mot · G402744 · 1981-01-21 00:00:00 — om högskolans institutionella organisation och administration I samband med högskolereformen 1977 genomfördes stora förändringar i vad gäller antalet högskolor och den institutionella organisationen av högskolan. Ett av syftena med förändringarna var att föra ned besluten på en nivå så nära den berörda verksamheten som möjligt. Organisationsförändringarna innebar att en lång rad nya organ kom att inrättas. I takt med den nya organisationen kom också administrationen att utvidgas i betydande omfattning. Bland de nya organ som tillskapades märks bl. a. regionstyrelserna, vilka är sex till antalet. Styrelserna har en samordnande och planerande uppgift för all grundläggande högskoleutbildning i sin region. Däremot har man inte något överinseende över forskning och forskarutbildning. En särskild uppgift som dock tilldelats regionstyrelsena är att stödja forskningsanknytningen av den grundläggande högskoleutbildningen i regionen. Styrelserna skall även handlägga frågor om organ eller resurser som är gemensamma för två eller flera högskoleenheter i regionen. Ett annat organ som tillkom som följd utav högskolereformen är des. Dessa nämnder ansvarar inom högskoleorganisationen för utbildningens innehåll och organisation. har att besluta vilka linjenämnder som skall finnas och vilket ansvarsområde varje linjenämnd skall ha. Som ett resultat härav har exempelvis vid ytterligare en nivå mellan linjenämnd och universitetsstyrelse införts genom tillskapande av s. k. förvaltningsnämnder. Överlag har också, sedan första mandatperioden för linjenämnderna nu gått till ända, en viss koncentration av antalet linjenämnder kommit till stånd. I den allmänna debatten har den nya högskoleorganisationen och då särskilt regionstyrelserna tilldragit sig stor uppmärksamhet. Även administrationsfrågorna har i det sammanhanget kommit att belysas. Det är uppenbart att en väl fungerande högskoleorganisation också kräver en aktiv och effektiv administration om utbildning och forskning skall få den kvalitet som är eftersträvansvärd. Administrationen utgör därför en viktig komponent i det nya högskolesystemet. Det stod emellertid på ett tidigt stadium klart att högskolans institutionella organisation och sammanhängande administration i alla delar inte var helt tillfredsställande. Genom beslut av regeringen uppdrogs därför åt riksdagsman att göra en översyn av ansvarsfördelningen mellan centrala, regionala och lokala myndigheter inom högskolan. avgavs rapporten decentraliserad högskola. Rappporten innehåller ett antal förslag till vissa begränsade förändringar i den nuvarande I rapporten framhålls att erfarenheterna som kunnat göras är hänförliga huvudsakligen till av den reformerade högskolans verksamhet. Det framhålls också att det därför inte varit möjligt att helt utvärdera organisationens förmåga att utveckla utbildning och forskning i av statsmakterna önskad riktning. Som en följd av rapporten har bl. a. en smärre ändring i sammansättningen av vidtagits. Som bekant har landets ekonomiska situation i väsentlig mån förändrats sedan beslut fattats om genomförandet av högskolereformen. Behovet av ett omfattande samhälleligt sparande har kommit att framstå som alltmer nödvändigt. I den behandlade sparplanen ingick även universitetsutbildning och forskning. Regeringen har också i andra sammanhang utfärdat anvisningar för arbetet med besparingar inom högskolan. Av dessa anvisningar framgår bl. a. att högskolans administrativa verksamhet skall rationaliseras. I det ekonomiska läge vi nu befinner oss i är det naturligt att även universitetsutbildning och forskning utsätts för ingående analyser. Högskolan kan inte stå utanför nödvändiga sparåtgärder. Det är emellertid lika naturligt att resurser satsas på att skapa gynnsamma förutsättningar för framtiden så att vi av egen kraft kan klara oss ur den ekonomiska krisen. Åtgärder som självklart måste prioriteras i ett sådant perspektiv är utbildning och forskning. Här bryts emellertid intressena mot varandra. Å ena sidan kan och bör inte högskolan exkluderas från samhällets sparplaner, å andra sidan kan ett sparande inom högskolan i det längre perspektivet få förödande konsekvenser för våra möjligheter att av egen kraft resa oss ur krisen. Jag menar därför att utbildning och forskning skall behandlas med stor varsamhet i det fortsatta spararbetet, medan högskolans institutionella organisation och sammanhängande administration bör granskas ingående. Eftersom forskningsresurserna under en rad av år kommit att utarmas är det vidare naturligt att något av det besparingsutrymme som kan åstadkommas genom en ingående översyn av organisation och administration bör komma forskningen och forskarutbildningen till del genom särskild resursförstärkning. En omfattande kritik har alltsedan tillkomsten riktats mot regionstyrelserna och den i mångas mening onödiga mellannivån som regionerna har kommit att utgöra. I ett besparingsskede där svåra fördelningspolitiska beslut måste träffas framstår de regionala styrelsernas roll som än mer överflödig. De övergripande beslut som baseras på avvägningar mellan olika regionala intressen kan inte träffas av andra organ än regering och riksdag. Besluten får därefter förvaltas av de lokala högskolestyrelserna. En sådan koncentration av beslutsgången är enligt min mening nödvändig om högskolan skall kunna anpassas till de nya ekonomiska förutsättningarna i samhället. Av detta följer att regionstyrelserna utan men för vare sig utbildningen eller forskningen med omedelbar verkan kan avvecklas. Inom ramen för högskolereformen kom också en rad mindre högskolor att tillskapas på olika orter i landet. Dessa mindre högskolor replierar på huvudorterna i resp. högskoleregion. I nuvarande besparingsskede och det behov av koncentration av resurser som detta medför måste ifrågasättas om det verkligen är meningsfullt att framgent fortsätta verksamheten vid de mindre högskolorna. Ur utbildningspolitisk synvinkel framstår det som tveksamt att bibehålla en hög regional täckningsgrad till priset av en fortsatt avtappning av de större högskolornas utbildnings- och forskningsresurser. Sammanfattningsvis anser jag att ett fortsatt sparande kräver en snabb översyn av den regionala spridningen av högskoleresurserna i landet samt att den institutionella högskoleorganisationen ånyo är mogen för en översyn. Vidare anser vi, när det gäller det konkreta spararbetet inom högskolan, att detta fortsättningsvis bör inriktas mot organisations- och administrationsområdet, varvid frigjorda resurser i viss utsträckning bör komma forskning och forskarutbildning till godo. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar 1. att hos regeringen begära förslag om en avveckling av regionindelningen inom högskoleområdet och om en avveckling av regionstyrelserna jämte kanslier, 2. att hos regeringen begära en översyn av den regionala spridningen av högskoleresurserna i landet, 3. att hos regeringen begära en översyn avseende högskolans institutionella organisation och administration i syfte att dels åstadkomma besparingar, dels en ökad effektivitet i beslutsprocessen, 4. att som sin mening ge regeringen till känna att fortsatta sparplaner inom högskolesektorn i första hand bör omfatta organisations- och administrationsområdet och att de resurser som frigörs i samband härmed till viss del bör tillföras forskning och forskarutbildning.