mot · G402710 · 1981-01-22 00:00:00 — av m. fl. om ändringar i de sociala stödsystemen för att hindra missbruk av beroendeframkallande medel Det tilltagande missbruket av beroendeframkallande medel utgör en tilltagande belastning på samhället och innebär en personlig tragedi för oräkneliga människor. Det framstår som alltmer angeläget att inga åtgärder lämnas oprövade i arbetet med att vårda och rehabilitera den som redan är missbrukare och förhindra nyrekryteringen av missbrukare. En förutsättning för missbruk är att missbruket kan finansieras. Olika studier tyder på att åtminstone var femte patient som söker på sjukhusens akutmottagningar har alkoholproblem. Även studier av inneliggande patienter på kliniker för kroppssjukvård tyder på att överkonsumtion av alkohol har samband med sjukdomen i en hög andel av fallen. Mellan en tredjedel och hälften av all sjuklighet beräknas ha samband med alkohol. (SAMO Ds S 1980: 10). En mycket stor andel av den psykiatriska vården ägnas vård av alkohol- och narkotikamissbrukare. Det är osäkert hur stor del av arbetsskadorna som i grunden beror på alkoholmissbruk. Erfarenhetsmässigt kan man dock notera att alkoholmissbrukare har en benägenhet att råka ut för skador i olika sammanhang. Mycket tyder på att missbrukare behandlas för olika psykiska och somatiska sjukdomar eller sjukdomssymptom, medan det bakomliggande missbruket förblir obehandlat eller kanske inte alls uppmärksammas. Ett mycket stort antal personer kan därför antas uppbära sjukpenning under kortare eller till följd av sjukdom som i grunden orsakas av missbruk av beroendeframkallande medel. Alkoholism utgör dessutom i sig en grund för sjukskrivning. Alkoholister som vårdas på nykterhetsvårdsanstalter är till övervägande del sjukskrivna med full sjukpenning med samma avdrag som gäller vid vård på sjukvårdsinrättning, . Det torde råda enighet om att första förutsättningen för att man skall kunna begränsa eller motverka missbruk är att en missbrukare eller presumtiv missbrukare befinner sig i arbete. Arbetet ger den sysselsättning och de sociala kontakter som är en förutsättning för att andra insatser skall bli effektiva. Det är viktigt att de erfarenheter som vunnits av den aktivitet som bedrivits på många arbetsplatser i samarbete mellan företag och fackliga organisationer för att stödja arbetstagare med missbruksproblem tas till vara och utvecklas. En generös sjukskrivning medverkar till att försvåra en missbrukares situation, dels genom att legalisera frånvaron från arbetsplatsen, dels ge nom att tillhandahålla de pengar som gör det möjligt för missbrukaren att i oförminskad eller ökad takt fortsätta sitt missbruk. Sjukskrivning under anstaltsvistelse försvårar eller gör det omöjligt att sysselsätta missbrukare i meningsfullt arbete. Detta förhållande torde i hög grad medverka till att vistelsen känns meningslös och uppfattas som ett straff. Under anstaltsvistelsen kan en missbrukare av sin sjukpenning spara aktningsvärda belopp, som vid utskrivningen eller permission riskerar omsättas i alkohol och/eller narkotika och som gör den nyutskrivne till ett lätt offer för andra missbrukare, som gärna hjälper till att göra slut på pengarna. Unga missbrukare saknar ofta en god grundutbildning, och en av de mest angelägna åtgärderna för att åstadkomma en rehabilitering är att se till att den unge missbrukaren erhåller utbildning. Härför utgår ofta studiestöd. Studiestöd utbetalas två gånger per termin, och det är således ett avsevärt belopp som utbetalas på en gång till missbrukare som fortfarande befinner sig i början av ett rehabiliteringsförsök. Det säger sig självt att så stora belopp utgör en frestelse för en människa som inte är van att hushålla med sina pengar. Alltför många återfaller av denna orsak i sitt tidigare missbruk och de planerade studierna går om intet. har tidigare uttalat att frågor rörande bl. a. reglerna för reducering av folkpension och andra inkomster och tilläggsförmåner för intagna på anstalt på statens bekostnad skall bli föremål för utredning, eftersom regierna bl. a. tenderar att styra vårdtiderna (SfU 1980/81:6). Utvecklingen visar att utformningen av vårt sociala trygghetssystem då det gäller missbrukare har effekter som inte är önskvärda. Således utgör sjukpenning och studiestöd, och ofta också andra bidragsformer, den säkra och regelbundna inkomstkälla som finansierar det fortsatta missbruket. Detta är till förfång för såväl de enskilda missbrukarna som för samhället i dess helhet. Det är angeläget att sjukvården i högre grad än nu uppmärksammar de missbruksproblem som kan utgöra en grundorsak till sjukdomssymptom, så att patienten erhåller behandling för sitt missbruk. Sjukskrivning av patient med missbruksproblem bör ske endast på villkor att patienten upphör med sitt missbruk och underställer sig noggrann kontroll av att detta föreläggande följs. Bestämmelse härom bör inskrivas i Lagen om allmän försäkring. Också annan lagstiftning som berör missbrukares förhållanden, såsom utbetalning av pensioner, studiestöd, föräldrapenning och bostadsbidrag bör ses över och ges en utformning som medger att den aktivt kan medverka i arbetet med att få bukt med missbruket. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos regeringen begär 1. förslag skyndsamt, syftande till att Lagen om allmän försäkring kompletteras med bestämmelser om att sjukskrivning av miss brukare förbinds med villkor att missbrukaren avhåller sig från missbruk och underställer sig noggrann uppföljning, 2. kartläggning av de lagar som reglerar utbetalning av olika stöd och bidrag inom socialförsäkrings- och studiestödssystemen, avseende deras tillämpning på missbrukare, 3. förslag till samordnad regelförändring inom de olika stödsystemen i syfte att stävja missbruk i enlighet med vad som anförts i motionen. () ()