ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021037 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att stimulera småskalig torvhantering Som energikälla faller torven under minerallagen. Den totala energimängden i de svenska torvmarkerna är mycket stor. I dagens krisläge representerar därför mossarna enorma värden. Den lag som antogs 1975 ställer emellertid markägaren utanför möjligheten att erhålla ersättning för sin torv. Torvmossarna klassas som impediment, vilket innebär att skog och annan växtlighet anses vara utan värde. Till markägaren utgår därför endast en ringa ersättning för själva marken. Enligt bergmästeriet brukar domänverket för sin del betala ca . Detta förförande måste anses medföra konfiskation av marken. Stora delar av vårt land - den s. k. glesbygden - har många svårigheter då det gäller sin försörjning. De gamla areella näringarna har försvårats eller omöjliggjorts genom samhällets strukturella förändring. I glesbygden finns dock just torv. Här borde en inkomstkälla föreligga för befolkningen - för både markägare och arbetare som kan sysselsättas i bränsleframställningen. Vid sidan av större fabrikation av torv i form av t. ex. pellets borde en småskalig bearbetning vara önskvärd, en lokal bränsleframställning som förbilligar och förenklar försörjningen också genom närheten till konsumenterna i de olika bygderna. I praktiken är detta nu omöjligt eftersom den som söker koncession för bearbetning av torvtäkt hindras. avgör frågan om vem som skall få koncession för de olika områdena och kan med stöd av 6 § minerallagen endast ge rätt till undersökning och bearbetning till den som från samhällets synpunkt är lämpligast att utvinna torvtillgångarna. Detta förhållande innebär i praktiken att de privata markägarna och de små bygderna inte har någon möjlighet att konkurrera. Det är därför nödvändigt att en översyn sker i syfte att dels underlätta småskalig bearbetning av torvmossarna, dels ge rimlig ersättning till markägarna för torven. De områden av vårt land som har dessa nya energikällor har som regel tidigare kämpat med stora svårigheter för näringsliv och samhällsservice. Regioner och bygder med gynnsammare lägen och andra naturtillgångar har gynnats, vilket inneburit en utflyttning och utarmning av de områden det gäller. Från rättvisesynpunkt och från samhällsekonomisk synpunkt måste det nu anses självklart att mossarnas folk, de torvrika glesbygderna, får en bättre utdelning av de tillgångar som kan exploateras i deras region. En ändring i lagstiftningen bör ske . Med stöd av det anförda hemställs att riksdgen hos regeringen begär översyn av bestämmelserna i minerallagen i syfte att tillförsäkra markägare skälig ersättning och för att möjliggöra småskalig torvbearbetning. PER () ()
mot · G4021040 · 1981-01-26 00:00:00 — av och om gemensam svensk exportsatsning på småhusområdet är ett av världens ledande länder när det gäller tekniken att bygga småhus. Branschen är emellertid uppdelad på ett stort antal mindre företag. Från flera synpunkter, bl. a. den interna svenska konkurrensen, är detta bra. När det gäller att gå ut på exportmarknaden känner sig emellertid många av företagen för små för att kunna skaffa nödvändiga kunskaper och ta tillräckliga risker. Vi anser därför att ett samarbete mellan olika svenska småhusföretag på exportmarknaden skulle kunna få stor betydelse för att öka svensk export av småhus. Samarbetet skulle t. ex. kunna samordnas av länens regionala utvecklingsfonder. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att begär att regeringen undersöker möjligheterna att initiera ett närmare samarbete på exportmarknaden mellan olika svenska småhusföretag.
mot · G4021041 · 1981-01-23 00:00:00 — av och om användning av utställningsfartyg för att öka exporten Ökad export av varor och tjänster är en av förutsättningarna för att vårt land skall kunna förbättra handels- och bytesbalansen och för en förbättring av vårt ekonomiska läge. För att klara detta måste industrin ges ökade möjligheter att konkurrera med övriga exportländer. En del åtgärder är redan genomförda, men myket återstår dock innan i detta hänseende kan jämföras med övriga industriländer. Det är viktigt att på olika sätt nå ut till nya kunder och marknader med information om vad svensk industri kan erbjuda i form av teknik, varor och tjänster. Genom olika insatser på exportsidan medverkar staten för att underlätta speciellt för de mindre och medelstora företagen att nå ut på nya markander. Detta är nödvändiga och angelägna satsningar. En åtgärd som i andra länder, bl. a. , visat sig mycket framgångsrik är att genom utställningsfartyg besöka fjärran länder för att sälja i en stort upplagd exportsatsning. Just nu besöker t. ex. ett svenskt fartyg många länder i . Fartyget hyrs av ett danskt bolag, som sedan hyr ut utställningsytan till olika holländska företag, och även holländska staten medverkar. Man visar i en brett upplagd utställning prov på vad landet kan exportera från ost och lökväxter till högt avancerad teknik. Intresset för utställningen är mycket stort och resultatet väntas bli gott. Även borde kunna ta till vara de möjligheter som en sådan utställningsresa kan ge. Genom en samlad utställning som på plats visar vad vår industri kan erbjuda finns stora förutsättningar att nå ut på nya marknader, med en ökad export som följd. Speciellt för de mindre företagen, med små möjligheter till egen exportsatsning, skulle en sådan gemensam utställning ha ett stort värde. Förutsättningarna för detta är att staten inom ramen för den exportfrämjande verksamheten är beredd att ge både ekonomiskt och personellt stöd. Exportråd borde inom sin verksamhet även kunna inrymma denna exportsatsning. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar begära att regeringen undersöker möjligheten av en exportsatsning enligt de riktlinjer motionen anger.
mot · G4021044 · 1981-01-26 00:00:00 — av om varvssituationen i och Aviserade åtgärder rörande , och , liksom inriktningen vid Öresundsvarvet, stämmer inte överens med vissa av förutsättningarna i riksdagsbeslutet . Åtgärderna bör därför uppskjutas och på nytt beredas tillfälle att diskutera varvssituationen. Omfattande personalminskningar aviseras nu vid och . För Sölvesborgsvarvet ställs nedläggning i utsikt. För Öresundsvarvet har ingenting klart sagts, men den uppenbara avsikten från koncernledningen är att nedlägga varvet. Mot dessa förfaranden kan kritik riktas. För utgör den aviserade nedskärningen till 0,75 miljoner timmars kapacitet visserligen inget som strider mot beslutet . Både de borgerliga partierna och socialdemokraterna stödde detta beslut, som innebär högst för men inga formella hinder att välja lägre nivå. Det som däremot brustit är uppfyllandet av de särskilda förutsättningar som och näringsutskottet anförde i sammanhanget: åtgärder på den sidan, angelägenheten att utnyttja framtida möjligheter i fråga om vindkraft, inverkan på lönsamhetsbedömningen av det faktum att varvets karaktär skapar ett speciellt beroende. För Sölvesborgsvarvet strider nedläggningsplanerna visserligen inte heller mot det - i och för sig olyckliga - riksdagsbeslutet . I själva detta beslut ligger emellertid en uppenbar orimlighet nämligen att man ställer lönsamhetskrav som börjar efter det man uppställt kravet. Denna exempellöshet är varken politiskt eller ekonomiskt försvarbar och bör därför omgående bli föremål för en ny prövning av . För gäller också att beslutet med en enda rösts majoritet gav utrymme för den nedskärning av personal som vidtas. Men beslutet kombinerades med att hänsyn borde tas till att varvet först sent infogats i koncernen. framhöll också vikten av att varvet behöll en flexibilitet som kunde möjliggöra framtida marknadsgenombrott. I ljuset av detta och vad varvets egen ledning yttrat i saken, ter det sig mer än egendomligt att koncernledningen nu skyndar sig att göra en större nedbantning än som förutsätts i strukturplanens kvantifiering, sådan denna redovisats för . Slutligen i vad gäller Öresundsvarvet är vissa förhållanden uppenbara. Regering och koncernledning har haft svårt att finna sig i att voteringen i gick emot proposition och strukturplan. På flera sätt har visats att man sökt komma ifrån följderna av detta beslut. Stor ovilja har visats mot nya initiativ. Man har inte vårdat sig om förtroendet bland de anställda. Beslutade medel till varvet har först med långa dröjsmål utbetalats, etc. Också detta motiverar en ny diskussion om läget. Mot bakgrund av det nu anförda föreslås 1. att hos regeringen hemställer om en snar redogörelse för varvssituationen i och för diskussion och beslut i , 2. att i avvaktan på redogörelsen från regeringen och riksdagsbeslut, uttalar att åtgärder beslutade av koncernledningen bör anstå.
mot · G4021046 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om anslaget till exportfrämjande verksamhet, m. m. I budgetpropositionen, bil. 14, B. Främjande av utrikeshandeln, redovisas anslagen för främjande av utrikeshandeln, vilka innefattar bl. a. Exportråd med handelssekreterarna och Turistråd. Detta är områden inom vilka vi föreslår besparingar enligt nedan: B I. Exportfrämjande verksamhet kommunisterna anser att huvudinriktningen för exportfrämjande åtgärder måste vara att söka nå långsiktiga och varaktiga avtal med stabila marknader. Denna huvudinriktning följs inte med den verksamhet som bedrivs över och handelskontoren. Dessa är i huvudsak verksamma på kapitalistiska marknader. Handelskontoren är 24 till antalet, varav 6 finns placerade i . En omprioritering i denna verksamhet innebär ingen direkt besparing, men kan ge bättre resultat. I propositionen föreslås en utökning av anslagen med drygt 16 miljoner jämfört med föregående budgetår, detta trots att 1979/budgetutfall visar att stora delar av anslaget då inte användes. Vpk anser att årets anslag kan minska med 40 miljoner jämfört med handelsministerns förslag. Trots denna minskning ligger anslaget kvar på mer än budgetutfallet /80. Om det skulle visa sig att man har så många angelägna projekt att genomföra att anslaget blir knappt, föreslår vi att exportföretagen själva får finansiera mellanskillnaden. Vi anser det angeläget att befolkning upptäcker sitt land och inser vilket fint alternativ en Sverigesemester innebär. Vidare är det naturligtvis bra om vår utlandsturism i någon mån kompenseras med utländska turister i . Det kan dock ifrågasättas om det är riktigt att turistrådet skall finansieras med hela 38 miljoner ur statskassan. anför att man nu håller på med att bygga upp ett rationellt bokningssystem m. m., vilket kan vara en riktig satsning. Dock begär man ökade anslag främst för att kunna informera och marknadsföra mera på utlandsmarknaden. kommunisterna anser att sådan verksamhet i högre grad bör självfinansieras, exempelvis genom avgifter på hotellrum och camping avgifter eller på andra lämpliga områden. Vidare anser vi att effektiviseringar och prioriteringar i marknadsföringen sannolikt kan ge bra resultat till lägre kostnad. Med hänvisning härtill föreslår vi på detta område en besparing om 10 milj. kr. jämfört med handelsministerns förslag. Med hänvisning till vad som anförs i motionen föreslås att beslutar minska förslagen till anslag i budgetpropositionen, bil. 14, B 1. Exportfrämjande verksamhet, med . och under B 3. (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G4021047 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utträde ur () kommunisterna har alltsedan blev medlem i IDB 1977 krävt att medlemskapet skall sägas upp. Skälen härtill är flera. Vår främsta motivering är och har varit att genom medlemskapet stöder reaktionära och folkfientliga regimer i . Medlemskapet strider således mot den uttalade målsättningen om solidaritet med fattiga och förtryckta. Vi har också kritiserat den odemokratiska uppbygganden av IDB. Denna ger det helt dominerande inflytandet. röstandel kommer på sin höjd att uppgå till av det totala röstetalet. Vi är inte ens representerade i bankens styrelse utan företräds där av en brittisk exekutivdirektör. möjligheter att påverka IDB är således försumbara. I regeringens budgetproposition, bil. 14, , ges en mycket skönmålad bild inte bara av bankens verksamhet utan också av de svenska fördelarna med ett medlemskap. Det finns anledning att framhålla att påståendena om att sysselsättningen i påverkas av ett medlemskap i grunden är felaktiga. Vi anser att kravet på ett utträde ur är lika aktuellt som . Mot bakgrund av vad som anförts hemställs 1. att beslutar uttala sig för ett utträde ur IDB, 2. att beslutar avslå förslaget under , bil. B 4, om ett anslag med . (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G4021054 · 1981-01-23 00:00:00 — om anställning av arbetslösa i nya företag En av förutsättningarna för en expansion av näringslivet är att nyföretagandet hålls på en hög nivå. Detta i sin tur är beroende av innovationer och uppfinningar. Även om nya uppfinningar kommer fram, utgör svårigheterna att i produktiv verksamhet omsätta uppfinningen ett stort hinder. För att en ny produkt skall slå krävs dels en längre eller kortare inkörningsperiod, dels betydande kostnader vid starten. En av de största kostnadsposterna är arbetskraften. Många goda uppfinningar omsätts aldrig i produktiv verksamhet just på grund av de höga initialkostnaderna. har vi i en viss arbetslöshet. Människor i produktiv ålder nödgas gå sysslolösa. Genom trygghetslagstiftningen stöder samhället dessa. Därför vore det bra om man kunde utnyttja dessa arbetslösa på ett mera okonventionellt sätt genom att låta dem medverka vid utvecklandet av innovationer i nyföretagandet. Särskilt intressant är gruppen ungdomsarbetslösa. Dessa har ofta endast kontant arbetsmarknadsstöd, KAS, och står utanför arbetslöshetskassan. En tänkbar modell kan få följande utseende. Genom utvecklingsfondernas, UF, försorg fångas idéer, uppfinningar och innovationer upp. I samarbete med STU bedömer UF projektets kvalitet. För de idéer som får klartecken görs sedan en granskning med avseende på bärkraften, varefter startstöd och/eller lokaliseringsstöd kan utgå. UF satsar därvid pengar för initialkostnaderna. Därefter kopplas AMS in för att till de godkända projekten erbjuda arbetslösa, främst ungdomar, sysselsättning i det nya företaget. Företaget betalar inte ut någon lön till dessa, utan de får ett stöd motsvarande stödet vid KAS. Möjligen är en viss nivå över detta tänkbar för att stimulera till anställning. Kostnader för att introducera en ny produkt hålls på detta sätt nere. Fortlöpande granskas företaget av UF, och när det kan bedömas att det kan leva vidare av egen kraft betalas avtalsenliga löner ut av företaget. På detta sätt har ett tillskott av nya företag skett och arbetslösa ungdomar fått sysselsättning. Likartad behandling bör också kunna ske om nya produkter introduceras i redan befintliga företag. Självfallet innebär det ett visst mått av risktagande, men sådant är nödvändigt om en industriell utveckling skall ske. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att anhåller att regeringen i enlighet med vad som anförts i motionen utreder förutsättningarna för att öka nyföretagandet och därigenom bereda arbetslös ungdom sysselsättning.
mot · G4021055 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. Enligt budgetpropositionen skall regionalpolitiken främja en utjämning av välfärden mellan landets olika delar och inom regioner. Regional balans är ett mål för den ekonomiska politiken och samhällsbyggandet. Fortsatta regionalpolitiska insatser är en förutsättning för att skapa nya arbetstillfällen i svaga regioner. Genom regionalpolitiska insatser har det blivit ett sysselsättningstillskott på ca 35 000 arbetstillfällen . För femårsperioden /80-1983/84 har fastställts en beslutsram för lokaliseringslån på 4 500 milj. kr. Till detta belopp kommer outnyttjade medel från tidigare period på . Med tanke på den stora anslagsbehållningen har industriministern bedömt att anslaget för kommande budgetår kan sänkas med 450,0 milj. kr. i förhållande till innebarande budgetår. Denna bedömning kan vi f. n. ställa oss bakom. Skulle det visa sig att medelstilldelningen är otillräcklig i förhållande till efterfrågan utgår vi ifrån att regeringen återkommer till med förslag om nya medel. Vi får inte komma i en situation där det föreligger brist på medel när det gäller att kunna göra regionalpolitiska insatser för att skapa nya arbetstillfällen. Detta bör regeringen underrättas om. Med hänvisning till ovanstående hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om att regeringen vid behov bör förelägga förslag till ytterligare medel för regionalpolitiska insatser. () ()
mot · G4021057 · 1981-01-26 00:00:00 — om ändrad stödområdesklassificering för vissa kommuner i län län kan indelas i tre regioner: Bergslagsregionen, den södra skogsbygden och det centrala slättområdet. Länet har haft en ogynnsam utveckling i vad gäller näringsliv och folkmängd. Skoindustrin, som bara för något tiotal år sedan sysselsatte tusentals människor inom Örebro-Kumlaregionen, är av mycket obetydlig omfattning. Inom denna region har dock viss kompensation erhållits genom nytillkomna arbetstillfällen inom den offentliga sektorn. Svårare är det inom Bergslags- och södra skogsregionerna. I norra länsdelen har gruvorna lagts ned och industrisysselsättningen minskat. Skogsindustrin lägger ned sågverk eller rationaliserar bort arbetstillfällen. Stålindustrins sysselsättning stagnerar eller minskar som den hotas av en tänkbar kommande skrotbrist. Situationen inom kommunerna i detta område är således lika besvärlig från näringslivssynpunkt som i motsvarande kommuner i närliggande län, vilka redan är placerade i en högre stödklass. I den södra skogsbygden läggs skogsindustri ned, och de friställda har svårt att alls få något nytt arbete i området. Det finns sålunda ett betydande behov av att ny sysselsättning etableras inom länets Bergslagsregion och i dess södra skogsbygd. En sådan etablering skulle underlättas om kommunerna i dessa regioner erhöll en förbättrad stödområdesklassificering. Jag vill därför förorda, i enlighet med länsprogram 1980, att en sådan ny klassificering företas av statsmakterna. Med stöd av det anförda föreslås att hos regeringen begär att, inom län, och kommuner placeras i stödområde 4, kommun i stödområde 2 och kommun i stödområde 1. PER (vpk)
mot · G4021058 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. Sysselsättningsläget blir allt svårare inom , och prognoserna pekar på en starkt ökande arbetslöshet. Från statsmakternas sida krävs en ökande rörlighet bland arbetstagarna. är med den struktur som landskapet har att betrakta som ett arbetsområde. Detta visar sig också på antalet pendlare som är ca en kvarts miljon människor - resor inom resp. tätort ej inräknade. För att ytterligare öka rörligheten och därmed sysselsättningen ställs stora krav på såväl vägar som kollektivtrafik. Ett väl utbyggt och underhållet vägnät är det första villkoret för att underlätta rörligheten för såväl anställda som företag. Det här anförda kräver ett vägnät anpassat till boendeorter och bebyggelseplaner som medger snabba transporter i trafikstråk genom landskapet. Tyvärr finns dessa möjligheter i ringa omfattning. Än värre är situationen då det gäller medelstora och mindre vägar, speciellt i mellersta och sydöstra . Under en lång följd av år har de båda vägbyggnadsanslag varit i underkant trots vikande sysselsättning. Då har ett av de svåraste sysselsättningslägena i landet bör omfördelning ske av väganslagen till fördel för de båda . Det är också av vikt att medel ställs till förfogande för att täcka underskott som uppkommit på grund av för del mycket svåra vintrar som ej kunnat förutses. Det är därför ett oeftergivligt krav att vägplanering, vägutbyggnad och vägförbättringari omgående forceras för att skapa ett rundare , och därmed öka möjligheterna till rörlighet, utveckling och expansion. En god standard på vägnätet är av väsentlig betydelse för vårt näringsliv och förde många människor som , individuellt eller kollektivt, måste färdas på vägarna. Till en god vägstandard räknar vi också de resurser som krävs för att vidmakthålla denna. För att kunna uppfylla detta fordras ett fullständigt utnyttjande av inom tillgängliga resurser såväl maskinellt som personellt som befintliga arbetsområde bibehålls. I rådande arbetsmarknadsläge bör beredskapsmedel i största möjliga utsträckning användas för vägändamål inom de båda . Det är viktigt att sysselsättningsskapande åtgärder genom beredskapsarbete utförs där samhället får ut den största framtidseffekten. Hit hör vägbyggandet. Under rådande förhållanden är det av vikt att inte bara personal har full sysselsättning utan att friställning av anläggningsarbetare inom den privata sektorn också förhindras genom igångsättning av fler vägarbeten. Genom anvisning av beredskapsmedel till vägarbetena av olika slag bör arbetslöshet inom bl. a. denna yrkeskår förhindras som allmänhetens berättigade krav på bättre vägar och därmed ökad rörlighet tillgodoses. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer att statens vägverk ges i () () HANS () i uppdrag att i samverkan med utföra ett ökat antal vägarbeten i med beredskapsmedel i enlighet med vad som i motionen anförts. () () () () () * Se även motion 1980/81:1505.
mot · G4021059 · 1981-01-23 00:00:00 — av m. fl. Med hänvisning till vad som anförts i den socialdemokratiska partimotionen om grundläggande högskoleutbildning och forskning (punkten 5.4) att som sin mening beslutar ge regeringen till känna vad i motionen anförts om fortsatt stöd till arbetstagarorganisationernas forskning. () () () () () HANS () () () () () () () ()
mot · G4021060 · 1981-01-26 00:00:00 — om lokalisering av statlig verksamhet till och , m. m. En inte oväsentlig del av regionalpolitiken är stödområdesindelningen. Den löser naturligtvis inte problemet med undersysselsättning och industrinedläggningar. Däremot kan denna stödform delvis mildra detta problem och också i vissa fall få mindre företag att lokalisera sin verksamhet till en kommun med betydande arbetsmarknadssvårigheter. Viktigt är naturligtvis då i vilken stödgrupp som den aktuella kommunen är inplacerad. Två kommuner med betydande undersysselsättning och därmed kraftiga befolkningsminskningar är och . Båda kommunerna är inplacerade i stödområde 3. Detta är helt otillräckligt. är den kommun i landet som har drabbats av den största befolkningsminskningen . är kommunen helt och hållet beroende av en enda industri, . Vi vet att stålindustrin genomgår en våldsam s. k. strukturrationalisering, som innebär att ett stort antal arbeten försvinner. Vpk har i en partimotion ställt konkreta förslag om hur järn-, stål- och gruvindustrin skall kunna utvecklas. Jag vill hänvisa till denna motion. I pågår också en våldsam kapitalistisk strukturomvandling, som inneburit industrinedläggningar och minskning av antalet arbeten. I en forskarrapport som utarbetats vid Tekniska högskolan i befaras om inte radikala åtgärder vidtas - att ytterligare 2 000 jobb kommer att försvinna i kommunen . Den dominerande industrin i är skogs- och träindustrin. Klart är att i och måste kraftiga åtgärder vidtas för att bevara och utveckla befintlig basindustri samt differentiera näringslivet. Två åtgärder som kan beslutas är: Att inplacera och i stödområde 5. Att vid fortsatt statlig utlokalisering av verk, institutioner och verkstadsindustri skall och få del av dessa. Med hänvisning till vad som i motionen anförts hemställs 1. att uttalar att och inplaceras i stödområde 5, 2. att uttalar att och skall ifrågakomma vid utlokalisering av statlig verksamhet.