mot · G4021251 · 1981-01-26 00:00:00 — Effekterna av aldrig så väl utvecklade system för utbildning och praktiktjänstgöring kan äventyras om det avslutande skedet i övergången från utbildning till arbete inte fungerar. Detta fäster uppmärksamheten på introduktionens och inskolningens betydelse. Som en konsekvens av senare års utbildningsreformer har utbildningen på nästan alla yrkesinriktade linjer fått större inslag av allmänna ämnen och en i motsvarande mån minskad andel träning av speciella yrkesfärdigheter. Även en framtida gymnasieskola bör ha såväl studieförberedande som yrkesförberedande inslag. Detta innebär att introduktions- och inskolningsinsatser i företag och förvaltningar även kommer att ha stor betydelse. De bör ingå som en allt viktigare del i personalpolitiken på vaije arbetsplats. Ungdomsorganisationerna spelar en viktig roll när det gäller att engagera barn och ungdomar i meningsfulla fritidsaktiviteter. En majoritet av ungdomarna i åldern deltar också i en eller flera föreningar. En stor grupp ungdomar nås dock inte alls. Olika undersökningar visar att många av de icke föreningsanslutna får större problem än andra ungdomar. Detta får negativa samhällsekonomiska konsekvenser. Genom föreningslivet får många ungdomar lära sig ta eget ansvar för verksamheten och dessutom möjlighet till ett utvecklande engagemang . Föreningslivet är också en viktig motvikt till det ökade 4 1980/81. kommersiella utbudet till barn och ungdomar. Det finns därför starka skäl att även i tider av stora samhällsekonomiska påfrestningar på olika sätt underlätta föreningarnas verksamhet. De kämpar ofta med stora ekonomiska svårigheter trots att verksamheten i avgörande utsträckning möjliggörs genom de många frivilliga ledarnas betydande insatser. Mot denna bakgrund och med hänsyn till föreningslivets stora betydelse för barn och ungdomar vände sig socialdemokraterna i kulturutskottet i en motion (1980/81:73) mot regeringens aviserade förslag att beskära ungdomsanslagen. Vi hävdade att besparingar i statsverksamheten inte i första hand bör gå ut över verksamhet som riktar sig till barn och ungdomar. I budgetpropositionen föreslås kraftiga nedskärningar som på ett allvarligt sätt kommer att inverka på organisationernas möjligheter att utveckla och fördjupa sin verksamhet. Det rörliga bidraget minskas . Tillsammans med den tidigare urholkningen av bidragen, i relation till den faktiska kostnadsutveckling som ägt rum under det borgerliga regeringsinnehavet, kommer föreliggande förslag att leda till betydande försämringar för föreningslivet. Härtill kommer förslaget om en sänkning av det lokala aktivitetsstödet. Sistnämnda förslag används dock till stor del för att finansiera ferieverksamhet för barn. Det är tillfredsställande att den ferieverksamhet som bedrivits med stöd av medel ur allmänna arvsfonden nu äntligen kan permanentas, vilket vi krävt senast i motionen 1979/80:282. Vi beklagar att den bekostas genom en minskning av andra ungdomsanslag. Vi vill för vår del understryka vikten av att ferieverksamheten fortsättningsvis får utvecklas utan att andra verksamheter för barn begränsas. I syfte att stärka föreningarnas arbete med barn och ungdom föreslår vi att grundbidraget fastställs till . i enlighet med statens ungdomsråds förslag i anslagsframställning för /82. Härigenom uppstår ett ökat medelsbehov av 2,1 milj. kr. Det rörliga bidraget bör fastställas till . Det innebär oförändrat belopp jämfört med innevarande år, men en ökning med . i förhållande till regeringens förslag. Detta medför ett ökat medelsbehov av 3,5 milj. kr. För de sex organisationerna, bl. a. och , som får bidrag med fasta belopp, har vi beräknat ytterligare sammanlagt . i ökat anslag. För handikapporganisationernas del föreslår föredraganden en uppräkning av det rörliga bidraget . Vi vill för vår del ansluta oss till ungdomsrådets förslag om en höjning med . Det innebär ett ökat medelsbehov av . i förhållande till regeringens förslag. Vi anser det angeläget att underlätta invandrarnas föreningsliv. För flera av deras ungdomsorganisationer gäller att de inte kan uppfylla samtliga de bestämmelser som gäller för att bli bidragsberättigade. Så t. ex. är invandrarna ibland så koncentrerade geografiskt att kravet på spridning i minst hälften av landets landstingskommuner inte kan uppfyllas. Det totala underlaget i vissa invandrargrupper gör att organisationen inte heller når upp till föreskrivna 3 000 medlemmar. I skrivelse från statens invandrarverk uttalas bl. a. följande med anledning av överväganden om bidrag till nedan angivna invandrarorganisationer. Barn behöver en stark identitet för att utvecklas positivt. I detta avseende löper invandrarbarn större risker än de flesta svenska barn. Invandrarfamiljen i lever skild från det nationella och kulturella sammanhang som den tidigare varit delaktig i och känt samhörighet med. Invandrarnas eget föreningsliv är därför-av stor betydelse för att förebygga identitetskriser och sociala problem . Av statsfinansiella skäl avvisar föredraganden ungdomsrådets förslag att ge , och rätt till bidrag. ställningstagande skedde efter nära kontakt med statens invandrarverk. Med hänvisning till invandrarverkets och ungdomsrådets förslag föreslår vi att ökade medel ställs till förfogande för ungdomsverksamhet bland invandrare. Inte heller handikappade ungdomar tillhör de av föredraganden prioriterade grupperna. förslag att skall bli bidragsberättigad avslås således av föredraganden. Enligt ungdomsrådets anslagsframställning har både och förordat att bidrag skall utgå. Med hänsyn till det stora behovet av att stödja de handikappades verksamhet bör enligt vår mening bli bidragsberättigad. Samma intrappning i bidragssystemet som ovan angivits för vissa invandrarorganisationer bör också gälla . För ett genomförande av våra förslag beräknas ett ökat medelsbehov /82 av . De förslag som här framförts om åtgärder för att stärka ungdomsorganisationernas verksamhet medför ett ökat medelsbehov av . (2 100000+3 500000+180000+250000+640000 kr.) under anslaget Bidrag till ungdomsorganisationernas verksamhet m.m. (B 75, ) i förhållande till regeringens förslag. Vi vill i detta sammanhang också peka på att idrottsrörelsen engagerar ett stort antal barn och ungdomar. av den verksamhet som redovisas som lokala aktiviteter bedrivs inom olika idrottsorganisationer. Socialdemokratin drog i regeringsställning upp riktlinjer för dagens idrottspolitik. Syftet var att ge allt fler möjlighet till idrottsutövning. Idrott åt alla är den samlande beteckningen för de riktlinjer antog och svensk idrottsrörelse arbetar efter. Statsstödet till idrottens centrala verksamhet anvisas under huvudtitel. 1 årets budgetproposition lägger regeringen fram förslag som kraftigt urholkar idrottsanslaget. Det skulle starkt minska idrottsrörelsens möjligheter att fortsätta sitt arbete med att aktivera fler människor. Framför allt riskeras de pågående satsningarna bland barn och ungdom, kvinnor och handikappade. Vi kan icke acceptera att idrottsrörelsens villkor försämras på detta sätt. I en särskild motion redovisas socialdemokraternas krav på ökat stöd till idrotten. 9 Kultur för barn och ungdom Uppväxtförhållandena under barndomen är avgörande för den personliga utvecklingen. Samhället kan icke tillåta att brister i ekonomiskt, socialt och kulturellt hänseende hindrar många barn att få en innehållsrik och stimulerande uppväxt. Barnen måste ges goda och likvärdiga uppväxtvillkor. Först då blir det möjligt för dem att utvecklas till fria och självständiga människor som verkar i gemenskap och solidaritet med varandra. Barnens kulturella villkor formas till stor del av den ekonomiska och sociala situation de lever i. Den fysiska uppväxtmiljön bestämmer också i långa stycken deras möjligheter till kontakt och gemenskap med andra människor och till att själva aktivt kunna utforska omvärlden. Samspelet mellan kulturpolitiken och andra politiska områden ströks också under i beslut om den nya kulturpolitiken (KrU 1974:15). De särskilda åtgärder som föreslås på kulturområdet får inte vara ett sätt att söka skyla över andra betydande brister i människors livssituation. beslöt dåvarande statsrådet att till knyta en arbetsgrupp, som fick namnet barnkulturgruppen. Gruppen fick till uppgift att ge råd vid beredningar av barnkulturförslag från utredningar och anslagsframställningar från myndigheter, att utreda behovet av ytterligare barnkulturinsatser samt att precisera hur den mera permanenta bevakningen av barnkulturfrågorna borde ske inom ramen för arbete. Barnkulturgruppen skulle genom sin konstruktion och sitt uppdrag löpande medverka i reformarbetet. Departementsgruppens mer långsiktiga arbete skulle inte vara något hinder för att föra fram olika delförslag till . Så skedde också under den socialdemokratiska regeringens tid då viktiga förslag för att stärka barnens ställning inom bl. a. film- och litteraturområdets förelädes . Barnkulturgruppen avlämnade sin rapport . Både barnkulturgruppen och andra utredningar och arbetsgrupper som sökt analysera barnens situation har framhållit behovet av ett helhetsperspektiv på barnens situation när reformer för att förbättra deras villkor genomförs. Samspelet mellan olika politiska områden får avgörande effekter för barn. Barnen måste stå i centrum för reformarbetet så att detta medverkar till att ge barnen goda uppväxtvillkor. Socialdemokraterna vill betona vikten av att en bevakning av reformarbetets effekter på barnen sker över en längre tidsperiod. Det är nödvändigt att en aktuell dokumentation om barns livsvillkor finns samlad och kan ge underlag för olika reformer vare sig de riktas direkt till barnen eller indirekt kommer att påverka barnens villkor. På samma sätt som när det gäller arbetet för jämställdhet mellan män och kvinnor krävs en ständig uppmärksamhet om det skall bli möjligt att tänka in barnen i reformpolitiken. I detta syfte har vi i det föregående föreslagit att ett utredningsarbete kommer till stånd i syfte att studera barns levnadsförhållanden. Därmed räknar vi med att ett bättre underlag kan skapas som grund för olika insatser för att förbättra barns och ungdomars uppväxtmiljö. Barnen är utsatta för ett starkt kommersiellt tryck på kulturområdet. Kraftfulla åtgärder behövs för att förhindra att kulturverksamheten reduceras till konsumtion av färdiga produkter och ett passivt mottagande. Bland dessa måste ingå både stöd till opinionsbildning och insatser för att utveckla barns egen kulturskapande förmåga. Därtill kommer att samhället måste satsa på att utveckla attraktiva alternativ till det kommersiella utbudet. Det sker genom våra förslag i det följande. 1979 (1978/79: 143) betonades att i och med att kulturprodukter sprids genom massmedier och säljs på marknaden till överkomliga priser når också produkter av bra kvalitet ut till många människor. Att enbart förlita sig på ett sådant konstaterande är uttryck för liberal låt-gå-politik. Det är uppenbart att i mängden av allmängods som sprids, med enda syfte att ge ekonomisk vinst, drunknar oftast det udda och unika. Detta gäller särskilt utbudet som riktas till barn. Därför måste samhället aktivt söka frigöra kulturlivet från den starka kommersiella påverkan vi har. Om kulturarbetarna måste utforma sin konstnärliga verksamhet utifrån renodlade lönsamhetskrav är detta en inskränkning av yttrandefriheten och något som särskilt drabbar barnen. Det krävs särskild omsorg i utformningen av såväl kulturutbudet som aktiviteter som vi vill tillgodose barns behov av. Frågan om vilka initiativ som erfordras för att motverka kommersialismens negativa verkningar behöver ytterligare analyseras. Socialdemokraterna i kulturutskottet behandlar detta i en särskild motion. I den socialdemokratiska kulturutskottsgruppsmotionen (1979/80:1232) om begränsningar av våldsutbudet på videogramområdet vid föregående års faste vi uppmärksamheten på det tilltagande våldsutbud som kännetecknar videomarknaden. Något intresse från den borgerliga riksdagsmajoriteten att då vidtaga åtgärder för att söka begränsa utbudet fanns inte. Det socialdemokratiska kravet avslogs därför. Ett nymornat intresse för någon form av begränsning av utbudet på videomarknaden bland de borgerliga har dock uppkommit sedan massmedia granskat marknaden. På grund av det starka opionionstryck som kommit till uttryck efter massmediaskildringar av videomarknadens våldsutbud har kulturministern tvingats till handling. Vi vill här erinra om dennes uttalande om att vi behöver en förhandsgranskning av filmer som visas för barn och ungdom och då kan ju inte det avgörande vara om det är biograffilm eller video. Ett förslag om begränsningar av våldsutbudet på videoområdet har utarbetats av en grupp inom . Ärendet finns emellertid inte upptaget i regeringens propositionsförteckning. Vi anser oss föranledda att begära att ett förslag om begränsningar på videoområdet presenteras för i sådan tid att åtgärder kan sättas in senast vid nästa halvårsskifte. bör som sin mening besluta ge regeringen detta till känna. Videomarknaden kännetecknas till stor del av enkla underhållsfilmer, äventyrsfilmer, pornografi och våldsframställningar. Utbudet riktar sig främst till barn och ungdom. Här är det kommersiella inslaget fullständigt dominerande. Med hänsyn till den generellt sett bristfälliga kvaliteten i utbudet anser vi det angeläget att åtgärder vidtas för att kunna erbjuda alternativ som uppfyller rimliga kvalitetskrav. Ett sådant utbud skulle kunna erbjudas allmänheten om delar av den TV-produktion som finns blir tillgänglig på video. Det kan röra sig om gestaltande program, t. ex. barnprogram, teaterföreställningar, musik- och sportevenemang m. m. Vi anser det angeläget att upphovsrättsliga och ekonomiska problem i samband med att ställa delar av TV-produktionen till allmänhetens förfogande på video löses i syfte att erbjuda ett kvalitativt alternativ till den kommersiella produktion som helt dominerar marknaden. I första hand ankommer det på TV-företaget att självt lösa hithörande problem. Vi anser dock att genom ett särskilt uttalande bör stryka under vikten av frågans snara lösning. Vad vi här anfört om att ställa delar av TV-produktionen till allmänhetens förfogande på video bör som sin mening ge regeringen till känna. 9.4 Kultur för barn och ungdom är eftersatt De kulturaktiviteter som riktas till barn och ungdom är för få. Resurserna är inte heller tillräckliga för att aktiviteterna skall utvecklas på ett sätt som är inspirerande för både barnen och kulturarbetarna. Barnens egna möjligheter till skapande verksamhet och personlighetsutveckling är alltför begränsade. I detta sammanhang vill vi peka på den ofta dåliga biblioteksstandarden för barn som finns i landet. har genom en särskild enkät undersökt folkbibliotekens verksamhet för barn (PM-LB 1980:130). Den visar att av biblioteken saknar bibliotekarie med uppgift att tjänstgöra inom barnverksamheten. I knappt hälften av de stora kommunerna och en fjärdedel av de medelstora och små kommunerna förekommer reglerat samarbete mellan bibliotek och förskola. Samma förhållande gäller skolan. Endast i av kommunerna samverkar bibliotek och fritidsnämnd. Av landets kommuner har formulerade urvalsprinciper för barnbibliotekets mediabestånd. Jämfört med teater för barn är biblioteken trots brister i mediabestånd, öppethållande och utbildad personal ändå förhållandevis väl rustade för att möta barns behov. I den undersökning som gjorts inom om tillgång på barnteater framgår att målsättningen att alla barn skall få uppleva en teaterföreställning per termin inte uppfylls i något län. Flera län uppvisar en klart nedåtgående utveckling. En jämförelse mellan visar att minskar antalet föreställningar med något undantag i nästan hela landet. Det finns dock exempel på många lokala satsningar för att öka utbudet av teater för barn, inte minst i samverkan mellan teater och förskola resp. skola. Ofta sker sådant arbete genom medverkan av fria grupper. Kvalitetsfilm för barn, bra serier, möjligheter att få se och träna dans är andra områden där utbudet till barn är bristfälligt. Flera exempel skulle kunna ges. Merparten av de verksamheter som kommer att ha verklig betydelse för barnens kulturella situation har kommunen ansvar för. 1 flera kommuner sker en kulturell verksamhetsplanering över nämndgränserna. Erfarenheterna visar att en sådan gemensam planering ger väsentligt ökat utrymme för en utveckling av kulturaktiviteterna men också innebär förnyelse av verksamheten inom andra områden. Vi understryker det angelägna i att en sådan gemensam kulturell verksamhetsplanering sker i samtliga kommuner. På liknande sätt måste även statliga myndigheter utveckla sitt samarbete för att förverkliga de kulturpolitiska målen. Sedan regeringen presenterade propositionen om barn och kultur har den inte ägnat barnen någon särskild uppmärksamhet. Propositionen blev en engångsföreteelse utan några mer genomgripande effekter i fråga om att öka barns och ungdoms möjligheter att få tillgång till utvecklande kulturaktiviteter. Vi vill i detta sammanhang fästa uppmärksamheten på att kulturministerns satsning på kulturområdet nu helt avstannat. Några nya medel föreslås inte. Tvärtom är det fråga om omfattande besparingar på vissa anslag, vilket kommer att begränsa verksamheten också för barnen. I budgetpropositionen (prop. 1978/79:100) angav föredraganden själv reformutrymmet sedan regeringsskiftet till 130 milj. kr. (budgetåren 1977/781979/80). För innevarande budgetår är reformramen 15 milj. kr. För nästa budgetår uteblir satsningen helt. Denna negativa anslagsutveckling för kulturområdet under det borgerliga regeringsinnehavet kommer självfallet att också minska ett redan alltför begränsat utbud för barn och ungdom. Inte heller har föredraganden i årets budgetproposition lyckats leva upp till sitt uttalande i budgetpropositionen . Då uttalade han bl. a. följande. Denna vilja att förstärka kultursatsningarna också i ett ekonomiskt läge som inger bekymmer bygger på övertygelsen att en livaktig kultur i en föränderlig verklighet kan ge känselspröt riktade mot framtiden. Kulturen har, med denna utgångspunkt, en avgörande betydelse för samhällets förmåga att se sina problem och att anpassa sig till nya förhållanden. Att döma av årets budgetproposition har föredraganden tydligen helt glömt detta uttalande. Trots ett mycket bekymmersamt budgetläge är det enligt vår mening nödvändigt att medel avsätts för fortsatta satsningar på kulturområdet. Inom ramen för de begränsade utökningar vi föreslår har vi, i motsats till regeringen, valt att prioritera kultur för barn och ungdom. Vi gör detta i medvetande om vilken utsatt situation många barn befinner sig i. Kulturpolitiken har en strategisk betydelse när det gäller att möta samhällsförändringar. Vi har valt att satsa nya resurser på områden där man har en väl utvecklad barnverksamhet i gång, men där medel saknas för att utvidga densamma. I en del andra fall vill vi stödja en planerad verksamhet för barn och ungdom, för vilket medel inte anvisats i regeringens budgetförslag. Avsikten är att de nya resurser vi föreslår skall gå till verksamhet med och för barn. Tillskottet av resurser skall således inte utnyttjas för att kompensera statsbidragsförluster, t. ex. i administrationen av verksamheten. Vår satsning innebär också en väsentlig förbättring av arbetsmöjligheterna för kulturarbetare på skilda områden. Resurstillskottet på 27 milj. kr. som föreslås i det följande är av den storleksordningen att denna satsning bör utvärderas som ett led i en aktiv kulturpolitik för barn. Det finns också starka skäl att i det sammanhanget kontinuerligt söka utveckla kulturaktiviteter för barn som inte tillräckligt kunnat beaktas. Så t. ex. vill vi peka på dansområdet inom vilket det finns starka skäl att söka finna nya stödformer. Vi vill också peka på betydelsen av att man inom hela kulturområdet inom ramen för den reguljära verksamheten i större utsträckning beaktar barnens behov. På många kulturinstitutioner förekommer knappast någon verksamhet för barn och ungdom. Vår uppfattning är att barnkulturverksamheten måste ingå som en självklar del i all den reguljära verksamhet som olika institutioner, grupper och organisationer bedriver på kulturområdet. Det krävs ett planmässigt arbete att nå dit. Kvotering är en metod som måste prövas om andra åtgärder inte leder till bestående resultat. har det varit en uttalad ambition att ge barnen bättre möjligheter på kulturområdet. Trots detta kan vi konstatera att insatserna för barn är alltför små. Det framstår klart att planeringen för barn inom kulturområdet liksom genomförandet av dessa planer måste bedrivas med långt större allvar och målmedvetenhet än . Vi anser därför att varje institution eller grupp som verkar på kulturområdet med statligt stöd skall ange ett mål och en utvecklingsplan för sitt arbete bland barn i samband med den årliga anslagsframställningen. Detta bör som sin mening ge regeringen till känna. bör ges medel som gör det möjligt att stödja experiment och utvecklingsarbete på barnkulturområdet. Rådet har också ansvar för att erfarenheterna av olika försök dokumenteras och att den informationen sprids. För utvärdering, experiment och utveckling föreslår vi att 1 milj. kr. ställs till disposition. Det är enligt vår mening nödvändigt att en satsning på barnkultur av den storleksordningen vi här föreslår blir föremål för en ingående utvärdering. 9.6 Barn- och ungdomsorganisationernas kulturella verksamhet Den bärande tanken i att ge folkrörelserna ett ökat ansvar på kulturområdet är självklart deras unika möjligheter att låta kulturaktiviteterna vidgas från privata till gemensamma upplevelser. Kulturverksamheten medverkar till att människor gemensamt formulerar sina erfarenheter och ibland också ställer krav på förändringar i sin situation. Kulturverksamheten blir inte en isolerad upplevelse utan bidrar starkt till människors utveckling. Men för barnen innebär också folkrörelsernas engagemang på kulturområdet bättre möjligheter för att själva kunna påverka vilka kulturverksamheter som skall genomföras. Barn är en politiskt fattig grupp med små möjligheter att göra sin stämma hörd. Visserligen efterlyser allt fler barnens egna uppfattningar i frågor som berör dem. Men är man mycket valhänt när det gäller att förverkliga sådana ambitioner. Risken är överhängande att bara barn till föräldrar som själva har goda möjligheter att påverka samhällsdebatt och samhällsutveckling får vara med och framföra sina synpunkter. Det är här demokratiska barn- och ungdomsorganisationer har sin stora uppgift. Det är därför en angelägen fråga för hela samhället att stödja barn- och ungdomsorganisationerna så att de kan bli en kanal för inflytande för många fler barn än dem som nås av föreningslivet. Mot denna bakgrund har vi i det föregående föreslagit insatser för att stärka ungdomarnas föreningsliv. Med det direkta syftet att öka kulturinslagen i föreningslivet och stimulera till egen kulturell aktivitet föreslår vi vidare att 4 milj. kr. anvisas som bidrag till barn- och ungdomsorganisationernas kulturella verksamhet. Detta bidrag skall kunna sökas av barn- och ungdomsorganisationer. Medlen kan användas för verksamhet med konstnärliga uttrycksformer, dvs. de områden som innefattas kulturpolitiska beslut. Det gäller verksamhet med litteratur, teater, musik, dans, bild- och massmediaområdet, såsom-film och TV, samt olika åtgärder för att bevara och levandegöra vårt kulturarv. Vi vill särskilt framhålla behovet av att stödja kulturell verksamhet för barn och ungdom med olika former av handikapp. Det finns starka skäl att också ge invandrarnas barn- och ungdomsorganisationer ett speciellt stöd. Dessa barn och ungdomar måste få ökade möjligheter att fördjupa sina kontakter med hemlandets olika kulturyttringar. Det ger dessutom unika möjligheter till att sprida förståelse för olika folks kulturmönster bland barn, ungdom och vuxna. har också föreslagit att ett sådant anslag tillskapas genom .