mot · G4022040 · 1981-03-24 00:00:00 — med anledning av proposition 1980/81:122 om åtgärder för vård och bevarande av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse Avståndet är stort mellan byggnadsvårdsutredningens förslag till ökade statliga bidrag för upprustning och underhåll av den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen och de medel som föreslås i proposition 1980/81:122. I ett ansträngt budgetläge kan dock de direkta bidragen anses ha fått en rimlig storlek. Däremot saknas helt ett andra led i reformen, nämligen riktlinjer och resurser för att aktivt ta till vara erfarenheterna från den kulturhistoriska byggnadsvård som utförs med statliga lån och bidrag. Väl underbyggda krav på kraftfulla insatser för att utveckla lämpliga metoder och material för bevarande och vård av den äldre bebyggelsen har formulerats i utredning efter utredning och har senast förts fram i byggnadsvårdsutredningens betänkande. har man understrukit behovet av omedelbara åtgärder för att bevara och föra vidare yrkeskunnande och hantverkstradition inom byggnadsvården. Förslaget att inrätta en s. k. byggnadshytta på skall ses mot den bakgrunden. När revisorer 1977 förordade att en byggnadshytta försöksvis skulle inrättas på , underströk revisorerna att hyttan borde vara en , utbildning och bevarande av erfarenheter i vad gäller metoder och material för kvalificerade upprustnings- och underhållsarbeten på våra kulturminnesmärken. På grundval av en ingående utredning om de närmare förutsättningarna att realisera revisorernas förslag föreslog byggnadsvårdsutredningen att en statlig byggnadshytta skulle inrättas på . Som framgår av propositionens sammanställning av remissyttrandena har en enig remissopinion tillstyrkt utredningens förslag. I propositionen anför departementschefen emellertid att han inte kan biträda utredningens förslag om att med statligt arbetsgivaransvar inrätta en byggnadshytta på . I den totala fördelningen av bidragsmedel har dock behovet av särskilda vårdinsatser för Gotlandskyrkorna beaktats. () bör bestämma omfattningen av dessa särskilda insatser och bör också svara för att finna lämpliga former för en långsiktig planering av insatserna och för samverkan vid genomförandet av restaureringsarbetena. Ett av de bärande motiven för förslaget om en byggnadshytta på har således varit att kombinera en kontinuerlig byggnadsverksamhet med en systematisk erfarenhetsåterföring med utveckling av material och metoder samt med utbildning för en kvalificerad byggnadsvård. Det är den kombinationen av uppgifter som gav byggnadsvårdsutredningen anledning att säga att byggnadshyttan skulle inleda en ny epok i svensk byggnadsvård. I propositionen har byggnadsvårdsutredningens väl genomarbetade förslag till en byggnadshytta av det här slaget begränsats till en fråga om ett särskilt ekonomiskt stöd till Gotlandskyrkornas vård och restaurering. För denna genomgripande förändring av verksamhetens målsättning framförs inget skäl i propositionen annat än det som indirekt kan utläsas av formuleringen att departementschefen inte är beredd att med statligt arbetsgivaransvar inrätta den föreslagna hyttan. I den sysselsättningssituation som råder och som kan förutses på är det märkligt att direkt avvisa en möjlighet att här skapa fasta arbetstillfällen inom ramen för ett företag, som fyller ett behov och som svarar mot utomordentligt angelägna behov inom kulturminnesvården. (Jfr FöU 1980/81:12 angående kompensation till för förlorade arbetstillfällen vid neddragningar inom försvaret.) Mot den här bakgrunden bör en byggnadshytta i enlighet med byggnadsvårdsutredningens förslag möjligt inrättas på . Förutsättningarna att driva byggnadshyttan i lokal regi bör emellertid övervägas, när verksamheten efter ett uppbyggnadsskede fått fastare former. Frågan om avvägningen mellan direkta bidrag till upprustnings- och underhållsarbeten och särskilda resurser för att ta till vara erfarenheterna från dessa arbeten kan inte begränsas till hyttverksamheten på . De upprustnings- och underhållsarbeten som utförs på den kulturhistoriskt värdefulla bebyggelsen med ekonomiskt stöd från staten skulle kunna ge en erfarenhetsbas som grund för forsknings- och utvecklingsarbete liksom för allmänna råd om metoder och material för vården av äldre bebyggelse. Man skulle kunna uttrycka det så att en väl utvecklad erfarenhetsåterföring kan ge ränta och utdelning på lånen och bidragen i form av ökade kunskaper inom den statliga kulturminnesvården och en allmän spridning av dessa kunskaper till fastighetsägare, projektorer, entreprenörer, materialtillverkare etc. Vi ser utvecklingen av en sådan verksamhet som ett andra led i byggnadsvårdsreformen. För att denna utveckling skall kunna åstadkommas erfordras att särskilda resurser ställs till förfogande. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att inom ramen för de medel som anslås till upprustning och underhåll av kulturhistoriskt värdefull bebyggelse (prop. 1980/81:122) inrätta en byggnadshytta på i enlighet med motionen.