mot · G4021094 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. Luft och vatten var länge fria tillgångar, som utan hinder kunde exploateras av företagen. I takt med den ökande miljöförstöringen har kraven på åtgärder vuxit. Från litteralt håll vill man sätta pris på miljön. Priset på olika varor skall enligt denna teori täcka de miljökostnader (skador) som uppkommer vid produktion och användning. Någon sådan prissättning har dock aldrig tllämpats i praktiken. I stället har koncessionslagstiftning, restriktioner och förbud fått allt större betydelse för att minska miljöförstöringen. Steget är dock fortfarande långt till en situation, då utnyttjande av vatten, jord och luft blir föremål för en planerad hushållning. F. n. står industrin ofta för beslutsunderlaget när myndigheterna skall fastställa vilka utsläpp som är godtagbara. De kontrollprogram som föreskrivs är ofta meningslösa, eftersom mätmetoderna är otillförlitliga. Övervakningen sköts dessutom i allmänhet av de berörda företagen själva. Kontinuerlig övervakning från naturvårdsverk och länsstyrelser är sällsynt. Tillsynen fungerar inte och det hör till ovanligheten att allvarliga miljöbrott anmäls till åtal. Fällande domar förekommer , och när straff utmäts är påföljden i allmänhet symbolisk. Enligt kommunisternas mening krävs en övergripande plan för vården av den yttre miljön (luft, vatten och mark). Den fysiska riksplaneringen är härvidlag inte ett tillräckligt instrument. Om miljön skall skyddas krävs också en detaljerad plan över hur miljöskyddet i befintliga industrier och samhällen skall förbättras. De kommunala och statliga myndigheterna måste själva - fast på företagens bekostnad - ta fram ett tillräckligt beslutsunderlag. Kontrollprogrammen behöver förbättras och miljöbrott skall alltid beivras. Prövning av utsläpp från befintlig industri och bebyggelse borde kunna ske i form av en rullande översyn, där länsstyrelser, naturvårdsverk och koncessionsnämnd omprövar givna tillstånd. På så sätt skulle övervakningen bli mindre slumpmässig och myndigheterna få kontinuerlig möjlighet att utifrån nya rön och gjorda mätningar skärpa villkoren. För att underlätta och koncessionsnämndens arbete kunde den rullande omprövningen planeras så att länen delas i fem grupper, varvid en grupp av län blir föremål för översyn. Vpk har för avsikt att mera i detalj återkomma i denna fråga i samband med prövning av den förväntade propositionen om ändringar i miljöskyddslagen. 1 1980/81. Försurningen av mark och vatten blir ett allt större problem i vårt land. Många sjöar i är redan så sura att fisken inte kan fortplanta sig. Ungefär en femtedel av landets yta - innehållande ca 20 000 sjöar - är f. n. akut hotad. Det gäller framför allt urbergsområden i södra och . Försurningen har många orsaker - den främsta är eldning med svavelhaltiga bränslen som olja och kol. Svavlet frigörs vid förbränningen, och om ingen rökgasrening förekommer sprids svavlet över mycket stora områden. Minst två tredjedelar av svavelnedfallet över vårt land härrör från utländska källor, och för att förmå omvärlden att reducera utsläppen måste vi själva föregå med gott exempel. Sänkningen av högsta tillåtna svavelhalt i eldningsolja till (genomförd i hela landet 1984) är därvidlag en positiv men otillräcklig-åtgärd. gäller det att gå vidare. En ytterligare sänkning av de inhemska svavelutsläppen kan komma till stånd genom en minskning av industrins svavelutsläpp samt införande av avsvavlingsmöjligheter vid svenska raffinaderier, alternativt införande av effektiv rökgasavsvavling i alla större befintliga oljeeldade anläggningar samt tillkommande koleldade verk. För att skapa ett bättre underlag för kommande beslut om fortsatta åtgärder mot försurning behöver de tänkbara konkreta åtgärderna bli föremål för ytterligare utredning. Enligt vpk:s uppfattning bör hos regeringen begära en utredning med uppgift att a) sammanfatta erfarenheterna av försöken med kalkning, b) utvärdera resultatet av försöken (enligt riksdagsbeslut ) att halvera industrins svavelutsläpp samt föreslå eventuella kompletterande åtgärder, c) undersöka möjligheterna att förse samtliga svenska raffinaderier med avsvavlingsmöjligheter, alternativt föreslå obligatorisk rökgasavsvavling i större befintliga oljeeldade anläggningar samt tillkommande koleldade anläggningar, d) värdera befintlig forskning och sambandet mellan ensidig barrskogsodling och ökad försurning, e) värdera befintlig kunskap om kväveoxiders försurande inverkan, f) lämna förslag till hur den inom ramen för konventionen om långväga gränsöverskridande luftföroreningar skall kunna utöva påtryckningar på omgivande länder att minska sina svavelutsläpp. Ozonskiktet, som finns på en höjd av över jordytan, fungerar som ett skydd mot den ultravioletta strålningen från solen. Utan detta skikt vore inget biologiskt liv möjligt på jorden. En minskning av ozonhalten skulle orsaka ökad cancerfrekvens och möjligen också klimatförändringar. Vissa ämnen - främst s. k. freoner - verkar nedbrytande på ozonskiktet. Av detta skäl har miljövårdande myndigheter i olika länder inlett ett samarbete i syfte att begränsa utsläppen av freon. Inom har man antagit en aktionsplan, World Action Plan on the Ozon . Använding av freoner i sprayförpackningar är förbjuden i . Innan förbudet genomfördes svarade sprayflaskorna för ca hälften av freongasanvändingen i . F. n. används ca freon, bl. a. för framställning av olika plaster och som medium i luftkonditioneringssystem, värmepumpar och kylsystem. Enligt vpk:s uppfattning finns det anledning att i vårt land skärpa restriktionen mot onödig användning av freongas. Inskränkningen bör därvid främst gälla industriell användning av freon där gasen släpps ut i atmosfären. bör hos regeringen begära förslag till sådana restriktioner. Vattendrag, sjöar och grundvatten förorenas av utsläpp från bostadsområden, industrier och jordbruk. Genom utbyggnaden av kommunala reningsverk har vattenvården dock förbättrats. Situationen är emellertid inte helt tillfredsställande. Vid många reningsverk har man problem med gifter från industrier och laboratorier. Slammet från reningsverket blir så giftigt att det inte utan risk kan användas som jordförbättringsmedel. Industriavloppsvattnet måste i större utsträckning återcirkuleras och behandlas i separata reningsverk. Vpk har under föregående år - utan framgång - föreslagit att hos regeringen begära en översyn av reningsprocesser och slamhantering. Oviljan i detta och andra sammanhang att förutsättningslöst utvärdera effekterna av den svenska miljöpolitiken är enligt vpk:s mening beklaglig. Som dricksvatten används antingen yt- eller grundvatten. Många sjöar och vattendrag är så starkt förorenade att vattnet bara kan användas efter omfattande rening och klorering, och börjar även grundvattnet bli förorenat på sina håll. Övergödning av har i en del jordbruksbygder givit upphov till farligt höga nitrathalter. I några kommuner - främst på - är grundvattnet nu så surt att det löser ut farliga tungmetaller (främst aluminium och koppar) ur berggrund och vattenledningsrör. Det har dessutom visat sig att asbestfibrer från rör av asbestbetong frigörs vid lägre pH-värden. Rör av asbestbetong finns i vissa dricksvattenledningar. begär i sin petita till årets budget pengar för start av några nya projektområden för miljövårdsforskning. Bland dessa märks dricksvattenkvalitet och hälsa. Som grund för avslag på några motioner under föregående riksdagsår om dricksvattnets kvalitet anger utskottet pågående forskning inom bl. emellertid inte i årets budget ge medel för denna forskning (se nedan). Oljeutsläpp i samband med utvinning och transporter av olja har blivit ett allt större problem. I en motion till föregående års föreslog vpk ett program för bekämpande av oljeföroreningarna. Vi avser att återkomma till oljebekämpningen i samband med behandling av en förväntad proposition i denna fråga, nämligen om anslag till forskning kring miljöeffekter av olje- och kemikalieutsläpp vid sjötransporter (se nedan). Hanteringen av miljöfarligt avfall fungerar mycket dåligt i . Stora mängder industriellt avfall lagras i väntan på en destruktionsanläggning. krävde 1977/78 en snar lösning på frågan, men har ärendet förhalats. Först gav klartecken för en anläggning i (Kumla). och statens planverk var emellertid negativt inställda till den lokaliseringen. Därpå föreslogs som förläggningsort. var planverket och koncessionsnämnden negativa, medan på vissa villkor kunde acceptera förläggningen. Det märkliga i denna handläggning är att man inte först grundligt penetrerat vad som är bästa möjliga teknik på området och utifrån de förutsättningarna beräknat oundvikliga utsläpp. Därefter borde man förutsättningslöst ha prövat lokaliseringen. Om de minsta möjliga utsläppen med tillgänglig teknik inte tillåter inlandslokalisering måste lämplig kustlokalisering prövas. Vi menar att sedan regeringen nu beslutat om lokalisering till Norrtorp, trots ett uttalant motstånd från berörd befolkning, måste krav resas på användande av bästa befintliga teknik och allt göras för att minimera utsläppen till miljön. Kan inte utsläppen bevisligen bli acceptabla för en inlandslokalisering måste regeringens beslut om Norrtorp omprövas och en ny lokalisering av anläggningen förutsättningslöst prövas. Inom det moderna industrisamhället lever människorna i en "kemisk djungel av hundratusentals kemiska ämnen, vilkas långsiktiga inverkan på människor och miljö är dåligt kända. Att helt klarlägga denna djungel är inte möjligt ens med uppbådande av hela världens toxikologiska resurser. Men det går att dels begränsa användningen av de produkter som kan misstänkas vara skadliga, dels helt stoppa sådana produkter som visar sig vådliga för människor och miljö. Detta förutsätter en produktkontroll som fungerar och på ett riktigt sätt prioriterar inom den kemiska djungeln. I flera av de utvecklade industriländerna har man påbörjat uppbyggnaden av en produktkontroll. Ett bindande direktiv om kemikaliekontroll antogs av 1979 och kommer att träda i kraft i september 1981.1 flera länder har redan införts anmälningsplikt och förprövning av nya kemikalier innan de får föras ut på marknaden. En sådan ordning är nu införd i , och . Anmälan skall vara åtföljd av uppgifter rörande ämnets sammansättning och egenskaper, produktens tänkta användningsområde samt verkställda undersökningar och eventuella skadeverkningar. Som nya kemiska ämnen anses sådana som inte tidigare marknadsförts inom landet för aktuellt ändamål eller som anses bli använda i väsentligt större omfattning än förut. Utredningen i om produktkontrollens organisation föreslår i sitt betänkande (Ds Jo 1980:4) införande av en liknande förhandskontroll i . I en särskild vpk-motion till 1980/tas denna fråga upp. antog lagen om hälso- och miljöfarliga varor (LHMV 1973:329). av produktkontrollens organisation säger att det f. n. finns stora brister i kontrollen av hälso- och miljöfarliga varor och att de ambitioner som präglade lagstiftning om dessa varor till stora delar inte blivit uppfyllda. Huvudorsaker anges vara arbetsuppgiftens omfattning, otillräckliga resurser och en dåligt fungerande produktkontrollorganisation. Som målsättning för den framtida produktkontrollorganisationen anger utredningen ett genomförande av intentionerna i LHMV. Härför krävs en väsentligt förstärkt tillsynsverksamhet men också en aktiv produktkontroll. Ingripanden måste göras mot ämnen och produkter som bedöms innebära särskilda risker för människor och/eller miljön. Vidare understryker kommittén att tillgången på toxikologiskt utbildad personal och toxikologiska laboratorieresurser behöver förbättras och att det av statsmakterna beslutade produktregistret snabbt måste färdigställas. Vi delar väsentligen de synpunkter som kommittén har famfört beträffande produktkontrollen i . Vad vi nu vill särskilt framhålla är att produktkontrollverkets styrelse erhåller en sådan sammansättning att de arbetande, som direkt påverkas inom sitt yrke av styrelsens beslut, får ett avgörande inflytande i styrelsen genom sina fackliga organisationer. skall expertresurser ställas till förfogande på ett sätt som hjälper de fackliga företrädarna i deras verksamhet. Vidare måste uppbyggnaden av produktregistret bedrivas i sådan takt att det såvitt möjligt är färdiguppbyggt . Vidare skall givetvis gälla vad jordbruksutskottet uttalat i sitt betänkande (JoU 1980/81:2) och som godkänts av : har utskottet med skärpa framhållit nödvändigheten av att registret kan utnyttjas så att skyddsombuden på effektivaste möjliga sätt bereds tillgång till för deras verksamhet relevanta uppgifter ur registret. Alla varor och allt material som hanteras i samhället blir omsider avfall. Avfallet måste hanteras på något sätt. Det urbaniserade samhällets befolkningskoncentrationer leder också till koncentration av avfall. Många av de råvaror som vi behöver är inte obegränsat tillgängliga, de kan bli svåråtkomliga eller t. o. m. helt ta slut. Därför måste vi hushålla med denna typ av råvaror som finns i viss mängd på jorden och inte förnyas. Därför är det önskvärt att alla sådana viktiga råvaror kan återvinnas från avfallet. Skall en sådan återvinning underlättas måste den inplaneras redan då varorna tillverkas. Det är också ett samhällsintresse att inte resurser förslösas. Därför bör returförpackningar användas där sådana, utan olägenhet för konsumenterna, kan ersätta engångsförpackningar. Då minskas också den för samhället kostsamma avfallshanteringen. Det innebär att samhället bör inskrida mot engångsförpackningar och gynna returförpackningar. Beträffande dryckesförpackningar bör plåtburkar ersättas med returglas med hög pant. Papper och papp i förpackningar skall återföras till pappersindustrin som råvara. Metallföremål skall så långt som möjligt återvinnas som skrot. Vid tillverkning av bl. a. bilar finns anledning att från början tillverka dem på ett sätt som underlättar återvinning av råvarorna. Det står helt klart att avfallshanteringen och återvinningen av råvaror ur avfallet inte kan lämnas till det enskilda näringslivet att lösa. En planmässig reglering på avfallsområdet kan endast uppnås genom samhälleliga åtgärder. Trots utomordentlig återhållsamhet från främst vill regeringen ytterligare strypa vissa viktiga anslag till natur- och miljövård. Vi skall här kort redovisa de anslagsposter, där någon prutning enligt vpk:s mening inte bör förekomma: Verket begär ett påslag på 2,3 milj. kr. för uppbyggnad och drift av ADB-baserade informationssystem för främst produktkontrollregistret och MI-01. Föredraganden vill bara medge en ökning på . Enligt vår uppfattning är uppbyggnaden av ADB-systemen av synnerlig vikt för möjligheterna att fullfölja uppbyggnaden av produktregistret liksom för möjligheterna till förbättrad tillsynsverksamhet. bör få äskade 5,4 miljoner (+ 2,3 miljoner). Med hänvisning till mycket kraftiga kostnadsökningar för vissa laboratorieutensilier, kemikalier m. m., äskar 1 360 000 (+ 708 000) kr. Verket påpekar att om kompensation för prishöjningarna inte erhålls, blir följden att verksamheten måste inskränkas, vilket medför att personal och utrustning inte kan utnyttjas. Detta vore enligt verkets uppfattning ett slöseri med det stora kapital utrustningen representerar. I anslagsposten ingår också laboratoriekostnader för det löpande tillsynsarbetet inom det tekniska miljöskyddet och produktkontrollen. Vpk anser att bör få äskade . Posten H 1 skulle därmed behöva uppgå till . i stället för av regeringen föreslagna . föreslår i sitt äskande att bidraget till höjs med . Föredraganden anser att hela anslaget för miljövårdsinformation kan höjas med . till 4,2 milj. kr. Enligt hans mening bör det ankomma på regeringen eller efter regeringens bemyndigande att besluta om anslagets fördelning på olika ändamål. Enligt vpk:s uppfattning bör anslagsramen höjas med . till 4,3 miljoner, varvid bör uttala att Svenska bidrag skall öka till . (+ 75 000 = ) och att anslaget till övrig informationsinsats (bidrag till övrig miljörörelse) skall öka från nuvarande . Anslaget för miljövårdsforskning bör enligt för /82 räknas upp med 7,7 milj. kr. till totalt 45,7 miljoner. Av den föreslagna anslagsuppräkningen avser 5,7 milj. kr. pris- och löneomräkning och 2,0 milj. kr. start av nya projektområden. vill starta tre sådana nya projektområden: miljöeffekter av olje- och kemikalieutsläpp vid sjötransporter, dricksvattenkvalitet och hälsa samt testsystem för kemiska substanser - vattenmiljön. Genom omprioriteringar kan enligt verket utrymme skapas för högst ett av dessa tre områden. Om samtliga skall komma till stånd krävs en ökning av anslaget med 2 milj. kr. utöver vad som blev följden av pris- och löneomräkning. Enligt vpk:s uppfattning är såväl den nuvarande forskningsverksamheten som samtliga tre föreslagna nya projektområden mycket angelägna och därför bör anslaget, enligt verkets äskande, uppräknas med 7,7 miljoenr till totalt 45,7 milj. kr. Undersökningar av hälso- och miljöfarliga varor vilket innebär en uppräkning med . Regeringen menar att det är tillräckligt med en höjning på till 4 miljoenr. Enligt vpk:s uppfattning är behovet inom detta område mycket stort. Av det skälet bör anslagsbeloppet i vilket fall inte vara mindre än det av verket äskade. Särskilda undersökningar inom miljövårdsområdet m. m. De största posterna under denna rubrik är miljövård i samhällsplaneringen och tekniskt miljöskydd samt naturvård och naturinventeringar. äskar 14 milj. kr. (en ökning med 5 milj. men anger att man efter en hårdprioritering möjligen kan upprätthålla verksamheten inom en anslagsram av . Regeringen föreslår en ökning till 9,7 miljoner. Enligt vpk:s uppfattning bör anslaget uppgå till , vilket nätt och jämnt ger kompensation för prishöjningarna. Progam för övervakning av miljökvalitet Programmet för övervakning av miljökvalitet (PMK) har stor betydelse för våra möjligheter att belysa hur föroreningar påverkar miljön och hur de transporteras i luft, mark och vatten. Enligt behöver anslaget för nästa budgetår höjas till 9,6 milj. kr. Fullt utbyggt beräknas systemet kosta 12 milj. kr. Föredraganden anser att det räcker med en anslagshöjning om 1,5 milj. kr. till 8,2. Vpk anser att anslaget till PMK bör höjas till av verket äskade 9,6 milj. kr. Totalt föreslår vpk att beviljar . Beloppet överstiger regeringens förslag med . De av oss utöver regeringens hemställan - föreslagna beloppen framgår av nedanstående tabell. Område H 1 H 4 H 7 H 10 H 11 H 12 Totalt Med stöd av det anförda föreslås* att hos regeringen hemställer om 1. att regeringen låter utvärdera redan vidtagna åtgärder mot försurningen och gör en inventering av möjliga nya åtgärder i enlighet med vad som anförts i motionen, Summa + 2 468 000 + 100 000 + 5 400 000 + 255 000 + 650 000 + 1 400 000 + 10 273 000 * Se även motion 1980/81:1095 2. att regeringen skärper bestämmelserna kring freonhanteringen i med inriktning att minimera utsläppen i luften, 3. att en översyn görs av reningsprocesserna och slamhanteringen vid avloppsreningsverken med inriktningen att störande ämnen stoppas vid källorna och tungmetaller härvid återvinnes, 4. att den centrala anläggningen för konvertering och destruktion av miljöfarligt avfall, som skall bygga, förses med bästa möjliga tekniska utrustning och att utsläppen härigenom bevislingen blir så små att den av regeringen beslutade inlandslokaliseringen inte leder till oacceptabla miljöstörningar och, om detta mål inte kan nås, lokaliseringsbeslutet omprövas, 5. att det beslutande organet inom den nya produktkontrollorganisationen skall innefatta ett avgörande inflytande för de anställda som berörs av dess beslut och att uppbyggnaden av produktregistret påskyndas så att uppbyggnadsskedet kan vara avslutat , 6. att vid beslut om anslag enligt bil. 13 till proposition 1980/81:100 H. Miljövård höjer de av regeringen föreslagna anslagen enligt följande: a) H 1 + 2 468 0(X) till 78 902 000 b) H 4 Miljövårdsinformation + 100 000 till 4 300 000 c) H 7 Miljövårdsforskning + 5 400 000 till 45 700 000 d) H 10 Undersökningar av häl- + 255 000 till 4 255 000 so- och miljöfarliga varor e) H 11 Särskilda undersök- + 650 000 till 10 350 000 ningar inom miljövårdsområdet m. m. f) H 12 Program för övervak- + 1 400 000 till 9 600 000 (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)