mot · G4021056 · 1981-01-23 00:00:00 — 1980/81 1056-1062 av m. fl. om lokalisering till av ett centralt och rehabilitering Frågan om ett centralt och rehabilitering har varit föremål för riksdagsbehandling och dessutom ägnats betydande utredningsinsatser. Vid riksdagsbehandlingen (prop. 1978/79:73, AU 1978/79:20, rskr 1978/79:186) beslöts att ett centralt , forskning och personalutbildning skulle inrättas. Däremot ville inte - på grundval av då föreliggande underlagsmaterial - ta ställning till institutets geografiska lokalisering. uttalade sig för en utredning av den frågan och hänvisade därvid till statsmakternas uttalanden i samband med beslut om utlokalisering av central statlig förvaltning. Den begärda utredningen genomfördes under stor brådska, och fick upp frågan till ny behandling (prop. 1978/79:216, AU 1978/79:40, rskr 1978/79:441). Regeringens förslag innebar att institutet skulle förläggas till . konstaterade att det presenterade materialet inte övertygat utskottet om att det är förenat med sådana nackdelar att placera institutet utanför att en sådan lösning inte bör övervägas. avslog propositionen och förordade regeringen att låta utföra en kompletterande utredning och därefter återkomma till med förslag. Det begärda utredningsarbetet inleddes , och den sakkunnige avgav ett betänkande som remissbehandlades över sommaren. Utredningsmannen konstaterade - efter förslag till viss modifiering av den av beslutade organisationen av institutet - att en förläggning av institutet utanför inte är förenad med sådana olägenheter att den inte bör övervägas. Konkret innebär utredningsmannens förslag att verksamheten vid institutet renodlas mot långsiktiga metod- och utvecklingsfrågor med inriktning på praktiska behov. Institutet föreslogs omfatta sammanlagt 19 tjänster. Efter analys av bl. a. möjligheterna för institutets personal att sköta kontakterna med arbetsmarknadsinstituten runt om i landet och med övriga samverkansorgan föreslog utredningsmannen att institutet förläggs till . Som en viktig grund för det ställningstagandet låg också de utmärkta möjligheter till samspel med pågående forskning och utveckling inom rehabiliteringssektorn som erbjuds i . I ursprungliga förslag förutsattes ett antal arbetsuppgifter för institutet, som inte täcks in genom den föreslagna verksamheten i . 1 1980/81. I fråga om dessa uppgifter, som får förutsättas innebära bl. a. att på fältet föra ut resultaten från institutets forsknings- och utvecklingsverksamhet, konstaterade utredningsmannen att de ligger så nära AMS löpande verksamhet att de bör integreras i AMS befintliga organisation. Han föreslog att AMS för detta får ett tillskott på 15 tjänster. I budgetpropositionen tar regeringen fasta på den senare delen av den sakkunniges förslag men avvisar helt förslaget att inrätta ett metodutvecklingsinstitut i . Dessutom föreslås att 2,3 milj. kr. anvisas för utveckling angående invandrarnas möjligheter på arbetsmarknaden, 2,6 milj. kr. till särskild projektverksamhet inom sektorn och 4,7 milj. kr. Projektverksamheten för invandrare baseras på en propå från AMS, som innebär att insatserna föreslås förlagda till . Medlen för särskild projektverksamhet får förutsättas disponeras av AMS. Sammantaget innebär detta i praktiken att den lokalisering till av den centrala metodutvecklingsverksamheten som två gånger avvisat blir en realitet om än i viss modifierad form. Förutom att motsätta sig denna principiellt diskutabla metod att gå runt uttalade vilja har också anledning att granska några av de argument som anförs som stöd för förslaget att inte etablera ett och rehabilitering i . Föredragande departementschefen framhåller i budgetpropositionen att det i rådande statsfinansiella läge kan finnas anledning att gå långsammare fram med vissa reformer för att i stället ge utrymme åt sådant som ter sig mer angeläget. Han framhåller vidare att utrymme för reformer och ökande resurser måste skapas genom omprioriteringar av befintlig eller beslutad verksamhet. När departementschefen mot den bakgrunden prövar frågan om resurser för att inrätta det av beslutade centrala institutet, finner han den ha så låg angelägenhetsgrad att han föreslår att beslutet upphävs. Med tanke på vad som hänt sedan fattade sitt beslut och vad som kan väntas inträffa borde den motsatta slutsatsen ha legat närmare till hands. De senaste årens strukturella förändringar inom bl. a. varvs-, stål- och skogsindustrin har gett många klara exempel på hur hårt denna omvandling slår mot dem som av någon anledning är handikappade i förhållande till arbetsmarknaden och hur svårt dessa människor har att få nytt fotfäste, när de tvingats lämna en arbetsplats där de varit etablerade. Om vi skall få kontroll över landets ekonomiska problem kommer behovet av snabba och omfattande strukturförändringar att öka . Vi har därför utan tvivel att räkna med att gruppen människor som av olika skäl inte förmår hänga med i dessa omställningar kommer att växa snabbt. Vi kommer sannolikt också att konfronteras med nya former av handikapp som kan bottna i t. ex. social och ekonomisk bundenhet med hänsyn till bl. a. familjesituation och boendeförhållanden. Det borde mot den bakgrunden vara mer angeläget än att - i takt med att kända behov växer och nya uppstår - ägna betydande resurser åt att utveckla metoder för att återanpassa och återföra utslagna människor till arbetsmarknaden. Sådana insatser kommer också att vara en viktig del i strävandena att öka rörligheten på arbetsmarknaden. I redovisningen av remissbehandlingen av betänkandet om lokalisering av rehabilitering framhåller departementschefen att remissopinionen varit starkt splittrad. Det är viktigt att notera, vilket inte klart framgår av propositionen, att den splittringen inte gäller frågan om institutets vara eller inte vara. Samtliga remissinstanser har förutsatt att principbeslut om att ett institut skall inrättas ligger fast. Delade meningar har däremot rått om förslaget att lägga en del av institutets verksamhet till AMS och de ändringar av institutets verksamhet som detta föranleder samt om som lokaliseringsort. I den senare frågan finns det anledning att, enligt vad som framgår av remissammanställningen i propositionen, notera att åtta remissinstanser stött förslaget om som lokaliseringsort för ett centralt institut medan sex instanser förordat som förstahandsalternativ. Av dessa har emellertid bl. a. AMS och LO konstaterat att fyller det nödvändiga kravet på goda kommunikationer. Att de fem länsstyrelser utanför som yttrat sig över betänkandet avstyrker som lokaliseringsort är naturligt med tanke på de lokala intressen man haft att bevaka. Föredragande departementschefen framhåller att den regionalpolitiska effekten av att inrätta ett institut utformat enligt det föreliggande utredningsförslaget är förhållandevis liten. Detta är i och för sig riktigt inte minst om man sätter antalet tjänster vid institutet i relation till den brist på sysselsättningstillfällen som förutses för . Detta är emellertid ett ärende där frågorna om institutets möjligheter att fylla sina uppgifter-vilket det enligt den genomförda utredningen kan göra lika väl i som i - bör sättas före de konkreta lokaliseringspolitiska effekterna. De regionalpolitiska aspekterna på ärendet är av mer principiell art. Det handlar, som berördes ovan, om att statsmakterna skall leva upp till de principer som tidigare lagts fast i fråga om lokaliseringen av central statlig förvaltning. När det då, som i detta fall, finns en ort där verksamheten kan bedrivas med förutsättningar som är likvärdiga med dem som bjuds i , bör beslutet genomföras på de grunder som lagts av tidigare riksdagsbeslut och förslagen i det framlagda betänkandet i lokaliseringsfrågan. I det sammanhanget är det angeläget att slå fast att den satsning på att utreda metodik och arbetsformer som förbättrar invandrarnas möjligheter på arbetsmarknaden mycket väl kan baseras i . Lika väl som i finns i stadsdelar, t. ex. och , med stora inslag av invandrare. Med hänsyn till arbetsmarknadens struktur och de förändringar som skett är det också troligt att invandrar grupperna i i vissa avseenden kommit hårdare i kläm vid sitt umgänge med arbetsmarknaden än motsvarande grupper i . Om man till detta lägger att det i finns forskningsinstitutioner med särskild inriktning mot invandrarfrågor går den i budgetpropositionen föreslagna prioriteringen av invandrarfrågorna mycket väl att förena med en förläggning till av rehabilitering. En uppbyggnad av ett centralt institut i är fullt möjlig utan att det gör anspråk på större ekonomiska resurser än som förutsätts i budgetpropositionen. Departementschefen redovisar att det inom AMS inrättats ett särskilt kansli för att - i avvaktan på beslut om lokalisering av det centrala institutet - handlägga frågor om verksamheten vid arbetsmarknadsinstituten samt utvecklingsarbete och personalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen. Förslagen i propositionen innebär, som konstaterades ovan, att den organisationen - trots att det mesta av uppbyggnadsarbetet vid arbetsmarknadsinstituten ute i landet nu är avslutat - permanentats och dessutom delvis övertar de funktioner som avsetts för institutet i . Mot bakgrund av vad som anfördes ovan om behovet av forsknings-, metodoch utvecklingsarbete inom arbetsväglednings- och rehabiliteringsområdet är det en felaktig prioritering att lägga merparten av de tillgängliga resurserna på administration och löpande myndighetsutövning. I den knapphetssituation som råder bör målet vara att skapa utrymme för dessa funktioner genom omprioriteringar inom den stora organisation som arbetsmarknadsverket besitter centralt. De nya resurser som tillförs sektorn bör i huvudsak läggas på den långsiktigt inriktade metodutvecklingsverksamheten. Med den inriktningen är det fullt möjligt att skapa finansiellt utrymme för en uppbyggnad av det föreslagna rehabilitering i inom den i propositionen föreslagna ramen på 11,6 milj. kr. för delprogrammet Metodutveckling, forskning och utbildning. Med hänsyn till vad som anförts ovan hemställs 1. att beslutar att till lokalisera ett och rehabilitering i enlighet med förslaget i betänkandet från utredningen angående lokalisering av , forskning och personalutbildning inom den yrkesinriktade rehabiliteringen, 2. att beslutar att institutets verksamhet skall finansieras genom en omfördelning av resurserna inom den föreslagna medelsramen på 11,6 milj. kr. för delprogrammet Metodutveckling, forskning och utbildning. () PER () () () () ()