mot · G4022104 · 1981-04-02 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:153 om åtgärder för att främja fritidsfisket, m. m. Som framhålls i propositionen är våra fiskevatten ofta uppdelade på ett stort antal fiskerättsägare. Detta förhållande försvårar inte bara utnyttjandet av fisket, utan det bromsar även - och t. o. m. omöjliggjör fiskevårdande insatser. Genom bildandet av fiskevårdsområden kan man emellertid få till stånd den samverkan mellan fiskerättsägarna som erfordras för att eliminera rådande olägenheter. En fast och juridiskt hållbar samverkan dem emellan utgör således i väsentliga avseenden grunden för de enskilda fiskevattnens rationella utnyttjande. Den föreslagna lagen synes framför allt förenkla och förbilliga bildandet av fiskevårdsområden. Därvid skapas också förutsättningar för en ökad takt i områdesbildningarna. Som föredraganden framhåller är det väsentligt att ansträngningarna inriktas härpå. För vår del kan vi helt instämma i propositionens motiv och förslag till ändrad lagstiftning. De tillgodoser i betydelsefulla avseenden de synpunkter och önskemål som vi gett uttryck för i vår motion 1980/81:780 om fiskevårdsområden. När det däremot gäller bestämmelserna för den nya lagens tillämpning anser vi oss dock i ett hänseende böra föreslå en justering. Enligt propositionen skulle det statliga stödet till fiskevårdsområdens bildande utformas så att det tillgodoser syftet att fritidsfisket får tillgång till lämpliga vatten. Ett villkor för att statsbidrag till kostnaderna skulle utgå föreslås således vara att det aktuella vattnet upplåts för allmänhetens fiske. Bidrag bör normalt inte överstiga av de godkända kostnaderna. Förhöjt bidrag med högst avses kunna ges i de fall tillgången på fiskevatten för allmänheten är begränsad eller när utbudet av fiskevatten i området är alltför ensidigt. Därest en förrättning icke leder till bildandet av planerat fiskevårdsområde, skulle sökandena ensamma få stå för hela kostnaden. F. n. utgår bidrag - oavsett om upplåtelse till allmänheten sker eller ej av kostnaderna i det fall då förrättningen lett till beslut om områdesbildning. Bidrag av samma storlek utgår emellertid även om någon igångsatt områdesbildning av olika skäl ej kommer till stånd. Högre bidragsbelopp- av kostnaderna - beviljas, därest det vatten det är fråga om anses vara av särskilt värde för allmänhetens fritidsfiske. Regelmässigt brukar de vatten som ingår i ett fiskevårdsområde utnyttjas för allmänhetens fritidsfiske. Det torde höra till undantagsfallen att så ej sker, och då beror detta på speciella skäl. Ofta har upplåtelser förekommit även före områdesbildningen. Det är således andra omständigheter, t. ex. önskemålet om en bättre organisation för vattnets förvaltning och behovet av fastare samverkan mellan fiskerättsägarna kring erforderliga fiskevårdsåtgärder, som drivit på bildandet av ett fiskevårdsområde. I andra fall, där man gått in för en områdesbildning, kan upplåtelsen till allmänheten vara beroende av utfallet av de planerade fiskevårdsåtgärderna. En allt vanligare åtgärd av detta slag är kalkning av vattnet till följd av den fortgående försurningen. Först sedan insatser av berört slag vidtagits föreligger förutsättningar för upplåtelser. Enligt vår bedömning läggs genom föreslagen ändring av statsbidragsreglerna alltför stor tyngd vid kopplingen mellan bildandet av fiskevårdsområden och allmänhetens fritidsfiske. Det primära syftet med fiskevårdsområdena är att få till stånd ett underlag för samverkan i fråga om fiskevattnens förvaltning och för den fiskevård som vill till för att rationellt kunna utnyttja vattnen. Erfarenheterna visar att när man - efter långa överväganden - löst detta grundproblem upplåtelsefrågorna lätt av. Finns det möjligheter, blir det upplåtelse för allmänheten. från det allmännas synpunkt torde det ofta vara av minst lika stort värde att vattnen får en ändamålsenlig förvaltning som att det blir fiskeupplåtelser för utomstående. Skulle statsbidragsreglerna ändras på föreslaget sätt och det således icke skulle kunna utgå statsbidrag till kostnader för exempelvis en förrättning, som av olika skäl inte leder till någon områdesbildning, kan det med all sannolikhet befaras att intresset för att ta initiativ till och sätta i gång sådana bildningar i hög grad bromsas. Då skulle ju hela kostnaden falla på sökandena, och med nuvarande lantmäteritaxa är det trots avsett förbilligande inga små belopp det blir fråga om - detta så mycket mer som det framöver alltmer blir fråga om att bilda fiskevårdsområden för vatten och vattendrag, för vilka det icke finns några fiskevårdsföreningar med ekonomiska resurser. Den ökade takt i områdesbildningen som departementschefen ansett angelägen skulle då icke komma till stånd. Detta vore en beklaglig konsekvens, om tillämpningen av den nya lagstiftningen på detta sätt motverkas. I detta sammanhang vill vi också framhålla att bildandet av fiskevårdsområden för sjöar och vattendrag får anses vara en form av strukturrestaurering där det skapas för sjöbruk lämpliga enheter. Dessa åtgärder är således jämförbara med den strukturrationalisering som sker inom jord- och skogsbruket och för vilken det allmänna helt står för utrednings- och förrättningskostnaderna. Slutligen vill vi - liksom skett i motionen 1980/81:780 - påpeka önskemålet att frågan om kostnader och statsbidrag på något sätt samordnas när, som ofta är fallet, lantmäteriet utsetts till förrättningsman. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar att nu gällande regler för statligt stöd till kostnader för bildandet av fiskevårdsområden bibehålls. () ()