ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G402351 · 1981-01-16 00:00:00 — om uttagandet av vårdavgft för folkpensionär vid intagning på anstalt Enligt lagen om allmän försäkring 10 kap. 2 § sägs att därest pensionsberättigad under hel månad är intagen i fångvårdsanstalt eller är häktad eller eljest är på statens bekostnad intagen i anstalt eller ock tillfälligt vistas utom anstalten, må av hans å månaden belöpande folkpension ej utgå högre belopp än regeringen bestämmer. Detta innebär att endast den som vistas hel månad på statlig anstalt behöver bidra med pensionsmedel till sin försörjning. En pensionsberättigad som frivilligt vistas på anstalt - oftast rör det sig om alkoholister - kan därför vara frestad att antingen påbörja sin anstaltsvistelse någon dag in eller avsluta den före månadens slut. Han får således fritt uppehälle på anstalten och fullt pensionsbelopp att själv förfoga över. I praktiken är denna situation ofta förekommande enligt handläggande personal. Det kan innebära förluster för staten på 10 för varje intagen. För en alkoholsjuk kan det förhållandet att vederbörande har att förfoga över en betydande summa pengar - nämligen en månads pension dessutom direkt motverka vårdsyftet. Frestelsen att köpa alkohol för pengarna blir för stor. Det bör ligga i samhällets intresse att ändra bestämmelser som dels innebär förluster för statskassan, dels försvårar eller helt hindrar möjligheterna att uppnå syftet med vården. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av Lagen om allmän försäkring 10 kap. 2 § att avgift för vården kan uttas av den pensionsberättigade vid berörda anstalter oavsett vistelsens längd. () ()
mot · G402353 · 1981-01-16 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till beredskapslagring för hälso- och sjukvården I den socialdemokratiska motionen om säkerhets- och försvarspolitiken m. m. föreslås bl. a. att ytterligare 15 milj. kr. anvisas till lagring av viss förbrukningsmateriel för sjukvården. Med hänvisning härtill hemställs att till Beredskapslagring för hälso- och sjukvården m. m. () anvisar ett, i förhållande till regeringens förslag med . förhöjt reservationsanslag av . () () () () () () () () () () ()
mot · G402354 · 1981-01-19 00:00:00 — av m. fl. om anslag till handikapp-, bredd- och motionsidrott har riksidrottsstyrelsen uppgiften att under regeringen handha de förvaltningsuppgifter som sammanhänger med det statliga organisationsstödet till idrotten. Med andra ord fördelar riksidrottsstyrelsen de medel som utgår för att täcka de anslutna organisationernas jämte vissa, utanförstående organisationerna, centrala kostnader. De årliga anslagsökningarna har varit betydande . Detta har underlättat medelsfördelningen, och samtliga berörda organisationer har kunnat notera en reell ökning av de ekonomiska resurserna. har dock märkligt nog det speciella motionsidrottsförbundet - erhållit en i förhållande till övriga förbund lägre procentuell anslagsökning. När nu det statliga stödet till idrottens organisationer reellt sett kommer att minska blir riksidrottsstyrelsens avvägning vid den slutliga fördelningen av medlen än mer betydelsefull. Det måste vara både angeläget och naturligt att bredd- och motionsidrotten prioriteras. (Rikskorpen) bedriver en verksamhet som såväl till innehåll som omfattning motiverar generösast möjliga statliga bidrag. Rikskorpen representerar med sina 24 länsförbund, 301 lokalförbund och drygt 20 000 klubbar samt 16 branschbetonade riksförbund en organisatoriskt sett mycket stark och slagkraftig del av svensk idrottsrörelse. Förbundets drygt 125 000 ideellt verksamma ledare har under senaste verksamhetsåret ansvarat för 22,7 miljoner aktivitetstillfällen vid tusentals arrangemang, som innehållit 72 olika slags aktivitetstyper. Rikskorpen bedriver dessutom ett omfattande och fruktbärande samarbete med arbetsmarknadens parter liksom med de olika organisationer och företag som är verksamma på bostadsområdet. Detta gör att man effektivt når ut till människor på arbetsplatser och i bostadsområden med sitt omfattande utbud av olika slags motionsbetonade aktiviteter. Förbundet svarar också för en betydande kostinformation i samband med sina olika motionserbjudanden. Det finns enligt undertecknades mening skäl att tala om en verkligt friskvårdande verksamhet från Rikskorpens sida. I förbundets stadgar har detta kommit till uttryck i den s. k. ändamålsparagrafen som lyder: Rikskorpens ändamål är att till gagn för folkhälsan främja ett allmänt utövande av motionsidrott. Rikskorpen har härför att med utgångspunkt från arbetsplatsen, yrkeskollektivet, bostadsområdet och andra för ändamålet lämpliga kollektiv intressera för och stimulera till allmänt utövande av motions/korpidrott och att i samband därmed verka för sunda kostvanor. Av stor social betydelse är den verksamhet som bedrivs för och av de handikappade i deras eget idrottsförbund. Utan att på något sätt frånta riksidrottsstyrelsen dess suveräna rätt att fördela det statliga organisationsstödet till idrotten anser vi det angeläget att framhåller värdet och angelägenheten av att bredd- och motionsidrottens behov särskilt uppmärksammas. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar som sin mening ge regeringen till känna vad som i motionen sagts om anslag till handikapp-, bredd- och motionsidrotten. () ()
mot · G402357 · 1981-01-15 00:00:00 — av m. fl. om utbildning av datapersonal i offentlighetsrätt Datapersonal erhåller ingen utbildning i offentlighetsrätt. Med tanke på datoriseringens snabba utbredning inom offentlig förvaltning bör denna brist avhjälpas. Offentlighetsprincipen sägs - åtminstone i högtidligare sammanhang - ha grundläggande betydelse för ett demokratiskt fri- och rättighetssystem. Offentlighetsprincipens innehåll beror på om de offentliga uppgifterna faktiskt är tillgängliga. Frågan om tillgängligheten blir särskilt brännande när förvaltningen i stor skala inför nya metoder för lagring, redovisning och framtagning av offentliga uppgifter. Detta är vad som f. n. sker. har gett klart besked om att datorisering inte får leda til! att allmänhetens insyn försämras. Förvaltningen bör i stället använda datatekniken för att underlätta insynen. Detta riksdagsbeslut har ignorerats inom den offentliga förvaltningen. I stort sett inga datasystem har uppbyggts med hänsyn till att offentlig insyn skall garanteras. Tvärtom, nästan varje nytt större system har medverkat till att oklarheten i rättspraxis blivit större, stora mängder uppgifter svårare och dyrare att ta fram och - vilket är särskilt betänkligt - att en mängd offentliga uppgifter hålls oåtkomliga, därför att de inte separeras från sekretessbelagda. Den praktiska tillgängligheten har också försvårats av att allmänheten ännu inte erhållit rätt att själv via terminaler söka i offentligt material - en rättighet som är helt nödvändig för att garantera samma rätt som då det gäller traditionella pappershandlingar. En del av orsaken till dessa växande missförhållanden ligger i datateknikernas utbildning. Ingenstans erhåller de någon formell skolning i offentlighetsrättens innebörd och problematik. Med klar blick för offentlighetsprincipens betydelse och praktiska villkor är det å andra sidan tämligen enkelt att lägga upp system där offentlighet och insyn lätt och effektivt tillgodoses. Kurser i offentlighetsrätt för datafolk bör ha en ändamålsenlig inriktning. Det viktiga torde inte i första hand vara enbart inpluggning av i strikt mening juridiskt material. Faktaorientering om själva lagstiftningen bör i stället kopplas till en problemorienterad och diskuterande form av undervisning i offentlighetsprincipens praktiska livsvillkor i förvaltning och samhälle. Mot bakgrund av det anförda föreslås att hos regeringen begär att regeringen ger UHÄ resp. SÖ i uppdrag att utarbeta lämpliga kursavsnitt i offentlighetsrätt, vilka skall ingå i utbildningen av datapersonal. (vpk) PER (vpk)
mot · G402358 · 1981-01-15 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot engångsförpackningar av aluminium Exemplet med aluminiumburken är, frånsett dess roll som engångsförpackning, historien om vem som bestämmer i och hur. Det började med att två storföretag slöt ett avtal 1979. Med avtalet som grundval påbörjades byggandet av en 200-miljonersfabrik utanför . I och med att burkfabriken var grundlagd var också den nya aluminiumburken i praktiken införd på den svenska marknaden. Det blev redan då avgjort att aluminiumburken skulle bli vanligaste. Trots att riksdag uttalade att innan en vara börjar produceras bör det klarläggas hur den skall tas om hand när den har använts och blivit avfall, fick berörda myndigheter först i efterhand vetskap om den nya fabriken. a. fick tjänstemän långt efter det att fabriksbygget påbörjats vetskap om det genom tidningarna. Likaså fick miljökostnadsutredningen löfte av industrin att berörda samhällsorgan skulle informeras när nya förpackningar introducerades. Det är bara att konstatera att varken PLM eller har uppfyllt detta löfte, trots att både PLM och har ledande direktörer med i en expertgrupp ansluten till miljökostnadsutredningen. Med all rätt hävdas från kritikerhåll att användandet av aluminium för att tillverka en slit- och slängburk visar vår civilisations dårskap. Tillverkningen är mycket energikrävande. Aluminium är världens mest energikrävande material. Det handlar alltså om ett medvetet igångsatt energislöseri. Dessutom handlar det om naturförstöring och nedskräpning. En mycket stor del av burkarna kommer att bli skräp och hamna i naturen. Till skillnad från mycket annat skräp är burken oförstörbar - aluminium rostar inte. Om de inte plockas upp, kommer burkarna att ligga och skräpa där de kastats. För att möta kritiken har PLM och satsat stora pengar på reklam och propaganda. Ett försöksprojekt med återsamling av aluminiumburkar har också pågått i - . Trots den stora ekonomiska satsningen från företagens sida, visar insamlingsresultatet att inte ens en tredjedel av burkarna har återsamlats. Av 1 857 900 burkar har 518 200 återsamlats. Detta är långt ifrån den återvinningsgrad som jordbruksministern anser vara nödvändig för att inte aluminiumburken skall bli ett problem från energi- och miljösynpunkt. I ett frågesvar i uttalade han för egen del att återvinningsgraden bör uppgå till . Den försöksverksamhet som genomförts har bekräftat de farhågor som funnits beträffande aluminiumburken. Det finns heller inga skäl som talar för att återvinningsgraden kommer att öka, tvärtom talar allt för att den kommer att ytterligare minska, när inga särskilda insatser sätts in såsom fallet var i . Därför bör den logiska slutsatsen bli att tillverkningen av aluminiumburken upphör och att en ökad satsning på returglas genomförs. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om förslag om förbud mot tillverkning av öl- och läskedrycksburkar av aluminium i enlighet med vad som förordas i motionen. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G402359 · 1981-01-16 00:00:00 — av om gruvnäringen i I finns över hundratalet mindre malmkroppar. På grund av höga transportkostnader av malm från gruva till anrikningsverk ligger dessa mindre fyndigheter outnyttjade. Av regionalpolitiska skäl kan start av dessa smågruvor vara motiverad. Därför bör en etablering av sådana smågruvor utredas. sysselsätts 4 300 personer inom gruvnäringen i . De sysselsatta fördelas på 2 100 vid gruvorna och 2 200 vid Metall i . För länet innebär detta att gruvnäringen är en av länets mest betydelsefulla industrisektorer. I flera av de kända malmfälten räcker malmen för att försörja anrikningsverken . Därför måste brytning av nya malmfyndigheter påbörjas inom den närmaste tioårsperioden. Redan gjorda prospekteringar visar att det finns mineraltillgångar i , som är synnerligen intressanta från brytningssynpunkt. Främst gäller det nickel och volfram- och tennförekomster. I länet finns över hundratalet kända malmkroppar av växlande storlek och kvalitet. Ett tjugotal av dessa har brutits, och f. n. är åtta i drift som gruvor. De flesta av de återstående torde utgöras av mindre malmkroppar. Inom mineraljaktens ram har dessutom flera fynd gjorts, i vilka metallhalterna är sådana att gruvbrytning kan komma att ske under förutsättning att mineralhalterna är tillräckligt stora. Gruvverksamhet i liten skala skulle för mineraljaktens del innebära ett naturligt första steg till en vidare utveckling enligt mönstret nya blockfynd - färdiga gruvor. Större gruvbolag har i begränsad utsträckning i startat små gruvor i avsikt att tillgodose anrikningsverks behov av malm. Norrlandsfonden har noggrant studerat kostnader och intäkter från sådan verksamhet. På grundval av dessa studier synes satsningar på små gruvor vara lönsamma från regionalpolitisk synpunkt. Utbyggnad av stora fyndigheter med tillhörande malmbehandlingsdel kräver stora investeringar. Däremot kräver mindre gruvor, som exploateras för att fylla ledig kapacitet i ett befintligt centralt verk, i motsvarande grad lägre investeringskostnader. I det senare fallet kan transportkostnaden vara en avgörande faktor för ett utbyggnadsbeslut. Behovet av anrikning skulle emellertid för små gruvors del även kunna tillgodoses genom mobila anrikningsverk. Tidsintervallen mellan upptäckt av en större fyndighet och påbörjande av gruvdrift är inånga gånger betydande. Så behöver dock inte vara fallet när det gäller öppnande av mindre förekomster. Gruvbrytning i mycket liten skala, smågruvor, är inte så vanligt förekommande i . Därför bör det inte minst från regionalpolitisk synpunkt vara av intresse att undersöka möjligheterna att tillvarata de mindre malmkropparna. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att hos regeringen hemställa om utredning beträffande etablering av smågruvor i .
mot · G402362 · 1981-01-14 00:00:00 — av m. fl. om ökad utbildning av tandhygienister Med hänvisning till vad som anförts i motion 1980/81:361 föreslås att måtte uttala att utbildningen av tandhygienister kraftigt bör förstärkas för att täcka behovet av förebyggande tandhälsovård. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) INGA (vpk)
mot · G402364 · 1981-01-19 00:00:00 — av i om myndigheters behandling av allmänheten I Lag om tillsyn över hälso- och sjukvårdspersonal m. fl. (SFS 1980:11) 5 § stadgas bl. a. att den som tillhör hälso- och sjukvårdspersonalen skall visa patienten omtanke och respekt. Vid behandling av detta lagförslag anförde jag att det icke finns anledning att i särskild lagbestämmelse föreskriva att just denna personalgrupp i sin tjänst skall visa medborgare, som den är satt att betjäna, omtanke och respekt. Detta bör nämligen alla som är anställda i offentlig tjänst iakttaga gentemot dem de har att göra med. Sjukvårdens personal har därvid säkerligen icke visat sig mera klandervärd är någon annan. Den bör därför inte bli utpekad och särbehandlad i lagstiftningen. Ett gammalt uttryck lyder: myndigheterna skola räcka varandra handen. synes det ännu mera angeläget att myndigheterna räcker medborgarna handen. Med anledning härav föreslås att det mellan 8 och 9 §§ av förvaltningslagen inskjuts en ny paragraf 8 b §. Under åberopande av det anförda hemställer jag att antar följande förslag till lag om ändring i förvaltningslagen (SFS 1971:290) Tjänsteman hos myndighet skall, såväl när det gäller personligt bemötande som i skrift, alltid visa den, som söker upplysning, råd eller hjälp hos myndighet, eller vars sak prövas av denna, respekt och omtanke. G. () i
mot · G402365 · 1981-01-19 00:00:00 — om översyn av det kommunala partistödet Det kommunala partistödet utgår numera med mycket betydande belopp, och för partiernas länsorganisationer liksom för de lokala föreningarna är bidragen från landsting och kommuner av avgörande betydelse för deras ekonomi. På grund av den helt otillfredsställande utformningen av det kommunala partistödet utgår emellertid detta med mycket varierande belopp till de olika partierna. Detta har också under en följd av år påpekats i motioner från skilda håll. Partiernas utgifter varierar helt naturligt, men vissa fasta utgifter är ändock tämligen likartade. Oavsett partiets mandatantal är exempelvis antalet väljare som skall informeras lika stort. Detta bör rimligtvis beaktas vid utformningen av det kommunala partistödet på samma sätt som det numera görs när det gäller det statliga stödet. I många kommuner och landsting föreligger det en betydande enighet om att det vore rimligt med ett partistöd som dels utgår med ett för alla partier lika stort grundbidrag, dels med ett bidrag per mandat. Så är fallet på riksplanet efter den uppgörelse som träffades partistödsutredning. Då principerna för partistödets utformning rimligtvis borde vara desamma på alla nivåer hemställer jag att som sin mening ger regeringen till känna att en översyn av det kommunala partistödets konstruktion skyndsamt verkställs.
mot · G402366 · 1981-01-21 00:00:00 — av förste vice talmannen om kommunala vårdnadsbidrag Det kommunala stödet till en daghemsplats för de minsta barnen kan uppgå till bortåt . , för en familjedaghemsplats till . Till detta kommer betydande statliga bidrag. Det är förståeligt att många föräldrar upplever detta som orättvist. De som kommer i åtnjutande av barnomsorg får således inte bara statligt stöd - motsvarande ca sex barnbidrag per barn - utan också ett betydande kommunalt bidrag till vården av sina barn. De som själva ordnar med barntillsynen eller som avstår från förvärvsarbete och därmed också från lön för att själva sköta barnen får däremot inte något som helst motsvarande stöd. Självklart leder detta till en större efterfrågan på barnomsorg än vi skulle ha med ett rättvisare system. Man kan därför väl förstå de kommuner som redan har beslutat eller som överväger vårdnadsbidrag eller vårdnadsersättning till småbarnsföräldrar. Syftet är i allmänhet trefaldigt: dels vill man ge stödet till barnomsorgen en rättvisare utformning, dels hoppas man på så sätt få ett klarare begrepp om det verkliga behovet av barntillsyn, dels vill man i en period av nödvändig åtstramning minska behovet av utbyggnad av de mycket kostnadskrävande barnstugeplatserna för de minsta barnen. i har upphävt ett beslut som fattats av kommun om att lämna vårdnadsersättning till föräldrar för vård av barn i åldern . Beslutet har överklagats till regeringsrätten. Bäst vore givetvis om fattade sådana beslut om familjestödet att detta i hela landet fick en rättvis och likformig utformning. 1 avvaktan på detta är osäkerheten om den kommunala kompetensen olycklig. Skulle regeringsrätten finna att beslut om vårdnadsbidrag (skattefria) eller vårdnadsersättning (skattepliktig) ligger inom den kommunala kompetensen är det givetvis angeläget att dessa utformas så att de inte bevarar orättvisorna. Bidraget/ersättningen bör då rimligtvis åtföljas av en motsvarande höjning av avgiften för den kommunala barnomsorgen för bidragsberättigade barn, så att inte det kommunala stödet till redan gynnade grupper ytterligare ökar. Skulle regeringsrätten å andra sidan finna beslut om generella vårdnadsbidrag/ersättningar för barn i viss ålder olagliga får kommunen mindre möjlighet än den eljest skulle ha att utforma sitt stöd till omvårdnaden av de små barnen på det sätt som är bäst i just den kommunen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär skyndsamt förslag till lag som medger kommun att besluta om rättvist utformade vårdnadsbidrag i enlighet med vad ovan anförts.
mot · G402369 · 1981-01-19 00:00:00 — 1980/81 369-376 om finansieringen av materiel för sjukvårdsberedskapen Det har blivit uppenbart att vår materielförsörjning i sjukvårdsberedskapshänseende är helt otillräcklig. I nuvarande ekonomiska läge synes medel icke stå till förfogande i erforderlig omfattning för att raskt häva detta tillstånd. En åtgärd som möjligen skulle kunna ha den dubbla effekten att uppmuntra till sparsamhet med sjukvårdsmateriel under fredliga förhållanden och friställa medel för inköp av materiel för beredskapsändamål vore att lägga en särskild avgift på all försäljning av sjukvårdsmateriel. Inkomsterna från dessa avgifter skulle specialdestineras till inköp av sjukvårdsmateriel för beredskapsändamål, antingen genom vederbörligt statligt organ eller genom de enskilda landstingen. Om denna avgift förslagsvis sattes till av inköpspriset och om effekten av fördyringen blev en förbättrad hushållning med materiel under fredsförhållanden skulle sjukvårdshuvudmännen utan egentlig extra kostnad kunna medverka till uppbyggande av en erforderlig materielberedskap. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos regeringen anhåller om utredning av och förslag till åtgärder till finansiering av sjukvårdsmaterielberedskapen i enlighet med vad som anföres i motionen. G. () i 1 1980/81.
mot · G402370 · 1981-01-20 00:00:00 — om enhetliga skatteregler för barnpension, underhållsbidrag och Enligt nuvarande bestämmelser utgår bidragsförskott av basbeloppet (per ). Bidragsförskottet beskattas ej. Inte heller underhållsbidrag för barn beskattas. Liksom när det gäller barnpension utbetalas bidraget/pensionen till vårdnadshavaren, vanligtvis barnets förälder. Emellertid beskattas barnpensionen hos barnet till skillnad från underhållsbidrag eller bidragsförskott. I de fall då barnet t. ex. feriearbetar eller på annat sätt uppbär förvärvsinkomst beskattas inte bara förvärvsinkomsten utan även barnpensionen, om sådan utgår. Om det däremot är underhållsbidrag eller bidragsförskott som utgår, påverkas ej på något sätt beskattningen av barnets förvärvsinkomst. Vi kan för vår del inte inse varför förmånerna skall behandlas olika från skattesynpunkt och till nackdel för de barn/familjer där försörjare avlidit. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos regeringen begär att ensamförälderkommittén får tilläggsdirektiv att utreda och föreslå enhetliga skatteregler i vad gäller barnpension, underhållsbidrag och bidragsförskott. () ()
mot · G402371 · 1981-01-20 00:00:00 — om skärpt bedömning av brott som begås med vapen Våldsbrottsligheten ökar och blir allt råare. Denna tendens bör med skärpa motarbetas. Gällande lagstiftning gör det möjligt att bedöma t. ex. en misshandel som grov, om gärningen varit livsfarlig eller om gärningsmannen tillfogat svår kroppsskada eller allvarlig sjukdom eller eljest visat synnerlig hänsynslöshet eller råhet. Av samma skäl kan ett rån vara att bedöma såsom grovt. Däremot föranleder inte användningen av vapen i och för sig att brottet kan vara att bedöma såsom grovt. Mot bakgrund av att vapen, och då inte minst knivar, blivit så vanliga vid nämnda brott bör även användandet av vapen skrivas in i lagtexten som ett skäl att bedöma brottet som grovt. I konsekvens härmed bör olaga hot som genomförts med vapen kunna medföra en strängare bedömning, varför brottsrubriceringen grovt olaga hot bör införas. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos regeringen begär förslag till sådan ändring av att brottet vid bruk av vapen vid misshandel, rån och olaga hot skall bedömas som grovt.