mot · G4021205 · 1981-01-27 00:00:00 — Motion 1980/81:1205 av m. fl. om internationella sanktioner mot ockuperade dåvarande tyska under det . Efter kriget förklarades som administratör av området med mandat av . Redan detta arrangemang accepterades ytterst motvilligt av . I praktiken blev en provins i den dåvarande Sydafrikanska unionen. har aktivt verkat för att markera speciella ställning och förbereda dess självständighet. Den sydafrikanska republiken har energiskt motarbetat alla försök att lösgöra . har nationaliströrelsen () kämpat för oberoende med både politiska och militära medel. Stödet från de kringliggande frontstaterna och från OAU har varit aktivt och Namibiafrågan har kommit att inta en alltmer central plats i FN:s arbete för att avveckla kolonialismen i alla delar av världen. har fem västländer (, , , och ) bildat en grupp som sökt finna en fredlig väg till oberoende för . Ansträngningarna resulterade i ett beslut i säkerhetsrådet, resolution 435 (1978), som anger hur man i efter eldupphör skall genomföra av FN övervakade fria val som skall ge landet en laglig regering och självständighet. Segslitna förhandlingar med och SWAPO har lett fram till att det nu återstår att bestämma datum för eldupphör och att inleda de procedurer som skall leda till självständigheten. Målsättningen var att denna process skulle slutföras . En konferens i under FN:s ledning skulle söka efter lösningar på de frågor som återstod att lösa. Mötet blev en besvikelse. De sydafrikanska representanterna ville inte diskutera något datum för genomförande av resolution 435 (1978). De beskyllde FN för att vara partiskt och för att gynna SWAPO på bekostnad av andra politiska partier i . Endast efter en icke preciserad period då FN demonstrerat sin opartiskhet kunde man enligt sydafrikansk uppfattning bestämma ett datum för de procedurer som skall leda till självständighet för . fortsätter alltså sin obstruktionspolitik mot FN:s försök att finna en fredlig lösning. SWAPO vill inget hellre än ett snabbt genomförande av resolution 435 (1978) men tvingas nu till fortsatt politisk och militär kamp mot den illegala sydafrikanska ockupationen. FN:s generalsekreterare uttrycker stor oro för den situation misslyckandet i har skapat. Den fortsatta behandlingen av Namibiafrågan i FN blir starkt påverkad av den linje den nya amerikanska administrationen väljer i denna fråga. Uppenbarligen vägleds rasistregimen i av förhoppningar om att den skall visa större sympati för än vad den tidigare USAadministrationen gjorde. Först efter ett möte med den alliansfria gruppens utrikesministrar i kommer frågan upp för debatt i och för beslut i säkerhetsrådet. Utrikesminister konstaterade i ett uttalande att fortsätter att bära det fulla ansvaret för att FN inte lyckats genomföra planen för självständighet på en fredlig och demokratisk väg. Han tilläde att det är hög tid att säkerhetsrådet beslutar om åtgärder som kan förmå att ge självständighet och ansåg att trycket mot måste ökas. Detta uttalande innebär rimligen att den i FN med kraft kommer att verka för internationella sanktioner mot för att framtvinga eftergifter i Namibiafrågan. En åtgärd som ofta diskuteras är ett FN-beslut om oljeblockad mot . Även andra sanktioner är tänkbara, exempelvis ett beslut om att avbryta flygtrafiken till och från . bör diskuteras olika kompenserande åtgärder för de frontstater som i olika avseenden skulle bli lidande till följd av internationella sanktioner. Viktigt är att nu energiskt agerar för sådana FN-beslut, även om den nya skulle visa tendenser att inta en välvilligare hållning gentemot . Väststaternas inställning i denna fråga är inte entydig, men en aktiv svensk och kanske nordisk insats kan få stor betydelse för opinionsbildningen inom EG-statema och i . förhalningstaktik måste nu mötas av konkreta åtgärder främst från de västerländska staterna. FN:s förmåga att agera i denna fråga bygger på en aktiv medverkan av de ledande väststaterna. Namibiafrågan är av central betydelse för möjligheterna att utnyttja FN för fredsbevarande insatser. Det har föreslagits att skulle komma att ingå i de FN-enheter som skall övervaka övergången till självständighet efter ett eldupphör. Det har hävdats att denna möjlighet nu skulle motivera en svensk återhållsamhet för att inte ge argument angående bristande opartiskhet. Det är enligt vår bedömning nu långt viktigare att med kraft agerar i FN för sanktioner som kan förmå att ändra sin Namibiapolitik än att vi sällar oss till de västländer som med olika motiveringar intar en avvaktande hållning. socialdemokratiska ledamöter motionerar i anslutning till biståndspropositionen om ökat ekonomiskt stöd till befrielserörelser, flyktingar och raspolitikens offer i södra med särskild hänvisning till den senaste händelseutvecklingen i . tillämpning av lagen om förbud mot nyinvesteringar av svenska företag i har självfallet betydelse i sammanhang då ytterligare sanktioner övervägs. Med hänvisning till det anförda hemställs att begär att regeringen i FN med all kraft verkar för olika former av internationella sanktioner mot Sydafrikanska republiken i syfte att påskynda självständighet. () () () () () () () AXEL () () () () () ()