mot · G4021206 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1206 av m. fl. Socialdemokraterna föreslår ökat stöd till befrielsekampen i södra utöver regeringens proposition. Stödet till befrielserörelserna samt till frontstaterna och bör höjas. Även stödet till regionalt samarbete i södra bör ökas. Vidare föreslås ett större bistånd till , bl. a. i form av humanitärt stöd för förtryckets offer samt ökat utvecklingssamarbete med . I motionen vänder sig socialdemokraterna mot regeringens fortgående kommersialisering av biståndet. Detta sker på bekostnad av utvecklingssamarbetet med enskilda länder, vilket bör vara SlDA:s huvuduppgift. Socialdemokraterna föreslår att en större andel av biståndet avsätts för direkt utvecklingssamarbete med enskilda . Regeringen tar inte ställning till den av begärda landöversynen, ett krav som framkommit för att göra biståndet mer effektivt. Propositionens formuleringar om biståndspolitikens principer är så tvetydiga och oklara att socialdemokraterna begär att slår fast den av tidigare beslutade politiken. Regeringens förslag till biståndsanslag för /82 på sammanlagt 5720 milj. kr. anges till av bruttonationalinkomsten. Detta motsvarar av bruttonationalprodukten, som traditionellt använts som bas för anslagsberäkningen. Regeringen har gått vidare med att utnyttja biståndsmedlen för utgifter, som tidigare finansierats på annat sätt och vilkas anknytning till det svenska utvecklingssamarbetet ibland är långtifrån självklar. var det administrationskostnader och . rör det sig bl. a. om kostnader för u-landsflyktingars resor till och skolor för svenskar i . Det allvarligaste är emellertid att regeringens åtgärder också i fråga om en huvuddel av utvecklingssamarbetet håller på att urholka detta som solidaritetsinstrument och viktig del av den svenska utrikespolitiken. Biståndets värde för mottagarna har minskats genom en successiv kommersialisering. De av fastlagda målen för den svenska biståndspolitiken har tonats ned och tolkats om. Det länderfördelade, egentliga biståndet har minskats i förhållande till diverse verksamheter som mer är till glädje för olika intressen i och de internationella organisationernas byråkratier än för de fattiga i . Utan att det förelegat några biståndspolitiska skäl har hjälpen till vissa länder skurits ned. I 1980/81. De glidningar och förskjutningar, som skett år under borgerliga regeringar, inger betydande farhågor. Utvecklingen riskerar inte bara att minska de fattiga ländernas förtroende för svensk biståndspolitik. Genom förändringar, som begränsar möjligheterna för biståndet att verkligen bidra till förbättringar för de fattiga folkmassorna i , kan man rycka undan stödet för u-hjälpen i folkopinionen i vårt land. I det bistra ekonomiska klimatet framöver kan detta få allvarliga följder. De motionskrav, som vi redovisar i det följande, syftar till att hejda denna utveckling och trygga utvecklingssamarbetet som medel i en framsynt och solidaritetsinriktad utrikespolitik. De svenska bidragen till de multilaterala biståndsorganen ligger internationellt sett på en hög nivå. Det gäller både för den totala multilaterala andelen även om ett flertal andra industriländers multiandelar närmat sig den svenska och för stödet till enskilda viktigare FN-program. I detta förhållande avspeglas syn på värdet av mellanstatligt samarbete och uppslutning kring FN. En annan utgångspunkt är medverkan i detta breda samarbete och möjligheterna att inom dess ram minska de ekonomiska och politiska bindningarna till enskilda, större givarländer. De grundläggande målsättningarna för utvecklingssamarbete skall självfallet styra bedömningen av våra insatser också inom ramen för det multilaterala samarbetet. Detta gäller agerandet i de internationella organisationernas styrande organ. Det gäller likaledes avvägningen beträffande finansiella åtaganden, både i förhållande till det direkta svenska biståndet och mellan olika institutioner. I budgetpropositionen förs ett allmänt resonemang som tyder på att regeringen delar denna uppfattning. I redogörelsen för de olika multilaterala organisationerna och förslagen till nya svenska bidrag finns emellertid få uttryck för att denna uppfattning skulle ha någon praktisk innebörd. Man beskriver mer olika tekniska förhållanden än den utvecklingspolitiska bedömning, som borde vara grundvalen för en prövning av bidrag. De svenska bidragen till UNDP föreslås öka med några tiotal ; hur detta förslag relateras till t. ex. frågan om UNDP:s administrationskostnader som förbrukar inemot en tredjedel av de totala resurserna kan inte utläsas. Ingen bedömning redovisas av effektiviteten och verksamhetsinriktningen i () som föreslås få ett oförändrat svenskt bidrag. Organ som /och har diskriminerat vissa fattiga i sin långivning. underströk i sitt betänkande (UU 1979/80:20) att bör verka för att IDA:s utlåning skall utformas i enlighet med våra grundläggande biståndsprinciper. Arets budgetproposition lämnar inget besked om hur regeringen efterkommit denna uppmaning. Exemplen skulle kunna flerfaldigas. Som framhålls i budgetpropositionen torde det inte vara möjligt för att öka det multilaterala biståndet i samma takt som . I detta läge blir det särskilt angeläget att omfattningen och fördelningen av bidragen styrs av en konsekvent värdering av hur de olika organens verksamhet stämmer överens med den svenska biståndspolitikens målsättningar. Regeringen bör därför grunda sin framställning till om nya multilaterala bidrag på en bättre redovisning av dessa bedömningar. Uppfattningen att den multilaterala biståndsverksamheten bör kunna göras effektivare bekräftas fortlöpande i den internationella debatten. Behovet av väl fungerande institutioner, som kan klara problemen med uländernas skuldbörda och återflödet av oljepengarna, blir alltmer akut. Mot bakgrund härav och av bristerna i världsbanksgruppens utlåningspolitik har t. ex. i sin rapport rest frågan om en helt ny, världsomspännande utvecklingsfond. 1 takt med att den världsekonomiska miljön nu snabbt förändras markeras behovet också av omstrukturering på det institutionella området, bl. a. när det gäller samarbetet mellan i- och uländer. Den har, inte minst med tanke på det kommande toppmötet och den globala rundan, ett ansvar för aktivt och konstruktivt agerande i dessa frågor. har anvisats 2 milj. kr. av biståndsmedel till FN:s fond för kontroll av beroendeframkallande medel för projekt som syftar till minskning av den illegala odlingen av opiumvallmon i , och . Detta belopp bör, som också berörs i den socialdemokratiska storstadsmotionen, höjas till 4 milj. kr. Denna medelsanvisning ryms inom posten Övriga multilaterala bidrag. En annan fråga med anknytning till problematiken på det multilaterala området avser den , . Vi vill erinra om att socialdemokraterna motsatte sig svenskt inträde i banken. Den kritik vi har mot banken kvarstår, och vi beklagar att riksdagsmajoriteten engagerat vårt land ytterligare i banken genom att delta i den femte kapitalpåfyllnaden. Den statliga utredning som tillsattes i det sammanhanget väntas avge sitt betänkande under innevarande år. Vi får då anledning att återkomma till IDB-frågan i . I motion 1133 till 1979/underströk vi vår uppfattning att SIDA:s huvuduppgift är arbetet med det länderinriktade biståndet och att en översyn borde göras av framtida huvudmottagarländer för direkt svenskt bistånd, bl. a. med avsikten att åstadkomma en begränsning och en hårdare prioritering. Vi noterade med tillfredsställelse att SIDA inlett ett utredningsarbete med dessa syften och att man därför kunde få underlag för mer genomgripande omprövningar. Denna tillfredsställelse har inte någon motsvarighet i våra bedömningar i tl 1980181. dag, när resultatet av arbetet kan studeras. Majoriteten i har varit oförmögen att dra några slutsatser av det omfattande arbetsmaterialet annat än att stödet till flertalet programländer bör fortsätta på i huvudsak oförändrad real nivå. Något förslag i fråga om den långsiktiga utvecklingen av biståndsramarna för enskilda länder har man inte. Detta förhållande utnyttjas av regeringen som utgångspunkt för ett mångordigt och oklart resonemang i budgetpropositionen. Man konstaterar att de skilda mål för biståndspolitiken, som uppställt, tillgodoses i varierande omfattning i olika samarbetsländer. 1 ett land kan det svenska biståndet minska det ensidiga beroendet. I ett annat land föreligger beroendeproblemet kanske i ringa utsträckning. 1 ett land sker en snabb ekonomisk tillväxt utan att denna åtföljs av ekonomisk och social utveckling. I andra fall kan det förhålla sig tvärtom. Att detta är fallet är svårt att bestrida liksom att skilda bedömare kan komma till olika slutsatser. Regeringens slutsats är emellertid att man på grund av dessa förhållanden skall avstå från en medveten prövning av ländervalet för det direkta biståndet. I suddiga ordalag förordar man något slags gemensamma nämnare i diskussionen av programländer, vilket påstås ligga i linje med önskemålet att förändringarna i länderkretsen bör ske med stor varsamhet. Vi kan inte undgå att uppfatta budgetpropositionens argumentation som ett försök att frångå beslut om principerna för ländervalet. Detta kan inte godtas. Det kan vara skäl att citera vad utrikesutskottet sade i sitt betänkande 1978/79:1 med anledning av propositionen 1977/ 78:135 om riktlinjerna för det internationella utvecklingssamarbetet: De fyra huvudmålen bör ses som en helhet. Framför allt är det angeläget att tillväxtmålet inte ses som ett självändamål. resurstillväxt är av avgörande betydelse för att fattiga länder skall kunna komma ut ur sin underutveckling, men för att vara meningsfull måste tillväxten komma till stånd utan rovdrift på naturtillgångar och ytterst vara inriktad på att förbättra levnadsvillkoren inte för ett fåtal utan för de breda och ofta förtvivlat fattiga folklagren i . stora klyftorna mellan fattiga och rika har i många fall ytterligare Detta gör det så mycket angelägnare att tillväxtmålet genomgående ställs samman med det mål som avser ekonomisk och social utjämning. En jämnare fördelning av existerande och tillkommande resurser kan visserligen ibland främjas med biståndsåtgärder som speciellt är inriktade på de fattiga folkgruppernas behov, men de främjas framför allt om mottagarländerna själva för en ekonomisk och social politik som har just denna syftning. Det sistnämnda är, såsom påpekats , grundläggande för ländervalspolitiken. Endast genom samarbete med länder, som själva inriktar sina utvecklingsansträngningar på att tillgodose de många männi skornas krav på ekonomiska förbättringar, social rättvisa och möjlighet att påverka det samhälle de lever i, kan svenskt bistånd effektivt verka mot de angivna målen. Därför måste det direkta biståndet steg för steg förskjutas mot länder, vilkas regeringar visar intresse och vilja att föra en sådan politik. Budgetpropositionens formuleringar gör det nödvändigt att slår fast dessa fundamentala riktlinjer. har med goda skäl understrukit att biståndet måste kunna planeras långsiktigt. Detta har också kommit till uttryck i de treåriga medelsramarna för de enskilda mottagarländerna. Kravet på iångsiktighet står inte i konflikt med den kontinuerliga prövning av det länderinriktade biståndet, som måste äga rum. Denna inbegriper såväl fördelningen av det totala resursutrymmet på enskilda länder som ställningstaganden till nytt samarbete respektive successiv avveckling av samarbete. Det omfattande material, som samlats inom ramen för SIDA:s landöversyn, ger även om varken majoriteten i eller regeringen kunnat samla sig till det - underlag för en prövning av ländervalet. Vi instämmer i princip med de slutsatser som m. fl. framfört i en avvikande mening till SIDA-styrelsens redovisning av landöversynen. bör begära att regeringen framlägger förslag syftande till att det direkta biståndssamarbetet med , och avvecklas och ersätts av andra former av ekonomiskt samarbete. har kränkningar av gränser genom militära angrepp starkt ökat. a. genom upprepade bombangrepp dödat och skadat många människor i samt åstadkommit stor materiell förstörelse. Sydafrikansk militär söker genom detta försvaga den namibiska befrielserörelsen samt destabilisera den angolanska staten. En avsevärd del av begränsade resurser binds för försvarsändamål. Som frontstat intar en viktig strategisk roll i den fortsatta kampen för befrielse från rasism och minoritetsförtryck i södra . Som grannstat till mottar landet en ökande ström av flyktingar. Det mångåriga återuppbyggnadsarbetet samt den nya utvecklingsplanen bör enligt vår mening ges ett starkare stöd i den svenska södra än vad regeringen föreslagit. Vi föreslår att medelsramen för utöver regeringens förslag ökas med 25 milj. kr. till 120 milj. kr. Inom SIDA har man år tvingats konstatera att förutsättningarna att förverkliga de biståndspolitiska målen i samarbetet med Man har gjort bedömningen att landets regimer saknat både vilja och förmåga att ta itu med hindren för förbättringar för folkflertalet. Den tillväxtinriktade utvecklingspolitiken har i stället fördjupat klyftorna i samhället. Mot bakgrund också av vad vi ovan anfört om landöversynen kan det inte vara rimligt att det landprogrammerade biståndet nu ökas. Vi föreslår, i enlighet med SIDA:s petita, en medelsram /82 på 130 milj. kr., dvs. 10 milj. kr. lägre än enligt budgetpropositionen. , som är ett av världens fattigaste länder, har enligt SIDA en oförändrat svår försörjningssituation samt en aktiv utvecklingspolitik. Stora ansträngningar görs bl. a. för att minska erosionen. Vi föreslår i likhet med att medelsramen för utöver regeringens förslag ökar med 5 milj. kr. till 40 milj. kr. Kriget i blev under en följd av år oerhört kostsamt och påfrestande för . Först i och med självständighet har landet givits en möjlighet till att prioritera den egna ekonomiska utvecklingen och återuppbyggnadsarbetet. gränsar direkt till . Långsiktigt planerar man att gradvis frigöra sig ekonomiskt från . har visat sig kunna tillgodogöra sig ökade svenska biståndsinsatser. Vi föreslår att medelsramen för utöver regeringens förslag ökas med 20 milj. kr. till 230 milj. kr. Regeringens handläggning av biståndet till är svår att förena med kravet på långsiktighet i biståndet. I budgetpropositionen 1976/77 begärde regeringen bemyndigande att öka medelsramen samt att göra treåriga biståndsutfästelser till . Biståndet skulle därmed öka till 50 milj. kr. Socialdemokraterna motsatte sig denna begäran, som dock godtogs av majoritet. Inför , 1979/80, ändrade regeringen emellertid uppfattning; det sista steget togs aldrig, utan biståndet fick ligga kvar på 40 milj. kr. Det var inte heller längre aktuellt med några treåriga biståndsutfästelser. I årets budgetproposition föreslås nu att det reguljära biståndssamarbetet med helt avvecklas efter 1982/83. För nästa budgetår föreslås en medelsram på 20 milj. kr. har uttalat att man i avvaktan på den politiska utveck lingen i och med hänsyn till svenska biståndspolitiska mål inte ser skäl att förorda ytterligare utfästelser gentemot landet. Vi instämmer i denna bedömning och yrkar således avslag på regeringens äskande /82. ekonomiska läge är mycket svårt. Skälen därtill är många. a. tar oljeimporten i anspråk drygt hälften av landets exportintäkter jämfört med . Regeringens förslag till landram /82 innebär med hänsyn till inflationen en minskning av det svenska stödet. Vi föreslår i likhet med att medelsramen för ökas med 25 milj. kr. till 440 milj. kr. ekonomi är, som budgetpropositionen säger, hårt ansträngd med bl. a. stort livsmedelsunderskott och minskade matransoner för människorna. Återkommande naturkatastrofer har slagit sönder planeringen för det vietnamesiska samhällets återuppbyggnad. Effekterna på människor, samhälle och ekologi av den amerikanska krigföringen kommer att ta att övervinna. Biståndsbehovet är enormt, som bl. a. de stora och de internationella organisationerna sviker sina löften om ekonomisk hjälp. Utan någon biståndspolitisk motivering skars också det svenska biståndet på regeringens förslag ned till 365 milj. kr. för innevarande budgetår. Medan samtliga andra viktigare programländer får del av ökningen av nästa budgetårs anslag föreslår regeringen nu för del att biståndet förblir oförändrat. Med hänsyn till inflationen innebär detta att urgröpningen av det svenska stödet fortsätter. De tre stora biståndsprojekten i det svensk-vietnamesiska utvecklingssamarbetet Bai Bang och de två sjukhusen - håller nu på att slutföras. Med tanke på regeringens argumentering i förra årets budgetproposition finns det skäl att än en gång understryka att detta självfallet inte innebär att behov av utvecklingsbistånd minskar. som större ekonomiska resurser måste ställas till förfogande bär den ett ansvar för att nya samarbetsprojekt identifieras . Regeringen berör inte med ett ord i budgetpropositionen planerna och diskussionerna om det svensk-vietnamesiska samarbetets framtida inriktning. Den passivitet från svensk sida, som detta förhållande avspeglar, kan allvarligt skada möjligheterna till konstruktiva, fortsatta bidrag till återuppbyggnad och utveckling. bör därför begära att regeringen aktiverar sina insatser för att nå överenskommelse med om det framtida biståndets användning. bör senast budgetproposition få en redovisning härför. Vi föreslår också att medelsramen för det svenska biståndet till /82 sätts till 400 milj. kr., dvs. 35 milj. kr. mer än enligt årets budgetproposition. Mellan- och präglas i stor utsträckning av diktaturer, förtryck, stormakts- och storbolagsberoenden. har dock i vissa länder kunnat noteras en positiv utveckling mot ökat oberoende och möjligheter till en demokratisk utveckling och större rättvisa. Denna utveckling måste mötas av ett aktivt svenskt stöd. Behovet härav blir mycket markerat om hotet om en återgång till en mer traditionell amerikansk politik i området förverkligas. Efter en beskrivning av ekonomiska och politiska situation slår regeringen fast att landet har behov av ett omfattande internationellt stöd för sina ansträngningar att uppnå ekonomiskt oberoende, social rättvisa och en konsolidering av demokratin. Vi delar denna uppfattning men finnér inte att regeringen dragit tillfredsställande slutsatser av sitt resonemang när det gäller medelsanvisningen. Särskilt i inledningsskedet av utvecklingsansträngningar är det angeläget att landet kan påräkna ett kraftfullt stöd från andra länder. Vi föreslår därför en medelsram för det svenska biståndet 1981/82 på 60 milj. kr., vilket är 20 milj. kr. mer än enligt budgetpropositionen. Regeringen bör därutöver vara beredd att ställa omfattande resurser till förfogande ur katastrofreserven om återuppbyggnad och fullföljande av utvecklingsplanerna sätts i fara genom avbrott i det internationella bistånd sflödet till landet. Mot bakgrund av bl. a. de ansträngningar som görs i för att förbättra levnadsvillkoren för folkflertalet är en väsentlig vidgning av det bredare samarbetet med landet motiverad. Vi föreslår därför att bidraget härtill /82 höjs till 20 milj. kr. Regeringen redogör i budgetpropositionen för att bredare samarbete inletts med sedan biståndet nu avvecklats. Någon finansiell ram anges emellertid inte, vare sig för innevarande budgetår eller som förslag för nästa budgetår. Vi har emellertid erfarit att ramen inte förväntas överstiga 5 milj. kr. Vi har i tidigare motioner utvecklat skälen till att vi anser att bör fortsätta stödet till strävan till nationellt oberoende samt social och ekonomisk utveckling. Det bredare ekonomiska samarbetet bör utvidgas och omfatta ett totalt belopp /82 av 20 milj. kr. Det politiska, sociala och ekonomiska förtrycket i har, som SIDA anför, producerat ett ständigt stigande antal flyktingar och förföljda. har i mördats ca 10000 personer. I fortsätter en grym diktatur att likvidera sina motståndare. En gangsterbetonad militärdiktatur i har dödat eller sänt i landsflykt tusentals företrädare för de partier, som vann de allmänna valen i landet . Exemplen kan flerfaldigas från andra länder. Det humanitära biståndet i är av stor betydelse i kampen för mänskliga rättigheter. Inga tecken tyder på att behovet av nya insatser skulle minska, tvärtom. SIDA anför att med nuvarande medelsramar är utrymmet för nya insatser begränsat till följd av långsiktigheten i redan gjorda åtaganden. Vi föreslår att medelsramen för det humanitära biståndet till ökas med 20 milj. kr. till 60 milj. kr. Motståndskampen i har ökat i omfattning. Strejker, bojkotter m. m. som ytterst har sin udd riktad mot hela det politiska systemet, har förekommit i stora delar av landet. Flyktingströmmen ut ur ökar kontinuerligt. Den självständiga staten tillkomst har väckt ett större hopp hos de förtryckta i . Människorna i har fått möta hårdare attacker från den sydafrikanska krigsmakten. Flyktingläger och andra civila mål i södra har utsatts för serier av bombattacker som ett led i den sydafrikanska regeringens desperata politik att söka försvaga den namibiska befrielserörelsen i dess kamp för ett självständigt . Senast vid förhandlingar i har rasistregimen visat sin ovillighet att följa FN:s beslut om fria val i . Sanktioner och andra yttre påtryckningar på är nödvändiga för att åstadkomma framgång. Om fortsätter sin styvnackade politik tvingas SWAPO att öka den militära kampen. Mot denna bakgrund är det nödvändigt att upprätthåller en hög beredskap för stöd till befrielserörelser, flyktingar och raspolitikens offer i södra för att fullfölja den svenska södra . Vi föreslår därför att medelsramen ökas med 25 milj. kr. utöver regeringens förslag till 145 milj. kr. Samtliga frontstater samlades till ett möte i där man beslöt om riktlinjer för ett ekonomiskt samarbete för södra i syfte att minska det ekonomiska beroendet av . De olika länderna gavs i uppdrag att förbereda hur samarbetet skulle konkretiseras på olika ekonomiska sektorer. Ett av de områden som har stor betydelse för att minska beroendet av är transportsektorn. Denna har också givits hög prioritet i frontstatssamarbetet. fick i uppdrag att förbereda samarbetet på transportområdet. Därefter har en konferens med potentiella bidragsgivare till det regionala samarbetet hållits i . Det regionala samarbetet är ett av de viktigaste konkreta initiativen för att bryta Sydafrika-dominansen som tagits . Vi föreslog att regeringen aktivt skulle engagera sig i detta arbete. SIDA har i sin anslagsframställning föreslagit att 75 milj. kr. avsätts för stöd till regionalt samarbete i södra . Regeringen har skurit ned detta till 50 milj. kr. Vi föreslår i likhet med att medelsramen för regionalt samarbete i södra ökas med 25 milj. kr. till 75 milj. kr. blir därmed totalt 85 milj. kr. Det är emellertid inte tillräckligt att enbart ge ett bidrag till det regionala samarbetet genom ett biståndsanslag. Den bör också aktivt arbeta för att stödja det regionala samarbetet i södra i andra avseenden. Flera av länderna i södra , bl. a. , har önskat utveckla fördjupade kontakter med , bl. a. för att utveckla transportsektorn. Inom ramen för ett samarbetsavtal mellan och regeringar skulle det t. ex kunna vara möjligt att också på annat sätt än genom bistånd kunna bidra med svensk teknik och systemlösningar vid en omläggning av transportnätet i södra , så att beroendet av kan minska i ett inte alltför långt tidsperspektiv. Under denna rubrik vill vi särskilt peka på några områden som kräver ökad uppmärksamhet. I har det inte varit möjligt att nå en politisk uppgörelse om landets självständighet. Den sahariska befolkningen har i många tiotusental tvingats fly undan kriget in på algeriskt område och lever där under svåra förhållanden i flyktingläger. Statligt stöd har tidigare utgått till Röda korsets och Rädda barnens flyktinginsatser. Svenskt bistånd kommer att behövas också i fortsättningen, varvid kanalisering av stödet genom Polisario även bör övervägas. På har den indonesiska militära ockupationen - som skett efter avkoloniseringen från - lett till en svältkatastrof.