mot · G4022124 · 1981-04-10 00:00:00 — av m. fl. med anledning av proposition 1980/81:131 om vissa varvsfrågor, m. m. Sammanfattning: I motionen kritiseras regeringens varvspolitik och dess aktuella målsättning för varven i och . Varven i och bör bevaras som varv. bör arbeta vidare på den grund som angetts av de fackliga organisationerna vid varvet. Ledningen för Svenska Varv bör avgå. Förberedelser bör göras för en ny, offensiv varvspolitik. Regeringen bör återkomma med förslag som är inriktade härpå. Likaså bör man förbereda långt mer kvalificerade åtgärder för att möta situationen på varvsorterna, ifall nedläggningslinjen trots allt skulle gå igenom. Förstörelsen av de svenska varven fortsätter. Den drivs som en medveten politik från regeringens sida. Regeringen uppträder i rollen som en verkställare av det privata storkapitalets övergripande intressen. Detta är särskilt tydligt i och där de stora kapitalintressenterna förflyttat sina engagemang från industrin till andra områden. Denna varvspolitik är destruktiv, och den är destruktiv i en grad som går utöver vad regeringen har konstitutionell befogenhet för. Regeringen har drivit nedläggningspolitik som ett medvetet sabotage mot beslut. Regeringen och ledningen för Svenska Varv har aktivt motarbetat varvens rehabilitering och egna initiativ. Vpk har givit en utförlig redovisning av riktlinjerna för en ny långsiktig varvspolitik. Det skedde i motion till regeringens varvsproposition 1979/ 80:165. Alla väsentliga delar av denna motion behåller sin giltighet, även om de svenska varvens utgångsläge ytterligare försämrats genom regeringens och Svenska Varvs politik. Vi hänvisar för de större, övergripande sammanhangen i varvsfrågan till denna motion (1979/80:2022). Vi kommenterar nedan enbart det akuta läget. Den svenska varvsindustrins förvärrade läge får helt tillskrivas regeringens politik. Regeringen har öppet och avsiktligt motarbetat försök och förslag till en positivare utveckling. Regeringen har efter nederlaget rörande Öresundsvarvet vid förra varvsbeslutet i systematiskt arbetat på att förverkliga sin egen nedläggningslinje. Också i fråga om och de blekingska varven har man inriktat sig på att göra nedrivningen snabbare än riksdagsbeslutet med nödvändighet förutsatt. Beträffande är omständigheterna särskilt försvårande för regeringen. Regeringens handlande är här direkt inkonstitutionellt - ett sabotage mot ett riksdagsbeslut. Trots det försämrade utgångsläget är alltjämt ett bevarande av såväl Landskronavarvet som övrig varvskapacitet den enda riktiga linjen i svensk industripolitik. Exempel från flera nationer i visar dock vad en god organisation och ett aktivt mötande av beställares nya behov kan ge. Det finns inga som helst skäl att inta den hållningen att svensk varvsindustri saknar förmåga att utvecklas på liknande sätt. Intar man en sådan attityd av kapitulation är det enbart ett tecken på att koncernledningen bör bytas ut (och på en smula sikt även regeringen). I fråga om Landskronavarvet har förlusterna blivit större än förut väntades. Mot detta måste dock ställas andra, mer avgörande omständigheter. Varvet äger just den förmåga till mångsidighet som är central i denna nya epok för internationell varvsnäring. Varvet har visat stor förmåga till omställning. De affärsmässiga bakslagen får ses som läropengar i ett inledningsskede. Det är felaktigt att då lägga ner varvet, när dessa lärdomar kan börja utnyttjas och fler beställningar hade möjliggjort utnyttjande av vunnen rutin och av serieeffekter. varv har blivit styvmoderligt behandlat. Ett storvarv är på olika sätt särskilt känsligt i ett läge där dess framtida förmåga att hävda sig beror av uthållighet i det akuta läget. Regeringens och koncernledningens politik leder till att varvet faller sönder. Detta måste förhindras. Därför bör ges den särskilda resurs varom de fackliga organisationerna talat. Beträffande de blekingska varven har vpk under årets allmänna motionstid avlåtit motion 1980/81:1044 till vilken vi här hänvisar. Vi har den uppfattningen, att varvet i ej bör avvecklas. Själva inriktningen på regeringens politik och koncernledningens arbete har starkt bidragit till att varvet inte kunnat utnyttja de möjligheter ett litet varv med sin speciella inriktning kan ha. Vad gäller råder speciella förutsättningar. En intelligent och framåtsyftande varvspolitik måste uppenbarligen ta sikte på de betydelsefulla möjligheter som öppnar sig för varvet i och med anknytningen till energiområdet. Regeringen framlägger också förslag till åtgärder beträffande region- och arbetsmarknadspolitiken på de aktuella varvsorterna. Dessa förslag visar regeringens dilemma när den söker dölja vad en verklig kostnadsjämförelse mellan utvecklings- och nedläggningsalternativen resulterar i. Regeringen förstår över huvud inte de speciella problemen på arbetsmarknaden i Hela analysen är skrivbordsmässig. Man underskattar grovt behovet av insatser och kostnaderna därför. Detta passar regeringens taktiska argumentation som hand i handske. Hade man kartlagt de verkliga behoven och kostnaderna därför skulle nedläggningspolitikens verkliga och helt förödande totalkostnader framstå i all sin tydlighet. Både analysen och åtgärderna är otillräckliga och saknar ordentlig anknytning till den verkliga situationen. Regeringen bör därför återkomma med ett genomarbetat åtgärdsprogram av mer kvalificerat slag. Förslagen i denna motion innebär i första hand att varvsenheterna i och ej skall läggas ner och att kapaciteten skall bevaras i och . Detta innebär naturligtvis vissa besparingar i kostnaderna på den arbetsmarknadspolitiska sidan. Skulle godta regeringsförslagen, måste arbetsmarknadspolitiska och regionpolitiska åtgärder ges andra dimensioner än vad regeringen föreslår. Därvid blir frågan om anställningsgaranti vid varven också aktuell. På denna punkt vill vpk framhålla att arrangemang av P 80-typ inte är en lämplig form. De leder till en försämring av de arbetandes arbetsrättsliga situation. En anställningsgaranti måste ta sikte på att bevara ett normalt anställningsförhållande i det företag där de som är föremål för garantin dittills arbetat. Man skall inte skapa undantag från den normala arbetsrätten. Mot bakgrund av vad här anförts föreslås 1. att beslutar i första hand att uttala sig för att Öresundsvarvet skall bevaras som varv i enlighet med tidigare riksdagsbeslut, 2. att beslutar i andra hand - därest yrkande 1 ej vinner bifall - att hos regeringen anhålla om ett åtgärdsprogram beträffande Öresundsvarvet innefattande följande förutsättningar: a) Öresundsvarvet behålls som arbetsplats, b) stödproduktion av fartyg eller annan lämplig verkstadsproduktion införs , c) befintlig fartygsreparationsverksamhet behålls och utvecklas, d) verksamheten vid varvets treåriga verkstadsskola tryggas, 3. att beslutar att uttala att varv skall tilldelas den särskilda resurs om . vilken föreslagits av de fackliga organisationerna och hos regeringen begära förslag i enlighet därmed, 4. att beslutar att uttala att varvet i skall bevaras och hos regeringen begära nödvändiga åtgärder i enlighet därmed, 5. att beslutar att hos regeringen begära ett långsiktigt utvecklingsprogram för varvsnäringen, grundat på förutsättningen att kapaciteten skall bevaras och utvecklas, 6. att beslutar att hos regeringen begära ett nytt program för region- och arbetsmarknadspolitiska åtgärder för varvsorterna, vilket står i proportion till de akuta och väntade problemen, 7. att beslutar att hos regeringen begära skyndsamt förslag om en anställningsgaranti för de varvsanställda grundad på förutsättningen att deras arbetsrättsliga ställning bevaras, 8. att beslutar att hos regeringen begära att denna verkar för att en ny koncernledning, som har de anställdas förtroende, utses för AB Svenska Varv. (vpk) C.-H. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)