mot · G4021912 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om alkohol- och narkotikapolitiken Missbruket av alkohol och narkotika är omfattande. Det orsakar stora skadeverkningar för både individ och samhälle. Under en lång följd av år växte missbruksproblemen kraftigt utan att motåtgärder sattes in. Regeringsskiftet 1976 inleddes en medveten politik i missbruksfrågorna. 1977 fastslogs ett långsiktigt program för alkoholpolitiken och 1978 ett liknande program för narkotikapolitiken. Dessa program, som har ett flerårigt perspektiv, har följts av successivt ökade ansträngningar för att få ner drogmissbruket. Jämsides har skett en satsning på både förebyggande insatser och en utbyggd vård. Exempel på detta är: o Kraftigt ökade resurser på förebyggande åtgärder och upplysningsverksamhet. o Ökat stöd till frivilliga organisationer för såväl förebyggande som rehabiliterande verksamhet, o En kraftig utbyggnad av antalet vård- och inackorderingsplatser för alkohol- och narkotikamissbrukare har skett. Likaså har det statliga stödet till behandlingshem för narkotikamissbrukare ökats betydligt. 1978 när antog åtgärdsprogrammet mot narkotikamissbruket fanns 180 platser vid behandlingshem för narkotikamissbrukare. beräknas antalet ststsbidragsberättigade platser vara 400. Försök med familjevård pågår, liksom utbyggnad av den öppna narkomanvården, o Huvudmannaskapet för ungdomsvårdsskolor och nykterhetsvårdsanstalter överförs till kommuner och landsting, varigenom förutsättningar skapas för en sammanhållen vårdkedja, o Skolans metoder att nå ungdomar i riskzonen har förbättrats. 500 studiecirkelledare har utbildats och leder cirklar i hela landet om vård av missbrukare. o En särskild i drogfrågor har getts ut, och ges en bok i drogfrågor ut till föräldrar, o Ökad samverkan sker mellan behandlingsenheter, arbetsförmedling, arbetsgivare och fackliga organisationer för att förbättra missbrukarnas arbetsmarknadssituation. o Polisen och åklagarväsendets resurser för att komma åt narkotikabrottsligheten har ökats. o Inom kriminalvården pågår omfattande verksamhet med särskilda insatser för att rehabilitera intagna som är narkotikamissbrukare, o Straffskärpning för grova narkotikabrott har föreslagits, o har regeringen anvisat 2 milj. kr. till i syfte att minska illegal odling av opium, o Regeringens samordningsorgan för alkoholfrågor, SAMO, verkar för ökade och samordnade insatser på det alkoholpolitiska området. De insatser som gjorts ser nu glädjande nog ut att innebära en ändrad utveckling. Sannolikt kommer för att kunna redovisas de lägsta försäljningssiffrorna . Arbetet i missbruksfrågorna har också lett till ett stort engagemang i hela samhällslivet från både myndigheter, folkrörelser och enskilda personer. Det ökade engagemanget har lagt en viktig grund att fortsätta arbeta från. Årets budgetproposition innebär fortsatta satsningar på att nedbringa alkohol- och narkotikamissbruket. Nya vårdplatser föreslås både inom alkoholist- och narkomanvården. Den bedrivna förs vidare genom stöd till fortsatta informationsinsatser. 7,5 milj. kr. föreslås för informationsåtgärder enligt förslag från det inrättade samordningsorganet för alkoholfrågor (SAMO). Det informationsarbete som bedrivs av olika frivilligorganisationer föreslås få 4,1 milj. kr., medan föreslås få 9,25 milj. kr. för riksomfattande informationskampanjer. Därutöver kan medel via allmänna arvsfonden komma att anslås till insatser bland barn och ungdomar. Vi vill för egen del understryka budgetpropositionens satsning på åtgärder som syftar till att ändra våra attityder i drogfrågorna. Särskilt viktigt är att informationsinsatserna visar på positiva alternativ till ett förljuget förhärligande av alkoholen och narkotikan. Orsakerna till alkohol- och narkotikamissbruket är många och fordrar en rad samordnade insatser över hela samhällslivet. Befolkningsomflyttningarna som skedde i strukturomvandlingens spår har gjort att många människor förlorat sin förankring i en invand och trygg miljö. För många ledde flyttningspolitiken till att de förlorade kontakterna med släkt och vänner, och den värdefulla kontakten mellan generationerna försämrades. I de snabbt växande nya orterna har man inte förmått återskapa trivseln och hemkänslan, utan många känner främlingskap i de nya miljöerna. Det förändrade familjemönstret gör också att många människor lever ensamma och därigenom blir mer utlämnade, utan stöd från närstående. varnade på ett tidigt stadium för koncentrationspolitikens sociala skadeverkningar, men varningarna fick ofta klinga ohörda. tyder på att koncentrationspolitiken skördat ett högt pris i människor som inte klarat omställningarna till nya orter och livsmönster. För många har vantrivseln i samband med nya levnadsförhållanden lett fram till alkoholmissbruk, där alkoholen fått ersätta bristen på gemenskap med andra. Även i avfolkningsområden ledde centraliseringen till negativa sociala effekter bl. a. genom att de unga människorna i yrkesaktiva åldrar flyttat. En särskilt utsatt grupp i vårt samhälle är barn och ungdomar. Under uppväxtåren grundläggs deras möjligheter att utvecklas till harmoniska människor. För många barn och ungdomar har inte skolan förmått ge tillräcklig trygghet och säkerhet för att de skall klara steget över till vuxentillvaron. Kontakten mellan skolan och arbetslivet är dålig. Den första kontakten med arbetslivet blir för många negativ när de inte får något arbete. Värst drabbas de som går direkt ut i arbetsmarknaden utan en yrkesutbildning. Ungdomsarbetslösheten har i sin tur inneburit risk för att många ungdomar hamnar i en passiv tillvaro där de tar till alkohol och narkotika för att fly undan vardagen. Den bristande trygghetskänsla som många människor upplever har de försökt kompensera genom materiella ting. Detta har ibland lett till en överdriven prylkonsumtion som inte har kunnat ersätta behovet av gemenskap. Ett sådant samhälle leder till fler utslagna och nya sociala problem. För att hejda alkohol- och narkotikamissbruket måste vi stoppa koncentrationsutvecklingen och skapa ett samhälle där gemenskap, social trygghet och ekonomisk grundtrygghet sätts i förgrunden. Alkoholmissbruket är i särklass det mest omfattande drogmissbruket. Under en lång följd av år har alkoholens skadeverkningar ökat i omfattning. Grundläggande för skadeverkningarna är nivån på den totala alkoholkonsumtionen. nästan fördubblades alkoholkonsumtionen räknat i hundraprocentig alkohol från 4 till per innevånare och år. Omräknat i 40-procentig alkohol - vilket ungefärligen är den alkoholstyrka som spritdrycker normalt har - är genomsnittskonsumtionen per svensk och år . Bakom dessa siffror ligger en omfattande utbredning av alkoholskadorna till allt fler människor. En vanlig bedömning är att minst 300 000 personer i vårt land lider av medicinska skadeverkningar till följd av alkoholmissbruk. Om vi inte kan bryta utvecklingen av alkoholmissbruket riskerar uppemot 1 miljon svenskar att lida av alkoholskador . Förutom de mänskliga tragedier som drabbar missbrukaren och hans omgivning drabbas hela samhället svårt. En stor del av våra samlade socialoch sjukvårdsresurser går åt för att mildra alkoholens skadeeffekter. Inom den psykiatriska sjukvården hade av alla sjukskrivna Inom kroppssjukvården har bedömts att av vårdplatserna tas i anspråk för alkoholbetingade sjukdomar. Därtill kommer att alkoholmissbruket ligger bakom en betydande andel av sjukskrivningsfallen och förtidspensioneringarna. Alkoholmissbruket ligger bakom en stor del av antalet trafik- och drunkningsolyckor. Inom arbetslivet sker också ett betydande produktionsbortfall till följd av den sjukfrånvaro och de arbetsskador som beror på missbruket. Enligt en försiktig amerikansk undersökning skulle enbart kostnaderna för produktionsbortfall till följd av alkoholmissbruk, överförda till svenska förhållanden, uppgå till . Alkoholmissbruket är omfattande både bland män och kvinnor, olika åldersgrupper och socialgrupper samt bland människor bosatta i olika regioner. Särskilt allvarligt är det ökade missbruket bland ungdomar. Alkoholdebuten sker vid allt lägre ålder, vilket gör att alkoholskadorna framträder vid unga år. De som börjar missbruka alkohol i tidiga tonåren riskerar att aldrig kunna återanpassa sig till en normal tillvaro. Många av dem går en för tidig död till mötes. Narkotikamissbruket är omfattande och har fått spridning över hela landet även om antalet narkomaner är störst i storstadsområdena. En statlig utredning har uppskattat antalet tunga narkotikamissbrukare till mellan 10 000 och 14 000 personer. Från polisens sida är en vanlig bedömning att antalet missbrukare är betydligt högre. Tre fjärdedelar av narkotikamissbrukarna är män och en fjärdedel kvinnor. Genomsnittsåldern ligger omkring . Även om missbruket av narkotika inte har samma totala omfattning som alkoholmissbruket skördas många offer genom narkotikapreparatens snabba tillvänjningseffekter. Det är mycket vanligt att biandmissbruk förekommer av alkohol och narkotika, varför insatserna mot missbruket måste ske samordnat. En omfattande brottslighet frodas också kring narkotikahanteringen. Beskrivningen av alkohol- och narkotikamissbrukets omfattning skulle kunna göras mycket längre. Den ovanstående redogörelsen för nuläget bör dock med tillräckligt eftertryck göra oss alla medvetna om att missbruksfrågorna angår oss som samhällsmedborgare. Ökad uppmärksamhet måste desstom ägnas sniffningen och läkemedelsmissbruket som också har oroande stor omfattning. I alkoholpolitiska beslut fastslogs att det övergripande målet skall vara att få ner den totala alkoholkonsumtionen för att den vägen tränga tillbaka alkoholskadorna. För narkotikapolitiken fastslog 1978 som övergripande mål att samhället inte kan godta något annat bruk av narkotika än det som är medicinskt motiverat. Allt annat bruk är missbruk och måste med kraft bekämpas. Enligt mening bildar de mål antagit en god grund för det fortsatta arbetet i missbruksfrågorna. Det alkoholpolitiska målet stöds klart av forskningen som visat på ett samband mellan den totala alkoholkonsumtionen och alkoholskadornas omfattning. Viss forskning har visat att de medicinska alkoholskadorna fyrdubblas när alkoholkonsumtionen fördubblas. Om huvudmålet - en sänkt total alkoholkonsumtion - bör därför kunna råda stor enighet. Samma enighet bör kunna råda om att vi aldrig kan acceptera att narkotikan blir en del av vårt kulturmönster. Därför är det viktigt att med kraft motverka knarkliberala uppfattningar som går ut på att vi skall uppmjuka inställningen till s. k. lättare narkotika. Erfarenheten visar att t. ex. haschet har skadliga medicinska effekter och lätt blir en inkörsport till missbruk av tyngre narkotika. För att målsättningar i missbruksfrågorna skall kunna förverkligas måste ske ett arbete på bred front. Alla myndigheter på såväl riks- som regional- och lokalplanet måste gemensamt engagera sig i det förebyggande arbetet. Tyvärr kan konstateras att uttalade målsättningar inte alltid slagit igenom i den praktiska verksamheten. Till en del är förklaringen att informationen om riksdagsbeslutens innebörd inte förmått tränga fram till alla berörda. Men beklagligtvis finns också exempel på att samhälleliga organ tar för lätt på problemen. Vi anser därför att information bör gå ut till samhälleliga organ på riks-, regional- och lokalplanet om de mål satt upp i missbruksfrågorna. För att kunna bryta missbruksutvecklingen är de förebyggande insatserna de viktigaste medlen. Till stor del kan insatserna mot alkohol- resp. narkotikamissbruket ske samordnat. I vissa avseenden måste metoderna för att motverka de båda drogerna skilja sig åt beroende på att missbruksmönstret har olika karaktär. Den kanske viktigaste förebyggande insatsen är att få till stånd ändrade attityder till alkoholbruket. Ett efterföljansvärt exempel är den kampanj i alkoholfrågorna som regeringen tog initiativ till och som fortsätter. Det är genom att få människor att visa återhållsamhet med alkohol och genom insatser på ett tidigt stadium, när tendenser till missbruk visar sig, som vi mest framgångsrikt kan bekämpa alkoholskadorna. Vuxengenerationen måste känna ett ansvar gentemot barn och ungdomar och för egen del visa återhållsamhet med alkohol. Ett särskilt ansvar måste självfallet vila på föräldrarna. Om inte barnen märker att deras egna föräldrar föregår med gott exempel riskerar varningarna för missbrukets skadeverkningar att få förklinga ohörda. Hemmens ansvar kan inte nog betonas. grundläggs barnens utveckling. En trygg uppväxt skapar förutsättningar för att ett barn skall växa upp till en harmonisk vuxen. Föräldrarna måste känna att de har stöd i sin fostrargärning. De måste ges möjlighet till att ägna tillräckligt med tid åt barnen. Småbarnsföräldrar måste ha valfrihet att fördela ansvaret för vården av barn på det sätt som bäst passar den egna familjens situation. Det personliga ansvarstagandet måste vi alla ålägga oss och inte tro att kampen mot missbruket kan skötas enbart av sjukvården och socialvården. Ansvaret måste vidare delas av näringslivet, fackföreningarna, föreningslivet i övrigt och skolan. Vi måste som medmänniskor visa ansvar och ställa upp för personer i vår omgivning som börjar få missbruksproblem, vare sig de är släktingar, grannar eller arbetskamrater. När myndigheterna får kontakt med en missbrukare har ofta missbruket gått så långt att en rehabilitering blir svår att genomföra. Upplysning om farorna med drogmissbruk måste inta en viktig plats i det förebyggande arbetet. Skolan har här en viktig uppgift i att göra barn och ungdomar medvetna om riskerna med alkohol och narkotika och få dem att inse värdet av ett hälsoriktigt levnadssätt. Radio och TV liksom andra massmedia har ett betydelsefullt inflytande på våra levnadsvanor. De bör svara för en självsanering i sin programverksamhet och undvika inslag som förhärligar drogbruk. Den stora genomslagskraft som radio och TV har gör också att deras programverksamhet bör utnyttjas i betydligt högre grad för upplysning om alkoholens och narkotikans skadeverkningar. Som ett led i de förebyggande insatserna bör återhållsamhet med alkohol gälla vid all representation. tog ställning för att all statlig representation skall vara spritfri. Denna inställning bör också vara vägledande i representationssammanhang i kommuner, landsting och näringslivet. I vårt land har vi en unik tillgång i de många folkrörelserna där stora delar av svenska folket är aktiva. Folkrörelserna utgör en betydelsefull kanal för att nå ut med information i missbruksfrågorna. Genom det breda utbudet av aktiviteter kan människors fritid göras meningsfull. Folkrörelserna kan också erbjuda en värdefull gemenskap mellan människor och bidra till att bryta koncentrationssamhällets isolering i vilket missbruket fått en grogrund. De kan vidare erbjuda ett drogfritt alternativ till den kommersiella fritidsoch nöjesverksamheten som till stor del får sina inkomster från alkoholförsäljning. Nykterhetsorganisationerna fyller en särskilt viktig roll som opinionsbildare för en ökad folknykterhet och ett hälsoriktigt levnadssätt. Folkrörelserna måste för att fungera som ett instrument för att åstadkomma hälsoriktigare levnadsvanor ge mer akt på den egna verksamhetens utformning. Inom en del folkrörelser - de tydligaste exemplen har hämtats från idrottsrörelsen - har utvecklats festvanor där alkoholbruk och missbruk blivit ett vanligt inslag. Därigenom riskerar dessa folkrörelsesyften att förfelas. Visserligen rör det sig om undantagsfall, men det är viktigt att olika organisationer uppmärksammar sådana problem. naturligt att där samhället - stat, kommun, landsting - lämnar stöd till organisationer, dessa svarar för drogfria miljöer i den verksamhet som riktar sig till barn och ungdomar. Eftersom alkoholskadorna står i samband med den totala konsumtionen måste alkoholpolitiken även i fortsättningen innehålla vissa restriktioner. Utgångspunkten för restriktionerna bör enligt vår mening vara att de skall uppfattas som meningsfulla och vara förankrade i folks rättsmedvetande. I huvudsak anser vi de nuvarande restriktionerna som väl avvägda men, i några avseenden anser vi att de behöver kompletteras. Vad gäller narkotikahanteringen måste insatserna ha en något annan karaktär. Eftersom i princip all narkotikaanvändning- utom den medicinska - är förbjuden, måste tullens, polisens och kriminalvårdens insatser komma i förgrunden. har kommit glädjande tecken på att det intensiva alkoholpolitiska arbetet börjar ge resultat. Alkoholkonsumtionen för kommer troligen att visa sig vara lägre än . Även om det är för tidigt att dra långtgående slutsatser tyder den nedåtgående trenden på att de gjorda insatserna är ett steg i rätt riktning. Vi vill därför, i likhet med vad socialministern gör i budgetpropositionen, framhålla behovet av en fortsatt satsning på information och upplysning kring alkohol- och annat drogmissbruk. I budgetpropositionen avsätts 7,5 milj. kr. för informationsinsatser enligt SAMO:s förslag. Deskall användas för information inom bl. a. skolan, bland värnpliktiga och inom mödra- och barnhälsovården. SAMO har också föreslagit insatser för en fördjupad opinionsbildning mot drogkulturen, däri inbegripet narkotikan. Folkrörelsernas betydelse framhålls också. Vi finner förslaget från SAMO i huvudsak väl avvägt vad gäller både målgrupper och innehåll. Den närmare utformningen av informationsinsatserna förutsätts av SAMO göras av en särskild arbetsgrupp. Inför den fördjupande information som skall ske vill vi framhålla några viktiga riktlinjer som vi anser bör gälla för insatserna. Förutom de målgrupper SAMO angett för en informationssatsning vill vi framhålla betydelsen av att inrikta informationen på grupper i eftergymnasial utbildning. Erfarenheten visar att drogmissbruket är utbrett också bland studerande på t. ex. högskolor, AMU-center och folkhögskolor. Många elever i dessa utbildningar är ungdomar som flyttat från föräldrahemmet. De kommer i en helt ny miljö och bland människor de inte tidigare haft kontakt med. Den nya situationen skapar ofta osäkerhet. Kraven på att klara studierna gör också att den psykiska pressen kan bli svår. En del elever får svårt att finna sig till rätta och söker sin tillflykt till alkohol och narkotika. Inom högskolevärlden finns också en festtradition där drogkulturen har en stark ställning. Därför bör informationen i drogfrågorna inriktas särskilt på dessa studerandegrupper. Alkoholen kan genom sina beroendeframkallande effekter ge fysiska och psykiska skador. Informationen måste därför upplysa om de faror som alkoholbruket kan medföra för den enskilde. Men informationen måste också användas som ett medel för att komma åt de bakomliggande faktorer som orsakar alkoholmissbruk. Många människor i vårt land känner vantrivsel. Ensamheten är utbredd, och naturliga kontakter i närmiljöerna saknas ofta. Den ökade fritiden har inte alltid kunnat fyllas med meningsfullt innehåll. Alkoholen och andra droger får för många kompensera bristen på mänsklig gemenskap och blir ett sätt att fly undan problemen. I alltför hög grad har vi förlitat oss på att samhället via sina institutioner skall lösa dessa grundläggande sociala problem. Men aldrig så många socialassistenter, miljöterapeuter och fritidsledare kan inte ensamma klara den uppgiften om vi inte också som enskilda människor är beredda att ställa upp och ta ansvar. Därför är det viktigt att den attitydpåverkande informationen kring drogfrågorna betonar det personliga ansvarstagandet och människors inneboende förmåga att gemensamt påverka sin situation. Det omfattande föreningslivet utgör en viktig resurs genom vilket vi alla kan vara med och delta i samhällsarbetet. Informationsinsatserna måste visa på positiva alternativ till en passiviserande tillvaro. Barn och ungdomar skall ges vägledning om att de själva kan vara med och utforma en aktiverande och meningsfull fritid som motvikt till en kommersiell nöjesindustri som spekulerar i passiviserande drogkulturer. har skett en kraftig utbyggnad av samhällets vårdresurser för alkohol- och narkotikamissbrukare. Den utbyggnaden måste i enlighet med budgetpropositionen fortsätta med syfte att ingen missbrukare skall lämnas utan vård därför att resurser saknas. Med hänsyn tagen till de stora kostnader missbruket orsakar samhället innebär en utbyggd vård, som blir framgångsrik i att bota missbrukare, att samhället får mindre kostnader till följd av alkohol- och narkotikamissbruk. För missbruksvården är kommun, landsting, stat och vissa enskilda vårdgivare huvudmän. Vi ser det som värdefullt att en överenskommelse nåtts om överförande av huvudmannaskapet för nykterhetsvårdsanstalterna till landsting och kommuner. Inom missbruksvården har utvecklats olika vårdformer alltifrån sluten vård på sjukhus och behandlingshem fram till öppen vård i familjer. Vi anser att det är en fördel att missbrukarna kan erbjudas ett varierat utbud av vårdformer som kan anpassas till den enskildes förutsättningar och behov. Utgångspunkten för all missbruksvård måste vara att den så långt möjligt skall kunna ske på frivillig väg. råder stor enighet om att samhället måste ha en möjlighet att, när en vuxen person saknar sjukdomsinsikt eller är till fara för sin omgivning, tvångsomhänderta denne för vård. Huvudfrågan gäller var tvånget skall ligga och inte om möjlighet till tvångsåtgärder över huvud taget skall finnas. Enligt vår mening är den naturliga lösningen att en möjlighet till tvångsomhändertaganden förläggs inom ram. En sådan lösning kan på bästa sätt tillgodose den enskilde individens behov av god vård och rättssäkerhet. Socialtjänstlagen kommer att ersätta den tidigare nykterhetsvårdslagen. Därmed fullföljs den utveckling som pågått , då en möjlighet öppnades för kommunerna att införa en enhetlig nämndorganisation, dvs. en enda social centralnämnd skulle svara för socialvården i kommunen. Nykterhetsvården har kommit i skymundan för andra delar av socialvårdens verksamhet. En förklaring härtill kan vara att nykterhetsvården är den mest tungarbetade och besvärliga delen inom socialvården. Det är viktigt att kommunerna är uppmärksamma på sådana tendenser och ser till att missbruksfrågorna blir en av huvuduppgifterna för den nya . Resultaten av missbruksvården visar stora variationer. misslyckas vårdinsatserna ofta, och missbrukare återfaller i sitt missbruk efter genomgången vård. Det ofta förekommande biandmissbruket gör drogmissbrukarna mer nergångna såväl fysiskt som psykiskt än tidigare, vilket försvårat vården. fungerar behandlingssystemet för alkohol- och narkotikamissbrukare utslagningsbefrämjande. Människor kan sjunka ner i ett allt djupare missbruk utan att samhället ingriper. Långa sjukskrivningsperioder kan förekomma till följd av missbruket utan att adekvat vård sätts in. I stor utsträckning följs missbruket av förtidspensionering. Denna kravlöshet där människor med samhällets ekonomiska stöd får supa och knarka ner sig allt djupare är ingen hjälp för missbrukarna. Den som däremot via genomgången medicinsk vård försöker ta sig ur missbruket får ofta inte tillräckligt stöd. Den f. d. alkoholmissbrukaren eller narkomanen har ofta svårt att få ett arbete, och många bostadsföretag vägrar ta emot den som varit missbrukare. Med ett svagt stöd från samhällets sida under eftervården är risken stor att missbrukaren återfaller i sitt missbruk. En omprövning måste enligt vår mening ske av behandlingssystemet. Vården måste sättas in på ett tidigt stadium. Att enbart sjukskriva och förtidspensionera människor med missbruksproblem är ingen lösning. En uppsökande verksamhet måste ske bland sjukskrivna och förtidspensionerade som är eller riskerar att bli missbrukare. Enligt vår mening bör en översyn ske av de nuvarande reglerna för sjukskrivning och förtidspensionering av drogmissbrukare. En möjlighet bör också bibehållas för den framtida att förvalta sjukpenning och pension för missbrukare så att de inte gör av med alla sina pengar på sitt missbruk.