mot · G502529 · 1981-01-01 00:00:00 — m. fl. Svenskt medlemskap i den internationella alliansfria rörelsen har som bekant både av försvarsminister och av stormakten försvarsminister fällts yttranden, som kunnat skapa tvivel om fastheten och den verkliga innebörden i den av regering och riksdag upprepade gånger deklarerade utrikespolitiska kursen. Det är självfallet livsviktigt för vårt land att osäkerhet icke föreligger om vårt folks vilja att genomföra kursen av alliansfrihet i fred, syftande till neutralitet i händelse av krig. Svenskt medlemskap eller i varje fall svensk ställning som observatör i den internationella alliansfria rörelsen skulle enligt vår mening vara ett sätt att ytterligare markera beslutsamhet att konsekvent fullfölja den fastslagna utrikespolitiska kursen. Den ideologiska grunden för den alliansfria rörelsen är som bekant de tio punkter som ursprungligen formulerades vid det möte som en rad politiska ledare från och samlades till i Bandung i . De viktigaste av dessa punkter var: respekt för alla nationers suveränitet och territoriella integritet, erkännande av alla rasers och nationers lika värde, icke-inblandning i andra staters inre angelägenheter, att inte ingå kollektiva försvarsavtal till förmån för någon av stormakterna, att inte utöva påtryckningar på något annat land, att avstå från aggression eller hot om aggression mot ett annat lands territoriella integritet eller politiska oberoende, att lösa alla internationella tvister med fredliga medel, att befrämja samarbete och ömsesidigt intresse. som gått sedan dessa principer formulerades har det icke blivit mindre betydelsefullt att slå vakt om dem utan tvärtom allt viktigare. Det måste anses ligga i intresse att på allt sätt söka befordra att dessa principer verkligen blev grundvalen för en lösning av internationella tvistefrågor. Ett sätt att aktivt medverka till de nämnda principernas fullföljande i den internationella politiken är att bidra till den alliansfria rörelsens stärkande. Antalet medlemmar i denna rörelse har starkt växt i antal, men ett svenskt medlemskap skulle innebära en ytterligare förstärkning. Om skulle finna ett sådant steg för stort föreslår vi alternativt att söker ställning som observatör vid nästkommande möte med den alliansfria rörelsen. Mot medlemskap och även mot ställningen som observatör i den alliansfria rörelsen har tidigare anförts, att detta skulle kunna uppfattas som en förändring av vår utrikespolitik. Detta ställningstagande är i själva verket mycket uppseendeväckande. Det kan tolkas utomlands på ett sätt som skapar tvivel om fastheten och konsekvensen i alliansfria kurs, och kan alltså få liknande negativa följder som de inledningsvis nämnda incidenterna. anslutning till principerna från Bandung borde ju i stället vara självklar. Ett medlemskap och ännu mindre ställningen som observatör innebär ju inga förpliktelser för att göra vissa gemensamma ställningstaganden i utrikespolitiska frågor. Här finns möjlighet till reservationer. Vissa utrikespolitiska ställningstaganden t. ex. i anses ju å andra sidan inte oförenliga med den alliansfria kursen. Upprepade gånger har också förklarats att säkerhetspolitik inte innebär någon ideologisk neutralitet eller åsiktsneutralitet. Det handlar med andra ord om innehållet i ställningstagandena. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att i första hand beslutar uttala att skall söka medlemskap i den alliansfria rörelsen, 2. att i andra hand, därest yrkandet under 1 icke skulle vinna bifall, beslutar uttala att skall söka ställning som observatör vid nästkommande toppmöte med den alliansfria rörelsen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)