mot · G4021800 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. Svensk skogsnärings framtid har diskuterats och utretts intensivt. Det viktigaste bidraget torde ha varit industridepartementets branschpromemoria, Skogsindustrin - nuläge och utvecklingsmöjligheter, Ds I 1979:5. Industriminister kommenterade redan i förra årets budgetproposition (prop. 1979/80:100, bil. 17) den på följande sätt: Ett omfattande utredningsarbete har redovisats i promemorian Skogindustrin nuläge och utvecklingsmöjligheter. Denna har remissbehandlats. Detta material avses bli underlag för kommande förslag om skogsindustripolitiken. Industriministern har emellertid ännu inte tagit något samlat grepp om skogsindustrin och presenterat någon nationell utvecklingsplan för skogsindustrin. I stället har regeringen satsat på några uppmärksammade brandkårsutryckningar. Regeringens planlöshet och oförmåga att överblicka skogsindustrins problem i sin helhet börjar nu bli ett stort hot mot alla dem som på något sätt är beroende av branschens utveckling för sitt uppehälle. Vi vill därför understryka kravet på att regeringen inför presenterar en nationell utvecklingsplan för skogsindustrin i sin helhet. Beträffande skogsindustrins framtida inriktning vill vi framhålla följande: Den övergripande produktionsinriktningen i skogar bör vara produktion av barrträdsvirke av hög kvalitet. Det är av flera skäl motiverat att prioritera produktionen av sågade trävaror framför massaproduktionen. Det måste i dagens läge leda till ett krav på att massaindustrins virkesförbrukning vid fullt kapacitetsutnyttjande inte får öka ytterligare. Sågverksindustrin bör däremot kunna byggas ut ytterligare i vissa regioner, speciellt i inland. Mot bakgrund av de stora skillnaderna mellan olika regioner är det viktigt att en nationell plan för skogsindustrin delas upp i ett antal regionala utvecklingsplaner. Regeringen bör därför tillsätta arbetsgrupper på länsnivå som får i uppdrag att göra sådana regionala utvecklingsplaner för skogsindustrin inom ramen för de allmänna riktlinjer som anges i denna motion. En ökad vidareförädling måste vara en huvudlinje inom skogsindustrin . Det måste innebära en fortsatt utbyggnad av pappersindustrin samt en utbyggnad av hyvlerier vid exportsågverken. Vidare bör staten hjälpa till att samordna exportansträngningarna beträffande trävaror till bl. a. de oljeexporterande länderna. Det bör ske genom att regeringen eftersträvar bilaterala handelsavtal med dessa länder och genom en statlig försäljningsorganisation som samordnar de svenska trävarufabrikanternas marknadsföring i dessa länder. Ett aktuellt exempel visar på nödvändigheten har uttryckt önskemål om att få köpa 20 000 trähus, gärna från , till de jordbävningsdrabbade områdena i landet. De svenska trähusfabrikanterna tvekar dock, eftersom inga enskild fabrikant ensam klarar av en sådan jätteorder. Om det i detta läge funnes ett effektivt samordningsorgan för export av de svenska trävaruprodukterna så skulle kunna tacka ja till en sådan order. Det är också viktigt att satsa på utvecklingen av träkemiska produkter. Nuvarande inhemska förbrukning av petrokemiska produkter, t. ex. plaster och drivmedel till fordon, kan därigenom ersättas med träkemiska produkter, producerade i sin helhet inom landet. Den träkemiska industrin kan också bli en betydande exportindustri. En satsning på träkemisk forskning och utveckling bör ha som målsättning att den träkemiska industrin skall bli en betydande del av den svenska skogsindustrin . Vpk motsätter sig att massaved bränns upp vid kommunala flisvärmeverk. Det är en från samhällsekonomisk synpunkt felaktig användning av skogsråvaran, åtminstone framöver. Det finns emellertid gott om spillvirke i skogen som skogsindustrin inte är intresserad av och som därför bör utnyttjas i de kommunala värmeverken. Kommunerna bör därför upprätta gemensamma virkesterminaler med skogsindustrin och skogsägarna, där virket så långt möjligt kan sorteras i kvalitetsklasser. Därigenom kan flisvärme ge ett positivt bidrag till skogsbrukets ekonomi. Skogsindustrin brottas f. n. med en rad olika problem. Virkesförsörjningen har blivit ett besvärligt problem för branschen. De tre regionala virkesråden visar i en rapport att virkestillgångarna för hela landet i och för sig utgör en tillfredsställande råvarubas för den befintliga skogsindustrin men att det finns regionala obalanser. Ett annat problem är att många privata skogsägare inte avverkar i takt med tillväxten. Detta problem, som delvis beror på den rådande formen av skogsbeskattning, bearbetas nu av den s. k. virkesförsörjningsutredningen, som beräknas bli klar i vår. Industriministern har vidare aviserat en proposition till om kortsiktiga åtgärder för att öka avverkningarna i skogen. Vi ser det därför inte som meningsfullt att här tackla just detta problem, utan återkommer till den frågan . Vpk har emellertid i en annan motion givit förslag på hur en omfördelning av transportkostnader för massaved från inland kan genomföras. Skogsindustrin har också att brottas med de stora strukturproblem som finns i branschen. Det är av största vikt att regeringen aktivt engagerar sig i dessa strukturproblem, och då i form av åtgärder inom ramen för en långsiktig utvecklingsplan. En planlös utslagning av fabriker i regioner där alternativ sysselsättning saknas kan inte accepteras, eftersom det kan leda till stora samhällsekonomiska förluster. Det är ofta samhällsekonomiskt lönsamt att modernisera en gammal fabrik inom skogsindustrin i stället för att lägga ned den och bygga ut en annan fabrik någon annanstans. Ett exempel på detta är bruk i . Den utredning som tillsattes av regeringen, den s. k. Jungenfeltska utredningen, för att studera de ekonomiska konsekvenserna av olika alternativa framtidslösningar för bruket, kom fram till att det är ekonomiskt mycket fördelaktigt att investera ca 100 milj. kr. på en modernisering av bruket. För det privata näringslivet är det emellertid fördelaktigare om bruket läggs ned, så att de stora privatägda skogsbolagen kan få förädla Hörneforsvirket i sina egna anläggningar. Riksdag och regering har här att påverka strukturproblemens lösning i en sådan riktning att de samhällsekonomiskt bästa lösningarna kommer till stånd. Det förutsätter emellertid ett aktivt engagemang i problemen från regeringens sida. Sålunda är det viktigt att utredningar av samma karaktär som den Jungenfeltska utredningen kommer till stånd, i de fall då nedläggningar av större arbetsplatser inom skogsindustrin aktualiseras. Regeringen måste här ha det avgörande ansvaret för att de stora samhällsekonomiska kostnader som ofta är förknippade med sådana nedläggningar. Visar sådana utredningar att det ur samhällsekonomisk synvinkel finns attraktivare lösningar än nedläggning av den aktuella produktionsenheten, så är det också regeringens skyldighet att genomföra dessa lösningar. En stor hjälp i sådana fall är de samhällsfonder för utveckling av den del av basindustrin som baseras på skog och malm vilken föreslagits i en annan motion av vpk. Dessa fonder kan enligt vår mening säkerställa att den för samhällsekonomin bästa utvecklingsvägen för skogsindustrin under 1980talet också kan följas genom en aktiv politik från regeringens och de regionala myndigheternas sida. Mot bakgrund av vad som anförts ovan föreslås 1. att hos regeringen hemställer om skyndsamt förslag till en nationell utvecklingsplan för skogsindustrin, 2. att uttalar a) att den övergripande riktlinjen för framtidens skogsindustripolitik bör vara satsning på ökad vidareförädling av de svenska skogsprodukterna, b) att skogsindustripolitiken bör innebära en satsning på pappersindustrins utbyggnad och på utbyggnaden av hyvlerier vid exportsågverken, c) att massaindustrins nuvarande maximala virkesförbrukningskapacitet ej får öka, d) att målsättningen för satsningen på träkemisk forskning och utveckling bör vara att den träkemiska industrin skall förädla av det svenska industrivirket , 3. att hos regeringen hemställer a) om förslag till hur den i motionen föreslagna utbyggnaden av sågverksindustrin skall genomföras. b) om förslag till en statlig satsning på forskning och utveckling av träkemin och på träkemiska produkter , c) om förslag till en statlig satsning på vidareförädling av rayonfibrer till kläder och andra textilier , d) om tillsättande av regionala arbetsgrupper på länsnivå som får i uppdrag att utarbeta regionala utvecklingsplaner för skogsindustrin i enlighet med de av uttalade målsättningarna för skogsindustripolitiken, e) om att söka träffa bilaterala handelsavtal med de oljeexporterande länderna om export av bl. a. svenska skogsindustriprodukter, f) om att skyndsamt skapa ett effektivt samordningsorgan för svensk export av trävaruprodukter till de oljeexporterande länderna och för marknadsföring av sådan export, g) om att i avvaktan på en av fastställd nationell utvecklingsplan för skogsindustrin förhindra nedläggningar av större arbetsplatser inom skogsindustrin och träförädlingsindustrin, h) om att i den mån nedläggningar aktualiseras innan fastställt en nationell utvecklingsplan för skogsindustrin tillsätta utredning i enlighet med vad som anförs i motionen, med uppdrag att utvärdera de samhällsekonomiska konsekvenserna av olika utvecklingsalternativ för den berörda arbetsplatsen, i) om förslag utifrån de utredningar enligt punkt 3 h som kan ha genomförts i samband med att beslutar om en nationell utvecklingsplan för skogsindustrin, j) om att förslag om särskilt investeringsstöd för virkesterminaler för sortering i såg-, kok- och brännvedssortiment bör utarbetas, varvid kommunerna bör ges ett stort inflytande över dessa terminaler. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)