mot · G4021910 · 1981-01-27 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för ökad jämställdhet inom boendeområdet I boendet skapas förutsättningar för jämställdhet mellan kvinnor och män. Beroende på bostadens läge, områdets kommunikationer och serviceutbud har de boende olika möjligheter att ta ett arbete, delta i politiskt och fackligt arbete och att dela på hushållsarbete och omvårdnad av barn. tvingas många, framför allt kvinnor, att avstå från förvärvsarbete p. g. a. att de är bosatta i kommuner med bristfällig barnomsorg, dåliga kommunikationer och långa avstånd till arbetsplats och service. Genom en förbättrad samhällsplanering kan man komma till rätta med en stor del av förvärvshindren. Lokaliseringen av service och rekreation blir också av betydelse för hur lång arbetstiden skall kunna bli. En spridd och i förhållande till arbetsmarknaden oplanerad bebyggelse får därför svåra konsekvenser för framför allt kvinnor att ta ett arbete. Planeringen är bristfällig. Bostadsområden växer upp utan hänsyn till nödvändig service som möjliggör för två vuxna i en familj att förvärvsarbeta. Bostadens storlek och utformning är heller inte anpassad till ett samhälle som medger kvinnor och män att leva jämställt och erbjuda barn en bra uppväxtmiljö. Under den borgerliga regeringens tid har benägenheten till planering minskat. Bostadsmarknaden, fritidsboendet, har alltmer överlämnats till marknadskrafterna. Förslag till Ny plan- och bygglag I det presenterade förslaget till Ny plan- och bygglag är det ringa hänsyn tagen till de särskilda problem som kvinnor har på arbetsmarknaden och till de existerande förvärvshindren. Möjlighet till egen försörjning är en odiskutabel förutsättning för jämställdheten. Därför måste planläggning ske så att den skapar förutsättningar för väl differentierade lokala arbetsmarknader med god bostads-, arbets- och fritidsmiljö för såväl kvinnor som män. Detta måste klart framgå i den kommande lagtexten i Ny plan- och bygglag. Förutom tillgång till arbete är bristande barnomsorg och kollektivtrafik de största förvärvshindren. Vid prövning av ett områdes lämplighet för bebyggelse föreslås att möjligheten att ordna trafik, energi, service och vattenförsörjning beaktas. Enligt vår mening måste även möjlighet till att ordna barnomsorg vägas in som lämplighetsfaktor för bebyggelse. Vi anser även att minimikrav på samhällelig och kommersiell service bör tas för varje nytt bostadsområde. I minimikravet bör ingå tillgång till kollektivtrafik, barnomsorg och dagligvaruhandel. 1 planeringsunderlaget och marköversikten bör förhållandena redovisas så, att skillnaden i kvinnors och mäns villkor att ha ett arbete, få service m. m. klart framgår. Åtgärdsförslagen bör också anvisa särlösningar utifrån dessa skillnader. Även för detaljplan är det viktigt att planeringsunderlaget redovisas så att kvinnors och mäns olika förutsättningar t. ex. beträffande barnomsorgsansvar, arbetstider, bilinnehav osv. Den konsekvensbeskrivning som detaljplanen skall innehålla bör beskriva följderna för såväl kvinnor som män av den tänkbara bebyggelsen. Arbetstillfällenas och bostädernas lokalisering Kommunerna har, som vi tidigare framförde, en viktig uppgift att i sin planering väga in jämställdhetsaspekterna. Detta gäller inte minst bebyggelseplaneringen. Kommunerna bör t. ex. ägna särskild uppmärksamhet åt beviljande av nybebyggelse i glesbygd och tätort av mindre omfattning, där tillgången på arbete och service är bristfällig för kvinnor. I första hand bör dessa befintliga bebyggelser kompletteras med arbetsplatser, kollektivtrafik, barnomsorg och annan typ av service. Kompletteringar av befintliga bostadsmiljöer bör självklart också omfatta stadsförnyelse eller dylikt. Viktigt är också att man i ett utbyggt interkommunalt samarbete beaktar möjligheterna till arbetspendling mellan närliggande kommuner genom att planera lokaliseringen av arbetsplatser och bostäder på ett sätt som underlättar en sådan pendling. I detta arbete bör kommunerna ta hänsyn till de betydande skillnader som föreligger mellan kvinnors resp. mäns yrkesområden, tillgång till egen bil och deras reella ansvar för hemmet och för barnomsorgen. I allt planeringsunderlag för kommunernas verksamhet bör därför arbetskraftens kön framgå. Även länsstyrelserna bör i den fysiska planeringen inom ramen för länsplaneringen ta med jämställdheten utifrån ovan beskrivna aspekter. Med hänvisning till ovanstående hemställs* att som sin mening ger regeringen till känna vad som ovan anförts angående förslaget om PBL - Ny plan- och bygglag. () () () () () () * Se även motion 1980/81:1911.