mot · G4021765 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om utveckling av jordbruket i Utvecklingen inom jordbruket i har väsentligt ökat de bekymmer som från näringens synpunkt är förknippade med det passiva markägandet. I takt med att det blir allt vanligare att jordbrukarnas barn söker sig till andra yrken kommer den här utvecklingen att förstärkas. Den kommer fortlöpande att öka antalét passiva markägare till förfång för näringen. För allt fler jordbrukare, inte minst de unga som önskar etablera sig, framstår brukningsrätten som det primära intresset. Mot bakgrunden av rådande förhållanden i kommer denna inställning särskilt starkt till uttryck bland jordbrukarna i detta län. Jordbruksnäringen är av stor betydelse för sysselsättningen i . Förutom de som får sin utkomst direkt av jordbruket sysselsätts ett betydande antal personer i förädlingsindustrier, främst mejerier och slakterier. Vidare medför jordbruket sysselsättningstillfällen inom servicenäringen, t. ex. reparationsverkstäder o. d. har statligt stöd i mycket betydande utsträckning lämnats till uppbyggnaden av jordbruket i . Här behöver endast erinras om den satsning på s. k. KR-jordbruk som den socialdemokratiska regeringen trots motstånd genomförde. Utan dessa KR-jordbruk skulle det i knappast finnas tillräckligt underlag för en rationell mejeri- och slakteriindustri. En betydande stötesten för möjligheterna att organisera ett rationellt bedrivet jordbruk i är det stora inslaget av passiva markägare. I många fall hindrar de passiva ägarnas markinnehav att befintliga jordbruksföretag kan utvecklas och få de arealtillskott som behövs för att produktionen skall kunna bedrivas rationellt. Många aktiva jordbrukare tvingas bedriva sin verksamhet under kortsiktiga och i övrigt otillfredsställande arrendeförhållanden. Unga jordbrukare med kunskaper och i övrigt lämpade för jordbrukaryrket nödgas ge sig i kast med ekonomiskt äventyrliga nyodlingsföretag medan den mark som skulle kunna brukas ligger för fäfot. Det går uppenbarligen inte att komma till rätta med dessa problem genom den nya jordförvärvslagen. Så länge de passiva markägarna behåller marken eller den överlåts till nära släktingar eller kommer att ägas av dödsbon som inte brukar den är således jordförvärvslagen verkningslös när det gäller att ge aktiva jordbrukare tillgång till den jordbruksmark de behöver för att kunna bedriva näringen rationellt. Lagen om skötseln av jordbruksjord löser inte heller helt nu angivna problem. Med denna lag går det visserligen att föreskriva att jordbruksmarken nödtorftigt hålls i stånd, men det går inte att få till stånd den jordbruksdrift med exempelvis djurhållning som behövs för rationell brukning. För denna inriktning av jordbruket har naturliga förutsättningar genom möjligheten till vallodling och betesgående djur. Inte heller räcker bestämmelserna till för att fastigheten skall kunna användas för att tillsammans med andra ingå i rationella brukningsenheter. För att inom rimlig tid kunna fullt utnyttja de naturliga förutsättningarna för jordbruksproduktionen i bör övervägas sådana åtgärder att jordförvärvslagen kan tillämpas vid alla äganderättsövergångar således både vid försäljningar och vid andra överföringar. Vidare bör undersökas om inte lagen om skötsel av jordbruksmark kunde användas för inlösen av sådan mark som ej utnyttjas och som behövs för att bygga upp rationella brukningsenheter. Med andra ord borde kunna bli försöksområde för en aktivare markpolitik från samhällets sida för att främja en mera gynnsam utveckling av jordbruksnäringen. Det är uteslutet att personer som vill etablera sig som jordbrukare i på egen hand skall klara de stora investeringar som krävs. Liksom tidigare måste ett mycket stort statligt stöd sättas in. Detta sker genom bidrag och kreditgarantier för lån. Om inte jordbrukaren har ett stort eget kapital är riskerna emellertid mycket stora att försämringar i det allmänna ekonomiska läget som leder till räntehöjningar o. d. gör att företaget går över styr utan att brukaren kan göra någonting åt det. Sålunda befinner sig många nyetablerade jordbrukare just nu i denna situation. Det innebär risker för att kunniga jordbrukare med övriga förutsättningar att trygga näringens framtid av kapitalkostnadsskäl tvingas gå från gård och grund. kan en gynnsam ekonomisk utveckling leda till att brukaren eller hans efterlevande med statligt stöd gör betydande kapitalvinster. Kapitalvinster som i sin tur kan skapa svåra problem för den som skall fortsätta jordbruksdriften och medföra en fördyring av jordbrukets produktionskostnader med återverkningar på livsmedelspriserna och den allmänna prisnivån. Även om denna situation föreligger också i andra delar av landet hör till de mest utsatta områdena när det gäller kapitalkostnadernas negativa effekter för jordbruksnäringen. Mot den bakgrunden bör övervägas ändrade former för det statliga stödet till uppbyggnad av rationella jordbruksföretag i . Särskilt bör undersökas möjligheterna att utforma lån och bidragsystem så att de minskar angivna risker för den enskilde brukaren som det allmänna effektivare än nu kan se till att gjorda investeringar även på lång sikt utnyttjas väl och utan att stötande effekter uppkommer vid generationsskiften o. d. Ett sätt att få i gång en rekonstruktion av jordbruket i området är att söka få till stånd ett utbud på arrende av jordbruk med rationella byggnader m. m. Ett sådant utbud finns i där domänverket och andra ansvarskännande jordägare tillhandahåller rationella jordbruksföretag på arrende. Det skulle väsentligt underlätta för yngre, skickliga jordbrukare att etablera sig i om motsvarande möjligheter fanns där. I detta syfte skulle lämpligen lantbruksnämnden förvärva mark och utföra nödvändiga investeringar i markanläggningar och byggnader och sedan upplåta brukningsenheter mot arrenden som bestämdes med utgångspunkt i avkastningsvärdet på enheterna. I nuvarande ytterligt ansträngda sysselsättningsläge i är det viktigare än någonsin att slå vakt om de sysselsättningstillfällen jordbruket kan erbjuda. Angelägna arbetstillfällen kan också skapas genom åtgärder som skulle öka bärkraften i det befintliga jordbruket. Markavvattning och täckdikning är exempel på sådana åtgärder. I en socialdemokratisk motion till föregående krävdes en översyn av det statliga stödet till jordbruket i norra . Ett enhälligt jordbruksutskott förordade och anslöt sig till detta krav. Vi finner det angeläget att regeringen påskyndar dessa åtgärder och att de möjligheter att främja en mera gynnsam utveckling av jordbruket i som ovan redovisats övervägs i samband med denna översyn. att hos regeringen hemställer om sådana åtgärder för en rekonstruktion av jordbruket i att brukningsrätt under de former som anvisats i motionen kan tillförsäkras aktiva jordbrukare. () MAJ () () () () () () () () () ()