mot · G4021999 · 1981-03-12 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:90 om riktlinjer för energipolitiken kommunisterna yrkar att skall avslå regeringens energiproposition och begära nytt förslag från regeringen varvid de synpunkter och konkreta krav som framförs i motionen skall beaktas. I sin motivering för avslagsyrkandet hänvisar vpk-gruppen dels till utslaget i folkomröstningen om kärnkraften, dels till de energipolitiska mål som antog . De av 1980 antagna energipolitiska målen var bl. a. : energihushållning, minskat oljeberoende, övergång till inhemska och förnybara energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan, kärnkraften skall vara avvecklad . Om den nu framlagda energipropositionen får ligga till grund för den framtida energipolitiken kommer vi att få en utveckling som går tvärs emot de energipolitiska målsättningar som antagit, påpekar motionen. Dagens oljeberoende kommer att ersättas av ett starkt kol- och kärnkraftsberoende. I folkomröstningen uttalade sig inte av de deltagande för en avveckling av kärnkraften. Enligt en redovisad SIFO-undersökning anser varannan svensk att kärnkraften skall avvecklas än . Regeringens proposition innebär emellertid i sammanfattning: en väsentligt sänkt ambitionsnivå för energihushållningen, en helt otillräcklig satsning på utnyttjande av inhemska energikällor, inga hinder mot en ohämmad kolsatsning samt en total avsaknad av åtgärder som förbereder avvecklingen av kärnkraften. Detta går stick i stäv med folkmajoritetens vilja sådan den kom till uttryck i folkomröstning. Energipropositionen måste alltså avvisas. De två viktigaste energipolitiska målen för val av framtida energisystem är hushållning och övergång till inhemska och förnybara energikällor. Effektiv energianvändning är en förutsättning för att de inhemska och förnybara bränslena skall räcka till att ersätta olja, kol och kärnkraft. I motionen krävs bl. a. på energihushållningens område en energihushållningslag och en särskild garantera en industriell utveckling som tillgodoser kraven beträffande hushållning med råvaror, energi och miljö. En energisparfond bör byggas upp inom varje företag med viss minsta energiförbrukning. Föreskrivande normer bör utarbetas för hushållsappara ter och olika elsparåtgärder tas upp i en konkret avvecklingsplan. El-rean bör stoppas och avvecklingen av kärnkraften börja nu! Motionen kräver en kraftigt ökad satsning på inhemska och förnybara energikällor. I avsnitten om kärnsäkerheten krävs att filterkammare skall vara installerade vid samtliga reaktorer , att tas ur drift samt att laddningen av reaktor 11 inställs och arbetena på reaktor 12 avbryts. Hemligstämpeln på måste avlägsnas och avtalet sägas upp. Folkomröstningens utslag om att alla kärnkraftverk skall ägas av samhället bör genomföras. Även oljehanteringen bör överföras i samhällets ägo. Vpk motsätter sig bestämt uranbrytning i och byggande av hetvattenledningar från kärnkraftverken. Vad gäller den föreslagna myndighetsorganisationen yrkar vpk avslag på förslaget om ett särskilt energiverk och kräver att i stället ett nytt departement, ett energidepartement, inrättas. Enligt utslaget i folkomröstningen skall kärnkraften avvecklas och en forcerad satsning på förnybara energikällor och hushållning genomföras. Inte av de i folkomröstningen deltagande uttalade sig för en avveckling av kärnkraften. Enligt en redovisad SIFO-undersökning anser varannan svensk att kärnkraften skall avvecklas än . Efter folkomröstningen beslöt om vissa energipolitiska mål: energihushållning minskat oljeberoende övergång till inhemska och förnybara energikällor med minsta möjliga miljöpåverkan kärnkraften skall vara avvecklad Att genomföra en kursförändring av energiförsörjningen i i enlighet med dessa målsättningar innebär en verklig utmaning. Det kommer att kräva handlingskraft, konsekvens och politisk vilja för att lyckas. Det är med djup besvikelse vi konstaterar att regeringens energiproposition (1980/81:90) saknar just dessa egenskaper. Den kännetecknas i stället av en låt-gå-politik och undfallenhet inför kraftbolagen och andra etablerade energiintressenter. Om den nu framlagda energipropositionen får ligga till grund för den framtida energipolitiken kommer vi att få en utveckling som går tvärs emot de energipolitiska målsättningar som har antagit. Dagens oljeberoende kommer att ersättas av ett starkt kol- och kärnkraftsberoende. Regeringens proposition innebär i sammanfattning: - en väsentligt sänkt ambitionsnivå för energihushållningen - en helt otillräcklig satsning på utnyttjande av inhemska energikällor - inga hinder mot en ohämmad kolsatsning - en total avsaknad av åtgärder som förbereder avvecklingen av kärnkraften Detta går stick i stäv med folkmajoritetens vilja sådan den kom till uttryck i folkomröstningen. kommunisterna var en av medlemmarna i , som företrädde linje 3 i folkomröstningskampanjen. Vpk stöder också den nya Folkkampanjen mot kärnkraft som fortsätter kampen för en så snabb avveckling som möjligt av kärnkraften. Vi instämmer i den starka kritik som FMK riktat mot regeringens energiproposition. De krav som framförs i det följande överensstämmer på de avgörande punkterna med de krav som i sammanhanget framförts av Folkkampanjen mot kärnkraft. På vissa punkter har dock komplettering och utvidgning skett. I likhet med Folkkampanjen mot kärnkraft anser vi att måste respektera folkomröstningens resultat och de tidigare antagna målsättningarna för energipolitiken. bör därför avslå energipropositionen och begära nytt förslag från regeringen varvid de synpunkter och konkreta krav som framförs i motionen måste beaktas. Satsa på hushållning! Hushållning nu ger framtida handlingsfrihet De två viktigaste energipolitiska målen för val av framtida energisystem är hushållning och övergång till inhemska och förnybara energikällor. Effektiv energianvändning är en förutsättning för att de inhemska och förnybara bränslena skall räcka till att ersätta olja, kol och kärnkraft. Det finns två aspekter på energihushållning: - För det första gäller det naturligtvis att hålla nere den totala energianvändningen. Det kan man uppnå dels genom att göra industriprocesser, bostäder, bilar m. m. energisnålare på olika sätt, dels genom en förnuftigare samhällsplanering med t. ex. en bättre utbyggd kollektivtrafik, en tätare bebyggelse och mindre avstånd mellan hem och arbete. - För det andra gäller det att använda rätt energiform för rätt ändamål. El är en högvärdig energiform som är oersättlig i många sammanhang, bl. a. i motorer, vissa industriprocesser och belysning. Att använda el för uppvärmning av hus innebär däremot ett energislöseri. En utbyggnad av elvärme i stor skala låser fast oss i ett elberoende som tvingar fram antingen ett bibehållande av kärnkraften eller en massiv utbyggnad av kolkondenskraftverk. 1* 1980181. Det råder i princip en bred politisk enighet om betydelsen av att satsa på hushållning. Så här stod det t. ex. på linje 2:s valsedel: Energihushållning bedrivs kraftfullt och stimuleras ytterligare. I energipropositionen anges två allmänna principer för energihushållningspolitiken: - Kostnaden för att spara en enhet energi bör inte vara högre än att tillföra en enhet. (Här avses den samhällsekonomiska kostnaden även inbegripet miljöbelastningen.) - De resurser som satsas bör givetvis sättas in där de får störst effekt. Dessa två principer är bra, men de tillämpas inte i de konkreta förslagen. För att fullfölja det övergripande målet att så långt möjligt göra oss oberoende av import för vår energianvändning är det nödvändigt med en systematiskt organiserad energihushållning. Det gäller både industrisektorn, transporterna och övrigsektorn med bostäder, handel m. m. Skall detta kunna genomföras fullt ut krävs en planering, framför allt för de åtgärder som verkar först på . Det skulle vara till fördel om denna planering också omfattade en kvantifiering, ett konkret angivet mål för högsta användning av varje energislag . Först med en sådan plan för energianvändningen blir det möjligt att med säkerhet och trygghet i energiförsörjningen kunna byta ut hittillsvarande energikällor mot nya, förnybara, inhemska. Hushållning med energi innebär inte enbart detaljsparande i form av temperatursänkning, tätning av hus, införande av mer energisnål teknik då det gäller maskiner etc. Det är också en fråga om hela samhällets struktur. Energislöseriet är f. n. inbyggt i hela vår tillvaro - även om man som individ sparar energi - och det gäller därför att vidta samhälleliga åtgärder för att åstadkomma någon förändring. Styrmedlen, de instrument som behövs, torde vara just en samhällelig plan kompletterad med erforderlig lagstiftning. Varje enskild industrianläggning kan vara energisnål, men industrin som helhet kan ändå förbruka energi i onödan. Problemet att tillgodogöra oss all den spillvärme som förekommer i industrin skall givetvis kraftfullt angripas. Men viktigt är också att för varje ny anläggning inte bara den interna energianvändningen beaktas utan även lokalisering och därmed möjligheter att påverka arbetsresornas omfattning samt transporter av skilda slag. Uppsplittringen i skilda energisektorer måste delvis brytas igenom. De griper in i varann och en sammankoppling är nödvändig för att få en total bild av de möjligheter till energihushållning som finns. Det gäller samtliga de tre En framgångsrik energihushållning måste innehålla medel för styrning av industrin mot mindre energiintensiva sektorer, kraftig utveckling av den kollektiva trafiken, medveten och aktiv satsning på utveckling av spårbunden och vattenburen godstrafik, tvingande åtgärder för produktion av energisnåla motorer, hushållsmaskiner etc. Detta är nödvändigt inte bara med hänsyn till att undvika ökad belastning på vår miljö. I proposition 1980/81:90 anges att åtgärder för att minska oljeberoendet är en huvuduppgift för vår energipolitik. Detta är utan tvivel riktigt, men en lika viktig huvuduppgift är att genomföra det tidigare riksdagsbeslutet om att helt avveckla kärnkraften . Den energibalans som skisseras i energipropositionen, och den energianvändning som blir följden av i propositionen rekommenderade åtgärder, leder med största sannolikhet inte i denna riktning. Om inte de förnybara energikällorna kraftfullt drivs fram, om inte den önskade energipolitiken stöttas upp med ordentliga styrmedel för att garantera att den genomförs, så är det stor risk att den förblir önsketänkande. Då tar andra krafter över, och vi försätts steg för steg i ett läge där det i själva verket blir allt svårare att mönstra ut kärnkraften ur vår energiförsörjning. Halvheter och önsketänkande leder inte till resultat. Denna halvgångenhet beträffande synen på energiförsörjningen tar sig också andra uttryck. Det är t. ex. svårt att få resonans för behovet att spara energi när det är fritt fram för obegränsade inköp och användning av stora energislukande båtar och bilar för rent nöjesbruk (för att inte säga okynnesbruk). I propositionen finns en rad värdefulla synpunkter på behovet av ett övergripande energihushållningsprogram, inte minst hur viktigt det är att energihushållningsåtgärder inom samhällets olika delar samordnas, planeras och avvägs. Men ett program skall också genomföras, och det räcker inte med förlitan på att stigande energipriser, eventuellt kompletterade med viss beskattning, leder till avsett resultat. Information, rådgivning och utbildning är viktiga, och ekonomiskt stöd för konkreta sparåtgärder bör ha viss effekt. En verklig plan för att åstadkomma bestående resultat i fråga om energihushållning torde dock behöva ges någon form av bindande karaktär och stödjas med erforderlig lagstiftning. Erfarenheten visar att frivilliga överenskommelser om energibesparing inte ger tillräcklig effekt. Då det t. ex gäller att få ner energiförbrukningen i befintlig bebyggelse har visserligen vissa resultat uppnåtts, men man kan knappast påstå att åtgärderna bedrivs systematiskt. Det är alldeles nödvändigt med en starkt ökad takt. Byggnadsnämnderna bör få möjlighet att ingripa då det gäller energiförsörjningen, men en lag torde behövas för att ge kommunerna möjligheter att åstadkomma planerade och nödvändiga energibesparingar. Inom industrin finns motsvarande problem. En samhällelig strävan att begränsa energiuttaget finns givetvis; det gäller att få en industristruktur som på en gång begränsar energianvändningen, hushållar med våra naturresurser, ger meningsfull sysselsättning och är skonsam mot miljön. Skall alla dessa krav tillgodoses behövs ett organ, en styrmekanism. Ett sådant organ kunde inom den industriella sektorn ha formen av en koncessionsnämnd. Då det gäller värmeförsörjningen finns en uppenbar risk att en stark ökning av eluppvärmning i skilda former kan försätta oss i ett besvärligt tvångsläge. Det säkraste och snabbaste sättet att minska vårt oljeberoende är övergång till andra bränslen. Därvid bör inhemska bränslen prioriteras. Att snabbt introducera fasta bränslen i form av flis, pellets eller briketter av torv eller biomassa är möjligt och önskvärt av flera skäl. Försörjningstryggheten ökar och åtminstone på litet sikt är det en lösning som också medger bästa hushållningen med våra resurser. - En energihushållningslag som ger de styrmedel som krävs för att garantera genomförandet av energihushållningsplanen. - En särskild garantera en industriell utveckling, som tillgodoser kraven beträffande hushållning med råvaror, energi och miljö. Satsa pä industrin - spara pä energin har betydande statliga bidrag lämnats till energihushållningsåtgärder i industrin. Med statliga bidrag på totalt har motsvarande olja sparats . Denna oljebesparing motsvarar kärnkraftsel från tre kärnkraftsaggregat när dessa används för husuppvärmning. Motsvarande statliga energisparstöd till bostäder har inte varit lika effektivt. Med lån och bidrag på har motsvarande olja sparats . Inom industrin har alltså de snabba och billiga energibesparingarna kunnat göras. Mycket återstår dock att göra men regeringen har sänkt sparambitionen. För att ett effektivt energisparande inom industrin skall komma till stånd bör följande genomföras: - Målsättningen bör vara att alla investeringar i energihushållning som är samhällsekonomiskt motiverade genomförs. Tillräckliga styrmedel i form av energiskatter, rådgivning, utbildning och lån måste till. - En energisparfond byggs upp inom varje företag med viss minsta energiförbrukning. Till skillnad mot arbetsmiljöfonden byggs denna upp med olje- och elavgifter i stället för med vinstmedel. Fondens storlek blir då i proportion till företagets energiförbrukning. - Senast till 1985 skall samtliga företag som har en förbrukning över en viss nivå presentera en energiplan över planerade och beslutade energisparåtgärder. Gör energiskatten till ett verkligt styrmedel! Regeringen betonar att priset på energi är det mest centrala styrmedlet. Energiskatt gör det möjligt för staten att påverka priset. har energiskatten inte varit ett energipolitiskt styrmedel. Exempelvis beskattas inhemska bränslen dubbelt så mycket som importerad olja och tio gånger så mycket som importerad kol. Ytterligare exempel är att storförbrukare inom industrin har helt eller delvis sluppit ifrån skatten. Energiskattens utformning tas inte upp i propositionen. I stället pågår en utredning. I direktiven till utredningen föreslås att energiskatten överförs till moms. Detta leder till att handel och industri inte behöver betala någon energiskatt, eftersom moms flyttas över till de varor företaget producerar eller levererar. Då har man misslyckats med energiskatten som ett styrmedel. Taxor för el bestäms både till nivå och struktur av energibolagen själva. är elskatten en helt rörlig avgift hos konsumenten och därför sparstimulerande. Andras elskatten till moms blir den rörliga kostnadsandelen i eltaxan mindre och därför mindre sparstimulerande. Vi föreslår därför: - att som en första åtgärd en utjämning sker av energiskatten på inhemska och importerade bränslen, - att inga skattelindringar för de mest energikrävande industrierna accepteras, - att energiskatten utformas för att skapa hushållningsstimulerande el-, fjärrvärme- och gastaxor (stor andel rörlig kostnadsdel och liten andel fast kostnadsdel). Spar pä el! Inför folkomröstningen föreslog linje 3 konkreta elsparåtgärder i sin avvecklingsplan (se tab. nedan). Oavsett om man nu avser att avveckla kärnkraften är dessa förslag lika aktuella. Elanvändningsnivån måste nämligen ner. Förslagen överensstämmer även med principen att energisparåtgärder skall göras så länge de är billigare än tillförsel. Regeringen har varken konkreta förslag eller överväganden på hur sådana elbesparingar skulle kunna utgöra en del av en avvecklingsplan. Det enda regeringen föreslår är information om energiförbrukningen hos vissa hushållsapparater. Besparingsmöjligheterna avser ökad besparing i förhållande till energipropositionens antagande (dvs ja-linjerna). Källa: Delrapporter till konsekvens Besparingar i affärer m. m. Besparingar i elvärmda hus 3 (motsvarar ungefär fyra kärnkraftverk) - Vi kräver att föreskrivande normer för energieffektiviteten hos vanliga hushållsapparater utarbetas. Föreskrifterna skall gälla nyproducerade och importerade varor. Detta kan jämföras med de gällande byggnormerna för hus. - Vi kräver också att de av linje 3 föreslagna elsparåtgärderna skall tas upp till en seriös behandling i konkret avvecklingsplan. Stoppa stora el-rean! Inför folkomröstningen hävdades att en fortsatt utbyggnad av kärnkraften var oundgänglig för att trygga sysselsättning och välfärd. De senaste energiprognoserna visar emellertid att det kommer att bli ett väldigt elöverskott . Det stora problemet för kraftbolagen är hur man skall kunna öka elanvändningen. erbjuder sig nu att betala två tredjedelar av investeringskostnaden åt kommuner och industrier som vill installera elpannor och kräver dessutom att energiskatten slopas på tillfälliga leveranser av el. Starka industriintressen har dragit i gång en kampanj mot ett förbud mot direktverkande elvärme (ett av löftena på linje 2:s valsedel). Den har uppenbarligen varit framgångsrik eftersom regeringen föreslår att lagen mot direktverkande elvärme skall träda i kraft är vad som var planerat. Och lagen i sig är dessutom väldigt urvattnad. Vidare har energiskatteutredningen fått i uppdrag att se över elskatten. Allt tyder på att man kommer att föreslå att den sänks avsevärt i förhållande till andra energiformer. Vad allt detta pekar mot är att vi kommer att få uppleva en giga sk, statligt subventionerad realisation av el. Det är ett hån mot alla linje 2- och linje 3-väljare. Det kommer att låsa fast oss vid en hög elanvändningsnivå. En nivå som inte är möjlig att upprätthålla med inhemska, förnybara energikällor utan förutsätter fortsatt användning av kärnkraft eller massiv satsning på kolkondenskraftverk. kommunisterna kräver att man stoppar el-rean och i stället börjar avvecklingen nu! Den energibalans som presenteras i propositionen är mera ett uttryck för fromma förhoppningar än en konkret målsättning. I den efterföljande texten rörande oljeersättning och införande av alternativa energikällor förutsätts, antas och beräknas en mängd olika saker, men hur de praktiskt och konkret skall genomföras är det svårare att hitta anvisningar om. Men om skall lyckas med att minska oljeberoendet, avveckla kärnkraften och inte hamna i ett nytt stort beroende av kol, måste det på ett helt annat sätt än vad som föreslås i propositionen sättas fart på alternativen. Förnybar energi - framtidens energi Inom några decennier måste vår energiförsörjning baseras på inhemska, förnybara energikällor. Det förutsätter en målmedveten och kraftfull satsning på att införa dem . Även på denna punkt råder en bred politisk enighet. Forskning och utveckling av förnybara energikällor forceras under samhällets ledning, stod det t. ex. på linje 2:s valsedel. I har ett omfattande energiforskningsprogram genomförts . Det har gett betydande kunskaper om hur de inhemska energikällorna kan bidra till vår energiförsörjning. är det tid att gå från forskning och utredande till att börja införa en rad inhemska energikällor. Det gäller i första hand skogsavfall, torv, vindkraft och solvärme. Utan vissa stimulansåtgärder kommer dessa nya energitekniker att ha svårt att hävda sig på energimarknaden till en början. Det är nya tekniker och därför råder naturligtvis en viss osäkerhet hos de potentiella användarna (kommuner, industrier m. om deras prestanda och kostnader. För många användare kan det kännas tryggare att satsa på känd etablerad teknik. Därför måste man se introduktionen av inhemska energikällor i relation till i första hand kol och kärnkraft. framhåller t. ex. i sitt betänkande (s. 92): God tillgång på el för uppvärmningsändamål kan komma att minska utrymmet för förnybara energikällor och därmed försvåra och försena introduktionen av vindkraft, solvärme och inhemska bränslen. Även intresset för hushållning med elenergi och utnyttjande av industriell spillvärme kan komma att minska. På samma sätt skulle en omfattande kolsatsning blockera införandet av inhemska bränslen. Man kan konstatera att de förutsättningar som gäller för såväl bränslepolitiken som hela energipolitiken är ett resultat av en anarkisk utveckling där profitintressen fått göra sig breda på bekostnad av samhällsekonomisk planering. Förslag om nationalisering av oljehandeln har förts fram vid åtskilliga tillfällen tidigare. Speciellt vid tiden efter då bilismen var outvecklad och begränsad och då bostadsbyggandet ännu inte accelererat fanns ett fint tillfälle att föra in bränsleförsörjningen i ett samhällsekonomiskt sammanhang. Man kan konstatera att vi nu står inför ett nytt sådant avgörande skede, eftersom kärnkraften skall avvecklas som alternativa energislag skall utvecklas - åtminstone om man avser att följa folkomröstningsresultatet. För bränsleförsörjningens del är det nu viktigt att i snabb takt försöka ersätta olja med andra bränslen utan att fastna i ett framtida kolberoende eller ett elberoende som gör att avvecklingen av kärnkraften försvåras. Mot bakgrund av vad som sagts om överförande av hela energisektorn i samhällets ägo och mot bakgrund av att såväl OPEC som andra oljeproducerande länder nu i högre grad själva förfogar över sina tillgångar, är det nödvändigt att för svensk del snabbt upprätta sådana direktavtal med oljeproducenterna att vi kan se fram emot en oljeförsörjning utan att riskera att bli en bricka i de imperialistiska oljebolagens spel. Vidare är det viktigt att bygga ut den svenska raffinaderikapaciteten på sådant sätt att vi för egen del kan tillgodogöra oss olika råoljekvaliteter och förvandla dem till de olika bränslen vi behöver. På lång sikt måste det vara ekonomiskt och försörjningsmässigt fördelaktigt att bli oberoende av den s. k. spotmarknaden. Distributionsdelen inom landet är också en fråga för samhälleliga beslut. Distributionen är mycket orationell och opraktisk. En överetablering av bensinstationer har skett därför att oljebolagen konkurrerar om marknadsandelar på varje ort. Oljeförsäljningen har minskat och många mackägare arbetar under rena slavkontrakt, vilket gör deras hantering mindre lönsam som oljebolagen skor sig. Många bensinstationer liknar nu mera leksaksbutiker och närbutiker för livsmedel än servicestationer för motortrafik. Kraftiga rationaliseringar kan också göras när det gäller distributionen av t. ex. villaolja där i vardagslag tankbilar från olika bolag trängs med varandra vid leveranserna trots att de kanske kommer från depåer som ligger ett stenkast från varandra och har färdats åtskilliga mil innan det är dags för leveransen. Nationalisering och rationalisering är alltså ett vitalt samhällsintresse och skulle lösa många av de problem som finns vid övergången från olja till alternativa energikällor. I samband med behandlingen av proposition 1979/80:170 motionerade vpk om ökade anslag till det inledda naturgasprojektet i .