mot · G4021626 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om snabbare reparationer av tekniska hjälpmedel för handikappade Handikappade och äldre människor är ofta synnerligen beroende av tekniska hjälpmedel av olika slag. Men tyvärr uppstår det på dessa liksom på tekniska konstruktioner ibland fel, som inte minst beror på förslitning. För att sådana fel skall kunna avhjälpas står inom varje landstingsområde en hjälpmedelsorganisation till förfogande. Landstingen ansvarar för utlämning av hjälpmedel och upprättar s. k. hjälpmedelscentraler. Man skulle kanske kunna tro, när man läser i sociala hjälpredor typ samhällskataloger, sociallexikon och liknande, att den omfattande beskrivningen av förmåner och av hur man får del av dem motsvaras av praktisk tillämpning. Så är emellertid inte fallet. Byråkratins tröghet lägger sin förlamande hand också över ett så högprioriterat område som hjälpen till handikappade. Således kan det dröja veckor, månader, halvår och mera innan de behövande nås av den hjälp som de när behovet uppstår ändå begärt. Och i åtskilliga fall borde omedelbara åtgärder vidtas. Om t. ex. en rullstol blir oanvändbar på grund av att någon liten detalj havererat - en bagatell från reparationssynpunkt - är detta ofta helt fatalt för den som använder rullstolen. Starkt begränsade telefontider under kontorstid och egentligen i praktiken avsaknad av beredskap under icke kontorstid försvårar ordentligt. Och när den hjälpbehövande slutligen får kontakt med den hjälpinstans samhället inrättat och ber att få den lilla detalj som havererat utbytt, kan han bli upplyst om att det kan ta ! En så dålig beredskap är orimlig och skapar berättigad bitterhet hos de redan hårt prövade människor som är beroende av sina handikapphjälpmedel. För att komma till rätta med sådana här oacceptabla väntetider krävs nog inte så mycket mer pengar och personal utan bättre rutiner inom ramen för de möjligheter som ges i det moderna samhället. Reservdelar till tekniska hjälpmedel för handikappade borde snabbt kunna förmedlas - clearas mellan olika landstingsområden med hjälp av ett datasystem för sådan verksamhet. På det viset kunde man upprätta en riksomfattande hög beredskap utan något påtagligt behov av någon större central upplagring. Att datatekniken ger oanade möjligheter till rationell hantering har redan bevisats av utvecklingen inom svensk dagligvarudistribution. Enligt vår mening bör således utbyte av delar på i bruk varande tekniska hjälpmedel för handikappade under några som helst omständigheter inte få ta i anspråk än högst ett par från det behovet anmälts. Och när behovet uppstår skall inte telefontider och andra byråkratiska avarter lägga hinder i vägen för den handikappade eller hans ombud att anmäla saken till hjälpmedelsförmedlande organ. I vissa fall är ju omedelbara om än kanske improviserade insatser nödvändiga. Telefonjour dygnet runt och interkommunalt samarbete under utnyttjande av datatekniken är några förutsättningar för en effektiv hjälpmedelsorganisation. måste sådana byråkratiska tendenser bekämpas som motverkar hjälpförmedlingens syfte att snabbt avhjälpa de fel som uppstår på de handikappades tekniska hjälpmedel. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär utredning av möjligheterna att påtagligt förkorta väntetiderna i vad avser reservdelar för och reparation av tekniska hjälpmedel för handikappade.