mot · G402721 · 1981-01-22 00:00:00 — Motion 1980/81:721 av och om inriktningen av arbetsmiljöpolitiken Begreppet arbetsmiljö förutsätter en helhetssyn på arbetslivets villkor. En ökad kunskap och förståelse om den arbetande människan och hennes miljö är de viktigaste instrumenten för att förhindra misslyckanden i arbetslivet. Mål och medel för en aktiv arbetsmiljövård kan inte enbart anses innebära eliminering av rent fysiska risker det är i minst lika hög grad de psykiska påfrestningarna som måste uppmärksammas. Arbetslivets personalpolitik vari arbetsmiljöfrågorna är av avgörande betydelse - måste inriktas på att skapa attraktiva arbetsplatser och en positiv inställning till arbete och arbetsliv. Personalpolitiken kan aldrig frikopplas från det faktum att de arbeten som finns skall utföras på ett sådant sätt att lönsamhet och effektivitet blir acceptabla. Sysselsättningen får aldrig bli ett självändamål utan måste ha till uppgift att säkra produktionen av varor och tjänster. I ett internationellt perspektiv måste konkurrenskraften upprätthållas för att den svenska välfärden och tillväxten skall kunna upprätthållas. Endast därigenom skapas de ekonomiska resurser som erfordras för att bl. a. vidareutveckla och förbättra arbetslivets miljö. Frågan om att vidareutveckla personalpolitiken och därmed arbetsmiljöfrågorna är icke en statlig angelägenhet. Inom ramen för arbetsrätts- och arbetarskyddslagstiftningen tillkommer det arbetsmarknadens parter att utforma denna politik samt att i övrigt fullfölja de pågående demokratiseringssträvandena inom arbetslivet. Den tekniska utvecklingen skall utnyttjas för att skapa goda arbetsmiljöer. Tekniker och arkitekter med stort inflytande på utformningen av nya arbetsplatser måste anlägga en ergonomisk syn på sina arbetsuppgifter. Inte minst bör de problem observeras som möter genom den fortgående datoriseringen av arbetslivet. Det är angeläget att också beteendevetenskaplig, teknisk och medicinsk forskning stimuleras i arbetet med att vidareutveckla och skapa nya tekniker inom arbetsmiljöområdet. Företagshälsovården spelar en central roll för arbetsmiljöns utveckling. Dess personal - läkare, skyddstekniker, kuratorer - har speciella förutsättningar att kunna se sambandet mellan arbetsmiljö och skadesymtom. Detta gäller inte bara för den enskilde i ett akut fall utan för arbetsmiljövården som helhet. Företagshälsovården bör få ytterligare stimulans via socialförsäkringssystemet som ej ersätter företagshälsovårdens rehabiliteringsåtgärder. Rekryteringen till företagshälsovården bör från stimuleras med aktiv utbildning och anpassat meritvärderingssystem för dessa samhälleligt viktiga medicinska rehabiliteringstjänster. En viktig konsekvens av att anpassa ersättningsbestämmelserna för företagshälsovård till den utveckling som äger rum är att i lagen om allmän försäkring skriva in att utgifter för hälso- och sjukvård, rehabiliteringsåtgärder och förebyggande medicinska åtgärder skall vara ersättningsberättigade. Satsningen på förebyggande åtgärder är tidsenlig och angelägen. Dessa frågor synes emellertid gå mot en lösning beslöt göra ett särskilt uttalande i denna riktning (SOU 1979/80: 36). Enligt socialutskottet, som hade berett ärendet, var det viktigt att frågan om ersättningen från den allmänna försäkringen till företagshälsovården snabbt löstes. Emellertid kvarstår en viktig omständighet som hämmar företagshälsovårdens fortsatta utveckling. Den skillnad i meritvärderingshänseende som föreligger kan göra läkare mindre benägna att söka tjänster inom företagshälsovården. I anslutning till pågående utrednings- och beredningsverksamhet av hithörande frågor bör detta förhållande uppmärksammas. Regeringen bör sålunda initiera en översyn av gällande meritvärderingsbestämmelser med avsikt att göra det lika meriterande för läkare att inneha tjänst inom fristående företagshälsovård som det är att inneha motsvarande arbetsuppgifter inom den offentliga sjukvården. bör därför göra ett uttalande av denna innebörd. En väsenlig uppgift för arbetslivets parter är att utveckla företagshälsovården så att denna alltmer får karaktären av arbetsmiljövård. Tyngdpunkten måste läggas på förebyggande åtgärder. Miljöutredningar, planering, rådgivning och utbildning skall vara hörnstenar i verksamheten. Vården av arbetsmiljön skall bölja redan på planeringsstadiet. Lika angeläget som det är att bereda arbetshandikappade meningsfull sysselsättning är det att i största möjliga utsträckning förhindra att arbetshandikapp över huvud uppkommer. En utbyggnad av företagshälsovårdens medicinska, tekniska och psykosociala delar kan verksamhet bidraga härtill. Skyddskommittéerna har enligt centrala avtal ansvar för dessa miljöfrågor. De är vidare huvudman för företagshälsovården. utgår vanligen också delar av anpassningsgruppen som ansvarar för anpassnings- och rehabiliteringsfrågor. Det är skyddskommittén som skall leda vården av arbetsmiljön. Denna kommitté har också på sitt ansvar att kartlägga arbetsplatsens krav/profil. Det är också angeläget att arbetsförmedling och arbetsvärd har kvalificerade personer att arbeta med arbetsplaceringen. En bättre erfarenhet skulle uppnås om arbetsvårdstjänstemännen ges tillfälle att i större omfattning medverka i företagens anpassningsgrupper. Ett av de viktigaste momenten är utbildning av viktiga målgrupper inom rehabiliteringskedjan från den medicinskt vårdande läkaren-förtroendeläkaren-arbetsvårdaren-anpassningsgruppen och inte minst blivande arbetskamrater. Arbetsplacering av personer som eljest skulle ha varit arbetslösa eller förtidspensionerade är ofta lönsamt för samhället. Enligt vår mening bör man öka bidragen till arbetsplacering av handikappade. Den uteblivna tillämpningen av främjandelagen bekräftar vår uppfattning att ökade stimulansåtgärder är att föredra framför åtgärder som syftar till tvångsingripanden mot arbetsgivarna. I särskild ordning bör man utreda förutsättningarna för att skapa ett samhällsekonomiskt utrymme för en ytterligare höjning av bidragen till de handikappades arbetsplacering genom transfereringar av medel från socialförsäkringssystemet. Det behövs större resurser för att bl. a. undanröja hinder i arbetsmiljön för arbetsplacering av handikappade. Sådana åtgärder innebär dessutom att man förbättrar de handikappades arbetssituation. I samhällsdebatten framhålles ofta att arbetsmiljölagstiftningen utestänger många ungdomar från industriarbete - även där säkra maskiner med mindre risker har tillkommit. Det krävs i varje individualfall dispensansökningar och särskild prövning. Många arbetsgivare uppfattar arbetsmiljölagen och de anvisningar som med stöd av denna lag utfärdats som hinder vid anställning av ungdomar. Till stor del beror denna på missuppfattningar rörande lagens intentioner och utformning. Möjligheterna att erhålla dispenser för att anställa ungdomar i arbeten som förhindras av arbetsmiljölagen är goda. Också informationen om ansvarsregler och skadeståndsrisker i pryoverksamheten är otillräcklig. Några ändringar i arbetmiljölagen är inte påkallade. Lagen utgår från arbetsgivarens fulla ansvar för verksamheten och dess risker. Ett sådant fullt ansvar ter sig också naturligt med hänsyn till arbetsgivarens arbetsledningsfunktion. Det är emellertid angeläget att informationen rörande arbetsmiljölagens utformning och principiella uppläggning förbättras i syfte att undvika att lagen får oönskade konsekvenser som hinder vid rekrytering av arbetslösa ungdomar och ungdomar som önskar erhålla praktiskt arbete i stället för skolutbildning. Vi vill också förorda en fortlöpande översyn av tillämpningsbestämmelsema, så att man kan underlätta en smidig inslussning av ungdomar till industriarbete. Bestämmelserna måste självfallet anpassas till den tekniska utveckling som pågår. Arbetsplatserna ser annorlunda ut än då arbetsmiljölagstiftningen tillkom. Skydds- och säkerhetsanordningar etc. har tillkommit i ökande utsträckning. Det bör göra det möjligt för allt fler ungdomar att betjäna maskiner som tidigare, med en annan utformning, inte kunde anses lämpliga. Som vi här anfört är inga ändringar i arbetsmiljölagen påkallade. Vi anser att man kan lösa dessa frågor genom en intensifierad information i kombination med en fortgående anpassning av lagens tillämpningsbestämmelser. bör därför göra ett uttalande av denna innebörd. Den påvisade stora frånvaron på arbetsplatserna vållar samhället stora kostnader. Det är nödvändigt att analysera orsakerna till denna relativt sett höga frånvarofrekvens. Även sjukförsäkringsreglemas inverkan på frånvaron bör ingående studeras. Det är sannolikt att en sådan undersökning på en rad områden skulle kunna ge uppslag till åtgärder för att undanröja bakomliggande orsaker till den omfattande frånvaron. Alla åtgärder på arbetsmiljöns område måste utgå från de enskilda människornas krav på att finna sitt arbete meningsfullt, intressant och uppskattat. Även samhällsekonomiska motiv kan åberopas för detta: tillfredsställelse i arbetet leder till goda arbetsresultat. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi 1. att som sin mening ger regeringen till känna vad som anförts i motionen om den framtida inriktningen av arbetsmiljöpolitiken, 2. att hos regeringen begär förslag till ändrat meritvärderingssystem för företagshälsovårdsläkare, i enlighet med vad som anförts i motionen, 3. att hos regeringen begär åtgärder för att förbättra informationen om arbetsmiljölagstiftningen samt initierar åtgärder för en fortgående översyn av tillämpningsbestämmelsema för att främja en ökad inslussning av ungdomar till industriarbeten. () ()