mot · G402584 · 1981-01-21 00:00:00 — av m. fl. om användning i jordbruket av slam från reningsverk Svenska reningsverk producerar över slam, räknat som torrsubstans. Omhändertagandet av detta slam håller på att bli ett växande miljöproblem. Hälften av slammet lagras f. n. på soptippar, vilket framstår som en långsiktigt ohållbar lösning. Det ekologiskt riktiga förfaringssättet måste vara att slammet återförs till naturen. Det kan i första hand ske genom att slammet används som jordförbättrings- och gödselmedel i jordbruket eller blandas in i anläggningsjord. Användning av slam i jordbruket är dock inte utan problem. Slammet innehåller ofta höga halter av tungmetaller och dessutom smittofarliga beståndsdelar som parasitägg, bakterier och virus. Mängden farliga beståndsdelar i slammet blir i många fall ett hinder för att det kan tillgodogöras naturen, vilket annars vore ekologiskt önskvärt. Även i de fall slammet håller av godkända värden måste slamanvändningen underkastas restriktioner för att undvika smittorisker och en oacceptabel ökning av tungmetallhalten i jorden. Även med de restriktioner som gäller kan det i vissa fall ifrågasättas om inte i varje fall tungmetallerna i slammet kan komma att vålla miljöproblem på lång sikt. Det måste vara en mycket angelägen uppgift att se till att vi genomgående i landets reningsverk får fram ett slam som utan miljöproblem kan tillgodogöras naturen. Det kräver att man kraftfullt angriper problemen med smittoämnen och giftiga ämnen, främst tungmetaller. Smittoämnena kan i huvudsak elimineras genom hygienisering i olika former. Det kan ske genom kalkbehandling, kompostering eller upphettning i annan form. Ett intressant sätt att åstadkomma en hygienisering är att genom anaerob (syrefri) jäsning eller rötning utvinna biogas. Biogasen är en värdefull energiråvara, och hygieniseringen av slammet uppnås på köpet. Problemet med tungmetaller och andra giftiga ämnen måste i huvudsak lösas vid källan. Huvuddelen av dessa inslag i slammet härrör från anslutna industrier. Utgångspunkten måste vara att industrier som hanterar miljöfarliga ämnen skall avskilja dessa innan avloppet kommer in i det kommunala systemet. Sådana förelägganden kan normalt åstadkommas genom samarbete mellan kommunerna och . Problemet för kommunerna är att man ofta inte vet varifrån de skadliga ämnena kommer. Därför skulle det behövas en generell anmälningsskyldighet för företag som handhar miljöfarliga ämnen som kan komma ut i avloppssystemet. Eventuellt kan också miljömyndigheternas möjligheter att ålägga företagen att avskilja miljöfarliga ämnen från avloppsvattnet behöva stärkas. för att förbättra tekniken att ta hand om tungmetaller och andra miljöfarliga ämnen kan också vara behövligt. Om det skall bli möjligt att uppnå ett ekologiskt riktigt omhändertagande av slammet från våra reningsverk krävs ett utvecklingsprogram för att successivt nå fram till en situation där skadliga ämnen kan elimineras. Det programmet bör förutom teknikutveckling bygga på en överenskommelse med kommunerna om att dessa skall bygga ut sin hygienisering av slammet lämpligen i samband med energiproduktion - och bättre möjligheter för kommunerna att tillse att giftiga ämnen avskiljs vid källan. Lämpligen bör få i uppdrag att närmare utforma ett sådant utvecklingsprogram. Med hänvisning till ovanstående föreslås att beslutar att hemställa att regeringen tar initiativ till ett utvecklingsprogram som gör det möjligt att utan miljöproblem använda slam från reningsverk som jordförbättrings- och gödselmedel. () () () ()