mot · G4021485 · 1981-01-26 00:00:00 — av och om ett industripolitiskt program för Den internationella kapitalismen befinner sig i en långvarig ekonomisk kris med djupa återkommande konjunktursvackor. Utvecklingen skiljer sig på en rad avgörande punkter. Utvecklingen kännetecknades av en internationell inflation av en omfattning och varaktighet som inte upplevts och dessutom av en långvarig och växande arbetslöshet som uppgår till över 20 miljoner arbetslösa i västvärlden och som enligt all tillgänglig statistik och prognoser kommer att stiga också med en tilltagande takt. En prognos som redovisas av förutspår en ökning av arbetslösheten i från nuvarande höga nivå till och eller till 12,5 miljoner arbetslösa . Befolkningen i de arbetsföra åldrarna ökar så kraftigt att det skulle krävas en årlig BNP-tillväxt på för att den ökande befolkningen skall kunna sysselsättas. Vissa nya länder tränger in på de gamla industrinationernas klassiska fält. produktion har utvecklats från tidigare råvaror och livsmedel till mera industrivaror. Denna utveckling som först koncentrerades till ett fåtal branscher såsom textil, kläder, skor, sportartiklar, omfattar numera också mera avancerad tillverkning, t. ex. elektronik. En annan avgörande faktor som kännetecknar 1970-talets utveckling är den tilltagande och snabbt växande automatiseringen och datoriseringen. Enligt SCB:s uppskattningar av datoriseringens effekter i landet har 60 000 - 90 000 arbetstillfällen försvunnit eller inte kommit till stånd genom datoriseringens framväxt. Omräknat på skulle detta innebära att 3 000-6 000 arbetsplatser netto skulle ha försvunnit genom datoriseringen. Denna kommer sannolikt att få avsevärt utökad användning . Utvecklingen av mikroelektronik och fallande relativpriser för datorer, minnen och terminaler är faktorer som påskyndar utvecklingen. Inom Datasaab finns en bedömning som innebär att om hela den svenska marknadspotentialen för datateknik utnyttjas försvinner 600 000 arbetstillfällen . Omräknat på innebär detta räkneexempel en årlig sysselsättningsminskning med 2 000 personer. En snabb förskjutning sker i riktning mot mer komplex teknik och sammansatta produkter. Mer klassiska typer av industriproduktion faller relativt sett tillbaka. har centraliseringen och multinationaliseringen av den svenska industrin accelererat i allt snabbare takt. Svensk storfinans kopplas i allt högre grad till multinationella intressen och bedömningar. Den saknar numera nationella politiska lojaliteter och är förbunden med intressen vilka är starka nog att disponera stora resurser mellan länder och regioner i världen. Kapitalets centralisering och multinationalisering får för del vissa klara effekter. Resurser för nyinvesteringar styrs mer till andra länder och mindre till . Denna utveckling har delvis inneburit att på en tioårsperiod har 100 000 jobb försvunnit från . har antalet anställda i svenska företag utomlands ökat med ungefär 100 000. Det är med denna utveckling som bakgrund som man bör se industri- och sysselsättningsläge. Det är framför allt tre drag som utmärker speciella ekonomiska situation. För det första finns det ingen större region i som är mer beroende av den internationella handeln än . av industriproduktionen i går på export. Detta innebär att denna region i osedvanligt stor utsträckning är utsatt för de konjunktursvängningar som drabbar den kapitalistiska världsmarknaden. Det innebär också att de faktorer som kännetecknat 1970-talets depressiva utveckling slår särskilt hårt mot . För det andra har industrin blivit alltmer ensidig . Andra industrigrenar än verkstadsindustrin har gått kraftigt tillbaka. Verkstadsindustrin svarar för merparten av industrisysselsättningen i . Göteborgsindustrin är således starkt koncentrerad som den är specialiserad på produkter som fartyg och bilar. För det tredje är ägandet av det göteborgska näringslivet starkt monopoliserat. 1976 beräknade att åtta finansgrupper hade ett avgörande inflytande över näringsliv. har maktkoncentrationen ytterligare ökat. Enligt SCB:s industristatistik har antalet arbetsställen i landets tillverkningsindustri minskat med . I och län och i har nettominskningen varit större än i landet som helhet. Vissa delar av den varuproducerande sektorn har genomgått dramatiska förändringar . Det minskade byggandet medförde att 7 500 arbetstillfällen inom byggnadsindustrin i försvann . Inom tekoindustrin försvann 8 500 arbetstillfällen . Varvsindustrin drabbades av kraftiga nedskärningar 1975-1979. Ca 5 500 arbetstillfällen försvann vid varven och drygt 2 000 hos underleverantörer, lego- och entreprenadföretag . Arbetslösheten i har stigit , trots att de arbetsmarknadspolitiska insatserna ökats betydligt . Sammanlagt var ca 10 000 personer arbetslösa eller föremål för arbetsmarknadsåtgärder. hade antalet ökat till bortemot 20 000. I och län fanns 1978 3,4 personer per ledig plats mot 3,0 i riket. Konjunkturuppgången gav ett tydligt utslag, men för varje konjunkturtopp ligger arbetslösheten inkl. de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna på en högre nivå än under närmast föregående konjunkturtopp. Den totala obalansen på arbetsmarknaden förstärks. Av en studie som genomfördes av stadskontor framgår att förtidspensioneringen dels ökat kraftigare, dels ligger på en högre nivå i än i övriga storstäder och i riket. fördubblades antalet förtidspensionärer i , från ca 10 000 till ca 20 000. För åldrarna kan man i stort säga att andelen förtidspensionärer något mer än fördubblats . I åldern har mer än var fjärde person förtidspension. prognos över efterfrågan på arbetskraft i är alarmerande. Den säger att antalet personer i arbetskraften ökar med 19 500 . väntas antalet arbetstillfällen minska med ungefär 2 500. Detta innebär att antalet personer som inte skulle ha möjlighet att få arbete skulle öka till 30 1985. Detta trots att man räknar med en ökning av förtidspensioneringen av arbetsmarknadsskäl till 6 000 . Den negativa sysselsättningsutvecklingen inom industrisektorn som helhet betyder inte att är ekonomiskt svaga. Industriproduktionen mätt i saluvärde och förädlingsvärde ökade avsevärt , trots den djupa lågkonjunkturen efter 1975. Såväl industrins saluvärde som förädlingsvärde växte snabbare i och län än i övriga storstadslän och riket efter 1970. Ökningen var också snabbare än inflationen. De avgörande beslut som har skapat den nuvarande industristrukturella bilden i och därav följande ekonomiska kristendenser har fattats i slutna direktionsrum med uteslutande företagsekonomiska kalkyler som underlag. De politiska makthavarnas handlingar har kännetecknats dels av en total passivitet när det gällt planering av den framtida industrisektorn, dels av ett närmast obegränsat ekonomiskt stöd till företagen, ett stöd som har uppgått till miljardbelopp och en total anpassning till exportindustrins konjunkturstyrda härjningar. I delar av den svenska ekonomin finns stora behov av långsiktiga nyinvesteringar. På många områden har förnyelsen dröjt alltför . Flera av dessa områden kan erbjuda avsättningsområden, bl. a. för varven. En vidgad nationell marknad skulle således kunna stödja varvs- och verkstadsindustrin och gynna en förnyelse av varven, i former som inte är kombinerade med ytterligare nedskärningar och avskedanden. Landets transportväsen kräver nyinvesteringar och avsevärda omställningar. Det krävs en betydande nyproduktion av materiel och utrustning för att öka järnvägsnätets framtida kapacitet. Det krävs därtill produktion för att öka och utveckla kapaciteten inom den inrikes sjöfarten. Betydande mängder tyngre gods kan med fördel föras över till denna transportsektor. Det finns en rad starka skäl som talar för en sådan satsning: - skulle spara energi eftersom sjötransporter är energisnåla, - miljön skulle förbättras eftersom sjötransporterna är miljövänliga, - fraktkostnaderna skulle minska eftersom sjötransporterna är billiga, - näringslivet skulle stimuleras och utvecklas, - nya jobb skulle skapas åt såväl sjöfolk som landanställda - inte minst vid varven. Viktiga delar av industrin måste förnya och byta ut sina anläggningar. Det gäller i första hand delar av den tunga industrin, skogsindustrin och den metallurgiska industrin. På de nya anläggningarna kommer att ställas radikalt annorlunda krav, framkallade av det allmänna kostnadsläget, av miljöproblemen och av energisituationen. Vpk anser att det ligger på regeringens ansvar och i det allmännas bästa att statsmakterna utarbetar ett industripolitiskt program utifrån samhällsekonomiska utgångspunkter. Ett industripolitiskt program som syftar till att minska beroende av export, öka förädlingsgraden av industriproduktionen och öka marknaden för inhemsk produktion. Ett program som utgår ifrån och syftar till att tillfredsställa människors verkliga behov och inte kapitalets profitintressen. Därvid måste särskild vikt läggas vid regioner med ensidigt industriell inriktning, exportberoende och starka monopoliseringstendenser och där kristendenserna är uppenbara såsom i . Med hänvisning till det anförda föreslås* 1. att hos regeringen hemställer om en samordnad industriplanering, innebärande att varvens, rederiernas och hamnarnas verksamhet ingår i en samhällsplan för utrikeshandel och transporter, 2. att hos regeringen hemställer om en samordnad industriplanering, innebärande att hänsyn tas till den tunga industrins behov av förnyelse, anläggningar som framkallas av kostnadsläget, miljöproblemen och energisituationen. (vpk)(vpk) * Se även motion 1980/81:1486.