mot · G4021370 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om lokalisering till av den centrala rennäringsadministrationen Det svenska renskötselområdet sträcker sig från svensk-finsk-norska gränsen i norr ner till i norra . I omfattar renskötselområdet förutom fjällregionen och länets inland även stora markområden i kustlandet. Frånsett och älvdalar utnyttjas dock kustlandet endast för renbete. Samernas nuvarande utbredningsområde sträcker sig vidare norrut genom norra och norska Finnmark till de östligaste delarna av i . Antalet renskötande samer i beräknades enligt betänkandet Samerna i , SOU 1975:99, till 2 749 persöner (renskötare och deras familjer). Fördelningen mellan länen var följande: Detta innebär att av den renskötande befolkningsgruppen bor i de två nordligaste länen. Hela den samiska befolkningsgruppen (renskötande och icke renskötande samer) i var enligt samma källa ca 13 000 personer. De största grupperna fanns i (6 098 samer), (2 137 samer), (1 179 samer) och (930 samer). Renantalet inom renskötselområdet har varierat kraftigt mellan olika tidsperioder. Orsakerna till variationerna är flera, bland annat klimatets inverkan, svåra betesförhållanden vissa vintrar, slaktuttag osv. Av diagrammet på nästa sida framgår renantalets variationer i landet . Som källor har använts Svensk-norska renbeteskommissionens betänkande och lantbruksnämndens rennäringsavdelning i . \ \ r! '-r, Rennäringsadministrationens nuvarande lokalisering och storlek Centralt handläggs rennäringsfrågor av lantbruksstyrelsen. Inom lantbruksstyrelsens veterinär- och husdjursavdelning finns en särskild rennäringsenhet för dessa frågor. Inom enheten handläggs frågor om rennäringens rationalisering innefattande översiktlig planering, rådgivning, statliga stödåtgärder såsom bidrag, lånegarantier, avgångsvederlag m. m., rennäringens lönsamhets- och skattefrågor, katastrofskydd, marknadsfrågor, renslakt, avsättning av renprodukter m. m., renbeteskonventionerna med och , utnyttjande av mark ovan odlingsgränsen och inom renbetesfjällen samt sysselsättningsfrågor för samer. Enligt organisationstablån består rennäringsenheten av 3 byråsekreterare/byråsekreterare/byrådirektörer Förutom denna personal har enheten tillgång till myndighetens gemensamma resurser inom områdena juridik, information, administration osv. Lantbruksstyrelsen inklusive rennäringsenheten är lokaliserad till . Inom lantbruksstyrelsens organisationsplan, men med placering i , finns vidare en förste byråsekreterare/sysselsättningskonsulent. Konsulentens uppgift är att samordna lantbruksverkets uppdrag att verka för sysselsättningsskapande åtgärder inom renskötselområdet. Regionalt handläggs rennäringsfrågor inom lantbruksnämnderna i , och . Inom lantbruksnämnden i dessa län finns en särskild rennäringsavdelning. Förutom frågor angående rationalisering, stöd och rådgivning m. m. handlägger rennäringsavdelningen fjällförvaltningsärenden såsom jakt- och fiskeupplåtelser m. m. I sorterar sju lokala assistenter under rennäringsavdelningen. Assistenterna är lokaliserade till , , , , och . För rennäringsfrågornas behandling i finns en särskild rennäringsdelegation. I delegationen ingår tre representanter för rennäringsutövarna, en representant vardera för och länsarbetsnämnden, två lekmannaledamöter samt lantbruksdirektören. inklusive rennäringsavdelningen i är lokaliserad till . Behovet av insatser i sysselsättningsprognos innehåller en nästan fullständig avveckling av byggnadsverksamheten inom Luleälvsområdet. Prognosen innebär att nära 700 byggarbetstillfällen försvinner. För kommun innebär prognosen att ca 350 byggnadsarbetare som bor i kommunen friställs. Anställda vid i kommun 1980-1985 I länsplanering 1980 har bedömningar gjorts dels över näringsgrensutvecklingen, dels över befolkningsutvecklingen fram respektive 1990. Det som främst har varit styrande för prognoserna är sysselsättningsminskningen inom byggnadsverksamhet. Den kraftiga nedgången i byggnadsverksamheten får också negativa effekter på andra näringsgrenar såsom samfärdsel, varuhandel, privata tjänster och offentliga tjänster, bl. a. därför att befolkningsunderlaget minskar. Om utvecklingen inte påverkas i en bättre riktning kommer kommun att drabbas hårdast av länets kommuner . Ungefär vart tredje jobb väntas försvinna och var fjärde jokkmokksbo flytta fram . behandlade sysselsättningssituationen i kommun (motion 1978/79:1516). a. följande med anledning av motionen (NU 1978/79:60): Vad avser de förslag som direkt tar sikte på kommun delar utskottet motionärernas uppfattning att kraftfulla åtgärder är nödvändiga. Under har en stor del av den i kommunen befintliga arbetskraften varit engagerad i utbyggnaden av vattenkraften i Lule älv. Nedtrappningen av vattenfallsverkets verksamhet medför svåra omställningsproblem. Det är nödvändigt att en industriell utveckling kommer till stånd i kommunen. Enligt utskottets mening bör regeringen därför i en allsidig utredning undersöka möjligheterna att lokalisera näringsverksam Medel i erforderlig omfattning bör ställas till utredningens förfogande bl. a. för att denna skall kunna initiera viss försöksverksamhet. På uppdrag av regeringen har tillsatt en särskild arbetsgrupp. Projektgrupp , med uppdrag att utarbeta förslag som syftar till att öka sysselsättningen i kommun. I en första rapport till regeringen har projektgruppen bl. a. redovisat vissa åtgärdsförslag som genomförda tillför kommunen nya arbetstillfällen. En grupp bland dessa förslag utgår från centrala läge dels i den svenska fjällvärlden med närheten till de stora nationalparkerna, dels inom det svenska renskötselområdet. Genom att till lokalisera olika myndighetsfunktioner och institutioner som har stor knytning till fjällområdet och rennäringen kan kontaktverksamheten underlättas och den sammantagna effektiviteten ökas som regionalpolitiska effekter erhålls. I gruppen av förslag ingår att uppföra ett svenskt fjällmuseum i där verksamhetsområdena natur, kultur, fritid och forskning integreras och fjällområdets struktur, näringsliv och utveckling belyses. att i bygga upp en fjällenhet för samordning av och arbete med naturvård och friluftsliv inom fjällområde, att undersöka förutsättningarna för att till lokalisera den centrala rennäringsadministrationen och den svenska renforskningen, att undersöka förutsättningarna för att dit också lokalisera den regionala rennäringsadministrationen i , samt att till lokalisera fjällsäkerhetsrådets kansli. I finns redan Samernas folkhögskola och sameskolstyrelsens kansli, en betydande drifts- och underhållsförvaltning inom samt en utbildningsverksamhet inom verksamhetsområde under uppbyggnad. utreder också möjligheterna att i anslutning till fjällmuseet tillskapa ett samiskt centralmuseum och en samisk dokumentationscentral. Tillsammans skapar detta unika förutsättningar för att i tillskapa något av ett fjällcentrum för verksamheter knutna till fjällområdet och rennäringen. Ett förverkligande av förslagen innebär att värdefulla arbetstillfällen tillförs kommunen som underlag för ökad ekonomisk aktivitet tillskapas och myndigheternas service gentemot fjällbefolkningen ökar. En lokalisering till av de verksamheter som här berörts skulle också skapa nya intressanta möjligheter för en viss decentralisering av andra centrala och regionala funktioner som nära berör fjällområdet. Även Svenska samernas riksförbunds (SSR) beslut att flytta sitt kansli till utgör här en viktig faktor i strävandena att lokalisera olika funktioner med anknytning till rennäringen till det område där näringen bedrivs. Vad gäller rennäringsadministrationen har regeringen i en första reaktion på projektgruppens rapport gett lantbruksstyrelsen i uppdrag att i samarbete med statskontoret utreda de organisatoriska förutsättningarna för en lokalsering till av den regionala rennäringsadministrationen i . Lokaliseringen av den centrala rennäringsadministrationen har statsmakterna börjat driva en medveten styrning av den offentliga verksamhetens lokalisering, genom beslut av dels om allmänna riktlinjer för arbetet med decentralisering i den offentliga förvaltningen (proposition 1978/79:111 bil. 4, KU 1978/79:35, riksdagsskrivelse 1978/79:364), dels om allmänna riktlinjer för regionalpolitiken i vilka ingår frågan om en delegation för omlokaliseringsfrågor m. m. (proposition 1978/79:112, AU 1978/79:23, riksdagsskrivelse 1978/79:435). Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet försökte i sina betänkanden att identifiera enheter eller verksamheter inom myndigheterna som med hänsyn till kontakter och beroendeförhållanden var lämpliga för ansåg emellertid delegationen att det inte var deras uppgift att göra organisationsutredningar eller föreslå omorganisationer för att på så sätt skapa förutsättningar för partiella omlokaliseringar. En viktig strävan i hela decentraliseringsarbetet har dock varit att samlokalisera verksamheter som är beroende av varandra eller som är av likartad karaktär för att härigenom underlätta kontaktverksamheten. Styrningen av den centrala statliga förvaltningens lokalisering har i första hand varit inriktad mot orter som exempelvis residensorterna. Att genom begränsade omlokaliseringar också stödja mindre orter i främst inlandet har däremot inte undersökts vad gäller den centrala statliga förvaltningen. Uttalanden kring regionalpolitiska strävanden, decentralisering, delegering och kampen för inlandet måste dock följas av konkreta åtgärder där man ingående studerar förutsättningarna för att också låta befolkningen i dessa områden få del av den sysselsättning och service som deras egna liv och levnadsförhållanden ger upphov till inom den statliga administrationen. En funktion som i detta sammanhang ter sig naturlig för en lokalisering till fjällområdet är den centrala rennäringsadministrationen, som är lokaliserad till lantbruksstyrelsen i . Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet ansåg som tidigare nämnts att deras uppgift inte var att göra organisationsutredningar och föreslå omorganisation av myndigheterna för att på så sätt skapa förutsättningar för partiella omlokaliseringar. Den centrala rennäringsadministrationen hamnade därför från centrum av det svenska renskötselområdet och detta av helt andra skäl än sådana som berör dess egentliga verksamhet. Lokaliseringen till kom att än mer än tidigare avskärma administrationen från de människor vars verksamhet motiverar administrationens existens. Kontakten mellan administration och dem som administreras är ytterst viktig och får aldrig avskärmas så att endast administrationen har ekonomiska möjligheter att ta nödvändiga kontakter. saknar en enskild rennäringsutövare ekonomiska och praktiska möjligheter att besöka i egna näringsfrågor. Enligt beslut av i anslutning till rennäringslagens antagande skulle lantbruksstyrelsen och lantbruksnämnderna vara ansvariga för samernas sysselsättning. Beslutet omfattade även de samer som slagits ut från aktiv renskötsel. kompletterades detta uttalande av med beslutet att ansvaret för samernas sysselsättning centralt skulle åvila och regionalt länsstyrelserna/länsarbetsnämnderna. Detta förhållande skulle emellertid inte påverka lantbruksmyndigheternas ansvar för initiativtagande och samordnande uppgifter inom området. När det gäller sysselsättningen i allmänhet har uttalat att ansvaret för den långsiktiga sysselsättningen åvilar länsstyrelserna. Med en lokalisering till av den centrala rennäringsadministrationen torde det vara svårt att på ett rationellt sätt sköta sysselsättningsfrå gorna i nära kontakt med länsstyrelser, länsarbetsnämnder och lantbruksnämnder. Den betydande undersysselsättning som är utmärkande för den samiska befolkningen gör det motiverat att snabbt vidta kraftfulla åtgärder för att förbättra sysselsättningsläget. En förflyttning av den centrala rennäringsadministrationen till skulle på ett påtagligt sätt underlätta samordnade insatser inom detta verksamhetsområde. Sammantaget skulle en lokalsering till underlätta såväl den samiska befolkningens kontakter med den centrala rennäringsadministrationen som kontaktverksamheten mellan olika myndighetsfunktioner och institutioner av stor betydelse för rennäringen och sysselsättningen bland samerna. I både , och är rennäringen en relativt begränsad näringsgren koncentrerad till respektive lands nordliga områden. Problem och förutsättningar är likartade. Ett nära samarbete över riksgränserna är därför viktigt för näringens framtida utvecklingsmöjligheter. Ett sådant samarbete skulle avsevärt underlättas om också den centrala svenska rennäringsadministrationen förlädes till Nordkalottområdet, speciellt som både och gått en annan väg än när det gällt planeringen av den centrala rennäringsadministrationen. Den nya norska rennäringsadministrationen under regeringsnivån har placerats i i Finnmark, centralt beläget inom det norska renskötselområdet. I har länge varit en naturlig lokaliseringsort för den finska administrationen. Valet av för svensk del framstår därför i en sådan jämförelse mer som biprodukten av andra ställningstaganden än som resultatet av ett noga övervägt handlande. 1980/81:1370 21 '* '*\ På med placering i Kautokeino finns också , som bl. a. behandlar frågor kring rennäringen i de tre länderna. Mot bakgrund av ovanstående hemställs att beslutar att som sin mening ge regeringen till känna att åtgärder bör vidtas för att lokalisera den centrala rennäringsadministrationen till . () () () PER () (vpk)