ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · G4021110 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om översyn av statliga verks och myndigheters styrelser Styrelsen hos statliga verk och myndigheter har varierande uppbyggnad. Vissa myndigheter har som högsta beslutande organ en kollegial styrelse bestående av tjänstemän vid myndigheten. Hos andra myndigheter tillkommer beslutanderätten myndighetens chef. har ett system med lekmannastyrelser blivit den vanligaste formen. I instruktionen för myndigheten föreskrivs i allmänhet att ordförande skall vara myndighetens chef och att övriga ledamöter utses av regeringen. I statliga myndigheters styrelser återfinns personer av skilda kategorier. Det kan röra sig om myndighetens chef, tjänstemän och personalrepresentanter, tjänstemän från närliggande myndigheter, representanter för politiska partier, för arbetsmarknaden och för parter inom myndighetens ansvarsområde. Det vidgade utnyttjandet av lekmannastyrelser torde främja myndigheternas möjligheter att fullfölja sina uppdrag på ett sätt som väcker förtroende hos allmänheten. Denna utveckling är därför värdefull och bör gå vidare. Däremot kan viss representation i lekmannastyrelserna ifrågasättas. Tjänstemän från närliggande myndigheter har ett oklart mandat för sina ställningstaganden. Samarbetet statliga myndigheter emellan kan ha många andra och till sin innebörd klarare former, i första hand direkta kontakter på lämplig tjänstemannanivå. Styrelserepresentation av detta slag bör därför ej förekomma. Partsrepresentation är ej heller lämplig. Myndigheten kan i sin verksamhet tvingas till åtgärder som står i strid med skilda slag av partsintressen. Att sådana parter är tillförsäkrade representation i styrelsen skapar i onödan lojalitetskonflikter. Ledamöter hämtade från fackliga organisationer eller andra sammanslutningar på arbetsmarknaden kan antingen ses som partsrepresentanter och bör då ej förekomma av skäl som angetts ovan, eller som något slags medborgarrepresentanter vid sidan av partiernas. Detta ger ett korporativistiskt inslag i styrelsernas uppbyggnad, vilket bör undvikas. Sammanfattningsvis bör styrelsen vara uppbyggd med representanter för den egna myndigheten och företrädare för allmänheten, vilka har sedvanlig politisk ansvarighet. I samhället i övrigt är det ofta förekommande att funktionerna som ordförande och som högste ansvarige tjänsteman skiljs åt. Detta ger en maktoch ansvarighetsfördelning som är av värde för samtliga berörda. Två personer har därmed närmare insyn i ting som ärendeberedning inför styrelsen, uppföljning av beslut etc. Denna modell bör även utnyttjas hos statliga myndigheter. Detta innebär att generaldirektören (eller motsvarande) väl kan vara ledamot men ej ordförande i styrelsen. En successiv översyn av statliga myndigheters styrelser i syfte att åstadkomma förändringar i enlighet med det ovan anförda bör äga rum. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionen anförts angående en översyn av statliga myndigheters styrelser. () () HANS NYHAGE (m)
mot · G4021111 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om tillämpningsföreskrifter till sekretesslagen Mot bakgrund av de snäva tolkningar av den nya sekretesslagen som gjorts inom sjukvårdsområdet, sedan denna trädde i kraft , är det angeläget med en snabb behandling av lagens rättstillämpning. Det måste anses orimligt att anhöriga inte skall kunna få besked om en person befinner sig på sjukhus och i vilket tillstånd han/hon befinner sig. Det är ju inte alltid säkert att en intagen patient är så pass vid medvetande att han/hon kan ge tillstånd till att anhöriga meddelas. Oroliga föräldrar undrar t. ex. hur sjukhuspersonalen skall ställa sig när ett trafikskadat barn kommer in på sjukhuset. Det har visat sig att lagen har tolkats på olika sätt beroende på vilket sj ukhus eller vilken personal som måst tillämpa lagen. En lag som så påtagligt griper in i för människor mycket kritiska situationer kan inte få tolkas så olika i skilda delar av landet, detta trots att lagen anger att uppgifter om en patient kan lämnas ut om det inte innebär att patienten eller några närstående lider men. I en frågedebatt i redogjorde statsrådet för att håller på att arbeta ut allmänna råd om lagens tillämpning. Han påpekade också att det i lagen inte finns någonting som hindrar användandet av sunt förnuft. Eftersom det uppenbarligen finns divergerande uppfattningar om vad som är sunt förnuft, är det nödvändigt att behandlar frågan med förtur. Men det är inte endast inom sjukvårdsområdet som det uppstått problem när det gäller tolkningar av den nya sekretesslagen. Sådana svårigheter har kontaterats även inom skolans område när det gäller t. ex. information om elever som flyttar mellan olika klasser eller stadier. Likaså har i pressen uppmärksammats kronofogdemyndighetens svårigheter att få postens medverkan när det gäller att erhålla aktuella adresser. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att beslutar uttala att tillämpningsföreskrifter för sekretesslagen bör utarbetas med förtur. () ()
mot · G4021115 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om sekretesskyddet för vissa uppgifter i vapenfriärenden Den som ansöker om vapenfri tjänst blir föremål för särskild utredning. Syftet med utredningen är att klarlägga djupet i den sökandes övertygelse i sitt ställningstagande i fråga om bruket av vapen. Undersökningen blir mycket inträngande och omfattande. Den sökandes familjeförhållanden, uppväxttid, fritidsintressen, sociala attityder etc. penetreras. Vid förhöret försöker förhörsledaren få reda på vederbörandes uppfattning i allmänpolitiska frågor, sympatier till politiskt parti, åsikter om befrielserörelser och liknande frågor. På grundval av förhörsunderlaget upprättas protokoll. Handlingarna, med uppgifterna om den sökande, arkiveras hos AMS vapenfrisektionen och hos vapenfrinämnden. De handlingar som finns hos AMS innehåller, enligt vad vi erfarit, endast uppgifter om fysisk och psykisk hälsa och upplysningar som kan vara vägledande för vilka arbetsuppgifter den sökande är lämplig för. Uppgifterna i övrigt, om t. ex. åsikter i politiska frågor, finns i vapenfrinämndens arkiv. Beträffande offentlighet och sekretess i de frågor som här berörs så har den nya sekretesslagen inneburit en skärpning till förmån för ökad sekretess. De handlingar som finns hos AMS utelämnas inte om innehållet kan antas skada den det berör. Samma förhållande kan sägas gälla de handlingar som finns hos vapenfrinämnden, dock med ett väsentligt undantag. Det gäller t. ex. frågor av allmänpolitisk art, inställning till befrielserörelser o. d. tolkar (kap. 7 § 12) sekretesslagen så att denna inte skyddar sökandes lämnade uppgifter om t. ex. medlemskap i politisk organisation eller uttalade åsikter i allmänpolitiska frågor. Uppgifter som dessa anses kunna lämnas ut till var och en som vill ta del av dem. Vi tar här inte ställning till om vapenfrinämndens tolkning av sekretesslagen är rätt eller fel, men anser att en sådan tillämpning av lagen ger anledning till oro. Det kan inte uteslutas att uppgifter som här avses, om de anses kunna lämnas ut till alla som önskar ta del av dem, under vissa omständigheter kan bli till förfång för den uppgifterna berör vid t. ex. anställning och befordran. Handlingar, utredningsunderlag och protokoll, upprättade i samband med ansökan om vapenfritjänst och som innehåller uppgifter om åsikter i t. ex. politiska frågor bör, enligt vår uppfattning, vara sekretesskyddade. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos regeringen hemställer om förslag till sådan ändring av 7 kap. 12 § sekretesslagen att det av paragrafen klart 1980/81:1115 10 kommer att framgå att sekretessen omfattar även uppgifter om vederbörandes politiska åsikter. () ()
mot · G4021118 · 1981-01-27 00:00:00 — om införande av ett skriftligt frågeinstitut i Riksdagsledamöternas möjligheter att genom frågor och interpellationer till regeringens ledamöter få upplysning om aktuella förhållanden och planerade åtgärder utgör ett viktigt inslag i det parlamentariska arbetet. Speciellt antalet frågor i har också ökat snabbt och överstiger nu 500 . Det ökade antalet frågor synes ha lett till att tiden mellan det att frågan ställts och till dess den blir besvarad successivt har förlängts. Denna utveckling har sannolikt också medfört att statsråden har fått avsätta mer tid såväl för att förbereda svaren som för frågedebatterna i . Detta förhållande har föranlett några riksdagsmotioner där man har aktualiserat frågan om vissa inskränkningar i frågeinstitutet, främst i det uttalade syftet att avlasta arbetstyngda regeringsledamöter. Ett enhälligt konstitutionsutskott har dock klokt nog avvisat dessa inskränkande förslag. Så skrev exempelvis utskottet : är i sin nuvarande form ett viktigt led i kontrollmakt. En begränsning av riksdagsledamöternas möjligheter att få till stånd muntlig debatt med statsråd i aktuella frågor bör inte komma i fråga utan mycket starka skäl. I har vi inte, som i många andra parlament, ett renodlat skriftligt frågeinstitut, där statsrådet alltså inte är närvarande när svaret överlämnas till . Man kan fråga sig om inte ett sådant vore ett lämpligt komplement till nuvarande ordning, till fördel både för ledamöter och för statsråden. kan det nämligen vara så att den enskilde riksdagsmannen inte i första hand är ute för att söka sak med vederbörande statsråd utan endast vill ha ett officiellt, auktoritativt svar i en viss sakfråga. Det skulle då spara både tid och arbete för riksdagsledamoten och framför allt för statsrådet om möjligheten fanns att via överlämna ett skriftligt svar på frågan utan debatt. I många fall vore det säkerligen också möjligt att få ett snabbare svar, eftersom uppdrag på annat håll inte skulle lägga hinder i vägen för svarets överlämnande. En självklar utgångspunkt för en sådan reform är givetvis att det är vederbörande riksdagsledamot som väljer frågeformen; frågedebatt med statsrådet eller skriftligt frågesvar utan att statsrådet är närvarande. Att ge regeringsledamöterna rätt att välja svarsform skulle innebära en allvarlig inskränkning i riksdagsledamöternas nuvarande frågerätt. En sådan reform skulle säkerligen innebära en lättnad i den personliga arbetsbelastningen för regeringens ledamöter, även om fler riksdagsfrågor skulle komma att ställas. 1 1980/81. Många riksdagsmän skulle sannolikt välja det enklare skriftliga snabbt få ett officiellt besked. Jag får därför hemställa att på lämpligt sätt utreder frågan om införandet av ett kompletterande skriftligt frågeinstitut i enligt vad som i motionen anförs.
mot · G4021122 · 1981-01-26 00:00:00 — av om statsskicket i krig och krigsfara I regeringsformens 13 kap. ges bestämmelser om hur statsskicket skall fungera under krig eller krigsfara. Här finns bl. a. stadganden (10 §) som har till syfte att förhindra att en ockupationsmakt tvingar fram förändringar av grundlagarna och vissa andra väsentliga lagar. Ett problem som inte beaktats i den gällande regeringsformen är att en ockupationsmakt under vissa betingelser kan söka förändra sammansättning därhän att dessa restriktioner kan kringgås. Med vissa former av tvång kan det tänkas vara möjligt att skräddarsy en lämplig riksdag genom ett urval av de kandidater som finns uppförda på partiernas röstsedlar i det senaste valet. Införandet av ersättarsystemet kan ha vidgat möjligheterna till sådana manövrer. Den påtalade risken bör undanröjas genom en komplettering av regeringsformens 13 kap. Uppgiften att utarbeta förslag om en sådan ändring kan lämpligen anförtros åt grundlagskommittén. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos regeringen anhåller om förslag till ändring av grundlagen i syfte att undanröja den risk som påtalas i motionen.
mot · G4021124 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. Då den nuvarande enkammarriksdagen började fungera hade den försetts med ett, som det då hette, provisoriskt riksdagshus vid . Det har visat sig vara ett väl fungerande provisorium. Även om huset inte har den monumentala karaktär som parlamentshus i andra länder oftast har måste det primära vara dess funktion. Frågan är om det går att få lika bra lokaler från arbetsmiljösynpunkt i ett gammalt ombyggt hus som i nuvarande hus. Några påtagliga fördelar från funktionssynpunkt blir det inte genom återflyttningen till . Däremot kommer återflyttningen att kosta staten avsevärda belopp. När det hela är klart kan man förvänta sig en slutavräkning i miljardklassen. Man måste nog ha förståelse för de vanliga skattebetalare som ställer sig frågande till denna miljonrullning. Den sker på en närmast nostalgisk grund och som angelägna verksamheter i samhället får vidkännas hårda åtstramningar och lönearbetarna får standardsänkning.. kommunisterna har hävdat att bort kvarstanna vid och motsatt sig den kostsamma återflyttningen till . Vi krävde att alternativet att kvarstanna vid borde ha utretts lika grundligt som man utrett återflyttningsalternativet. Vi har också krävt att i denna fråga skulle förbehålla sig handlingsfrihet. har emellertid , vid 1977/, beslutat om en återflyttning på förslag av förvaltningsstyrelse. Vid 1979/togs frågan upp på nytt med anledning av motioner. Motionerna avslogs emellertid av , och återflyttningsbeslutet stod fast. Sedan frågan behandlades av 1979/har landets ekonomiska läge ytterligare försämrats, varför regeringen föreläde höstriksdagen en särskild sparproposition. Budgetpropositionen 1981 med sitt väldiga underskott visar på nytt de svårigheter staten har med sina finanser. Vad man i det läget kan fråga sig är om en kostsam riksdagsåterflyttning till kan få stå kvar som något slags helig ko. Det är orimligt. Därför reser vi frågan på nytt. Vi är väl medvetna om att byggnadsarbetena redan har påbörjats med anledning av definitiva beslut om återflyttning. Vi är också medvetna om att entreprenörer redan kan ha skrivit bindande kontrakt om genomförande av stora arbeten. Men den omfattande ombyggnaden för återflyttning är ändå i ett inledande skede. Vi menar att det kan finnas anledning till en avstämning av läget för att se om den punkt är nådd då det från ekonomisk synpunkt inte längre finns någon Befinner vi oss fortfarande i ett läge då det går att göra avsevärda besparingar genom att ombyggnaden avvecklas, då anser vi att en avveckling måste övervägas av . Berörda byggnader måste då givetvis återställas till ett skick så att de i fortsättningen kan få en annan meningsfull användning. Med stöd av det anförda föreslås 1. att beslutar avveckla ombyggnadsprojektet för återflyttning till , om det, vid den genomgång av frågan som förutsätts ske vid dess utskottsbehandling, visar sig att staten kan göra avsevärda besparingar härigenom. 2. att - om beslutar avbryta byggnadsprojektet förklarar beslutet om återflyttning /upphävt och att förhandlingar upptas med med syfte att skall kvarstanna i nuvarande lokaler vid . (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk)
mot · G4021126 · 1981-01-27 00:00:00 — om stöd till invandrarorganisationernas mediaproduktion administrerar det särskilda stödet till invandrartidningar. Att ett sådant stöd finns är värdefullt; det innebär att invandrarpublikationer som inte faller under presstödsbestämmelserna kan få bidrag. Det gäller t. ex. stencilerade tidningar på små invandrarspråk, tidskrifter som utkommer oregelbundet etc. Som tidigare hävdat får inte existensen av ett speciellt stöd till invandrartidningar hindra att regelbundet utkommande tidningar på andra språk än svenska (t. ex. ) undandras vanligt presstöd. Tidningar är dock inte det enda - och för en del grupper inte det dominerande - mediet för att nå invandrarna. Närradion spelar på de orter där den finns en allt viktigare roll för invandrarorganisationerna när det gäller att nå sina egna medlemmar. I och med att verksamheten med närradio nu kraftigt utvidgas kommer närradions betydelse sannolikt att öka för invandrarna. Till detta kommer de olika försöken med allemansradio inom utbildnings- och lokalradio. Också där får invandrarorganisationen producera egna program. Det förekommer också att invandrarinformation sprids via ljudkassetter. Radioproduktionen är ofta en stor ekonomisk belastning för invandrarorganisationerna. Några principiella skäl att särskilja stöd för olika typer av medieproduktion finns inte. Till detta bör läggas att för många av de invandrare som kommer till har den muntliga traditionen och nyhetsförmedlingen alltid spelat en större roll än den skriftliga. Detta talar för att bestämmelserna om stöd till invandrartidningar bör omformuleras, så att de medger för invandrarverket att ge stöd till all medieproduktion som bedrivs av invandrarnas organisationer. Detta bör kunna ske inom ramen för nuvarande ekonomiska anslag. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos regeringen begär förslag om en sådan ändring i bestämmelserna om stöd till invandrartidningar att all medieproduktion kan innefattas i stödet inom ramen för nuvarande anslag.
mot · G4021128 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om en utredning rörande Guadeloupemedlen Det svenska kungahuset åtnjuter en ränteinkomst utöver övriga statliga anslag, den s. k. Guadelouperäntan. Den årliga inkomsten är f. n. . Bakgrunden till denna märkliga affär sträcker sig tillbaka och . I utbyte mot att ställde upp på sida i kriget mot avträdde ön till . Vid krigsslutet såldes ön till . Den svenske tronföljaren hävdade att ön avträtts som kungahusets personliga egendom. Han lyckades därigenom avpressa beslut om den ränta som utgår till kungahuset. Varje kritisk granskning av omständigheterna kring tillkomsten av detta beslut leder till att starka skäl föreligger för en prövning av lagligheten. Till detta kommer det orimliga i att kungahuset skall uppbära en icke föraktlig ränteinkomst från denna tvivelaktiga affär. Vid olika tillfällen har krav om utredning förts fram i , men avvisats. Enligt vår mening kan inte en så märklig rättsaffär förbigås utan ordentlig granskning. Vi vidhåller därför kravet om en utredning. Med hänvisning till det anförda föreslås besluta att hos regeringen hemställer om en förutsättningslös utredning rörande lagligheten i den s. k. Guadeloupeaffären och den ränta som fortfarande utgår till kungahuset. (vpk) PER (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · G4021129 · 1981-01-26 00:00:00 — av m. fl. om effekterna för kommunerna av indragna statsbidrag beslutade vid behandlingen av proposition 1980/81:20 om besparingar i statsverksamheten m. m. att godkänna regeringens allmänna riktlinjer för det fortsatta statliga stödet till miljövårdsinvesteringar. Enligt dessa riktlinjer skulle bl. a. de generella statsbidragen till byggande av kommunala reningsverk upphöra med utgången av /81. Socialdemokraternas förslag om fortsatta bidrag avvisades av borgerliga majoritet. I budgetpropositionen (bilaga 13, , s. 142-143) föreslås att anvisar medel till bidrag till kommunala avloppsreningsverk m. m. enbart för utbetalningar som en följd av redan fattade beslut av t. o. m. /81. Förslaget är enligt vår mening ett svek mot de kommuner som efter påbörjandetillstånd av byggt avloppsreningsverk och räknat med statsbidrag. Det är framför allt mindre kommuner som drabbas hårdast, eftersom statsbidragen för dessa har stor betydelse för möjligheterna att finansiera anläggningarna. I bilaga 1 till denna motion redovisas läget över avloppsreningsverk m. m. i , där påbörjandetillstånd erhållits eller ansökan om sådant ingetts. Flertalet av anläggningarna är färdigbyggda. Av redovisningen (bil. 1) framgår att t. ex. och , som tillhör några av de minsta kommunerna i landet, båda torde gå miste om ett beräknat statsbidrag på ca 1,5 milj. kr. Sammanställningen visar även att berörda kommuner enbart i mister ca 25 milj. kr. av beräknade statsbidrag. Enligt vår mening måste nu regeringen i olika sammanhang ta hänsyn till de negativa effekter som de indragna statsbidragen till kommunala avloppsreningsverk får för kommunerna. Med hänvisning till vad som ovan anförts föreslår vi att beslutar uttala sig för att regeringen tar hänsyn till vad som i motionen anförs när den riktar sina krav på kommunen i olika avseenden, t. ex. återhållsamhet med skatter och nya statliga ålägganden. () () Kommun Tätort Påbörjat tillstånd Beräknad kostnad, kr. 290 (XX) 400 (XX) inte lämnat än ()* inte lämnat än ()* 2 695 (XX) inte lämnat () 772 (XX) beräknade, vilket med en 15-procentig kostnadsfördyring (vilket troligen är i underkant), ger . Datum för skrivelse till .
mot · G4021133 · 1981-01-27 00:00:00 — av och om den statliga städverksamheten Det stora statliga budgetunderskottet gör att det är nödvändigt att söka spara på alla områden. Ett sätt att spara är att öka effektiviteten i den befintliga verksamheten. Detta uppnås genom att öka specialiseringen av verksamheten samt att utsätta den för ett effektivitetsuppdrivande konkurrenstryck. Den statliga städningen är ett område där införande av ett konkurrensmoment kan medföra höjd effektivitet och därmed besparingar. F. n. kostar den statliga städningen ca 500 milj. kr. Riktlinjerna för nuvarande organisation av den statliga städningen beslutades av 1972, se proposition 1972:1, bil. 2, p. I enlighet med riksdagsbeslut sker en central ledning och ett centralt planerings- och utvecklingsarbete av den statliga städningsverksamheten inom . Enligt propositionen skulle den förändrade organisationen av arbetet och införandet av modernare arbetsmetoder medföra stora besparingar. Riksdagsbeslutet innehåller emellertid vissa riktlinjer, vilka innebär en sänkt effektivitet. Genom riksdagsbeslutet rekommenderas nämligen städning i egen regi, och man säger att städning genom entreprenör endast bör förekomma i undantagsfall. Därmed kommer egenregistädningen inte att utsättas för ett effektivitetsbefrämjande konkurrenstryck. Enligt vår uppfattning bör riktlinjerna för den statliga städningen ändras så att myndigheterna från fall till fall beslutar om att utnyttja den effektivaste städformen. I riktlinjerna bör därför anges att myndigheterna regelmässigt bör begära in anbud för städningen för att på detta sätt få en effektiv kostnadspress på verksamheten. I de fall där övergång till entreprenadstädning innebär besparingar bör denna städform utnyttjas. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos regeringen begär förändring av organisationen av den statliga städverksamheten i enlighet med de riktlinjer som anges i motionen.