mot · G4022115 · 1981-04-08 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:146 om ändring i aktiebolagslagen (1975:1385) m. m. I regeringens proposition 1980/81:146 föreslås en ändring av övergångsbestämmelserna för aktiebolag med aktiekapital understigande , vilka senast i och med årets utgång skall ha ökat sitt aktiekapital till . Mot det förslaget finns inget skäl till erinran. I detta sammanhang finns emellertid skäl att peka på en konsekvens som uppstår till följd av en annan bestämmelse i nämnda övergångsregler. Av dessa regler framgår att bolag som inte ökat sitt aktiekapital eller trätt i likvidation skall avföras ur aktiebolagsregistret. Därefter svarar aktieägarna samt styrelseledamöter och verkställande direktör solidariskt för bolagets förpliktelser. Aktieägarna inträder i bolagets ställe som part i de avtal som bolaget slutit med tredje man. Denna ordning är i princip en naturlig följd av den höjda minimikapitalgränsen för aktiebolag. Som övergångsregeln är utformad kan emellertid i vissa situationer orimliga konsekvenser uppstå. Som nämnts blir samtliga aktieägare, styrelseledamöter och verkställande direktör efter bolagets avregistrering solidariskt ansvariga för bolagets förpliktelser. Detta innebär att även en aktieägare med ett helt obetydligt aktieinnehav, som kanske förvärvats genom arv och inte ens är bekant för innehavaren, får ett obegränsat och solidariskt ansvar för bolagets skulder. Det innebär i sin tur att bolagsborgenär kan rikta hela sitt krav mot denna person. Visserligen kan regresskrav resas mot övriga aktieägare. Men även om vederbörande har framgång med sådana krav skall beloppet fördelas lika mellan bolagsmännen. Det innebär exempelvis att den som i ett bolag med 500 aktier äger endast en aktie tvingas svara för en lika stor del av en fordran som en ägare av 300 aktier. Detta är i sig orimligt. Till yttermera visso är det sannolikt att personen med det lilla aktieinnehavet i mindre utsträckning har följt med i bolagets utveckling och därför haft sämre möjligheter att gardera sig mot ett sådant överraskande krav. Någon möjlighet att ensam begära bolaget i likvidation har inte heller den lilla aktieägaren efter . Till vad nu sagts skall läggas att det är registrerat aktieinnehav enligt aktieboken som läggs till grund för bedömningen av vem som är aktieägare. Även en person som sålt sitt aktieinnehav men står kvar som registrerad innehavare kan alltså bli krävd på det sätt som här har nämnts. Denna ordning är inte rimlig. Bestämmelsen bör ändras så att en mera rättvis fördelning av ansvaret för bolagets skulder skapas mellan olika aktieägare. Varje aktieägares ansvar för bolagets skulder bör därför 1 1980/81. 1980/81 2115-2120 begränsas till en andel av skuldbeloppet som motsvarar vederbörandes kapitalinsats i aktiebolaget. Principen bör alltså vara att skulder fördelas inte efter huvudtalet utan efter kapitalinsatsen i det upplösta aktiebolaget. För aktieägare utanför styrelsen bör något solidariskt ansvar inte kunna utkrävas. För ledamöter i styrelsen är situationen härvidlag en annan. För styrelseledamöter bör det inte komma som en överraskning om bolaget har skulder, och de har dessutom i praktiken större möjligheter att medverka till att bolaget försätts i likvidation än övriga aktieägare. Ett solidariskt ansvar bör därför också framgent kunna utkrävas beträffande denna kategori. Det får ankomma på vederbörande utskott att utarbeta erforderlig lagtext. Med stöd av vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar vidta de förändringar av aktieägares ansvar för skulder i aktiebolag, vilka avförs från bolagsregistret efter , i enlighet med vad som anförs i motionen. () ()