mot · G4021559 · 1981-01-26 00:00:00 — 1980/81: 1559 ningen som gett möjligheten till de enorma spekulationsvinsterna. Trots detta har de nya reglerna ingen anknytning till detta missförhållande. Det principiellt riktiga är att minska effekten och inte medge indexering för den delsom lånefinansierats. Med hänsyn till den kritiksom mött vpk: s förslag i denna riktning vill vi framlägga ett modifierat förslag. Även i detta förslag är åtgärderna riktade mot den olyckliga kombinationen ränteavdrag och indexuppräkning. Bestämmande för storleken av det lånade kapitalet som skall beaktas vid avyttringen är de sammanlagda gjorda ränteavdragen i förvärvskällan. Detta kan gå till på följande sätt: Köpeskillingen efter avdrag för kostnader för avyttringen utgör liksom den skattepliktiga intäkten. Avdrag får därefter göras med inköpskostnaden och kostnaden för förbättringar. Dessa kostnader får indexeras enligt de regler som gällde före den sista lagändringen. Det uppkomna resultatet skall sedan ökas med värdet av de ränteavdrag som gjorts i förvärvskällan . De skall indexeras. Detta tillvägagångssätt överensstämmer med vad som gäller för åtnjutna värdeminskningsavdrag vid avyttring av fastigheter. Ur principiell synvinkel har förslaget den fördelen att avdrag för ränta alltjämt utgår men att denna bostadssubvention upphör om fastigheten säljs, i och med att avdraget blir föremål för beskattning. Finner man att nivån på beskattningen blir för hög, kan återföringen av ränteavdraget göras med en schablonmässigt bestämd procentsats. Detaljerna kring ett sådant förslag bör enligt vår mening utredas närmare. Vpk vill vidare avskaffa möjligheten till uppskov med beskattningen vid frivillig avyttring, liksom den införda regeln om tillämpningen av lagen om ackumulerad inkomst på vinst vid avyttring av fastighet. O Skärpning av reavinstbeskattningen vid avyttring av fastighet - nytt förslag utreds. O Slopande av de s. k. uppskovsreglerna för reavinstbeskattning vid frivillig försäljning. O Slopande av möjligheten att beräkna vinsten vid försäljning enligt lagen om ackumulerad inkomst. De senaste lättnaderna i aktievinstbeskattningen har av regeringen motiverats med att aktieutdelningen varit mer begränsad . Regeringen jämförde med en tidsperiod som i ekonomiskt hänseende var ovanligt stark för kapitalisterna och tog detta som förevändning för att lätta på beskattningen av arbetsfria inkomster. I nr 13 av 1981 tar TCO-ekonomen upp denna åtgärd och skriver att ingen har någonsin kommit på tanken att införa ett speciellt löntagaravdrag för att kompensera löntagarna för mindre lyckade resultat av avtalsförhandlingarna. Den omsorg som regeringen visar dem som gör spekulationsvinster på 1980/81: 1559 andra människors arbete är upprörande. Utan att blinka genomför regeringen lättnader för kapitalägargrupper, som högerpolitikens piska viner över löntagargruppernas ryggar. Motivet att näringslivet behöver tillförsel av riskvilligt kapital är en gammal reklamslogan som alltid tas fram när det gäller att skapa nya privilegier för kapitalägarklassen. Vpk menar att kapitalägarna måste berövas sin makt över produktionsmedlen. Härigenom försvinner möjligheten till spekulation. Till dess denna position är nådd är det av vikt att förhindra kapitalägarnas ytterligare berikning. Klagomålen över utformningen av vinstbeskattningen är betydligt överdrivna. Tvärtom är möjligheterna att kringgå s. k. dubbelbeskattning alltför goda. Med det senaste tillskottet av lättnader för aktievinstbeskattningen kan allt tal om s. k. dubbelbeskattning föras åt sidan. De redan tidigare existerande möjligheterna genom Annell-reglerna, möjligheten att ta ut vinst i form av lön i fåmansbolag och s. k. sparande i aktiefonder med viss skattefrihet borde i stället slopas. Beskattningen av spekulationsvinster borde skärpas. Reavinstbeskattningen på aktier föreslås skärpt, och i en annan motion till detta tas förslag upp om införande av en omsättningsskatt på aktier i samma omfattning som mervärdeskatten. O skärpning av realisationsvinstbeskattningen på aktier, ingen avtrappning, O återgång från . i schablonavdrag vid beräkning av realisationsvinst på aktier, O slopande av Annell-regeln, O slopande av skattereduktionen vid inkomstbeskattningen av aktieutdelningar, O att beskattningen av aktieutdelningar utreds i skärpande syfte, O slopande av skattesubventioneringen vid sparande i s. k. aktie- och skattesparfonder, O slopande av skattesubventioneringen vid sparande i aktier i det egna företaget. Realisationsvinstbeskattning av övrig lös egendom enligt bestämmelserna i 35 § 4 mom. kommunalskattelagen Vpk kräver en översyn i skärpande riktning av de skatteregler som gäller för försäljning av egendom som konst, frimärken, bostadsrätter, obligationer, antikviteter, ädelstenar samt guld- och silverarbeten m. m. F. n. omsätts varor av detta slag för . Inkomsterna av hanteringen undgår så gott som helt beskattning. I de fall beskattning sker är denna ineffektiv på grund av de bristfälliga reglerna. Detta leder till att välbesuttna grupper i samhället kan inkassera arbetsfria inkomster som upp 1980/81: 1559 kommit genom spekulation i inflationssäkra varor. Och detta kan ske utan att det betalas ett öre i skatt. Detta är oacceptabelt. Enligt vpk:s mening kan inte de ofta omtalade problemen med kontroll av efterlevnaden av reglerna åberopas mot en skärpning av beskattningen. Tvärtom måste man eftersträva en lösning av kontrollproblemen, så att man kommer åt de arbetsfria förmögenheter som byggs upp i det fördolda. En skärpning av reglerna bör ske enligt de nedan angivna principerna. Avtrappningen efter innehavstid av den del av inkomsten som skall tas upp till beskattning avskaffas, och hela inkomsten tas upp till beskattning, efter avdrag för inköpspris och försäljningsomkostnader. Evig reavinstskatt införs för egendom på samma sätt som för fastigheter. Alla slag av fång grundar reavinstskatteplikt. Eventuellt kan ett schablonmässigt procentavdrag medges i gåvo- och arvsfallen. Uppgiftsskyldighet för säljaren införs. Vid underlåtenhet att fullgöra skyldigheten påförs en kraftig administrativ avgift. O beskatta reavinster på guld, silver, konst, frimärken, antikviteter, ädelstenar, bostadsrätter och obligationer. Den direkta beskattningen av företagens vinster bör skärpas. Detta bör genomföras genom en ökning av den statliga beskattningen av aktiebolagen och en översyn av reglerna om företagens nettovinstbeskattning i skärpande syfte. Bolagsbeskattningen har genomgått en kraftig minskning realt sett, och dess andel av statsinkomsterna har sjunkit betydligt under en lång rad av år. Begreppet driftkostnad har erhållit en alldeles för allmän definition. En verklig skärpning av företagens avdragsmöjligheter måste till. Den nuvarande möjligheten till avdrag för s. k. representation måste slopas. Ett steg i den riktningen har tagits genom att sprit och andra alkoholhaltiga drycker är avdragsgilla. Vpk finnér dock att de övriga ingredienserna i s. k. representation också helt skall betalas av företagen. Det kan inte vara rimligt att skattebetalarna skall stå för direktörernas mutmiddagar och presenter. De utvidgade reglerna för reserveringar bör ersättas av regler som bygger på att de fackliga organisationerna skall godkänna reserveringen för att denna skall beaktas vid inkomstbeskattningen. O höjning av bolagsskatten från , O utredning om möjligheterna för en demokratisering av besluten om obeskattade reserveringar inom företagen, O begränsning av möjligheterna till skattefria fonderingar i företagen via avskrivnings- och nedskrivningsmöjligheterna, 1980/81: 1559 O begränsning av begreppet driftkostnader, 0 slopande av representationsavdragen. Privata stiftelser utgör en del av maktkoncentrationen inom näringslivet. Som exempel kan nämnas och som kanske är den mest betydelsefulla. Stiftelser utgörs vanligen av s. k. självständiga stiftelser, vilket innebär att egendom ställs under särskild förvaltning för att såsom självständig förmögenhet fortfarande tjäna visst ändamål. Den stiftelseutredning som tillsattes 1975 har ännu inte kommit med något slutbetänkande. Den skulle göra en översyn av lagstiftningen för stiftelser, men den borgerliga regeringen verkar inte intresserad av att denna utredning blir färdig. Alltför stora avslöjanden om maktkoncentrationen skulle då uppmärksammas. Stiftelser av den typ som finansfamiljerna bygger upp har som huvudsaklig uppgift att fortsätta att förvalta kapital och utgöra ett verktyg i maktkoncentrationen. Stiftelser är i allmänhet skattskyldiga för all inkomst i likhet med andra juridiska personer och också för sin förmögenhet. Vissa stiftelser m. fl. organisationer har emellertid befriats från skattskyldighet för all inkomst utom inkomst av rörelse och beträffande inkomstskatt inkomst av fastighet som utnyttjas för annat ändamål än stiftelsens verksamhet. För sin förmögenhet är stiftelserna skattskyldiga om och i den mån de är befriade från att erlägga skatt för inkomst. Vissa stiftelser är dessutom befriade från såväl arvs- som gåvoskatt, andra enbart från gåvoskatt. Många av dessa stiftelser har numera som huvudsaklig funktion att bevara ekonomiskt inflytande åt finansfamiljer (, , , , , Söderbergs stiftelser, Kempes stiftelser m. fl.). Dessa stiftelsers sammanlagda värde utgjorde enligt koncentrationsutredningen. Alltså ett relativt högt värde som 1 huvudsak har som funktion att bevara det ekonomiska inflytandet för dessa finansfamiljer. har detta värde vuxit avsevärt och utgör en betydande del i den privata maktkoncentrationen. Mot denna bakgrund är det helt omotiverat med skattefrihet, och därför föreslår vpk att den avskaffas. O slopad skattefrihet för stiftelser av den typ som finansfamiljer m.fl. bygger för fortsatt maktkoncentration. 1980/81: 1559 Under den borgerliga regeringstiden har den statliga skatteskalan genomgått förändringar. En indexreglering baserad på inflationen har genomförts med motiveringen att göra skatteskalorna neutrala till inflationen och att det är orationellt att justera desamma. Vad som blivit resultatet är att , trots införandet av det s. k. inflationsskyddet, har skatteskalorna justerats. Alltså har den motiveringen för indexreglering fallit. Dessutom visar praktiken att indexregleringen av skatteskalorna inte är neutral såsom regeringen gjort gällande. som borgarregeringen genomdrivit förändringar av den statliga skatteskalan har låginkomsttagaren erhållit en skattesänkning som belöper sig till , en normalinkomsttagare ca . och en höginkomsttagare . Systemet bidrar alltså klart till att skärpa inkomstskillnaderna. Genom systemet undantas generellt en lika stor procentuell andel av de nominella löneökningarna från beskattning, vilket leder till obefogade skattelättnader för höginkomsttagarna. De har också en negativ effekt på det statsflnansiella läget. De borgerliga regeringarna har valt att finansiera det s. k. inflationsskyddet med ökad utlandsupplåning och höjda indirekta skatter, då främst mervärdeskatten. Mot de inflationsskyddade skatteskalorna talar även det förhållandet att inflationen inte drabbar alla löntagare i samma utsträckning. Ofta äger höginkomsttagarna villor och annan inflationsskyddad egendom som gör att dessa grupper tjänar på inflationen. Att indexreglera skatteskalorna är att ge till dem som redan har. Enligt vpk:s mening bör inflationsskyddet slopas och ersättas med årliga revisioner av skatteskalorna. Dessa revisioner bör då utgå från att göra sänkningar med likartade krontalsbelopp för de breda inkomstskikten i form av skattereduktioner så att nettoeffekten blir klart utjämnande. Den borgerliga trepartiregeringen har också genomdrivit s. k. marginalskattespärrar för dem med höga inkomster. Denna åtgärd är ytterligare ett led i att underlätta för de redan privilegierade grupperna. Denna åtgärd har skapat skattelättnader på för dem med de högsta inkomsterna som denna grupp är den som verkligen utnyttjar de generösa avdragsreglerna. Alltså är de så ofta påstådda höga marginalskatterna mest teoretiska, vilket främst visas genom att de genomförda marginalskattespärrarna endast medför ett skattebortfall runt UK) milj. kr. Marginalskattespärrarna utgör enligt vpk:s mening ytterligare ett exempel på borgerlig klasspolitik. De bör avskaffas. O slopande av det s. k. inflationsskyddet (indexregleringen) och återgång till årliga skattejusteringar, O slopande av de orättvisa marginalskattespärrarna, O skärpning av beskattningen i de högre inkomstskikten, lättnader för lågoch medelinkomsttagare. 1980/81: 1559 kommunisterna har under en lång rad av år krävt radikala förändringar i det nuvarande avdragssystemet i beskattningen. Motiveringen har varit att detta system på flera sätt gynnar de högre inkomsttagarna. Genom avdragssystemet slår progressionen i den statliga beskattningen inte alls igenom i den faktiska beskattningen. En utredning beträffande avdragen har tillsatts, men enligt vpk:s mening är dess direktiv för snäva. Utredning om avdragen borde f. ö. ha kommit till stånd redan i samband med skatteutredning. Det bör även påpekas att den borgerliga regeringen valt att tillsätta denna utredning utan deltagande av alla riksdagspartier. kommunisterna har ställts utanför, vilket är anmärkningsvärt med tanke på att det främst är vpk som drivit frågan om ändringar av avdragssystemet. Enligt direktiven till utredningen skall inte frågan om ett räntetak eller liknande för räntor på lån som nedlagts i egna hem tas upp till behandling. Den största posten av underskottsavdragen har alltså regeringen valt att över huvud taget inte utreda. Detta är oacceptabelt. När en utredning nu äntligen tillsatts för underskottsavdragen i inkomsttaxeringen så borde denna givetvis ta upp hela komplexet och inte bara en förhållandevis liten del. Vi är överens om att det behövs saneringar, men dessa måste också komma till stånd när det gäller egnahemsboendet, och det bör på detta område utredas vilka begränsningar i denna rätt som skall utformas. Enligt vår mening är det möjligt att redan nu vidta vissa förändringar. Frågorna är i allmänhet så väl utredda att beslut går att fatta, om bara viljan finns. De förslag som vpk lägger fram är alltså sådana att de dels går att genomföra , dels bör ges som tilläggsdirektiv till utredningen. Avdragssystemets nuvarande utformning ter sig också alltmer stötande. Det fordras höga inkomster för att helt kunna tillgodogöra sig stora avdrag. Taxeringsstatistiken visar också att avdragens storlek ökar starkt med stigande bruttoinkomst. De har dessutom den effekten att de ger en större skattelättnad ju högre inkomsten är. Dessutom är avdragssystemet synnerligen komplicerat, vilket medför att det är lättare att utnyttja för välutbildade och för sådana som kan använda skickliga experter. Hur dessa experter arbetar framgår f. ö. mycket bra av den artikelserie om skatteflyktingarna som publicerat . De kallar sig ofta dessutom för skatteplanerare, vilket inte är något annat än specialkunskaper som ställs till förfogande mot runda ersättningar till dem som har anledning att smita från skatt. Vissa delar av avdragssystemet kan utnyttjas för att omvandla löpande inkomster till kapitalvärdestegring som enligt nuvarande regler beskattas gynnsammare när den realiseras. Kombinationen av avdrag för utgiftsräntor och inflation innebär att låntagarnas förmögenhetsbildning subventioneras på framför allt småspararnas bekostnad. Dessutom har ränteavdragen snedvridande effekter även från samhällsekonomisk synpunkt. 1980/81: 1559 Vpk kräver att hela avdragssystemet görs om och att de flesta avdragen helt slopas. De som kvarstår föreslår vi skall omvandlas till en direkt skattereduktion så att skattelättnaden blir lika mycket värd oavsett inkomstnivå. Underskottsavdragen har ökat starkt . uppgick de till 180 milj. kr., vilket motsvarade av den sammanräknade inkomsten. , , hade de ökat till 9 100 milj. kr., motsvarande av den sammanräknade inkomsten. Det senasredovisade är , då avdraget uppgick till 12 818 milj. kr., som motsvarade av inkomsten. har underskottsavdraget tredubblats. De dominerande avdragen uppkommer genom avdrag för räntekostnader. Det kapital som lånats används till skiftande ändamål. Det dominerande är lån nedlagda i eget hem, men även delar av dessa används till lyxkonsumtion m. m. Genom systemet med avdragsrätt blir räntekostnaderna för höginkomsttagare mycket låga. Med en placering i exempelvis en villafastighet skapas en relativt låg boendekostnad och en mer än inflationsskyddad placering, som vid en realisering inte beskattas nämnvärt. Härigenom ökar alltså förmögenheten starkt och kan inkasseras vid en senare försäljning. Systemet skapar också stor orättvisa i boendekostnaderna. Den som har hög inkomst bor billigare än den med lägre inkomst i likvärdiga hus. Det finns givetvis problem med en begränsning av ränteavdragen för egnahem. Det förekommer stor spridning mellan avdragsbeloppen för småhus. Regionala skillnader i pris såväl som förvärvstidpunkt och villkor spelar in. Men för den skull får inte det nuvarande systemet anses som oantastligt. Ett räntetak för avdrag måste införas på så sätt att endast räntor för ett begränsat skuldbelopp medges, och att räntor därutöver inte medges som avdrag. Rätten att göra avdrag för underskott i en förvärvskälla från inkomsten i en annan bör slopas i sin nuvarande utformning. I stället bör följande princip införas: Intäkterna i de olika förvärvskällorna fastställs brutto, dvs. före eventuella kostnadsavdrag. Från den sammanlagda bruttoinkomsten görs grundavdrag och eventuella extra avdrag (t. ex. för pensionärer). De skilda utgifterna i resp. förvärvskälla sammanförs. Avdrag medges sedan i form av skattereduktion med viss procentsats för dessa kostnader mot den skatt som räknats fram för förvärvskällorna. Inkomst av rörelse, dvs. de fall där näringsidkare bedriver verksamhet som enskild firma eller i handels- eller kommanditbolagsform, bör särskiljas från den vanliga inkomstberäkningen. 1980/81: 1559 a. gälla att underskott i rörelse inte får kvittas mot övriga inkomster. Överskott av rörelse bör därefter läggas ovanpå den övriga inkomsten vid beräkning av skatt. Vissa avdrag måste avskaffas. Det gäller det s. k. sparavdraget och det extra avdraget under inkomst av annan fastighet. Vidare bör alla former av representationsavdrag slopas. Det finns ingen anledning att medge avdrag för vissa personers höga levnadsomkostnader, vilket faktiskt är effekten av de nuvarande reglerna. Vidare bör ett system prövas där räntor för lyxkonsumtion icke är avdragsgilla. Detsamma gäller de olika köpkorten och andra former av köpkrediter. Dock bör som en provisorisk åtgärd, i avvaktan på utredningsresultatet, en reformering komma till stånd som innebär att ett tak för avdrag sätts för kommande inkomsttaxeringstillfällen. Detta skall sedan gälla tills nya beslut kan tas efter det att utredningen lagt fram slutbetänkande. Detta provisoriska tak bör sättas på så sätt att ingen tillåts göra större avdrag än vad som motsvarar 33 1/av vederbörandes totala inkomster. På detta sätt blir det möjligt att effektivt komma åt alla s. k. nolltaxerare, som trots sin på papperet uppkomna nollinkomst ändå i stor utsträckning fortsätter att leva i lyx och överflöd. Undantag från denna regel skall kunna beviljas personer med en total inkomst understigande , och om synnerliga skäl föreligger. O tak för ränteavdragen, O slopande av olika avdrag såsom för representation m. m., O stopp för avdrag för lyxkonsumtion och liknande, O stopp för underskottsavdrag i en förvärvskälla mot inkomsten i en annan, O att alla avdrag omvandlas till en skattereduktion så att alla avdrag får lika värde oavsett inkomstnivå, O ett provisoriskt avdragstak på 33 1/av inkomsten. Förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattningen Beskattningen av förmögenheter, arv och gåvor har minskat väsentligt . Utvecklingen har ytterligare förstärkts i denna riktning. Medan beskattningen av förmögenheter 1950 utgjorde 1,9 °7o av den totala statsinkomsten hade densamma sjunkit till 0,4 °7o . Samma är förhållandet med arvs- och gåvobeskattningen. utgjorde arvs- och gåvoskatten 0,8 <7o av den totala statsinkomsten, medan den endast utgjorde 0,2 °7o. 1980/81: 1559 Att utvecklingen fortsatt på detta sätt kan belysas med att uppgick den totala förmögenhetsbeskattningen till 647 milj. kr. Enligt regeringens beräkningar i budgetpropositionen för skulle den uppgå till 588 milj. kr., alltså en minskning med 59 milj. kr. 19^5 utgjorde förmögenhetsskatten av statsinkomsten, medan den hade minskat till endast 0,37 °7o. med besluten om den nya villabeskattningen framlades och antogs nya generösare regler för förmögenhetsbeskattningen. Vpk anförde att dessa lättnader inte kunde accepteras utan lade i detta sammanhang fram ett förslag om skärpningar. Enligt vpk:s mening är det riktigt att ökad förmögenhet ger upphov till skärpt beskattning. Det är också ofrånkomligt att den, med nuvarande bostadsbeskattningsregler, även kommer att slå igenom på schablonintäktens beräkning. Det skall inte förnekas att de ökade taxeringsvärdena i vissa fall kan utgöra ett problem. Som exempel kan tas att en make avlider och efterlämnar minderåriga barn och familjen äger ett radhus som är lågt belånat. I sådana fall måste särlösningar sökas. En större förmögenhet kan ju vara sammansatt av olika slag av tillgångar. För den som t. ex. äger en större post börsnoterade aktier innebar regeringsförslaget en icke acceptabel skattesänkning. Samma sak gäller för dem som innehar särskilt värdefull s. k. lös egendom, i den mån den över huvud taget är föremål för beskattning. De förslag som vpk fört fram om skärpningar inom dessa områden bör alltså genomföras. Man bör dock utreda hur man skall kunna undanröja vissa effekter som redovisats ovan, och skälen för detta är följande: De nya taxeringsvärdena föranleder att skattskyldiga med relativt låg skatteförmåga bör undantas till viss del då deras förmögenhet är att hänföra till villafastighet eller jordbruksfastighet som i huvudsak används till bostadsändamål och som den berörde själv bebor. Dessa undantag bör dock begränsas till att gälla normala egnahem och inte mer lyxbetonade villor e. d. Därför bör ett maximibelopp anges. De grupper som vpk anser bör undantas är folkpensionärer med låg eller ingen sidoinkomst eller ATP och de med relativt låga arbetsinkomster för att en skärpt förmögenhetsbeskattning inte skall få oönskade konsekvenser när det gäller egnahemsboendet. Med anledning av dessa ej avsedda effekter föreslår vpk att åt regeringen uppdras att framlägga förslag i enlighet med vad som här ovan sagts. För dem däremot som betecknas som de stora förmögenhetsinnehavarna råder det inga problem. Deras förmögenheter ökar kraftigt och då genomsnittligt sett avsevärt över inflationstakten. av visar upp följande belysande bild: 1980/81: 1559 , , med familj huvudägare i fastighetsbolaget 1978 6 969 400 4-136 377 800 1 , fru, ggare till , , f d Ägare till fastighetsbolaget , byggmästare, med familj +41 828 500 1 -7 168 600 I , , byggmästare, fastighetsägare -2118 900 I Axel , , huvudägare i + 12 293 700 I , , ledare och ägare av Wallenberg-imperiet -1 558 393 I , , huvudägare av + 153 900 I -845 900 1 -3 324 500 , , ägare till bil -3 003 300 , , med farn huvudägare Granin geverken + 6 942 300 , , m fant slyr-ordf , LM , m fl företag + 3 788 600 G7, styr-ordf och stor aktieägare i 45, arkitekt, arvtagare lill 29 769 100 28 400 900 -2 002 000 -5 858 500 62. stor aktieägare i + 2 766 700 Det är naturligtvis inte endast dessa redovisade förmögenhetsinnehavare som bör beskattas hårdare utan i stort all större förmögenhet. O skärpt beskattning av stora förmögenheter, O skärpt beskattning av arv och gåvor. 1980/81: 1559 Räntefria lin i anställningsförhållanden Det har blivit allt vanligare att anställda av sina arbetsgivare får låna pengar helt eller delvis utan skyldighet att erlägga ränta.