i de regioner och på de platser där det nu fattas tandläkare. Om det är nödvändigt borde ett särskilt meritvärderingssystem kunna gälla för sådan tjänstgöring. Dimensioneringen av tandläkartätheten borde vara så väl tilltagen att den räcker för två besök för alla. I dessa försök skall också den profylaktiska tandvården kunna rymmas. För att möjliggöra en bra förebyggande tandhälsovård måste antalet tandhygienister öka kraftigt. Med hänvisning till det anförda föreslås* 1. att måtte uttala a) att folktandvården bör byggas ut, och landstingen bör ges reella möjligheter att planera för en god tandvård, b) att tandläkartätheten bör dimensioneras efter ett behov om två besök och invånare, 2. att hos regeringen hemställer om en utredning i syfte att fastställa lämpligheten av att samma patientavgiftssystem som gäller för den öppna sjukvården också införs för vuxna inom tandvården, 3. att hos regeringen hemställer om förslag för att tillgodose behovet av tandläkare på de orter där bristen är särskilt stor. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk) (vpk) * Se även motion 1980/81:362.