mot · G5022226 · 1981-11-17 00:00:00 — m. fl. Statens provningsanstalts organisation, m. m. 1981/82:121) I proposition 1981/82:121 om statens provningsanstalts organisation m. m. föreslår bl. a. att anstaltens regionala och lokala organisation i allt väsentligt avvecklas. Av särskilt intresse är härvidlag den i befintliga avdelningen, vid vilken all verksamhet utom justering och ädelmetallkontroll föreslås bli avvecklad. Detta innebär att omkring 70 personer blir övertaliga. Förslaget om en nedläggning av Stockholmsavdelningen baseras på vissa undersökningar och utredningar vilka verkställts av provningsanstalten och . Enligt vår mening motiverar det presenterade underlagsmaterialet icke propositionens slutsats att en nedläggning på föreslaget sätt skulle leda till de besparingar som ställs i utsikt. Från Stockholmsenhetens sida har i en skrivelse till industriministern en rad väsentliga upplysningar lämnats, som på viktiga punkter kompletterar vad som redovisats i propositionen. Skrivelsen biläggs denna motion (bilaga 1). I budgetpropositionen 1982 (bil. 17 s. 176) aviserades nu föreliggande förslag till nedläggning av provningsanstaltens regionala och lokala organisation. Med anledning härav väcktes ett antal motioner i vilka förslaget ifrågasattes till den del det berörde . I motion 1981/82:1465 hemställdes sålunda att ett tillfredsställande beslutsunderlag skulle presenteras innan ett slutligt beslut träffas i nedläggningsfrågan. Den nu framlagda propositionen uppfyller inte, såsom redan framhållits, detta krav. Inte heller med den komplettering av beslutsunderlaget som åstadkommes genom denna motion med därtill fogat material synes tillräckligt beslutsunderlag föreligga. Den avgörande svagheten i det nu framlagda omorganisationsförslaget är enligt vår mening att verksamheten vid Stockholmsfilialen förordas bli nedlagd trots att den dominerande andelen av det för anstaltens ytterst betydelsefulla uppdragsarbetet från utomstående hänför sig till företag belägna i , vilka naturligen anlitar Stockholmsavdelningen. Det finns inte någon som helst garanti för att dessa uppdrag även skall utläggas hos provningsanstalten och då vid huvudanläggningen i därest en nedläggning kommer till stånd av den regionala enheten i . har i skrivelse till industriministern närmare utvecklat näringslivets synpunkter i ärendet (bilaga 2). 1 1981/82. De underskott sorn redovisas för provningsanstaltens verksamhet, till den del dessa ej hänför sig till den renodlade myndighetsutövningen, bör i första hand elimineras genom en rationalisering av provningsanstaltens verksamhet i . Det är i och för sig tillräckligt att erinra om att antalet anställda vid kraftigt ökat jämfört med den organisation som avsågs i samband med utflyttningen av den dominerande delen av anstaltens verksamhet från till . Den överkapacitet som uppenbarligen föreligger vid huvudanläggningen i torde knappast kunna tas i anspråk genom nedläggningen av Stockholmsanläggningen, eftersom endast en mindre del av denna anläggnings hittillsvarande verksamhet kan antas övergå till . En mera näraliggande åtgärd för att minska överkapaciteten i vore att överföra verksamheten i , med f. n. ett 30-tal befattningshavare, till . Några sådana överväganden synes av framlagt material att döma icke ha skett. Vi finnér sålunda det nu framlagda utredningsmaterialet otillräckligt för att ge underlag för ett omorganisationsbeslut i enlighet med propositionens riktlinjer. bör därför nu uttala att ett nytt förslag bör utarbetas som dels innebär att den regionala organisationen i bibehålls i huvudsak oförändrad efter viss upprustning, dels förutsätter att provningsanstaltens samlade underskott för den del av verksamheten, som ej har renodlad myndighetskaraktär, elimineras. Beträffande anslagen för /83 torde detta innebära att under F 6. Bidrag till statens provningsanstalt upptas ett anslag om . samt under F 7. : Utrustning upptas ett anslag om 7 milj. kr. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att med avslag på propositionen såvitt avser riktlinjer för en avveckling av statens provningsanstalts regionala och lokala organisation hos regeringen anhåller om nytt förslag i enlighet med vad som anförts i motionen, 2. att till Bidrag till statens provningsanstalt för /83 anvisar ett reservationsanslag av . 3. att till : utrustning för /83 anvisar ett reservationsanslag av . () () () () () begär i sin anslagsframställning AF II /83 ett anslag på 22 900 kkr för genomförandet av strukturplan 1981 (SP-81). Den tyngsta delen i denna plan är en reducering av till 20 personer (exkl. justeringsfilialen i ). Antalet övertaliga personer i blir 52 och ett nyanställningsbehov av 14 personer i anmäls. Staten förväntas därutöver tillskjuta 19 832 kkr för täckning av SP:s ackumulerade underskott. SP:s intäkter av provning och kontroll var 1980/81 ca 56 milj. kr. Kostnaderna var drygt 120 milj. kr. SP kostade staten således mer än 64 milj. kr. i olika bidrag och underskott. Underskottet i på ca 2,6 milj. kr. utgör endast en liten del av dessa 64 milj. kr. Det hade kunnat vara eliminerat ifall ett seriöst försök hade gjorts att rekonstruera Stockholmsverksamheten för att göra den lönsam. Enhetens intäkter var 11 milj. kr. (exkl. justering och ädelmetallkontroll). Dessa härrör nästan enbart från frivillig provning och utgjorde en icke oväsentlig del av SP:s totala intäkter från frivillig provning. I den framlagda strukturplanen SP-81 sägs att den kommer att leda till en resultatförbättring på 5 milj. kr/år. Påståendet är svagt underbyggt. Det finns ingenting som säger att de uppdrag som man avser överföra till huvudförvaltningen i verkligen kommer dit. Här borde t. ex. resultatet av intervjuer med uppdragssgivare, vilka f. n. anlitar Stockholmsfilialen, kunnat presenteras. I finns många konkurrenter till provningsanstalten. Eftersom det nästan uteslutande rör sig om icke obligatorisk provning ligger det nära till hands att uppdragsgivarna kommer att vända sig till dessa. Den kritik mot förslaget att minska SP:s verksamhet i som kommer till uttryck i Handelskammares skrivelse till Industridepartementet () pekar också i den riktningen. Nedbantningsresonemanget i SP-81 bygger på ovannämnda underskott på 2,6 milj. kr. En del av detta underskott beror på den oskäligt höga andel gemensamma kostnader, 2,576 milj. kr. (ca 0,7 milj. kr. mer än budgetarat) som debiterats Stockholmsenheten. Större delen av detta belopp kvarstår som en kostnad även om SP-81 genomförs, emedan denna plan icke förutsätter någon minskning av kansliet i . Det resterande underskottet beror icke på för liten efterfrågan på våra tjänster. Det beror istället på att Stockholmsfilialen har blivit starkt eftersatt under uppbyggnadsåren i . Fram till nu har personalen i ökat från det ursprungligen plane rade antalet 220 till 350. Denna expansion bygger på bristfälliga analyser av efterfrågan av SP:s tjänster. Uppdragsvolymen har nämligen visat sig vara alldeles för liten för denna stora personalstyrka. Därför har man överfört arbetsuppgifter från till samt infört stränga restriktioner vid Stockholmsenheten vad gäller exempelvis investeringar, återbesättning av vakanta tjänster, kunskapsutveckling och anpassning till tekniska förändringar. Allt detta har försvårat effektiv och rationell drift av Stockholmsfilialen. Som en följd därav reducerades med 18 personer i samband med att den s. k. R/L-planen (avseende SP:s Regionala och Lokala verksamhet) genomfördes. Men de åtgärder som skulle leda till konsolidering av verksamheten och ge det önskade ekonomiska resultatet vidtogs inte. Man uppsköt bl. a. viktiga investeringar och rekryteringar. Och osäkerheten om vilka arbetsområden som skulle bli kvar resp. överföras till huvudförvaltningen gjorde att den nödvändiga minskningen av lokalerna inte heller genomfördes. I och med R/L-planen underställdes varje Stockholmslaboratorium resp. programansvarige/programdelsansvarige i . Hur detta har fungerat i praktiken skall helt kort redovisas med några exempel. Ex. 1 Inom Byggnadsfysik vid Stockholmsenheten slutade två personer . Någon återbesättning skedde inte. Följden blev att viktig fältverksamhet bl. a. termografering av byggnader, vilken är mer lönsam än vanlig laboratorieverksamhet till stor del har övergått till konkurrenterna. Laboratoriets ekonomi är nu ytterst försvagad. Intäkterna 1980/81 blev ca 0,5 milj. kr. lägre än budgeterat. Ex. 2 Inom Kemi () har provningen av golvmaterial och fogmassor arbetats upp till en stabil inkomstkälla. När det för det kemiska laboratoriet rätt så positiva bokslutet kom fram blev nyssnämnda arbetsfält utnämnt till central verksamkhet, vilket var liktydigt med en överflyttning av verksamheten till . Den person på kemilaboratoriet som arbetat upp denna nisch sade strax därefter upp sig. Ex. 3 minskade högtalarprovningen drastiskt inom Akustikdelen vid Stockholmsenheten där endast en person arbetar. Det hade varit möjligt att ändra verksamhetens inriktning vid denna programdel för att få den lönsam. Kompetens och utrustning finns nämligen. Men vid huvudförvaltningen ansåg man att en sådan satsning kunde drabba Boråsverksamheten negativt. Hellre fick ett tidigare givet direktiv med strikta begränsningar av de slag av mätningar som fick utföras i fortsätta att gälla (bilaga 1*). Uppdragen går till konkurrenterna. Här ej bifogad. beslöt 1971 att SP skulle behålla en avdelning i . De ovan anförda exemplen visar tydligt att det funnits stora brister när det gäller ledningen av SP:s verksamhet i och därmed förverkligandet av intentioner. Många yngre medarbetare har också dragit konskekvensen och slutat, vilket i sin tur försvårat situationen ytterligare. Det kan starkt ifrågasättas om det är till gagn för SP totalt att fortsätta den pågående nedrustningen av Stockholmsenheten. Följden blir att man mer eller mindre lämnar den region där av provningsmarknaden finns. För staten blir det en dyr affär. Förutom omställningskostnader på 22,9 milj. kr. för genomförande av SP-81 kommer staten att vidkännas kostnader för anställning och upplärning av nya medarbetare i som skall överta de uppdrag som överförs dit. Därtill kommer kostnader för de personer vid Stockholmsenheten som blir övertaliga och inte får något nytt arbete. Risken finns att SP-81 istället för att förbättra provningsanstaltens ekonomi kommer att leda till ökat underskott. Sist men inte minst finns den mänskliga aspekten. Personalen, som till övervägande del har mycket lång tjänstgöring vid SP, har i samband med anstaltens utlokalisering till samt också utsatts för stora påfrestningar. Många mänskliga tragedier kan bli följden ifall SP-81 förverkligas. () utlokaliserades till som ett resultat av ett riksdagsbeslut . En regional avdelning på ca 100 personer behölls dock i mot bakgrund av att av provningsanstaltens kunder finns i . Sedan utlokaliseringen har huvudförvaltningen i utökats till att numera omfatta ca 350 personer medan utlokaliseringsbeslutet endast kalkylerade med 150 (sedermera uppräknat till ca 200). Detta trots att huvudförvaltningen haft svårt att hålla tillräcklig volym på verkamheten och därmed också brottas med ekonomiska problem. Som en följd av detta har olika arbetsuppgifter överflyttats från de regionala avdelningarna till huvudförvaltningen vilket i sin tur lett till att dessas ekonomiska ställning undergrävts. Principiellt kan naturligtvis inte tillstyrka att SP fått en monopolställning på flera provningsområden. Vi hävdar sålunda att flertalet provningsområden borde få utföras i fri konkurrens. Vidare vill vi ifrågasätta det lyckliga i att över huvud taget utlokalisera huvudförvaltningen. I detta hänseende står vi emellertid inför fullbordat faktum och de investeringar som gjorts i motiverar nu att dessa utnyttjas så rationellt som möjligt. Styrelsen för beslutade att Stockholmsfilialen skall minskas från 85 anställda till ca 30, varvid ytterligare provningsområden flyttas över till huvudförvaltningen i . vill på detta sätt framföra våra medlemmars kritik mot att en sådan kraftig nedskärning av verksamheten vid SPs Stockholmsfilial äger rum. Som talesman för det samlade näringslivet i regionen kan vi inte underlåta att påtala det olyckliga i att reducera provningsverksamheten i det område som har det i särklass största kundunderlaget. Tvärtom vore det önskvärt att flera av de verksamhetsgrenar som flyttats från till återbördades till huvudstaden. Ur näringslivets synvinkel skulle den planerade överflyttningen av Stockholmsfilialens verksamhet till (med en förgrening i ) innebära en väsentligt försämrad servicenivå, höjda kostnader för företagen och större svårigheter att upprätthålla den nödvändiga personliga kontakten med provningsanstalten. Att i dagens ansträngda kostnads- och lönsamhetläge för våra företag även förorsaka en fördyring och försämring på detta område förefaller onödigt. Mot ovan angivna bakgrund hemställer att Industridepartementet måtte vidta åtgärder som innebär att provningsanstaltens verksamhet i åtminstone vidmakthålls, helst dock att den förstärks i syfte att åstadkomma den servicenivå som regionens näringsliv i egenskap av huvudavnämare av provningsanstaltens tjänster rimligen har rätt att vänta sig.