mot · G4021132 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om översyn av skatteutjämningssystemet och kom stor uppmärksamhet att riktas mot glesbygdskommunernas problem. Ett statsbidragssystem infördes, som syftade till att möjliggöra för glesbygdskommuner med låg skattekraft att förse sina invånare med en godtagbar service utan att detta skulle medföra alltför hög skatt. Från flera håll riktades emellertid kritik mot detta skatteutjämningssystem. Kritikerna menade att man inte bara skulle ta hänsyn till kommunernas skattekraft utan också till faktorer som påverkar en kommuns kostnadsbild. Den kommunalekonomiska utredningen (KEU) såg över systemet med utgångspunkt i att den enskilda kommunens kostnadsnivå skulle kunna inverka på skatteutjämningen. beslöt också att införa ett nytt system i allt väsentligt enligt KEU:s förslag. Det finns starka skäl att ifrågasätta om inte ytterligare faktorer än de som föreslogs av KEU borde inarbetas i skatteutjämningssystemet. I en utredning utförd av Malmös och kommuner anges några sådana faktorer, nämligen kommunernas kostnader för regional funktion och social service. Det gäller således vissa för storstadskommunerna karakteristiska förhållanden, som de enskilda kommunerna inte själva råder över och som spelar stor roll för dessa kommuners kostnadsnivå. Det skatteutjämningssystem som används fr. o. m. är uppbyggt enligt följande principer: - Kommunerna indelas i 12 skattekraftklasser. Klasserna är indelade i treprocentsintervaller från av medelskattekraften. - Till grund för inplaceringen ligger särskilda bedömningar och kalkyler. Kommuner med genomsnittliga kostnader för geografiskt läge och bebyggelsestruktur garanteras ett skatteunderlag motsvarande av medelskattekraften. - Denna grundläggande skattekraftgaranti kompletteras med hänsyn till kommunernas åldersstruktur samt befolkningsutveckling. erhöll, med dessa regler som grund, 258 av rikets 279 kommuner tillskott av skatteunderlag. 21 kommuner står utanför systemet, däribland och . Totalt rörde det sig om som på så vis fördelades på av landets kommuner. I genomsnitt motsvarade skatteutjämningsbidraget en utdebitering på . Skattekraften, dvs. den beskattningsbara inkomsten per invånare, framstår som ett trubbigt fördelningsinstrument. Den säger egentligen ingenting om en kommuns ekonomiska situation. En kommun som har relativt hög skattekraft kan ha höga kostnader och låg skatteunderlagstillväxt. Den beskattningsbara inkomsten säger inte heller något om den enskildes levnadsnivå. Nuvarande avdragsmöjligheter medför exempelvis att den genomsnittliga beskattningsbara inkomsten ofta blir lägre i storstädernas kranskommuner med villastruktur än i själva storstäderna. Visserligen vägs andra faktorer än skattekraften in i systemet, men fördelningen av medel visar att skattekraften är den tyngsta faktorn. måste större hänsyn tas till en kommuns kostnadsbild, och skattekraftens betydelse måste i motsvarande mån reduceras. Annars kommer kommuner som står utanför systemet att missgynnas och kraftiga skattehöjningar i dessa kommuner bli nödvändiga. Det sägs ibland att den ekonomiska situationen i kommunerna utanför skatteutjämningssystemet är gynnsammare än i de kommuner som befinner sig i systemet. Den utredning som utförts i och visar att denna bild inte stämmer, i vart fall inte för dessa båda kommuner. har de båda storstäderna och fått stora ekonomiska problem. Sysselsättningen har minskat och många arbetstillfällen försvunnit. De båda kommunena har haft en betydligt ogynnsammare utveckling på arbetsmarknaden än riket i genomsnitt. Befolkningen har reducerats med mellan 2 000 och 3 000 invånare utan att de fasta kostnaderna gått att minska i motsvarande utsträckning. Nettodriftkostnaderna har ökat kraftigt både i och i relation till övriga kommuner i riket. Detta förklaras också av att allting är dyrare i en storstad, markpriser, hyror, löner och mycket annat. Skatteunderlagstillväxten har varit låg. Den genomsnittliga tillväxten för de båda storstäderna har varit mot i snitt för övriga kommuner. Som en följd av de höga kostnaderna och den låga tillväxten av skatteunderlaget har och tvingats höja skatten snabbare än de flesta andra kommuner. tvingades exempelvis höja skatten med trots att den kommunala volymtillväxten begränsades till . Den ekonomiska situationen har förvärrats genom indragning av statliga specialdestinerade bidrag. I budgetpropositionen aviseras ytterligare statsbidragsindragningar. Det innebär ett ytterligare missgynnande av kommuner som och . En översyn av nuvarande skatteutjämningssystem måste ske innan ytterligare beslut om indragningar av statsbidrag fattas. I storstäderna samlas många specialistfunktioner som ger service åt regionerna omkring. Här sker ett intensivt utbyte av information, varor och tjänster. Teater, museer, bibliotek och andra kulturinstitutioner besöks av många människor från hela landet. Kommunikationer - gator, kollektivtrafik m. m. - måste dimensioneras även för andra än kommunens egna invånare. Storstäderna spelar en viktig roll i den totala ekonomiska utvecklingen. En av förutsättningarna för att skall ha möjligheter att återupprätta sin internationella konkurrenskraft är att storstadsfunktionen inte störs av kommunalekonomiska kriser utan får utvecklas under samma goda betingelser som . I hela den industrialiserade världen utgör storstäderna en motor i den ekonomiska tillväxtprocessen. I en storstad finns många kostnader som inte existerar i en mindre kommun. Dessa kostnader kan sammanfattas under två begrepp: kostnader för social struktur och kostnader för regional funktion. Det är kostnader som bör vägas in i skatteutjämningssystemet. Den refererade utredningen av Malmös och kommuner visar att merkostnaderna för dessa båda kommuner inom områdena social struktur och regional funktion uppgår till mellan 2:00 och . Det kommunala skatteutjämningssystemet syftar till att skapa likvärdiga förutsättningar för service i olika delar av landet. Skatteutjämningsbidraget baseras i huvudsak på kommunernas skattekraft och i någon mån på geografiskt läge och befolkningsstruktur. I en särskild utredning utförd av och Malmös kommuner pekas på de merkostnader som åvilar en storstadskommun och som inte beaktas i det nuvarande skatteutjämningssystemet. Merkostnaderna som i huvudsak finns inom områdena social struktur och regional funktion uppskattas i utredningen vara av storleksordningen . En enmansutredare har tillsatts av regeringen med uppgit att se över effekterna av skatteutjämningssystemets nya fördelningsmodell. Direktiven till utredningen är emellertid ytterligt begränsade. I direktiven ingår endast att väga in kostnader för kollektivtrafik, byggnads- och underhållskostnader samt transportkostnader. Faktorer som regional funktion och social struktur ingår inte. Utredaren bör erhålla tilläggsdirektiv att överväga olika modeller för hur skatteutjämningssystemet skall kunna förändras så att även faktorer som regional funktion och social struktur beaktas av systemet. Dessutom bör tillväxten av skatteunderlaget tas med i beräkningarna och inte enbart skattekraftens storlek. Innan några ytterligare beslut fattas om indragningar av specialdestinerade bidrag bör utredningen ha slutförts. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs 1. att hos regeringen begär att utredningen av statistik och kalkylmetoder för grundgarantin i skatteutjämningssystemet får i uppdrag att utreda ett skatteutjämningssystem som beaktar kommunernas kostnader för regional funktion och social struktur, 2. att som sin mening ger regeringen till känna vad som i övrigt anförts i motionen. () ()