mot · G50240 · 1981-10-24 00:00:00 — av Hans Nyhage m. fl. med anledning av proposition 1981/82:14 om förändringar av gymnasieskolans utformning m. m. I regeringens proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten m. m. framhölls nödvändigheten av att göra omfattande besparingar även i gymnasieskolan. har med anledning av denna proposition beslutat att ca 180 milj. kr. skall sparas på statens bidrag till gymnasieskolan fr. o. m. /83. Vi anser att detta besparingsmål är möjligt att nå utan att effektivitet och kvalitet i gymnasieskolans undervisning eftersatts. I nu föreliggande proposition 1981/82:14 framhåller föredragande statsråd att också andra skäl talar för en förändring i gymnasieskolans organisation, bl. a. behovet av en fri och behovsinriktad resursanvändning för gymnasieskolan av i princip samma utformning som inom . Denna princip, som aviserades i besparingspropositionen. ställer vi oss bakom. Det är betydelsefullt att den verkliga beslutanderätten läggs på lokal nivå. Vi finner det också lämpligt att de besparingsåtgärder som föreslås kombineras med reformen om en friare resursanvändning. De förslag till besparingar som framförts i de ovan nämnda propositionerna bör uppfattas som exempel på framkomliga vägar att nå besparingsmålen. En, i verklig mening, fri dispositionsrätt över tilldelade resurser måste förutsätta att skolstyrelser och skolor själva får anpassa besparingsåtgärderna efter lokala förhållanden. Sedan besparingsförslagen offentliggjorts har debatten i betydande utsträckning kommit att kretsa kring de lärarlösa lektionerna. De farhågor som yppats gentemot vissa icke lärarledda studier är överdrivna och mindre väl underbyggda. Som ovan framhållits kan skolstyrelse och skolor själva avgöra hur t. ex. förstärkningsresurserna skall disponeras. I de fall självstudier anses svårgenomförbara kan sådana undvikas med dessa medel. Gymnasieskolan är en frivillig skolform, som förutsätter ett eget ansvarstagande och engagemang från elevernas sida. På denna grund är det också viktigt att eleverna får träning i självständigt arbete. När eleverna lämnar gymnasieskolan för yrkesverksamhet eller högskolestudier är sådan erfarenhet en nödvändig förutsättning för fortsatt framgångsrik verksamhet. Vi anser att självstudier i olika former bör utgöra inslag i gymnasieskolans undervisning. En sådan inriktning är inte bara ekonomiskt utan också pedagogiskt motiverad. En angelägen åtgärd för att effektivisera undervisningen och minska bortfallet av lärarledd undervisning vore att synkronisera lärarnas studie- och konferensdagar med elevernas idrottsdagar eller andra elevarrangemang. Eleverna skulle själva kunna få ansvar för många av de uppgifter som åvilat lägarna i samband med idrottsdagar etc. Den ovan nämnda modellen torde också på ett verksamt sätt kunna bidra till att undervisningen inte i nämnvärd grad blir lidande då besparingarna genomförs. I propositionen anges besparingsmålet 180 milj. kr. Man anger också (s. 13 i propositionen 1981/82:14) hur sparmålet kan uppnås. Vi kan ansluta oss till förslaget om ytterligare timplanesamordning på de tre- och fyraåriga linjerna vilket skulle ge en besparing av ca 35 milj. kr. Vi accepterar att länsskolnämndens dispensrätt upphör, vilket ger en besparing av ca 60 milj. kr. Vi finner det också riktigt att timtalen reduceras , för undervisningsgrupper med mindre än 12 elever, där grupperna kan omfatta 30 elever. Besparingen skulle ge ca 15 milj. kr. Återstående del av besparingen 1982/83 ca 70 milj. kr., föreslås i propositionen täckas genom minskad lärartilldelning till skolorna. Vi föreslår i stället att besparingen uppnås sålunda: Ttf-resursen minskar till 0,25 vt per klass och årskurs, vilket ger en besparing på ca 35 milj. kr. Vi anser att en omfattande ttf-resurs knappast kan försvaras mot bakgrund av det statsfinansiella läget och de härav motiverade besparingsåtgärderna. Huvuddelen av ttf-resursen används för engagemang av externa krafter, t. ex. föreläsare och popgrupper. Denna verksamhet kan utgå utan att skolans pedagogiska mål åsidosätts. För vikariat av kortare varaktighet () utgår ingen ersättning. Besparingseffekten kan som framhålls i propositionen vara svår att beräkna. En undersökning av en medelstor gymnasiekommuns kostnad för vikariat av nämnt slag visar på ett belopp av ca /läsår. För hela landet bör man lågt räknat kunna nå en besparingseffekt av de 35 milj. kr. Vi anser att skolorna i ökad utsträckning kan avstå från att engagera korttidsvikarier. Vikarier under kortare sjukdoms- eller tjänstledighetsperioder är ofta en dyr och ineffektiv resursanvändning. I propositionen pekas också på de problem som är förknippade med anställandet av korttidsvikarier. Skolledningen bör lokalt få avgöra i vilket mån vikarie behöver anställas för . Kostnaden får då täckas ur den s. k. fria resursen. Som vi framhållit inledningsvis finner vi det riktigt att vissa bundna resurser i gymnasieskolan sammanförs till en s. k. fri förstärkningsresurs som disponeras av den lokala skolledningen. Vi kan alltså acceptera propositionens skrivning om resursens utnyttjande. Däremot kan vi inte godta resursens storlek, som i propositionen beräknas till 270-295 milj. kr. Vårt sätt att uppnå den erforderliga besparingen (180 milj. ), gör att den fria resursen uppkommer på följande sätt: Resurs för stöd- och samordnad specialundervis 55-60 milj. kr. Resurs för studieteknisk träning Resurs för frivillig undervisning ca 15 milj. kr. 45-55 milj. kr. 20-25 milj. kr. 135-155 milj. kr. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att godkänner vad i motionen föreslås beträffande dispositionen av ttf-resurser, 2. att godkänner vad i motionen föreslås beträffande att inte anlita ersättare vid s. k. korttidsvikariat, 3. att beslutar att den fria resursen får den omfattning () och konstruktion, som framgår av motionen. HANS NYHAGE (m) () () () () () () ()