mot · G50245 · 1981-10-26 00:00:00 — med anledning av proposition 1981/82:30 om vissa ekonomiskpolitiska åtgärder, m. m. I regeringens proposition föreslås en ändring och förlängning av det särskilda investeringsavdraget för näringslivets inventarieanskaffningar. Det nuvarande systemet med avdrag av anskaffningsvärdet för inventarier mot företagens beskattningsbara inkomst ersätts med ett nytt system med avdrag uppgående till av anskaffningsvärdet exklusive mervärdesskatt. I det nya systemet inordnas det särskilda investeringsavdraget i mervärdeskatteredovisningen. Det föreslagna systemet har fördelar i förhållande till nuvarande system. Förslaget innebär emellertid negativa konsekvenser i vissa avseenden som inte har belysts i propositionen. Systemet kommer med den utformning som föreslagits att innebära en snedvridning av konkurrensförhållanden och funktionssätt på kapitalmarknaderna. I förslaget knyts investeringsavdraget till anskaffning och leverans av inventarier. Avdraget tillfaller den som betalar mervärdeskatt för inventarie när den köps som ny. Investeringavdraget - till sin natur ett bidrag-skall inte utgöra skattepliktig inkomst. Om finansieringen sker så att den som skall bruka en inventarie lånar pengar och köper inventarien så kommer investeringsavdraget att tillfalla användaren som också är köpare. Detta gäller även avbetalningsköp. Sker finansieringen emellertid i stället så att äganderätten inte övergår till användaren, som är fallet vid finansiering via finansiell leasing, kommer investeringsavdraget att tillfalla ägaren-uthyraren och inte användaren. Investeringsavdraget kan i denna situation inte överföras till användaren utan att det kommer att utgöra skattepliktig inkomst. En betydande del av finansieringen av investeringar i maskiner och inventarier sker genom finansiell leasing. Leasingformen har kommit att få en allt större betydelse för näringslivets investeringsfinansiering och omfattar f. n. av näringslivets totala investeringar. Leasing sker till alldeles övervägande del via finansbolag - med eller utan bankanknytning - som är ställda under bankinspektionens tillsyn. Leasingfinansiering har varit förutsättningen för många mindre och medelstora företags etablering och expansion. Möjligheten att kunna bära ett högre risktagande med affärsmässiga kriterier är en förutsättning för att vårt näringsliv skall kunna anpassas till nya marknadsförhållanden och för att en nödvändig expansion av industrisektorn skall äga rum. utredningar , bl. a. industristödsutredningen, har betonats att tillgången på affärsmässigt riskkapital är en av de kritiska faktorerna för näringslivets utveckling. Vällovliga försök att ersätta detta med t. ex. subventionerat riskkapital leder till snedvridning av marknader och beslutsprocesser. På grund av den viktiga roll finansiell leasing har för näringslivets investeringar har undantagit leasing från de begränsningsregler som gäller för finansbolagens övriga utlåning. Den föreslagna formen för investeringsavdrag innebär att användaren inte kan tillgodogöra sig avdraget. Det är nämligen, som tidigare nämnts, inte möjligt för leasingbolaget att överföra investeringsavdraget till den som använder utrustningen utan att detta utgör skattepliktig inkomst. Bolagens skatt är , vilket innebär att investeringsavdraget reduceras från av anskaffningsvärdet till av anskaffningsvärdet hos användaren, vilket kanppast är förenligt med förslagets avsikt. Finansiell leasing kommer att fördyras i förhållande till andra finansieringsformer, och den genomsnittliga finansieringskostnaden höjs för företagen. Det skulle i och för sig vara möjligt för leasingbolagen att överföra bidraget före skatt till ett belopp motsvarande 2,5 gånger investeringsavdraget, men detta fordrar att vinstnivån i finansbolagen mångdubblas i förhållande till dagsläget. Detta är orimligt, utom för bolag som ingår i koncerner med omfattande koncernbidragsmöjligheter. I praktiken kommer emellertid systemet att leda till att denna finansieringsform allvarligt försvåras. Förslaget till investeringsavdrag kommer därför att medföra klara snedvridningar i konkurrensen mellan finansieringsformer och finansieringsföretag. Detta kan rimligen inte vara avsikten med förslaget. En möjlighet bör därför öppnas för att överföra investeringsavdraget från leasingbolagen till användaren utan att transaktionen beskattas och utan att uppmuntra till skentransaktioner. Enklast kan en sådan möjlighet skapas genom en regel att investeringsavdraget kan överföras från ägare till användare vid finansiell leasing så att användaren gör investeringsavdraget i samband med mervärderskatteredovisningen vid leverans. Detta är en lösning i linje med den särskilda regel som redan föreslagits för avbetalningsköp. I har utvecklingen av kapitalmarknaden och finansieringstjänster legat långt före andra länder. Där tillämpas ett sådant system vid investeringsbidrag (Investment Credits). I det amerikanska systemet utfärdar ägaren-leasingbolaget ett intyg att han avstår från investeringsavdrag till förmån för hyrestagaren. Att införa en regel som gör det möjligt att överföra investeringsavdraget kommer kanppast att innebära att systemet grenar ut sig på något oförutsebart sätt i jämförelse med nuvarande förslag. Möjligheter att föra investeringsavdraget mellan företag finns redan genom köp/försäljning. Ett alternativ är naturligtvis att ges möjlighet att ge dispens till finansieringsbolag som arbetar med leasing. Detta är dock mer omständligt. Det torde ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderliga författningsförslag. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att investeringsavdrag skall kunna överföras från leasingbolag till hyrestagare enligt vad som ovan anförts i motionen.