mot · G4022020 · 1981-03-18 00:00:00 — Det går en klart markerad skiljelinje mellan den borgerliga regeringens och socialdemokraternas syn på hur de allvarliga problemen i ekonomin skall angripas. Skall vi svälta oss ur krisen eller arbeta oss ur den? Det är den centrala politiska stridsfrågan , och svaret på den frågan kommer att avgöra villkoren och möjligheterna att fortleva för många småföretag. Vi har i avsnitt tre kortfattat redovisat de viktigaste av de socialdemokratiska förslagen till åtgärder i syfte att öka aktiviteten i ekonomin. Förslagen gäller åtgärder för att stimulera bostadsbyggandet, energiinvesteringarna och investeringarna på trafikområdet. För en stor del av de mindre företagen har investeringarna - och då främst bostadsbyggandet - en direkt avgörande betydelse. Ett genomförande av de socialdemokratiska förslagen skulle otvivelaktigt skapa möjligheter till överlevnad för en rad företag, som med regeringens nuvarande politik kommer att få läggas ned. Ett annat område inom politiken, som har en stor betydelse för de mindre och medelstora företagen, är skattepolitiken. Det gäller inte enbart de skatteregler som direkt rör småföretagen. Också skattepolitikens inverkan på löneutvecklingen spelar en viktig roll för att bestämma företagens villkor. Utan en rättvis skatte- och fördelningspolitik kan vi aldrig hålla en löneutveckling som ligger inom ramen för det samhällsekonomiska utrymmet och inte heller undvika kostsamma arbetskonflikter. Dessa frågor, är självfallet av stort intresse för alla företag, stora som små. Ett område inom skattepolitiken, som emellertid torde innebära särskilda problem för många mindre företag, är det som rör skattefusket. Fusket med skatter och avgifter är som bekant numera mycket omfattande och förekommer i princip inom alla branscher och bland såväl anställda som företagare. Härigenom undandras det allmänna betydande inkomster. Fusket innebär också allvarliga risker för en successiv urholkning av rättvise- och moralbegreppen. Men det har även en annan effekt. Konkurrensen mellan seriösa och icke seriösa företagare inom olika branscher förrycks till fördel för de icke seriösa. Dessa kan ju hålla lägre priser på sina varor och tjänster eftersom de i sin prissättning inte beaktar föreskrivna skatter och avgifter. Det har t. o. m. på sina håll gått så långt att seriösa företag har slagits ut av de icke seriösa. Vi socialdemokrater har uppmärksammat detta problem och i en rad motioner föreslagit åtgärder som varit ägnade att bidra till sundare konkurrensförhållanden. I en partimotion under allmänna motionstiden föreslog vi i bl. a. detta syfte en utredning av frågan om att införa näringsförbud som sanktion mot ekonomisk brottslighet även i andra fall än vid konkursmissbruk. I samma motion begärdes en undersökning av förutsättningarna för att införa etableringskontroll i vissa branscher eller näringsgrenar där bl. a. skattebrottslighet är utbredd. Motionen har ännu inte behandlats av . Vi går i en partimotion till innevarande vidare på denna väg. tillämpar numera i samarbete med lokala skattemyndigheten och kronofogdemyndigheten en rutin i upphandlingsärenden som i stora drag innebär att man endast köper varor och tjänster från näringsidkare som fullgjort sina skyldigheter mot samhället i skatte- och avgiftshänseende. I motionen föreslås att denna rutin görs obligatorisk för all offentlig upphandling. Innehav av B-skattesedel ingår i många fall som ett led i ett systematiskt skatte- och avgiftsfusk och utgör ofta en förutsättning för ett framgångsrikt fusk. I motionen föreslås konkreta åtgärder för att komma till rätta med detta missbruk, bl. a. en skärpning av de lokala skattemyndigheternas prövning av framställningar om B-skattesedel. Det fusk som förekommer i samband med redovisning och inbetalning av källskatter och avgifter är delvis en följd av den på sina håll i det närmaste obefintliga arbetsgivarkontrollen. I vår motion föreslås att länsstyrelsernas uppbördsenheter och de lokala skattemyndigheternas arbetsgivargrupper tillförs ytterligare resurser för att kunna skärpa den offensiva arbetsgivarkontrollen. En sådan kontroll förutsätter ofta besök hos företag och egenföretagare för granskning av olika handlingar. Vid indrivning av skatte- och avgiftsskulder och i samband med konkurs på grund av sådana skulder visar det sig ofta att gäldenären gjort sin egendom oåtkomlig för myndigheterna. All egendom är skriven på hustru, barn eller annan närstående. I allmänhet står myndigheterna i dessa situationer maktlösa trots att det för alla är helt uppenbart att dispositionerna i fråga vidtagits uteslutande i syfte att undandra staten skatter och avgifter. Den egendom som på detta sätt gjorts oåtkomlig borde självfallet kunna tas i anspråk för betalning av skatte- och avgiftsskulderna. I motionen föreslås att denna fråga utreds med förtur. Även frågan om solidariskt betalningsansvar mellan makar alternativt inom familjen för skatter och avgifter bör tas upp i detta sammanhang. I motionen föreslås vidare bl. a. en förlängning av preskriptionstiden för uppbördsbrott samt att underlåtenhet att betala in arbetsgivaravgifter och mervärdeskatt skall kriminaliseras. beskrivna och övriga åtgärder som föreslås i motionen skulle verksamt bidra inte bara till en minskning av skatte- och avgiftsfusket m. m. utan även till sundare konkurrensförhållanden för framför allt de seriösa småföretagarna. Våra tidigare förslag i redovisade vi från socialdemokratisk sida i en partimotion ett brett åtgärdsprogram för de mindre och medelstora företagen som en integrerad del av en offensiv industripolitik. Huvudlinjen i förslagen var att stärka samhällets resurser för att i samarbete med företagsledningar och anställda möta småföretagens praktiska problem och ta till vara deras speciella utvecklingsmöjligheter. På några punkter lyckades vi få majoritet för våra förslag i . Det gällde exempelvis förslagen om en förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas utlåningskapacitet med 300 milj. kr. och om att en försöksverksamhet med särskilda utvecklingsbolag på länsnivå skulle startas. På flertalet punkter gick emellertid den borgerliga majoriteten emot våra förslag vid Detsamma gäller beträffande de förslag till åtgärder för de mindre och medelstora företagen, som vi därefter lagt i . Vi skall här fortsättningsvis ta upp några viktiga områden inom småföretagspolitiken. Vi vill understryka att för de mindre och medelstora företagen väsentliga frågor diskuteras också i andra delar av denna motion. Det gäller inte minst området teknisk utveckling, där exempelvis förslagen beträffande offentlig teknikupphandling och stöd till uppfinnare kan vara av direkt intresse för mindre och medelstora företag. Ett område där de mindre och medelstora företagen har särskilt goda förutsättningar är vid utvecklingen av nya produkter. De är avpassade för produktion i liten skala, vilket är fördelaktigt under inkörningsskedet för en ny produkt. De är ofta mer flexibla än större företag. uppstår emellertid i mindre företag ofta problem i samband med utvecklingen av nya produkter. Det tar ofta att utveckla och på marknaden introducera nya produkter, vilket kan medföra finansiella påfrestningar. Enligt industriverkets rapport är svårigheterna att få finansiellt stöd särskilt stora i de tidigare skedena av produktutvecklingsprocessen. Andra problem kan hänga samman med de mindre företagens brist på egna resurser för forskning, design eller utvärdering av en produkts marknadsmässiga möjligheter. Det senare måste självfallet i utomordentligt hög grad beaktas vid utveckling av nya produkter. Det finns alltså ett behov av samhällsinsatser för att komma till rätta med dessa olika slags problem i samband med produktutveckling inom mindre företag. Enligt socialdemokratisk uppfattning bör det vara de regionala utvecklingsfondernas uppgift att svara för en mer allmän service till företagen i produktutvecklingsfrågor och att också genom en uppsökande verksamhet initiera produktutveckling i företag. Fondernas insatser i varje enskilt företag måste bli ganska begränsade. I ett nästa steg måste därför fondens uppgift bli att hjälpa företaget att finna en lämplig konsult eller att förmedla kontakter med andra samhällsorgan, exempelvis STU. På socialdemokratiskt initiativ beslöt att inrätta två regionala utvecklingsbolag - ett i , det andra i . Dessa utvecklingsbolag har kommit i gång med sitt arbete. Bolagen har till uppgift att initiera och aktivt delta i hela utvecklingsprocessen av en idé till färdig produkt. De kan sätta in betydande personella och finansiella resurser i enskilda projekt. Frågan om statligt stöd till företagsetablering och -utveckling i form av samhällsägda, regionala utvecklings- och investmentbolag diskuteras i den industripolitiska propositionen. Till grund för diskussionen ligger bl. a. en rapport från statens industriverk: Regionala utvecklingsbolag - problem och möjligheter. I propositionen framförs uppfattningen att ytterligare erfarenheter av de befintliga bolagen bör vinnas innan frågan om att inrätta nya sådana bolag bör tas upp till prövning. sägs att det inte kan uteslutas att det kan bli motiverat att tillföra något eller några av de befintliga bolagen ytterligare resurser. Från socialdemokratisk sida delar vi principiellt regeringens uppfattning att en mer allmän utbyggnad av systemet med regionala utvecklingsbolag bör anstå till dess ytterligare erfarenheter vunnits av de nu existerande bolagens verksamhet. Vi finner det emellertid vara befogat med ett undantag från denna linje. Ytterligare ett regionalt utvecklingsbolag bör enligt vår uppfattning inrättas. Vårt förslag till inrättande av detta utvecklingsbolag återfinns i en motion från allmänna motionstiden . Bakgrunden till förslaget är följande. Den industriella utvecklingen i har inneburit mycket svåra problem. Behovet av en förnyelse av industrin i länet är utomordentligt stort. Många orter - särskilt i östra - domineras mer eller mindre helt av ett enda företag. Tillkomsten av ett regionalt utvecklingsbolag kan självfallet inte mer än till en mycket liten del motverka denna utveckling i länet som helhet. För enskilda orter kan ändå ett sådant bolag initiera en utveckling som kan få stor betydelse. Det är därför motiverat att ett regionalt utvecklingsbolag inrättas för . I den industripolitiska propositionen redovisas vissa förslag till förändringar i det statliga stödet till produktutveckling i mindre och medelstora företag. När det gäller de regionala utvecklingsfondernas produktutvecklingslån föreslås bl. a. ett borttagande av den riskpremie som låntagarna enligt de nu gällande reglerna skall erlägga vid återbetalning av lånen. Vi har från socialdemokratisk sida inget att invända mot detta och andra förslag till förändringar i villkoren för produktutvecklingslånen. Vi finner det också motiverat att göra den översyn av lån med villkorlig återbetalningsskyldighet, som aviseras i propositionen. Marknadsföringen är ett annat område där de mindre och medelstora företagen med samhällets stöd kan uppnå förbättrade resultat. Även här är det de regionala utvecklingsfondernas uppgift att genom en uppsökande verksamhet intressera företagsledningar och anställda för en ökad satsning på marknadsföring i de fall en sådan bedöms kunna bli framgångsrik. Fonderna skall också erbjuda företagen viss service i marknadsföringsfrågor och anvisa vilka andra former av samhällsstöd som finns att tillgå. Enligt socialdemokratisk uppfattning måste fondernas personella resurser också på detta område byggas ut. Företag utan tidigare erfarenhet av export drar sig ofta för att ta de risker som är förenade med exportsatsningar. Många företag saknar också resurser i form av exempelvis språkkunnande och kunskap om lagstiftning och affärspraxis utomlands eller om lämpliga agenter. Verksamheten med exportchef att hyra har emellertid visat att man med relativt måttliga insatser från samhällets sida kunnat utveckla en betydande exportförsäljning i företag utan tidigare exporterfarenhet. Detta genom att tillföra företaget den kompetens som tidigare saknats. Vi finner det angeläget att man också prövar former för exportstödet där de samhälleliga insatserna går längre och också innefattar en del av risktagandet. Vi föreslog från socialdemokratisk sida att en verksamhet för stöd till exporten i form av samhällsägda handelshus skulle startas. Förslaget ledde till att några regionala utvecklingsfonder fick resurser för att genomföra en försöksverksamhet på området. Sålunda pågår en treårig försöksverksamhet i syfte att främja export från mindre företag genom regionala exportsäljbolag vid de regionala utvecklingsfonderna i och . I bedrivs verksamheten med hjälp av ett speciellt exportkonto i den regionala utvecklingsfonden. Det är enligt socialdemokratisk uppfattning utomordentligt angeläget att även fortsättningsvis resurser tillförs denna försöksverksamhet, så att den kan föras vidare. Den pågående försöksverksamheten kan, trots sin ytterst begränsade omfattning, komma att ge värdefulla erfarenheter beträffande möjligheterna att stimulera de mindre företagens export genom samhällsstöd i form av ett direkt, praktiskt stöd i marknadsföringsarbetet utomlands. Vi återkommer senare till frågan om anslag till de regionala utvecklingsfonderna för detta ändamål. Underleverantörsproblem har av socialdemokraterna aktualiserats i . Många av de mindre och medelstora företagen arbetar som underleverantörer till stora företag. Situationen i underleverantörsföretagen präglas ofta starkt av det förhållandet att hela eller stora delar av produktionen avsätts till ett fåtal köpare. Det skapar ett beroende, som kan medföra stora problem. Ett sådant är underleverantörsföretagens känslighet för konjunktursvängningar. Det förekommer ofta att större företag vid konjunkturtoppar i stället för att öka sin egen kapacitet lägger ut beställningar på underleverantörer. Då konjunkturen försvagas och det större företaget åter genom egen tillverkning kan klara sina leveranser faller dessa beställningar bort. Om de svarat mot en väsentlig del av underleverantörsföretagets produktion blir bortfallet naturligtvis där mycket kännbart. Ett annat problem är att underleverantören på grund av sin beroendeställning gentemot enskilda köpare kan komma att pressas till orimligt hårda avtalsvillkor. Många underleverantörer tvingas acceptera långa dröjsmål med betalningarna från köparföretagen och lånar därmed i praktiken ut pengar till dessa företag. Det pågår en verksamhet, bl. a. inom och de regionala utvecklingsfonderna, riktad särskilt till underleverantörsföretagen. Det gäller i första hand förmedling av underleveranser, men också viss utbildnings- och rådgivningsverksamhet förekommer. Denna verksamhet är emellertid helt otillräcklig för att på ett mer avgörande sätt förändra underleverantörsföretagens villkor. Vi har därför krävt en översyn av möjligheterna att förbättra underleverantörernas situation. En viktig uppgift måste därvid vara att utarbeta förslag till åtgärder för att stärka underleverantörernas ställning gentemot enskilda köpare. Det kan ske dels genom åtgärder för att bredda kundkretsen eller ta upp tillverkning av egna produkter, dels genom regler beträffande exempelvis de ekonomiska villkoren eller långsiktigheten i leveransavtalen. Man bör undersöka om det är möjligt att införa särskilda regler beträffande de fall då ett enda företag genom sina beställningar engagerar stora delar av ett underleverantörsföretags kapacitet. Dessa regler skulle exempelvis kunna innebära en skyldighet att varsla underleverantörsföretag i samband med att ett köparföretag vid produktionsförändringar har s. k. primär förhandlingsskyldighet enligt MBL gentemot de egna anställda. En annan viktig uppgift är att underlätta underleverantörernas finansieringssituation. Vi krävde att förutsättningar för en factoringverksamhet i anslutning till de regionala utvecklingsfonderna skulle undersökas. En funktion inom eller ett organ knutet till fonderna skulle därvid få uppgiften att överta det levererande företagets fakturor och sedan handha inkasseringen av utestående fordringar. Det skulle innebära att företagens behov av rörelsekapital skulle minska. borgerliga majoritet har motsatt sig våra förslag. Det gäller såväl förslagen till en mer allmän översyn av möjligheterna att stärka underleverantörernas situation som de mer preciserade förslagen till utformning av samhällets insatser. aviseras ändå i den industripolitiska propositionen ett åtgärdsprogram för att stärka underleverantörernas ställning. En informell arbetsgrupp har bildats för att utarbeta förslag. Från socialdemokratisk sida hälsar vi självfallet med tillfredsställelse det förhållandet att underleverantörernas problem nu blir föremål för en översyn. Vi vill understryka det väsentliga i att de problem som här tagits upp - underleverantörernas beroende av köparföretag och deras ibland speciella finansiella problem - faktiskt tas upp i den kommande översynen och att de socialdemokratiska förslagen prövas. Vi föreslår därför att gör ett uttalande av den innebörden. Andra insatser för de mindre och medelstora företagen Det finns många andra områden än de tidigare berörda, där de mindre och medelstora företagen möter speciella problem. Det gäller exmpelvis beträffande kapitalförsörjningen, främst därför att de mindre företagen inte har tillgång till aktie- och obligationsmarknaderna. Som tidigare påpekats beslutade efter ett socialdemokratiskt initiativ om en förstärkning av de regionala utvecklingsfondernas utlåningskapacitet genom införande av en statlig kreditgaranti på 300 milj. kr. I den industripolitiska propositionen föreslås nu att utvecklingsfonderna i fortsättningen skall kunna bevilja garanti inte bara för rena krediter utan också för bankgaranti. Vi har från socialdemokratisk sida inga invändningar mot att en sådan förändring genomförs. Inte heller motsätter vi oss att fonderna ges möjlighet att i särskilda fall lämna s. k. förslagslån - något som också Investeringsbanken, enligt propositionen, avser att fortsättningsvis erbjuda de mindre företagen. Vid sidan av kapitalförsörjningsfrågorna har samhället som en viktig uppgift i stödet till de mindre och medelstora företagen att erbjuda olika former av praktisk service i anslutning till företagens löpande verksamhet. De mindre företagen kan av naturliga skäl inte bygga upp specialistkompetens på alla områden. Vi har tidigare pekat på de svårigheter detta kan föra med sig i situationer då företagen vill utveckla nya produkter eller ge sig ut på exportmarknaden. Samma typ av problem kan emellertid gälla i många andra fall, exempelvis i samband med kalkylering, finansiell planering eller investeringsplanering. Delvis kan naturligtvis bristerna avhjälpas genom olika utbildningsinsatser för företagsledare och anställda, men ofta blir det nödvändigt att tillfälligt komplettera med kunnanade utifrån. Det kan ske genom att konsulter anlitas, varvid de regionala utvecklingsfonderna kan uppträda som förmedlare. Fonderna har emellertid också en viktig uppgift när det gäller att genom egen rådgivningsverksamhet stödja företagen. Det är också viktigt att notera att företagsservicen ökar möjligheterna att mellan samhällsorgan och företag föra en dialog med sikt på förbättrad samverkan företag emellan. Att åstadkomma en sådan är en viktig uppgift för de regionala utvecklingsfonderna. En ökad företagssamverkan måste i allmänhet växa fram stegvis och med utgångspunkt i aktiviteter där de enskilda företagen inte känner sin integritet hotad. Det är en viktig uppgift för de regionala utvecklingsfonderna att bidra till att samverkan mellan mindre företag på detta sätt utvecklas. Vi har här pekat på en rad områden där de regionala utvecklingsfondernas insatser i form av service till de mindre och medelstora företagen bör förstärkas. Också från industriministerns sida uttalas önskemål om livlig aktivitet från fondernas sida på en rad områden. a. angelägenheten av att de regionala utvecklingsfonderna bistår de mindre mekaniska verkstadsföretagen med att föra in datateknik och elektronik i sina produkter. får fonderna i uppdrag att - inom ramen för anvisade medel - delta i den utvidgade försöksverksamhet med löntagarägda företag, som föreslås. Vi har tidigare pekat på angelägenheten av att den pågående försöksverksamheten med regionala exportsäljbolag kan föras vidare. Vi har också understrukit betydelsen av att de mindre företagen kan få fondernas stöd vid hanteringen av en rad praktiska problem inom i första hand områdena produktutveckling och marknadsföring. Enligt vår uppfattning är det inte meningsfullt att på det sätt som regeringen nu gör ställa ökade anspråk på verksamheten vid de regionala utvecklingsfonderna utan att anvisa i motsvarande mån ökade ekonomiska resurser för verksamheten. Vi föreslår att till de regionala utvecklingsfonderna anvisas ett bidrag på 20 milj. kr. utöver vad regeringen i budgetpropositionen anvisat. Stora problem uppstår i vissa fall i mindre företag i samband med överlåtelser och generationsskiften. Ägaren är ofta företagsledare och kanske dessutom den ende som har överblick över företaget eller den som ensam svarar för exempelvis försäljning eller produktionsledning. Det är uppenbart att företaget i sådana fall kan råka i en allvarlig situation då ägaren/företagsledaren drar sig tillbaka. En överlåtelse eller ett generationsskifte innebär emellertid ofta ekonomiska påfrestningar för företaget. Företagsskatteberedningen, som tillsattes av en socialdemokratisk regering, hade i uppdrag att se över just de likviditetsproblem, som bl. a. arvsbeskattningen innebar för familjeföretagen. 1977 lade den dåvarande regeringen fram förslag om lättnader i arvsoch gåvobeskattningen. Från socialdemokratisk sida ställde vi oss bakom dessa förslag. Betydelsen av livskraftiga företag kan inte ifrågasättas, och det är ett samhällsintresse att undvika att företag finansiellt urholkas exempelvis vid överlåtelser. Det vore emellertid orimligt att bortse från fördelningsfrågorna. Vi menar därför från socialdemokratiskt håll att det är motiverat att utreda möjligheterna att underlätta företagsöverlåtelser och generationsskiften i företag genom åtgärder som inte får fördelningspolitiskt oacceptabla konsekvenser. Denna fråga bör tas upp i beredningsarbetet inför den aviserade småföretagspropositionen. Detta bör ges regeringen till känna. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att 1. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om överläggningar mellan staten och näringslivet, 2. uttalar att en nedrustning av statens industriverk inte skall ske, 3. sorn sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om ökade prospekteringsinsatser i , 4. till Statens gruvegendom: Prospektering och brytvärdighetsundersökningar (industridepartementet) för /82 anvisar ett jämfört med regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av , 5. begär att regeringen i den kommande mineralpolitiska propositionen återkommer med förslag till förändringar i den mineralpolitiska verksorganisationen, 6. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om syftet med förändringarna av den mineralpolitiska verksorganisationen, 7. till Styrelsen för teknisk utveckling: Teknisk forskning och utveckling (industridepartementet) för /82 anvisar ett i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag att utnyttjas i enlighet med vad i motionen anförs, 8. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om s. k. nationella storprojekt, 9. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om det treåriga programmet för STU:s stöd till teknisk forskning och utveckling, 10. som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförs om nordiskt samarbete i fråga om teknisk forskning och utveckling,