mot · G4021828 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för ökad jämställdhet inom arbetslivet Bakgrund Kravet på jämställdhet mellan kvinnor och män har inom socialdemokratin införlivats med den grundläggande målsättningen om jämlikhet mellan alla människor. Allteftersom förbättringar inom olika samhällsområden genomförts har även jämställdheten mellan kvinnor och män ökat. De lagstiftande orättvisorna som tidigare skilde på kvinnor och män inom äktenskapet, arbetslivet och i samhället har avskaffats. Genom en mängd reformer som särbeskattning, utbyggd föräldraförsäkring, barnomsorg m. m. har vi kommit en bit på väg. Mycket återstår dock att göra. Vi ser med oro hur en medveten jämställdhetspolitik mer och mer ersätts med allmän välvilja. T. o. m. debatten dämpas i takt med det hårdnande ekonomiska läget. Visserligen står det i årets budgetproposition att Jämställdhet mellan kvinnor och män är alltjämt en fråga som står i fokus för samhällsdebatten och att Arbetet med att undanröja förvärvshinder fortsätter, men detta som hela 1981/budgetproposition i praktiken innebär en neddragning av den offentliga sektorn och därmed den service som är nödvändig för många för att kunna ta ett arbete. Den borgerliga regeringens ekonomiska politik hotar genomförda reformer. Landets ekonomi försämras snabbt och medger inte några extra satsningar på jämställdheten. Den bör emellertid medge en styrning som leder till ett bättre resursutnyttjande. De praktiska möjligheterna till utbildning och förvärvsarbete för alla oberoende av kön har successivt förbättrats på arbetsmarknaden. Men en hög förvärvsfrekvens för kvinnorna har inte lett till ekonomiskt oberoende. Arbetsfördelningen i hemmen fortsätter att vara högst traditionell, och det är fortfarande männen som har huvudansvaret för försörjningen i de flesta familjer. De förvärvsarbetande kvinnorna deltar inte heller jämlikt i arbetslivet. De går in på arbetsmarknaden till de traditionella kvinnojobben. Deras arbete är ofta en förlängning av hemarbetet; underordnade uppgifter, lågt betalda, i stor utsträckning utförda på deltid, vilket ofta innebär sämre förankring på arbetsplatsen och i arbetslivet. Det mönster som gäller för kvinnorna på arbetsmarknaden konserveras även av nästa generation. Flickor väljer utbildning och yrke lika traditionellt som deras mödrar gjorde . Arbetslösheten bland dem är långt högre än bland pojkar, och de väljer också oftare deltid. Den aktuella situationen på arbetsmarknaden förvärvsarbetar av alla kvinnor mellan och av alla män i samma ålder. Ökningen av antalet kvinnor som kom in på arbetsmarknaden var särskilt snabb . Den största delen av ökningen har emellertid skett i form av deltidsarbete. deltidsarbetar av kvinnorna mot av männen. Mest markant har deltiden ökat bland de unga kvinnorna och tonårsflickorna. Arbetslösheten bland kvinnorna är betydligt större än bland männen, och den är högre för kvinnor i alla åldrar. Värst är situationen bland unga flickor. En majoritet av kvinnorna finns i ett fåtal yrken. Det sker smärre inbrytningar år , men helhetsbilden har inte förändrats. Relativt sett har kvinnorna i sämre yrkesmässig spridning än i de flesta andra länder. Andelen kvinnor som förvärvsarbetar skiljer sig dessutom avsevärt mellan olika delar av landet. Arbetsmarknadsläget ur jämställdhetssynpunkt är med andra ord mycket dystert. Förvärvshindren för utträde på arbetsmarknaden fortsätter att vara stora. Kvinnor kompenserar samhällets bristande barnomsorg i första hand genom att stanna kvar i hemmet och inte ta något förvärvsarbete, i andra hand genom att arbeta deltid eller utnyttja någon av föräldraledighetslagarna. Det blir kvinnorna som avlönat eller oavlönat tar största delen av ansvaret för omsorgen av barn, äldre, handikappade och andra vårdbehövande. Det är också de som fortfarande sköter hemarbetet, oberoende av om de förvärvsarbetar på hel- eller deltid. Det har gjorts mycket för att förbättra jämställdheten på arbetsmarknaden. Olika slag av stödåtgärder har tillkommit. Lag om jämställdhet på arbetsmarknaden, jämställdhetsavtal på olika områden, särskilda jämställdhetsorgan inom fackföreningarna och arbetsgivarorganisationerna m. m. Men det har inte räckt till för att bryta mönstret. De ökande regionalpolitiska stöden har inte heller kunnat utjämna skillnaderna i kvinnors förvärvsfrekvens mellan olika delar av landet. när expansion utbytts mot ekonomisk kris, när arbetslösheten ökar, när behovet av en stor offentlig sektor ifrågasätts, kommer svaga grupper att få det ännu svårare att klara sig på arbetsmarknaden. Redan nu ökar motsättningarna mellan dem som har ett arbete och de arbetslösa. En arbetsmarknad som består av olika delarbetsmarknader-för män, för kvinnor, för deltidsarbetande - är sårbar. Kriserna drabbar ensidigt. En minskad uppdelning av arbetsmarknaden skulle därför medföra ökad rörlighet och bättre anpassning mellan arbetssökande och lediga arbeten. Ökad jämställdhet skulle med andra ord leda till ett bättre samhälle och minskad utslagning. Även regionalpolitiken måste i ökad utsträckning inriktas på att bättre ta till vara ännu outnyttjade resurser - de icke förvärvsarbetande kvinnorna inom glesbygdsområdena. Det krävs kraftfulla, medvetna och samordnade åtgärder för att öka jämställdheten på arbetsmarknaden. Det räcker inte längre med morötter. Omprioriteringar av de arbetsmarknadspolitiska åtgärderna måste göras. Insatserna måste inriktas så att de gynnar svaga grupper på arbetsmarknaden som deras resurser bättre utnyttjas. För att öka jämställdheten på arbetsmarknaden krävs det en breddning av kvinnornas yrkesområden. Insatser måste sättas in dels hos unga flickor vid utbildningsval, dels hos kvinnor som av någon anledning ännu står utanför arbetsmarknaden. I en särskild partimotion avseende barn och ungdom ger vi förslag på att inom skolans ram försöka bryta det traditionella utbildningsvalet hos flickor. Men även arbetsmarknaden måste stimulera till annorlunda val. Praktikplatserna kan bli ett bra instrument i detta arbete. I årets budgetproposition lämnas det förslag om att i några fall inom statsförvaltningen betala en del av lönekostnaderna för de praktikanter som är beredda att välja ett otraditionellt yrke. Medel anvisas från anslaget Jämställdhet inom statsförvaltningen. Enligt vår mening borde försöket vidgas till att även gälla andra arbetsområden. Regeringen bör ges i uppdrag att komma med förslag om detta. infördes beredskapsarbete i kombination med arbetsmarknadsutbildning (BAMU). Syftet var att ge outbildad vårdpersonal möjligheter att genomgå korta yrkesutbildningar men också att ge arbetslösa personer, främst ungdomar, chansen att komma in på arbetsmarknaden genom s. k. beredskapsarbete (ersättare) för den personal som skulle genomgå utbildning. Vårdområdet är det yrkesområde som har flest kvinnor anställda och det är också det område som har mest outbildad personal. Det gäller då vårdbiträden inom äldreomsorgen, hemsamariter, dagbarnvårdare, sjukvårdsbiträden, skolmåltidspersonal, ekonomibiträden etc., alltså främst personal inom verksamhetsområden. Fram omfattade BAMU utbildningar endast inom vård- och barnomsorgen, åren hade drygt 10 000 personer fått yrkesutbildning genom dessa kurser. breddades kursutbudet till att gälla alla områden inom landsting och kommuner, vilket förde med sig en markant ökning av antalet kursdeltagare. räknar man med att drygt 6 000 personer deltagit i utbildning (BAMU) och dessutom har tusentals arbetslösa ungdomar, mest flickor, fått meningsfulla jobb som ofta varit inkörsporten till varaktiga anställningar. Man räknar t. ex. med att under /79 kom drygt 4 600 ungdomar ut på arbetsmarknaden genom dessa korta vikariat. Regeringen har i ett regleringsbrev till AMS begärt att BAMU skall upphöra fr. o. m. . Vi anser utifrån de redovisade positiva erfarenheterna att verksamheten som bedrivs inom BAMU bör återupptas och vidgas till att omfatta alla yrkesområden inom den offentliga sektorn. Samtliga regionalpolitiska stöd är könskvoterade. Dispens från kvoteringsregeln beviljas emellertid alltför ofta. Kontrollen och uppföljningen är bristfällig, vilket försvårar sökandet efter lämpliga åtgärder för förbättringar. Underlaget för exempelvis arbetsmarknadsutbildning för kvinnor kunde förbättras betydligt genom en effektivare uppföljning av dispensärenden. Vi anser därför att bestämmelserna och kontrollen över befintliga kvoterade stöd och bidrag bör skärpas. Likaså bör andra tänkbara möjligheter som kan leda till en breddning av kvinnornas arbetsmarknad inventeras och genomföras. Vi har i våra tidigare motioner framfört kravet på vidgning av verksamheten med könskvotering i regionalpolitiken till att omfatta andra former för statligt stöd till företag. har våra motioner avslagits med motiveringen att jämställdhetskommittén skulle aktualisera frågan. möter medelålders och äldre kvinnor särskilda svårigheter när de söker sig ut på arbetsmarknaden. Dessa kvinnor är underrepresenterade i den totala grupp människor som får del av de olika arbetsmarknadspolitiska hjälpmedlen i syfte att bryta förvärvshindren. Antalet kvinnliga kursdeltagare i AMU är t. ex. lågt. och AMS har bedrivit försöksverksamhet med syfte att stimulera äldre arbetssökande att utnyttja arbetsmarknadsutbildningen. Försöket har bl. a. gått ut på att genom särskilda informationsbroschyrer och information på arbetsförmedlingarna, informationsträffar med äldre arbetssökande, besök på AMU-center och företag påverka äldre arbetssökande till att genomgå arbetsmarknadsutbildning. Resultaten från försöken är uppmuntrande. Verksamheten bör därför utvecklas och föras vidare till delar av län med låg kvinnlig yrkesverksamhetsgrad. Även detta krav har vi framfört. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi 1. att anhåller att regeringen lägger fram förslag om en utvidgad försöksverksamhet med framtagning och finansiering av praktikplatser som stimulerar till icke traditionella yrkesval, 2. att anhåller hos regeringen om att beredskapsarbete i kombination med arbetsmarknadsutbildning, s. k. BAMUkurser, äter införs samt att kurserna skall omfatta alla yrkesområden inom den offentliga sektorn, 3. att anhåller att regeringen skyndsamt ser över de medel man har till förfogande för att bryta den könsuppdelade arbetsmarknaden och kommer med förslag till att inom befintliga resurser särskilt rikta insatserna mot de svaga grupperna på arbetsmarknaden: kvinnorna, de unga flickorna, invandrarna och de handikappade. Detta kan exempelvis ske genom att o fördelning av lediga platser mellan flickor och pojkar i största möjliga utsträckning sker i förhållande till andelen arbetslösa o kvotera till arbetsmarknadsutbildning så att traditionella yrkesval motverkas, o skärpa kraven och öka kontrollen av jämställdhetsbidraget, o öka restriktiviteten med dispens för sysselsättningsstöd och andra regionalpolitiska stöd som är kvoterade. 4. att anhåller hos regeringen om vidgning av verksamheten med könskvotering i regionalpolitiken till att omfatta andra former för statligt stöd till företag och i utbildningssammanhang. 5. att anhåller hos regeringen om vidgade försök att stimulera äldre arbetssökande att bl. a. genomgå arbetsmarknadsutbildning. () () () () () ()