mot · G402375 · 1981-01-19 00:00:00 — av m. fl. En allmän förkortning av arbetstiden framstår som alltmer angelägen. Sex timmars arbetsdag för alla har diskuterats i fackliga och politiska sammanhang under så gott som . Det har blivit honnörsorden i debatten om jämställdhet mellan kvinnor och män, och det står nu som en förutsättning för de flesta för att det skall bli möjligt att genomföra ett mera jämställt samhälle. Också flertalet kvinnopolitiska och familjepolitiska program liksom jämställdhetsprogram som signerats av de politiska partierna och de fackliga organisationerna innehåller krav om sex timmars arbetsdag för alla. Det borde med tanke på detta nu pågå ett intensivt arbete för att genomföra denna reform. Så är nu inte fallet. Avståndet mellan stolta deklarationer och den krassa verkligheten är mycket långt. I stället ökar deltidsarbetet, och övertidsarbetet visar inte någon minskning. Regeringen konstaterar i sin skrivelse om riktlinjer för det fortsatta jämställdhetsarbetet att en generell arbetstidsförkortning är angelägen för att öka jämställdheten mellan kvinnor och män. Man anger dock det rådande statsfinansiella läget som skäl för att i dagens läge inte vidta några som helst åtgärder och anser f. ö. att en arbetstidsförkortning skall genomföras genom att arbetsmarknadens parter sluter avtal härom. Från vpk:s sida anser vi att det är angeläget att samhället tar ansvaret för och genom lagstiftning genomför en allmän arbetstidsförkortning till sex timmars arbetsdag . Det främsta skälet är förstås att man skulle ta ett stort steg framåt mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Både kvinnor och män skulle med denna reform få möjlighet till ekonomisk självständighet genom heltidsarbete som möjligheter gavs att ha barn, sköta hem och vara fackligt och politiskt aktiv. Också barnen skulle må bra av en allmän arbetstidsförkortning. Vistelsetiderna på daghem är för långa för många barn. Alla barn har glädje av att få vara på daghem, men vistelsetider är inte bra (men inte ovanliga på orter där restiden är lång mellan bostad och arbete för föräldrarna). En allmän arbetstidsförkortning måste också innebära en jämnare fördelning av den totala mängden utförda arbetstimmar i . Vid genomförandet av sextimmarsdagen måste därför också stora ansträngningar göras för att minimera antalet deltidsarbeten och för att minska övertidsuttaget. (Vpk tar upp dessa problem i särskilda motioner.) Som vi visar i annan motion har också sextimmarsdagen betydelse för den totala sysselsättningen. Sex timmars arbetsdag för alla ger förstås ett ökat antal arbetstillfällen. Det är inte minst viktigt när många arbetstillfällen hotar att försvinna genom rationaliseringar med hjälp av ny teknik - datorer och robotar. Rationaliseringar vilkas vinster f. ö. till del kan finansiera en allmän arbetstidsförkortning. En arbetstidsförkortning måste enligt vår mening ske lagstiftningsvägen. I debatten anförs framför allt från politiker att detta är en fråga för arbetsmarknadens parter. Det finns enligt vår mening flera skäl som talar mot detta. Historiskt sett kan vi konstatera att samtliga genomförda allmänna arbetstidsförkortningar, det må gälla förkortning av arbetsdagen eller längre semester, har genomförts efter beslut i . Ett annat skäl som talar för att lagstiftningsvägen är den riktiga är samordningen av en arbetstidsförkortning. Det kan knappast vara önskvärt att en arbetstidsförkortning genomförs i olika takt och inom olika avtalsområden. Det kan inte heller vara meningen att attraktiva grupper på arbetsmarknaden snabbast skall kunna få en förkortad arbetstid. Likaså ställer en arbetstidsförkortning krav på andra områden i samhället exempelvis utbildningen - vilket också talar för att en planmässig nedtrappning av arbetstiden är en fråga för samhället som helhet och för beslut i . Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos regeringen om en tidsplan för generell nedtrappning av arbetstiden /dag med bibehållen lönestandard, så att sextimmarsdagen genomförs under 1980talet. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)