mot · G402906 · 1981-01-22 00:00:00 — av om arrendatorers rätt till friköp Sammanfattning: Sedan 1919 års ensittarlag med utgång upphävdes, saknar arrendatorer i rätt att påkalla friköp av sina ställen. Motionen föreslår att en sådan rätt återinförs. Den arrenderade jordens utsträckning och relativa andel av jordbruksmarken tenderar att öka. Ägande och brukande blir alltså i växande utsträckning åskilt. Efter har en omfattande koncentration av jordägandet i skett. Bolagens och de stora jordägarnas makt har ökat. I ett flertal viktiga jordbruksbygder i landet utövar dessa storjordägare ett oproportionerligt inflytande. De kontrollerar i stor utsträckning utbudet av arrendejord. De förskriver genom sin maktställning arrendevillkoren i en orimlig utsträckning - den nya arrendelagen har haft svårt att praktiskt slå igenom. De förmår manipulera markpolitiken i sina bygder och utnyttjar marknadsläget för att bereda sig fördelar av markspekulation. Med godtyckliga sammanslagningar och personliga trakasserier kan de på ett stötande sätt öva inflytande över lokala bygders sociala villkor och människors levnadsförhållanden. har aldrig genomgått någon agrar reform i likhet med vad som skett under den moderna historiens gång i , , eller de baltiska områdena. Arrendeproblemet har i fått kvarstå in . Det bör nu äntligen lösas. De stora jordägarna har dragit fördel av en förskjutning i praxis och begreppsbildning då det gäller arrenden. I allt större utsträckning har investeringar i fasta anläggningar fått tas över av arrendatorerna. För åtskilliga arrendatorer gäller att de själva uppfört boningshus på arrendeställena, bostäder som kommit att stå på ofri grund. kommunisterna har väckt motioner rörande dessa frågor. lagutskott har därvid hänvisat till att arrendelagskommittén utreder problemen. Det står emellertid nu helt klart att kommittén i sina kommande förslag icke kommer att föreslå någon friköpsrätt. Detta har framgått bl. a. av offentligt lämnad deklaration från kommittén själv. är således helt oförhindrad att nu ta initiativ i friköpsfrågan. Friköpsfrågan har egentligen två av varandra delvis oberoende sidor. Den ena sidan handlar om att lösa arrendeproblemet och om de stora jordägarnas makt. En princip för svenskt jordbruk bör vara: jorden åt dem som brukar Den andra sidan handlar om människans rätt och trygghet i boendet. På de arrenden där arrendatorn uppfört sitt hus på ofri grund är det av väsentlig betydelse att åtminstone friköp av tomtmarken kan ske. Den kategori som är berörd av detta specialproblem är till stor del äldre människor, vilka under ett hårt liv och i små förhållanden bidragit till att hålla den lokala näringen och livet i sin bygd uppe. Det vore en grov social orättvisa att utlämna dessa personer till de svårigheter vilka hotar uppstå i bostadshänseende, när de av ålder eller annan anledning nödgas frånträda arrendet. Här bör ett särskilt skydd i form av friköpsrätt för tomt komma till stånd. Mot bakgrund av det här anförda föreslås 1. att hos regeringen begär förslag till lag om arrendatorers friköpsrätt, 2. att hos regeringen begär en särskild lagstiftning om friköpsrätt gällande av jordbruksarrendatorer ägda boningshus på ofri grund.