mot · G50246 · 1981-10-26 00:00:00 — Detta system infördes genom höjning av skogs vårdsavgiften och införande av extra avdrag vid beskattning av vissa skogsuttag som genomförts fr. o.m. Även gallringsstödet var utformat på detta sätt då bidrag utgick för gallringsåtgärder vilket finansierades med höjd skogsvårdsavgift. För att få den avverkningsbefrämjande effekt som eftersträvas måste emellertid nivån höjas både på skogsvårdsavgiften och på stöden. Vi avvisar emellertid det nuvarande stödet som utgår i form av ett tidsbegränsat extra avdrag för vissa skogsuttag. Vi anser att de nuvarande extra avdragen har marginell effekt. Stödet bör i stället utgå efter avverkning i form av bidrag till återväxtkostnader och produktionsfrämjande åtgärder. Uppbyggt på detta sätt får avgifts- och stödsystemet dels avverkningsbefrämjande effekt genom att det höjer skogsägarnas rånetto vid avverkning, dels en gynnsam effekt på skogsvården. En långsiktig avverkning förutsätter en bättre skogsvård än . högre skogsvårdsavgift pådrivande eftersom skogsägaren får incitament att skaffa sig intäkter från skogen, då den åsamkar honom en fast kostnad. Systemet bör i princip utformas så att ett belopp, motsvarande hela eller huvuddelen av de beräknade kostnaderna för återväxtåtgärder och röjning minskat med det statliga stödet, tas ut via höjning av skogsvårdsavgift^. Sedan görs alla investeringar i primärproduktionen bidragsberättigade. Avgifterna och stödet bör balansera varandra för att systemet skall vara neutralt gentemot andra inkomstgrupper. Noggranna beräkningar och bedömningar som vi inte har haft möjlighet att göra måste genomföras innan systemet sätts i kraft. I samband med detta bör man göra en bedömning av samtliga övriga stödformer för att se om förenklingar kan göras. Det föreslagna systemet är enligt vår mening nödvändigt för att lösa de problem med virkesförsörjningen som virkesförsörjningsutredningen pekat på. Systemet har den fördelen att det är enkelt och att det innebär en utveckling av en redan etablerad politik. En ytterligare fördel med att utveckla ett befintligt system är att det sannolikt inte behövs några särskilda övergångsbestämmelser. Det hävdas ibland att de som har avverkat kommer i en ofördelaktig situation, eftersom man inte har stora reserver av avverkningsmogen skog att ta in inkomster ifrån. Mot detta kan hävdas att de som tidigare avverkat sannolikt har medel avsatta på skogskonton som går att använda till täckande av den höjda skogsvårdsavgiften i den mån man inte planerat några avverkningar efter ikraftträdandet av avgifts- och stödsystemet. Hänsyn till skogsägare med speciella problem måste givetvis tas vid införandet av systemet. 1 detta sammanhang vill vi ta upp regeringens förslag om ändrade regler för skogskonton. Regeringen föreslår att hela köpeskillingen för avverkningsrätter samt av köpeskillingen för leveransvirke och värdet av egna uttag får avsättas på skogskonton. Vi avvisar bestämt detta förslag. Det skulle vara fördelningspolitiskt utmanande att bevilja skogsägarna ytterligare ekonomiska förmåner. Dessutom anser vi att de nuvarande reglerna är väl ägnade att tillgodose den inkomstutjämnande effekt som är syftet med skogskonton. De är också fullt tillräckliga för att motverka det eventuella marginalskattetänkande och uppskjutande av avverkningar som regeringen anför som skäl till sitt förslag. Till detta kommer att om man tillåter en avsättning på av köpeskillingen för leveransvirke innebär det en avsättning som är större än bruttovinsten, rånettot, vid en avverkning. Det skulle medföra möjligheter att undgå beskattning av andra inkomster inom samma förvärvskälla. Detta skulle direkt motverka syftet med skogskontona. Förslaget måste mot den här bakgrunden avvisas. Åtgärder på skogsområdet, kostnader i milj. kr. Bå 1981/82 Bå 1982/83 Bå 1981/82 Bå 1982/83 Skogsvårdsstyrelserna Särskilda skogsvårdsåtgärder inom det skogliga stödområdet Skogsodling efter avverkning av låg +0,på skogsvårdsavgiften från ger: 81/82 82/83 5.13 Arbetsmarknads- och regionalpolitik Arbetsmarknadsläget Antalet arbetslösa uppgick till 127000. Detta är 35000 fler än och det högsta antal arbetslösa som noterats för september sedan AKU-statistiken infördes. Den verkliga nedgången på arbetsmarknaden är dock ännu större. som den öppna arbetslösheten stiger ökar antalet latent arbetssökande. Detta är människor som vill och kan arbeta men som inte anser det lönt att söka ett jobb. Till detta kommer en markant ökning av antalet personer som på grund av arbetsbrist tvingas till förkortad arbetstid. Ingen förbättring är i sikte. Trots regeringens försäkringar om att de åtgärder som vidtagits skall ge ökad sysselsättning, väntar flertalet bedömare att arbetslösheten skall fortsätta att växa under de närmaste kvartalen. Det allt sämre läget på arbetsmarknaden har förutsetts . klargjorde socialdemokraterna i att den dåvarande regeringens politik skulle leda till ökad arbetslöshet. När regeringen ej visade sig beredd att sätta in nödvändiga åtgärder mot arbetslösheten försattes möjligheterna att undvika den arbetslöshetskris som är ett faktum. Det hade nu varit motiverat att sätta in ett brett ekonomisk-politiskt sanerings- och uppbyggnad sprogram av det slag som socialdemokratin utvecklat med programmet Framtid för . Till detta skulle ha fogats största möjliga insats av arbetsmarknadspolitiska medel för att pressa ned den öppna arbetslösheten. enting av detta sker. Regeringens ekonomiska politik i stort behandlas i särskilt avsnitt. Här behandlas arbetsmarknadspolitiken. I stället för att öka samhällets insatser mot arbetslösheten framlägger regeringen med proposition 1981/82:30 om vissa ekonomisk-politiska åtgärder en rad sysselsättningspolitiska förslag som är direkt ägnade att ytterligare förvärra läget på arbetsmarknaden. Genomgående träffar försämringarna de allra svagaste grupperna. Därmed överger regeringen de värderingar som präglat svensk arbetsmarknadspolitik . Detta kommer till tydligt uttryck i en rad av de åtgärder som regeringen föreslår. AMS har i särskild framställning till regeringen begärt ytterligare i 1 945 milj. kr. Regeringen har bara anvisat 400 milj. kr. för detta ändamål samt 200 milj. kr. för statligt byggande. AMS har vidare begärt en höjning av bidraget för utbildning av personal som hotas av permittering eller uppsägning från . Regeringen har avvisat detta krav. Följden blir nu att den öppna arbetslösheten stiger som en direkt följd av att regeringen vägrar sätta in traditionell arbetsmarknadspolitik med full styrka. Regeringen föreslår att stödet till främst kommunerna för planering av beredskapsarbeten avskaffas. Kommunernas finansiella möjligheter att själva stå för denna verksamhet är starkt begränsade. Risken för att den arbetsmarknadspolitiska beredskapen snabbt reduceras är uppenbar. Möjligheterna att och tiden därefter vid behov snabbt öka insatsen av beredskapsarbeten kan därmed äventyras. Stödet till handikappade för sysselsättning på den öppna arbetsmarknaden skärs ned. Sålunda föreslås bl. a. att möjligheten att förlänga lönebidraget till företag som sysselsätter handikappade, vilka överförts till anställning med sådant bidrag, tas bort. Risken för ökad utslagning från den öppna arbetsmarknaden av de svagaste är uppenbar. Bidraget till , dvs. de skyddade verkstäderna, skärs ned. Därigenom läggs press på verkstäderna att höja sin produktivitet, utöver de ansträngningar som redan görs inom företaget. Gör regeringen nedskärningen till ett ovillkorligt krav på företaget är risken för utslagning resp. utestängning av handikappade även från den skyddade delen av arbetsmarknaden uppenbar. Regeringen föreslår en nedskärning av medlen till regionalpolitisk! stöd med 300 milj. kr. att rätten till ränte- och amorteringsfria avskrivningslån för maskiner och inventarier tas bort för företag i alla kommuner inom stödområdena 1-3. Detta drabbar företag och anställda i 66 kommuner. Många av dessa kommuner har svåra sysselsättningsproblem, att rätten till lokaliseringslån för rörelsekapital avskaffas i stödområdena 13. Också detta slår direkt mot företag och anställda i 66 kommuner, att rätten till lokaliseringslån för marknadsföring och produktutveckling avskaffas i landets samtliga 117 stödkommuner, att rätten till lokaliseringslån skärs ned från maximalt till maximalt av godkänt stödunderlag i landets samtliga stödkommuner. Socialdemokraterna överger inte arbetsmarknadspolitiken. Alla möjligheter som fortfarande står till buds skall utnyttjas för att bekämpa arbetslösheten. Därför föreslår socialdemokraterna att beslutar 1. att AMS tillförs de ekonomiska resurser som krävs för att fullt utnyttja möjligheterna att genom beredskapsarbeten och företagsutbildning ge sysselsättning åt arbetslösa. O att AMS bör tillföras ytterligare 1 345 milj. kr. för beredskapsarbeten, O att bidraget för utbildning av personer som hotas av permittering eller uppsägning i tillverkningsindustrin, och som bedrivs från till , bör höjas / timme under högst , O att AMS omgående bör få uppdraget att planera för maximal insats av arbetsmarknadspolitiska medel och /82, samt ges uppdraget att utveckla de nya instrument för kamp mot öppen arbetslöshet som kan visa sig nödvändiga. Urgröpningen av de arbetslösas ersättning vid arbetslöshet måste stoppas. Socialdemokraterna kräver därför att regeringen utan ytterligare dröjsmål behandlar arbetslöshetskassornas krav på en höjning av dagpenningen för de arbetslösa. Vad vi här anfört bör av ges regeringen till känna. Socialdemokraterna avvisar med skärpa de förslag som regeringen framlagt och som hotar sysselsättningen för de mest utsatta grupperna på arbetsmarknaden. Detaljplaneringsbidrag Kampen mot arbetslöshet förblir en central uppgift för socialdemokratin. Den arbetsmarknadspolitiska beredskapen måste därför hållas hög. Tillgången på sysselsättningsskapande projekt måste förbli god. Detta förutsätter fortlöpande projekteringsverksamhet. Mot denna bakgrund föreslår socialdemokraterna att avslår regeringens förslag om att avskaffa det särskilda detaljplaneringsbidraget. Under den närmaste framtiden förblir efterfrågan på arbetskraft starkt begränsad. Särskilt stora blir svårigheterna för arbetshandikappade att behålla resp. finna nytt arbete på den öppna arbetsmarknaden. När regeringen nu föreslår att möjligheten att förlänga lönebidraget för dem som överförts till anställning med lönebidrag skall avskaffas innebär detta en starkt ökad risk för att arbetshandikappade förlorar sin anställning. De kan därefter bli arbetslösa eller för alltid stängas ute från anställning. Socialdemokraterna föreslår mot denna bakgrund att avslår regeringens förslag rörande avskaffad rätt till förlängning av lönebidrag. har gjorts framgångsrika insatser för att uppnå en önskvärd resultatförbättring. Företaget ser möjligheter till ytterligare framgångar härvidlag. Det skall inte uteslutas att det mål för resultatutvecklingen som regeringen ställt upp i propositionen kan uppnås. För vår del vill vi dock kraftigt understryka att detta mål måste underordnas verksamhetens yttersta syfte; att värna arbetshandikappades rätt till avlönat arbete. Vad som här anförts bör av ges regeringen till känna som riktlinjer för det fortsatta arbetet med att uppnå en resultatförbättring inom stiftelsen. Expansionskraften i det svenska näringslivet är f. n. mycket liten. Investeringsverksamheten är otillräcklig. Inom stödområdena är utvecklingen särskilt svag. I detta läge väljer regeringen att försvaga de regionalpolitiska medlen. Detta innebär att svaga regioner undandras viktigt stöd. Detta står i direkt konflikt med socialdemokratins strävan att värna och stärka sysselsättningen i särskilt utsatta delar av landet. Genom att inskränka rätten till avskrivningslån förlorar företagen i ett stort antal kommuner rätten till ränte- och amorteringsfria krediter. Finansiering av berörda investeringskostnader på den gängse kreditmarknaden innebär kraftigt höjda utgifter för räntor och amorteringar för företagen. För lokaliseringslån gäller att de endast får lämnas till den del ett projekt till följd av exempelvis brist på bankmässiga säkerheter inte kan finansieras på den gängse kreditmarknaden under normala marknadsmässiga villkor. Regeringen anser det nödvändigt att bankerna nu tar ett större ansvar för finansieringen av lokaliseringsstödsprojekten. Det är svårt att se hur detta skall kunna ske utan att därvid räntekostnader och amorteringsvillkor skärps för stödföretagen. Ofta handlar det här om företag vilka bedöms ha osäkra framtidsutsikter som de inte sällan saknar fullgoda säkerheter. Regeringen pekar i propositionen på möjligheten att kompensera bortfallet av lokaliseringsstöd med industrigarantilån samt rörelselån från de regionala utvecklingsfonderna. I ingetdera fallet är detta en fullgod kompensation för det undandragna stödet. F. n. föreligger uppenbara svårigheter att placera industrigarantilån i Statsgarantin till trots misslyckas placeringarna ofta till följd av bankernas ovilja att teckna lån till den relativt sett låga räntesats som föreskrivs för lånen. För de regionala utvecklingsfonderna gäller att fonderna skall vara självbärande. Utlåningsverksamheten skall bedrivas så att fondkapitalet hålls intakt. Detta krav kommer till uttryck i bl. a. räntesättningen på fondernas rörelselån. Gällande räntesatser på dessa lån är i många fall högre än räntan på lokaliseringslån. Inte heller regeringens beslut att tillåta att lokaliseringsföretag finansierar sina investeringar med en kombination av investeringsfondsmedel och lokaliseringsstöd är en fullgod ersättning för det lokaliseringsstöd som undandras företag i stödområdena. Långt ifrån alla lokaliseringsföretag har tidigare uppnått sådana vinster att rätten till avsättning till investeringsfond kunnat utnyttjas i sådan omfattning att ianspråktagande av fonderade medel nu skulle kunna kompensera för regeringens nedskärningar. Sammanfattningsvis innebär regeringens förslag att 300 milj. kr. Till viss del får företagen i fortsättningen försöka ordna lån i banksystemet till gängse räntor, i stället för att som finansiera investeringarna med ränte- och amorteringsfria avskrivningslån. Följden blir ökade kostnader för stödföretagen. Större delen av nedskärningen rör lokaliseringslånen. Detta är medel som ställts till förfogande för företag som ej kan få lån till marknadsmässiga villkor i banksystemet. Regeringens förhoppningar att bankerna i fortsättningen skulle öka sitt risktagande i dessa företag torde sakna täckning. De möjligheter till kompensation för de bortfallande lokaliseringsmedlen som regeringen pekat på saknar i allt väsentligt värde för berörda företag. Socialdemokraterna är för sin del inte beredda att försämra arbetsvillkoren för företagen i stödområdena. Därför motsätter vi oss regeringens förslag till nedskärningar i det regionalpolitiska stödsystemet. bör avslå regeringens förslag. Antalet arbetslösa i åldrarna uppgick till 61000. Detta är det högsta antalet arbetslösa ungdomar som redovisats sedan AKU:s månadsräkningar infördes. Antalet arbetslösa tonåringar uppgick till 31 000. I denna grupp är läget för flickor extremt alarmerande med en arbetslöshetsprocent på . har de arbetslösa ungdomarna i hög grad utgjorts av unga utan egentlig yrkesutbildning. Därför har åtgärderna inriktats mot utbildning och praktik. växer även antalet arbetslösa med yrkesutbildning. Därmed klargörs att även ungdomsarbetslösheten i växande grad förklaras av att det helt enkelt saknas arbetstillfällen. Regeringens politik framlade den dåvarande borgerliga regeringen den s.k. ungdomspropositionen. Dagens arbetslöshet bland de unga och den förväntade utvecklingen visar att de borgerligas politik misslyckats. Konsekvenserna för de unga kan bli mycket allvarliga. Men regeringens ansvar för den uppkomna situationen sträcker sig än längre. redovisades 46000 arbetslösa i åldrarna . fanns 16000 unga i dessa åldersgrupper i beredskapsarbeten och 18000 i arbetsmarknadsutbildning. Totalt stod alltså 80000 unga utanför arbetsmarknaden. Antalet arbetslösa kunde genom arbetsmarknadspolitiska åtgärder begränsas till 46000. var antalet arbetslösa 61000. Antalet sysselsatta i beredskapsarbeten 8 000 och i arbetsmarknadsutbildning 10000. Totalt stod alltså 79000 utanför arbetsmarknaden. Hade regeringen haft viljan att föra vidare blott politik hade ungdomsarbetslösheten kunnat begränsas till 45 000. Detta betyder att mer än 15000 unga går arbetslösa som en direkt konsekvens av regeringens ovilja att handla till förmån för de unga. Socialdemokraternas politik Situationen på arbetsmarknaden är nu akut för de unga. Antalet arbetslösa ungdomar måste utan dröjsmål pressas ned. Endast genom en massiv insats av beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning kan snabba och tillräckliga resultat uppnås. Detta kräver att samtliga arbetslösa ungdomar , som ej funnit lämplig utbildning, fram till medges rätt till beredskapsarbete. Vidare krävs att AMS tillförs de resurser vi tidigare förordat samt att styrelsen ges mandat att utveckla de former för ytterligare insatser som visar sig nödvändiga. Därvid bör AMS ges förutsättningar att särskilt ta till vara möjligheterna att inom arbetsmarknadsutbildningen utveckla de utbildningsformer som kan krävas för att ge meningsfull yrkesutbildning åt arbetslösa ungdomar utanför gymnasieskolan. Vad vi här anfört om ändrade regler för beredskapsarbeten och arbetsmarknadsutbildning för ungdom bör av ges regeringen till känna. 5.14 Tomträttslån, hyresrabatter och -garantier, underhållslån En aktiv markpolitik, som innefattar kommunala markförvärv, har varit ett viktigt inslag i det sociala samhällsbyggandet. Statligt kreditstöd till kommuner för markförvärv samt kapitalinvesteringar i mark har utgått i form av dels markförvärvslån, dels tomträttslån. Inom ramen för den marknadsekonomiskt inriktade bostadspolitiken som förts under de borgerliga regeringarnas tid har markförvärvslån, utan att andra kreditmöjligheter anvisats, avvecklats - proposition 1980/81:20. Med åberopande av det statsfinansiella läget föreslår regeringen nu att den statliga låneandelen vid tomträttslån sänks från av beräk Den uppkomna mellanskillnaden skall sedan lånas upp på kreditmarknaden. Den föreslagna ändringen skall träda i kraft . Det föreliggande förslaget om ändrade villkor för tomträttslån innebär i realiteten att tomträttslånet som ett aktivt bostadssocialt instrument ifrågasätts. Kommunernas möjligheter att upplåta mark med tomträtt kommer, om förslaget i sin nuvarande utformning genomförs, i hög grad att försvåras. Det ursprungliga syftet med tomträttslån (prop. 1965:144) att stimulera till ökad användning av bl. a. motverka spekulation i mark går härigenom förlorat. Endast under den bestämda förutsättningen att kommunerna även i fortsättningen garanteras tillräckliga krediter för tomträttsändamål till motsvarande ekonomiska villkor som gäller för tomträttslån kan vi godta den av regeringen förordade ändringen när det gäller det direkta statliga engagemanget vid långivningen. För att uppnå detta föreslår vi att de tre bostadsinstituten. Bofab, och stadshypotekskassan, skall svara för långivningen. Regeringen skall därvid vidta de åtgärder som behövs för att detta skall kunna uppnås. Dessutom förutsätter vi att godkänner att denna långivning blir prioriterad på kreditmarknaden. Med utgångspunkt i ovan angivna förutsättningar för långivningen förordar vi dessutom, för att få ett enhetligt lånesystem, att ansvaret för hela den statliga lånedelen vid tomträttslån, dvs. , tas över av bostadsinstituten. Tomträttslånen skall således fr. o. m. i sin helhet, i enlighet med de nu gällande reglerna för beräkning av lånets storlek, utgå som ett enhetslån från de tre bostadsinstituten. Härigenom kommer statsverkets upplåningsbehov att ytterligare kunna minskas med ca 50 milj. kr. En överföring av ansvaret för tomträttslånen till bostadsinstituten kommer att innebära att deras utlåningsbehov kommer att öka med sammanlagt ca 200 milj. kr. En övergång till prioriterad långivning genom bostadsinstituten av tomträttslånen innebär i stort sett oförändrade räntekostnader för kommunerna. Däremot kommer amorteringsförutsättningarna att ändras. 1 stället för amorteringsfrihet , vilket gäller för tomträttslån. kommer genom de s. k. serielånen från bostadsinstituten en viss återbetalning vid amorteringstid - att ske. Därefter kommer emellertid amorteringen att bli lägre och framför allt för kommunerna mer fördelaktigt periodiserad över tiden än den nu rådande raka amorteringen med en återbetalning med en trettiondel under resten av tomträttslånets löptid. Temporära åtgärder för att motverka en ytterligare nedrustning av den sociala bostadspolitiken Det statliga låneutrymmet på i storleksordningen 50 milj. kr. som uppstår genom den av oss förordade omläggningen av tomträttslånen, föreslår vi skall användas tillsammans med en ytterligare förstärkning på 250 milj. kr. till temporära åtgärder för att dels stoppa nedgången i bostadsbyggandet, dels möjliggöra fortsatta nödvändiga underhålls- och reparationsinsatser inom det allmännyttiga beståndet av hyreslägenheter. I och med att miljonprogrammet genomförts hade bostadsbristen i landet, så när som på några få kommuner, byggts bort. Det låga bostadsbyggandet har emellertid medfört att bristen på lägenheter åter har blivit en realitet i allt fler av landets befolkningsrika områden. har dock tomma lägenheter böljat uppträda och t. o. m. öka i vissa kommuner. Det gäller särskilt i orter med en vikande arbetsmarknad. Det föreligger således stora regionala olikheter vad beträffar behovet av bostadsbyggandet. Därför måste resurser i första hand styras över till de kommuner och företag som har de största bostadspolitiska problemen. 1 stället för att angripa bristen på lägenheter har den borgerliga regeringen låtit igångsättningen sjunka kraftigt . Denna nedgång i bostadsbyggandet kommer att fortsätta under innevarande år. Igångsättningen kan förväntas stanna på den utomordentligt låga nivån av ca 40000 lägenheter. Om ingenting görs finns risk för att igångsättningen kommer att sjunka ytterligare . Ett påbörjande på storleksordningen 35000 lägenheter torde därvid inte vara en orealistisk prognos. Nedskärningen av bostadsbyggandet sker i en situation då de totala bygginvesteringarna sjunker. Vi står därför inför hotet av en drastisk nedrustning av stora delar av byggsektorn. Denna för byggverksamheten delvis nya situation kommer att medföra mycket allvarliga problem, inte minst när det gäller sysselsättningen inom byggmaterial- och byggnadsindustrin. kan en sådan nedrustning av byggsektorn dessutom omöjliggöra ett ökat socialt nödvändigt bostadsbyggande utan uppenbara risker för inflationsdrivande kostnadsutveckling. med nedgången i bostadsbyggandet har produktionskostnaderna och inflyttningshyran i nyproducerade bostäder tillåtits stiga kraftigt. Resultatet har blivit att nybyggda lägenheter inte kan efterfrågas av de bostadslösa. Detta drabbar i synnerhet unga människor. På grund av denna utveckling anpassas de nybyggda lägenheterna alltmer till de betalningsstarkas efterfrågan på ett mera exklusivt boende. En sådan inriktning på byggandet kräver ett betydligt lägre antal lägenheter än vad som krävs för att tillgodose de bostadslösas behov. Priset och inte det sociala behovet kommer vid en sådan marknadsanpassning av bostadsförsörjningen att reglera antalet lägenheter som kommer att byggas. Den pågående marknadsanpassningen av bostadsförsörjningen med ett alltmer sjunkande bostadsbyggande och en nedrustning av byggnadsindustrin måste hejdas. För detta krävs att hyrorna i nyproducerade hyres- och 4 1981/82. bostadsrättslägenheter i flerfamiljshus kraftigt sänks genom en temporär hyresrabattering som en uthyrningsgaranti i nyproduktionen införs. En temporär hyresrabattering av boendekostnaderna i nyproduktion av hyres- och bostadsrättslägenheter i flerfamiljshus föreslås bli införd fr. o. m. .