mot · G4021252 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1252 av m. fl. om särskilda sociala insatser i storstadsområdena har det skett en stor befolkningsomflyttning i vårt land, liksom i andra industrialiserade länder. En av de tydligaste följderna i denna utveckling har varit storstadsområdenas tillväxt. I bor ca 2,5 miljoner människor i de tre storstadsområdena , och . Dessa tre områden är således hembygd för nästan en tredjedel av invånare. I den allmänna debatten framställs ofta storstäderna i negativ dager, t. ex. i fråga om missbruksproblem och social utslagning. Ofta framställs dessa faktorer som närmast speciella för storstadsområdena och t.o.m. som en följd av dessas sociala och boendemässiga struktur. Som regel är det dock fråga om problem av en generell natur, som finns i många, ja, praktiskt taget alla samhällsbildningar. Men till en del handlar det om faktiska problem, även om förhållandena kan variera kraftigt från kommun till kommun, från stadsdel till stadsdel. När vi i det följande kommer att koncentrera oss på främst fyra olika områden - boendet, kollektivtrafiken, skolan och den sociala utslagningen är det inte uttryck för att det enbart i storstadsregionerna skulle vara skäl att uppmärksamma och angripa dessa problem. Det är dock så att vi funnit det vara både möjligt och lämpligt att här göra särskilda statliga insatser. Våra förslag har dock en räckvidd utöver kommunerna i storstadsregionerna. Vid en diskussion om storstadens problem är det också viktigt att understryka att många, säkert de allra flesta, som bor i dessa regioner, trivs bra och aldrig skulle kunna tänka sig att flytta. I vissa avseenden t. ex. i fråga om kulturutbud och tillgång på vissa delar av den sociala servicen är storstäderna bättre tillgodosedda än andra delar av landet. Risken för att bli utan jobb är inte lika starkt upplevd som i de orter som är beroende av industrin. Stad och land, storstad och glesbygd är delar av samma helhet. Det är fråga om olika slags miljöer, och de måste utvecklas med samma omsorg. har bostadsbyggandet varit särskilt kraftigt i storstadsområdena. För att komma till rätta med bostadskrisen drev socialdemokratin med kraft en social bostadspolitik. Detta ledde till att bostadsbrist och trångboddhet i stort sett byggdes bort. Bostadsstandarden för1 1980/81. bättrades kraftigt för de breda folkgrupperna. Viktiga bostadssociala mål uppnåddes. Utvecklingen har emellertid fört svensk bostadsförsörjning in i en djup kris. De borgerliga regeringarnas agerande håller på att rasera den sociala bostadspolitiken. Det byggs för litet bostäder i vissa regioner för att täcka det sociala behovet. Det som byggs är för dyrt att efterfrågas av de bostadslösa. Boendekostnaderna för alla slag av bostäder har stigit mycket kraftigt som reallönerna för vanliga inkomsttagare har sjunkit. Tillgången till kapital spelar en avgörande roll vid allt fler bostadsbyten. Överlåtelsepriserna har skjutit i höjden och spekulation i bostadsrätt och ägenderätt har ökat. Svarta pengar i samband med överlåtelse av hyresrätter förekommer i tätorternas centrala delar. Denna utveckling har hårdast drabbat våra storstadsregioner. En snabbt tilltagande och allt hårdare skiktning i boendet sker på fastigheter, bostadsområden och kommuner. Detta leder bl. a. till att vissa bostadsområden. som haft brister i miljön, utsätts forén kraftig förslitning med ytterligare sämre boendemiljö som följd. Stor risk föreligger för att en del av dessa områden förslummas och att de sociala problemen allvarligt förvärras. Det är i synnerhet det förhållandet att allt fler bostäder vaije år omsätts på bostadsmarknaden till allt högre priser som styr utvecklingen. Bryts inte denna, blir de ekonomiska och sociala konsekvenserna allvarliga. Genom att allt fler välbärgade människor binder allt större kapital i sitt boende, slår de också allt hårdare vakt om sin boendemiljö. Attityder hårdnar och fördomar förstärks gentemot dem som uppfattas som ett hot mot den ostörda miljön och områdets gynnsamma ekonomiska utveckling. Resultatet av denna utveckling i stora delar av storstadsregionerna blir att allt större delar av bostadsmarknaden stängs för stora grupper. Det gäller i främsta hand barnfamiljer med små inkomster, ungdomar, pensionärer, invandrare och de med otrygga anställningsförhållanden eller utan arbete. I har en del av dessa familjer över huvud taget svårt att skaffa bostad. Den ovan beskrivna utvecklingen medför i sin tur en ökad omsättning av hyresgäster i vissa områden. Många människor söker sig bort från vad de uppfattar som en stadigt försämrad boendemiljö. Detta ökar i sin tur problemen och resulterar i ytterligare förslitning av miljön och en ytterligare försämring av kontakterna människor emellan i områdena. Bostadsområden som från böljan haft en ensidig bostadsstruktur och befolkningssammansättning samt under haft brister i miljön riskerar att successivt förslummas. En sådan utveckling kan iakttagas i bostadsområden byggda men också i bostadsområden . Segregationen är självfallet inte enbart ett flerbostadshusproblem. I storstadsregionernas ytterområden finns många småhusområden som präglas av en mycket ensidig hushållssammansättning med markanta inslag av familjer med högre utbildning och inkomster. Även flera av dessa bostadsområden har brister i miljön i form av t. ex. långa avstånd till service och allmänna kommunikationer. Genom målmedvetna insatser för att skapa en god social miljö och effektivt motverka segregation i boendet kan därför väsentliga insatser göras för att bekämpa orättvisor mellan olika samhällsgrupper och skapa större trygghet och gemenskap. Målet måste vara att skapa bättre förutsättningar för att ge de äldre god omvårdnad i välkänd miljö, att ge alla barn och ungdomar trygga och jämlika uppväxtvillkor, att ge de handikappade ett normalt liv i gemenskap med andra. Brister i boendemiljön drabbar särskilt hårt kvinnor och småbarnsföräldrar med dubbelarbete. Det gör det svårt för unga föräldrar, i synnerhet ensamstående, att förena yrkesroll och föräldraroll. Därför är en socialt fullvärdig boendemiljö ett viktigt medel att skapa bättre levnadsvillkor för de mest utsatta barnfamiljerna och jämställdhet mellan kvinnor och män. Behovet av målmedvetna insatser för att förbättra bostadsområden med brister i miljön är således mycket stort. Storstäderna är i hög grad beroende av en väl fungerande kollektivtrafik. De långa restiderna är en daglig plåga och påfrestning för många familjer. Arbetsresorna är genomsnittligt längre i storstadsområdena än för landets övriga delar. Enligt undersökning av regionala levnadsnivåvariationer 1975/76 var den genomsnittliga restiden till och från arbetet i , i och i . Särskilt för barnfamiljerna leder arbetsresorna till att tiden för samvaron barn-föräldrar blir liten. De långa arbetsresorna utgör även ett hinder för dessa människor när det gäller möjligheterna att delta i olika fritidsaktiviteter. Deltagande och engagemang i det lokala föreningslivet, kulturutbudet på hemorten och den lokala politiska debatten försvåras avsevärt på grund av att resorna till och från arbetet ianspråktar en alltför stor del av fritiden. Detta medverkar också till att skapa en upplevelse av dålig boendemiljö, tristess och isolering. Endast genom en utbyggnad av kollektivtrafiken kan man åstadkomma förbättringar i storstädernas transportsystem. Frågan om en satsning på kollektivtrafiken är också en fråga om att skapa en bättre miljö. Trafiken är den främsta källan till luftföroreningar i våra storstadsområden. uppgick sålunda utsläppen av koloxid från person- och lastbilar, bussar, motorcyklar och mopeder till , utsläppen av kolväten till och utsläppen av kväveoxider till . 1 bilavgasutsläppen finns därutöver tusentals kemiska föroreningar. Till dettl-Riksdagen 1980181. ta kommer de fasta partiklar som rivs upp från vägbeläggningen. bromsbanden, däcken osv. De bensin som förbrukas i vårt land ger upphov till att 1,2-1.4 miljoner kilo bly sprids längs vägarna. Inget annat ämne eller kemisk förening med jämförliga skadeverkningar sprids i luften i samma omfattning som bly. De samlade utsläppen från bilar och andra föroreningskällor i ett storstadsområde kan vid vissa väderleksbetingelser, när det råder speciella väderleksförhållanden, ge upphov till höga halter av föroreningar i luften. Om solinstrålningen vid sådana tillfällen är tillräckligt hög, finns det risk för att s.k. fotokemisk smog uppstår, dvs. att kolväten och kväveoxider reagerar med varandra och bildar nya typer av föroreningar med värre effekter än de ursprungliga ämnenas. Fotokemisk smog, "om ser ut som , förekommer regelbundet i många av världens storstäder. Mätvärden som visar på fotokemiska smogreaktioner föreligger också från och . Det är bl. a. av detta skäl angeläget att utsläppen av kolväten och kväveoxider i tätortområdena minskas. Socialdemokraterna har krävt ett åtgärdsprogram mot bilavgasernas hälso- och miljöproblem. I ett sådant program är en tidsplan för övergång till helt blyfri bensin ett viktigt krav. har biträtt vårt förslag om ett åtgärdsprogram. Regeringen har dock inte vidtagit några åtgärder för att genomföra beslut. I vår miljömotion till årets riksdag upprepas därför våra krav för att motverka bilismens föroreningar. Inom transportområdet finns stora möjligheter att spara energi. En bilresa kräver i genomsnitt 3,5 gånger så mycket energi som en resa med kollektiva trafikmedel. Den effektivaste åtgärden för energisparande på transportområdet är därför att öka kollektivresandet. En otillräcklig satsning på kollektivtrafiken leder inte i första hand till ett minskat resande utan till en ökad bilism. En utbyggnad av den kollektiva trafiken är därför samhällsekonomiskt riktig - särskilt i av knappa ekonomiska resurser, då importen av olja och bensin slår hårt på vår bytesbalans. I arbetet för att förbättra storstadsmiljöerna måste man ha barnens behov för ögonen. Det har alltför ofta blivit så att det ordnas bättre för bilarnas framkomlighet än för barnens behov av säkra och trygga uppväxtmiljöer. En norsk undersökning påvisar också barnens stora rädsla för biltrafiken. Att ge barnen bästa tänkbara uppväxtvillkor kräver insatser över ett brett spektrum av samhällsarbetet; vi har utvecklat detta i vår motion om insatser för barns och ungdomars levnadsmiljö och uppväxtvillkor m. m. Där behandlas bl. a. hur barnhälsovården, förskolan och skolan kan utvecklas, och konkreta förslag till nya åtgärder läggs fram. Skolan i storstadsområdena drabbas i hög utsträckning av segregationen i boendet. Trots regler i skolans lagstiftning om allsidigt sammansat ta grupper går många barn, beroende på boendestruktur, i skolor som kännetecknas av en överrepresentation av den ena eller den andra socialgruppen. I de skolor där problemen är störst tenderar också ofta omsättningen av lärare att vara hög och därmed också antalet obehöriga lärare. Andelen invandrare är hög. Allt detta återspeglas i resultaten av skolarbetet. Detta framgår av en undersökning som gjort () av elevernas standardprovresultat i svenska, engelska och matematik i sju län. 1 följande figurer visas resultatet av dessa standardprov fördelade över kommunerna i resp. medelinkomster per inkomsttagare för motsvarande kommuner. Resultat av standardprov i svenska, engelska och matematik årskurs 6, 1975 fördelade över kommunerna i . Medelinkomsten per inkomsttagare (män) 1975 i kommunerna i . Det är ett oavvisligt krav att skolan aktivt motverkar tendenserna till att alla barn och ungdomar inte får den grundläggande utbildning som de har rätt till och därmed riskerna för en framtida utslagning. Rapporterna om brister i skolans arbetsmiljö och andra förhållanden som motverkar skolans mål kräver att åtgärder vidtas. För socialdemokratin är det självklart att med aktiva åtgärder möta dessa problem. Det gäller främst att förändra skolans inre arbete så att det bättre anpassas till dagens elever och aktuella samhällskrav. Arbetssätt och innehåll i skolarbetet måste förändras så att det ger mer utlopp för de ungas aktivitet och ställer större krav på ansvar på eleverna för arbetet och arbetsmiljön. Stora insatser måste göras för att arbetsron skall återställas där den saknas och för att arbetet skall kunna upplevas meningsfullt av såväl eleverna som skolans personal. Skolan måste således ge lugn, hemkänsla och ordning. SIA-reformen lade en grund för ett förnyelsearbete i denna riktning. Enligt vår mening är det nödvändigt att nu gå vidare och ytterligare stimulera reformarbetet för en bättre skola, som med en lugn och trygg arbetsmiljö för alla kan grundlägga goda kunskaper och färdigheter samt åstadkomma en social utveckling hos alla elever. För många barn och ungdomar innebär misslyckanden i skolan att de också har svårigheter att få fotfäste i arbetslivet. Ungdomsarbetslöshet, bostadsproblem och andra samhällsproblem bidrar till att driva ungdomar in i riskzonen. Därmed ökar risken för social utslagning. Den finns i alla samhällsgrupper men är störst för och drabbar mest de Den är en realitet för människor som har ont om stödjande sociala kontakter och är utan stöd från omgivningen, är arbetslösa eller människor med sjukdom eller någon form av handikapp. Många invandrare befinner sig i en särskild utsatt situation. Det finns en lång utslagningsprocess som börjar redan i förskoleåldern. Den börjar bland barn och ungdomar som bor i en segregerad miljö och har ett otillräckligt vuxenstöd. Men också barn med en trygg uppväxtmiljö kan råka illa ut, om de tvingas in i arbetslöshet i övergången från skolan till arbetslivet och därmed får inleda sitt vuxenliv i sysslolöshet. Samhällets oförmåga att klara vaije individs rätt till arbete kan då upplevas som en personlig tragedi. Det finns ett tydligt samband mellan ungdomsarbetslöshet, social utslagning och prostitution. Sysslolöshet kan lätt leda till olika former av drogmissbruk, som i sin tur drar med sig brottslighet för att skaffa pengar till missbruket. Sambandet mellan våld och alkoholmissbruk är också tydligt. Alkoholmissbruket är den tydligaste och mest destruktiva yttringen av de sociala problemen i dagens samhälle. Alkoholproblemen har oftast en komplicerad bakgrund. Missbruk utvecklas ur en måttlig konsumtion, där som regel ett starkt samband finns med sociala brister och personliga problem. Missbruk av alkohol leder i sin tur till att sociala och personliga problem förvärras och att den enskildes förmåga att ta itu med problem försvagas. Speciellt allvarlig är den omfattande alkoholkonsumtionen i ungdomsgrupperna, där nu också flickornas konsumtion ökat. 1 tätorterna, särskilt i storstäderna, är alkoholkonsumtionen störst. Alkoholproblemen drabbar inte alla samhällsgrupper lika i social mening. Rader av undersökningar visar liksom de praktiska erfarenheterna från nykterhetsvården att det är i de socialt, ekonomiskt och kulturellt svaga grupperna som alkoholmissbruket får sina allvarligaste sociala följder. Antalet personer med allvarliga alkoholproblem har uppskattats till omkring 300000. Av den vuxna manliga befolkningen beräknas andelen alkoholmissbrukare vara så hög som . Inom sjukvården har förekomsten av sjukdomar som har ett direkt samband med hög alkoholkonsumtion uppmärksammats alltmer. Det finns vissa positiva inslag när det gäller utvecklingen av alkoholkonsumtionen, som tyder på att en lång tids negativ utveckling är på väg att brytas. Således har alkoholförsäljningen minskat . Andelen alkoholkonsumenter bland skolelever i årskurs 6 har enligt undersökningar sjunkit . Det har också skett en opinionssvängning i alkoholfrågorna . Det har utvecklats en mer ansvarskännande attityd inför alkoholproblem bland allmänheten, i organisationer och bland beslutsfattare på olika nivåer. Ett stort antal kommuner och frivilliga organisationer har genomfört lokala aktiviteter mot alkohol och andra droger. Särskilt ungdomsorganisationerna har aktivt engagerat sig i detta arbete. Narkotikamissbruket omfattar väsentligt färre personer än alkoholmissbruket och är ett nyare problem. Men narkotikan utgör ett hot mot solidariteten i samhället, inte minst genom sin alltmer påtagliga anknytning till den växande, organiserade och ekonomiska brottsligheten. Det finns en rad tecken som tyder på att vi kan stå inför en ny offensiv från kommersiella krafter och den organiserade brottsligheten för att marknadsföra narkotika. Uppgifter tyder på en kraftig ökning av haschmissbruket bland ungdomar, framför allt i storstäderna och deras förortsområden. Enligt utredningen om narkotikamissbrukets omfattning () omfattar det tunga narkotikamissbruket i hela landet 1000014000 personer. Av dessa var 750010000 injektionsmissbrukare. 1500- 2 000 injicerade eller så gott som . Tillsammans svarar de tre storstadsområdena för av det uppskattade totala tunga narkotikamissbruket i landet. Av det tyngsta missbruket, dvs. dagligt injektionsmissbruk, svarade storstadsområdena för . Också prostitutionen är ett uttryck för en pågående social utslagningsprocess i samhället. Prostitutionen är som samhällelig företeelse oacceptabel. Den förstärker en kommersiell syn på andra människor och motverkar strävandena mot ökad jämställdhet mellan könen. Prostitutionens nära samband med narkotikahanteringen och annan organiserad brottslighet är också en utmaning mot samhället. Prostitutionen är ett allvarligt socialt problem, och i dess spår följer social misär och djupa mänskliga tragedier. Omfattningen av prostitutionen är svår att uppskatta. Enligt prostitutionsutredningen torde den dock ha minskat . Likväl krävs fortsatta åtgärder för att komma till rätta med den. För att motverka och bekämpa prostitutionen behövs åtgärder av två slag, dels stödjande och förebyggande åtgärder, dels skärpt lagstiftning. De förebyggande åtgärderna handlar om att i grunden komma åt de sociala utslagningsmekanismerna på samhällets olika områden och då framför allt inom skolan och arbetslivet. Att motverka den ekonomiska ojämlikheten och bekämpa de kommersiella krafterna är andra viktiga inslag i det förebyggande arbetet. Det krävs också betydande förbättringar av narkomanvården. Vi har här pekat på flera områden där det finns klara brister i dagens storstadssamhällen. För att råda bot på dessa krävs medvetna politiska insatser. Men det krävs också fördjupad känsla hos de boende att ta itu med problemen, en solidaritet i vardagen. 1 storstadsområdena kan det för innevånarna kännas vara mycket svårare att påverka de beslutande organen. Alt skapa en väl fungerande demokrati är därför särskilt betydelsefullt. Antalet förtroendevalda i storstäderna är mycket lågt i förhållande till invånarantalet. 1 storstadsområdena går det ca 5 400 invånare på en kommunfullmäktigeledamot, medan landets genomsnitt ligger på 621. En fullmäktigeledamot i storstadsområdena representerar alltså i genomsnitt nio gånger så många människor som kommunfullmäktigeledamöter i landet genomsnittligt gör. Det torde i allmänhet vara så att storstadsbefolkningen kommer längre bort från de kommunala besluten än befolkningen i landet i övrigt. Därför är behovet av åtgärder för att fördjupa den kommunala demokratin ovanligt stort i storstadsområdena. I de största kommunerna kan också delvis andra organisatoriska former bli aktuella än de som behövs i mindre kommuner. Det råder politisk enighet om att en fördjupning av den kommunala demokratin är önskvärd. En rad utredningar arbetar med dessa problem, och genom ett riksdagsbeslut finns det nu en försökslagstiftning som ger kommunerna möjligheter att inrätta s. k. lokala organ. Reformen innebär att förvaltnings- och verkställighetsuppgifter (dvs. nämnduppgifter) kan överlämnas till institutionsstyrelser, distriktsnämnder eller kommundelsnämnder. Det är positivt att många olika modeller prövas. 2 Förbättringar av boendemiljön m. m. Som tidigare redovisats har det låga bostadsbyggandet och den kraftiga stegringen av produktionskostnaderna särskilt hårt drabbat vissa storstadsområden. Denna utveckling har där bidragit till att allt fler människor är bostadslösa. I flera av de större tätortsområdena växer därför nu köerna till hyres- och bostadsrättslägenheter. Vi ser med djup oro på denna utveckling. Inte enbart för att det byggs för litet till för höga kostnader utan också därför o att det som byggs inte riktar sig till dem som saknar bostad o att ungdom utan rika föräldrar, ensamstående med barn och de som saknar fast arbete har fått det svårare att få en bostad o att de som har mest pengar och de bästa bankkontakterna fått ökad valfrihet på bostadsmarknaden. Denna utveckling har i vissa regioner, inte minst , särskilt hårt drabbat ungdom och familjer med flera barn och måttliga inkomster. Socialdemokraterna i civilutskottet har i en särskilt motion redovisat vår syn på utvecklingen på bostadsmarknaden. Konkreta krav för att komma till rätta med utvecklingen läggs fram. För att stimulera till ökad igångsättning av hyres- och bostadsrättslägenheter krävs att produktionskostnaderna temporärt tas ned genom att momsen slopas för lägenheter som påbörjas från och till utgången av . Vidare föreslås en uthyrningsgaranti för dessa lägenheter och en skärpt kostnadskontroll. För att underlätta för familjer med lägre inkomster att klara de stigande boendekostnaderna föreslås också förbättringar inom ramen för bostadsbidragssystemet. Det är enligt vår mening också nödvändigt med att göra ytterligare insatser för en förbättrad boendemiljö. Verksamheten med förbättringar av boendemiljön har genom bostadspolitiska beslut tagit fart med gynnsamma effekter på den sociala boendemiljön i många bostadsområden. Efterfrågan på medel har successivt ökat. har dock de sociala problemen i bostadsområden med brister tilltagit. Detta gäller särskilt utvecklingen i storstadsområdena bl. a. på grund av den snabbt tilltagande segregationen. Det föreligger således fortfarande ett betydande behov av en ökad satsning på förbättringar av boendemiljön, i synnerhet i våra storstadsområden. I dessa regioner finns dessutom ett flertal bostadsområden där det föreligger en uppenbar risk för en alltmer tilltagande bostadssocial och miljömässig nedrustning. Från gäller emellertid vissa spärregler, som förhindrar att åtgärder kan sättas in på bostadsmiljöområdet i förebyggande syfte. Bidrag kan nämligen enbart utgå för åtgärder i bostadsområden, som redan är drabbade av stora sociala problem och/eller där det råder betydande svårigheter att få avsättning för lägenheterna. Enligt vår mening har dessa regler förhindrat ett förebyggande arbete med boendemiljön, som det rent allmänt försvårat arbetet med bidrags- och lånegivningen. Dessa spärregler måste därför upphävas. För att ytterligare stimulera till miljöförbättrande åtgärder föreslår vi att de bostadslån som lämnas till miljöförbättrande åtgärder skall utgå med räntebidrag i likhet med vad som gäller för lånen till de områden som har behov av social upprustning. Mot bakgrund av de ökande problemen med brister i boendemiljöer som vi ovan beskrivit och våra förslag om ändringar i bidragsgivningen föreslår vi att till Bidrag till förbättring av boendemiljön för /82 anvisas ett reservationsanslag om . utöver vad som anvisas i budgetpropositionen bilaga 16. Vi föreslår vidare att beslut om bidrag till förbättring av boendemiljön under /82 får meddelas intill ett belopp av . Det bör slutligen ankomma på regeringen att utfärda de regler som behövs för att långivningen skall uppnå ovan redovisade syften. 3 Insatser inom trafikområdet i storstadsmotionen beslut om en ny trafikpolitik som i sina huvuddrag följde den socialdemokratiska partimotionen 1978/79:2397 innehöll en rad olika åtgärder för att förbättra förutsättningarna för en utveckling av den kollektiva trafiken. Det gällde bl. a. genomförande av kollektivtrafikutredningens (KOLT) förslag om statsbidrag till anläggningar för den kollektiva trafiken, försök med nya trafiksystem, tillsättande av en kollektivtrafikberedning för bl.