bet · G501FiU20 · 1981-12-31 00:00:00 — Enbart mellan innevarande och kommande budgetårberäknas ränteutgifterna öka med mer än , dvs. med mer änhela den av regeringen föreslagna besparingen inför /83. Även omdet mot räntekostnaderna svarar inte obetydliga skatteinkomster för stat ochkommun torde det vara helt uppenbart, att om inte kraftfulla och målmedvetnaåtgärder sätts in för att bemästra budgetunderskottet och den ökandestatsskulden, kommer statens ränteutgifter inom loppet av blott attutgöra en utomordentligt betungande post i den statliga budgeten. FiU 1981/82:20 149 Tabell 9: Utvecklingen av statsskulden och statensränteutgifter. Miljarder kronor, löpande priser. I) Per l/IO Än mer bekymmersam ter sigutvecklingen om den s. k. skuldtjänstkvoten, dvs. statens utgifter för räntoroch amorteringar i förhållande till de samlade statsinkomsterna, beaktas.Skuldtjänstkvoten var 1977 och hade 1981 ökat till . 1985 skulleden uppgå till om den utveckling som förra årets långtidsbudgetspeglade tillåts fortsätta. En statlig upplåning av denna omfattning är av naturligaskäl förenad med betydande problem och risker. Om en större del av upplåningensker via eller banksystemet leder detta till en ökning avpenningmängden i samhället, som anfingen verkar inflationsdrivande eller ledertill ett ökat underskott i bytesbalansen (eller bådadera). Det är önskvärt atten så stor del av upplåningen som möjligt i stället kan ske direkt fränallmänheten, men möjligheterna härtill är begränsade. Också den statliga utlandsupplåningen kan komma att visasig problemfylld. Det gäller såväl i fråga om möjligheterna att upprätthålladen svenska kreditvärdigheten som rent fysiska begränsningar avupplåningsmöjligheterna-man hinner helt enkelt inte låna hur mycket som helst.Det torde vara en allmän uppfattning att nådde gränsen för vadvi klarar i fråga om upplåning i utlandet. Av tabell 10 framgår hur det statliga budgetunderskottetfinansierats . I tabellen har också lagts in den prognosför finansieringen som gjordes i budgetpropositionerna samt iårets finansplan. Det saknar t. ex. inte intresse att notera att om finansplanensfinansieringsprognos skulle förverkligas, skulle detta innebära att vi 1982 fården näst största statliga utlandsupplåningen . räknaderegeringen i och för sig med en större utlandsupplåning men det valutautflödesom drabbade den svenska kronan och framtvingade höjningen avdiskontot ledde till att upplåningsbilden förändrades. Enligt utskottetsbedömning motiverar också den utlandsupplåning som det nu framlagdabudgetförslaget utgår ifrån att ytterligare ansträngningar görs för att minskadet totala upplåningsbehovet. Tabell 10: Finansieringen av budgetunderskottet 1978-1982 (BP8I) (BP82) I regeringens budgetförslag försett resonemang om vilka typer av åtgärder som bör betraktas som besparingar ochom hur storleksordningen av dessa bör beräknas. Utskottet instämmer i följandeprinciper; 1) Som besparingarbör endast betraktas åtgärder som resulterar i direkta volymminskningar jämförtmed gällande regler. Besparingar uppkommer endast genom ändringar i rådanderegler. 2) Besparingarnasnetto- och bruttoeffekter måste uppmärksammas. Vissa besparingar kan leda tillminskade statsinkomster. Det är i så fall nettoeffekten som bör räknas sombesparing. 3) De kassamässigakonsekvenserna av vissa besparingar uppkommer först med viss eftersläpning. Iandra fall ökar de . Det är som allmän utgångspunkt rimligt att ikalkylerna beakta effekterna under det första då en åtgärd verkar. 4) Vissa åtgärder ärav konjunkturpolitisk karaktär. De bör ej ses som en "reform" när deinförs och ej som besparing när de bortfaller. 5) I fråga ominvesteringsverksamheten bör besparingskriteriet anses uppfyllt endast när detär fråga om en bestående minskning. Det är heller inte någon besparing om enviss typ av investeringar eller utlåning lyfts ut från budgeten för attfortsättningsvis finansieras med prioriterade lån eller med stöd av statligakreditgaranfier. 6) Utgiftsnedskärningarinom socialförsäkringssektorn bör samhällsekonomiskt likställas med direktabudgetbesparingar. Till detta fogas i budgetförslagetockså ett resonemang där begreppet "skatteutgift", vilket är okänt isvensk budgetteknik, introduceras. Minskade "skatteutgifter" uppnåsgenom åtgärder som leder till ökade skatteinkomster för statskassan genom t.ex. ändrade avdragsregler. Enligt utskottets uppfattning finns det ingenanledning att se sådana åtgärder som något annat än de faktiskt är, nämligenskatteskärpningar, och de bör som sådana självfallet inte räknas sombesparingar. FiU1981/82:20 151 Det förslag till budget /83 som regeringen redovisat i årets budgetproposition innebäratt det statliga budgetunderskottet skulle öka från ett nu förutsett utfall på78,för innevarande budgetår till förnästa budgetår. Det medför att man inte klarar vare sig det avtrepartiregeringen reviderade finansplan uppsatta målet att med enprocentenhet minska det statliga budgetunderskottet i förhållande fillbruttonationalprodukten eller det finansplan samt i propositionen1981/82:30 uttalade och av antagna målet att skära ned de statligautgifterna med i förhållande fill långtidsbudgetsberäkningar. De i budgetpropositionen redovisade besparingarna stannar vid 9,7miljarder kronor. Då har därtill av regeringen redovisats som besparingar vadsom i verkligheten är skattehöjningar - t. ex. begränsningen i pensionärernasavdragsrätt. Detta kan som ovan framhållits inte accepteras som en besparing. Av de av regeringen i budgetpropositionen föreslagnabesparingarna på är sålunda minst 0,8 miljarder inte besparingarutan höjda skatter. Av resterande i besparingar är därtill1,5 miljarder att hänföra till den kommunala sektorn och är en verkligbesparing endast om den leder till motsvarande kommunala utgiftsnedskärning;blott år att hänföra till den statliga sektorn ellersocialförsäkringssektorn. Vad gäller nya besparingar i förhållande tillpropositionen 1981/82:30 inom statsbudgeten eller socialförsäkringssektornstannar dessa vid högst . Regeringen har i budgetpropositionen sökt anföra sakskälför att sparinsatserna bör stanna vid just . Sålunda heterdet: "Mot bakgrund av den jämfört med något mer pessimisfiskakonjunkturbilden som jag tidigare redovisat anser jag det intemotiverat att nu föreslå ytterligare besparingsåtgärder i syfte att just /83 kassamässigt nä besparingar på 12 miljarder kronor.Besparingarna syftar till att angripa det strukturella underskottet i budgeten.De bör om möjligt sättas in sä att de får sin tyngdpunkt när konjunkturenvänder uppåt. Den effekten uppnås med det nu aktuella besparingsprogrammet. "Argumentationen har enligt utskottets bedömning föga bärkraft. Dels harregeringen tidigare anfört att besparingsinsatserna är nödvändiga oberoende avkonjunkturutvecklingen, dels gäller att den nu aktuella konjunkturbedömningenföga avviker från vad som förutsetts tidigare, nämligen att /83kommer att präglas av en för den svenska ekonomin förhållandevis gynnsamkonjunkturutveckling. Man räknar med en för kännbar uppgång i deninternationella konjunkturen . 1983 bedöms komma attbli ett förhållandevis gynnsamt år. Detta är i stort sett denkonjunkturutveckling som förutsattes vid fastställandet av sparmålet på 12miljarder kronor. FiU1981/82:20 152 I motion 2018 från moderatasamlingspartiet framförs uppfattningen, att en budget som återigen leder tillett ökat budgetunderskott är oacceptabel. Utskottet delar denna uppfattning.Det finns anledning att påminna om, att när sparmålet på 12 miljarder kronorfastställdes, var detta i förhållande till ett beräknat underskott på 80miljarder kronor; med de utlovade besparingarna skulle underskottet nedbringastill för /83. Enligt det framlagdabudgetförslaget skulle det i stället komma att uppgå till 82,6 miljarder kronoroch det torde finnas anledning att befara att det verkliga underskottet kankomma att närma sig . Besparingsbehovet har inte minskat,tvärtom. I enlighet med bedömningen att ett ytterligare ökatbudgetunderskott är oacceptabelt redovisar moderata samlingspartiet i motion2018 en rad ytterligare besparingsåtgärder. Sammantaget leder förslagen till ensaidoförbättring för /83 på 5 327 milj. kr. Hel årseffekten förde föreslagna besparingsåtgärderna uppgår till 6 463 milj. kr. Därtill aviserasytterligare åtgärder inom industri- och arbetsmarknadspolitikens område somskulle leda till ytterligare budgetförstärkning av storleksordningen 500 ä 1000 milj. kr. Inkl. de senare innebär moderata samlingsparfiets förslag sålundaen budgetförstärkning av storleksordningen . Utskottet tillstyrkerden av moderata samlingspartiet förordade inriktningen av den ekonomiskapolitiken i detta hänseende. Vissa av de i såväl budgetförslaget som i motionen 2018föreslagna åtgärderna är formellt att hänföra till socialförsäkringssektorn.Moderata samlingsparfiet anför i sin motion, att frågan huruvida sådanabokförings-mässiga dispositioner bör vidtagas, så att besparingarna formelltkan hänföras till statsbudgeten, "fär övervägas". Enligt utskottetsbedömning framstår det som naturligt att så sker. En möjlighet att åstadkommadetta som nämns i moderatmotionen är att inom ramen för ett oförändrat uttag avsocialförsäkringsavgifter justera storleksförhållandena mellan de olikaavgifterna. I motion 2016 från socialdemokraterna föreslås en radytterligare utgiftsökningar. Socialdemokraterna yrkar dessutom avslag påbudgetpropositionens föreslagna besparingsåtgärder. Trots attskatteskärpningar samfidigt föreslås på leder ändå desocialdemokrafiska förslagen fill en saidoförsvagning för /83på 1 758 milj. kr. På helår innebär de socialdemokratiska förslagen ensaidoförsämring på inte mindre än 4 524 milj. kr. Därtill aviseras ytterligarekostnadsökningar inom industri- och arbetsmarknadspolitikens område på mer än 1miljard kronor. I enlighet med vad utskottet tidigare anfört avstyrkerutskottet den i motion 2016 förordade inriktningen av budgetpolitiken. Detsocialdemokratiska budgetförslaget är enligt utskottet direkt oansvarigt medhänsyn till vårt lands ekonomiska läge. Förslaget år desto mer anmärkningsvärtsom socialdemokraterna regelmässigt haft som en central punkt i sin kritik avden ekonomiska politiken att budgetunderskottet tillåtits växa alltför snabbt. FiU1981/82:20 153 Utskottet avstyrker också vad somanförts i motion 1567 kommunisterna om den ekonomiskapolitiken. dels utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1. beträffande de allmännariktlinjerna för budgetregleringen att med avslag på regeringensförslag i proposition 1981/82:100 bil. 2 mom. 1 och motionerna 1981/82:1567yrkande 2 och 1981/82:2016 yrkande 2 godkänner vad som förordats i motion1981/82:2018 yrkande 2 och som sin mening ger regeringen till känna vadutskottet anfört. Vid avsnitt B BUDGETDEPARTEMENTET B 2 Den kommunala sektorn (), (c),(), () och () anseratt dels den del av utskottets yttrandesom på s. 97 börjar med "Utskottet delar" och på s. 98 slutar med"kommunala utdebiteringen" bort ha följande lydelse; beslutade påutskottets hemställan att den kommunala konsumtionen under de närmaste årenframöver skulle begränsas till högst . Utskottet kan nu konstateraatt ökningstakten 1982 visserligen beräknas avta påtagligt jämfört med tidigaremen att ökningen enligt planerna beräknas till ca 1 1/. Det är framför alltlandstingskommunerna som medverkar till att ökningen sannolikt kommer att blinågot högre än som angavs som riktmärke . Utskottet noterar med tillfredsställelse de ansträngningarsom gjorts i den kommunala sektorn för att bryta den tidigare mycket snabbaexpansionen. Det är uppenbart att medvetenheten om landets besvärligaekonomiska läge präglat de planer kommunerna gjort upp . mening bör det långsiktiga målet för den kommunalakonsumtionsutvecklingen ligga fast. Ökningen bör således begränsas till1 %. I den socialdemokratiska partimotionen 1661 argumenterarman för en konsumtionsökning på för . Att i det svårasamhällsekonomiska läge som vi nu befinner oss uppmuntra kommuner att öka sinkonsumtion i snabbare takt än vad som sker innevarande år anser inte utskottetUllrådligt. Utskottet avstyrker därmed de riktlinjer för den kommunalaekonomin som läggs fram i motion 1661. FiU1981/82:20 154 I den moderata partimotionen 2018accepterar man att den kommunala konsumtionen begränsas till 1982, men för1983 föreslås att målet sätts ännu lägre. Enligt motionärerna bör ingentillväxt alls ske i den kommunala konsumtionen . Utskottet anser atten sådan kraftig neddragning skulle medföra påtagliga svårigheter förkommunerna att klara sina uppgifter på ett tillfredsställande sätt. Att försökamålsätta konsumtionstillväxten så att den understiger vad tillväxten av de rentdemografiska faktorerna ger upphov till anser utskottet inte vara realistiskt.Detta skulle leda till att drastiska omprioriteringar skulle behöva göras iverksamheten. Sannolikt underlättas inte heller den kommunala planeringen avatt det långsiktiga målet ständigt revideras. Utskottet avstyrker därmed deriktlinjer för den kommunala ekonomin som anges i motion 2018 yrkande 5. Med en konsumtionsökning på för1983 och en god inkomstutveckling beräknas den finansiella situationen förkommunerna förbättras påtagligt 1983. En god inkomstutveckling kan förväntas pågrund av resultaten av fastighetstaxering och eftersläpningseffekter iskatteutbetalningssyste-met. Förbättringen är påtaglig trots de åtgärder somriksdagen beslutade om i syfte att begränsa det finansiella utrymmet1982 och åren därefter. Med de förutsättningar den särskilda arbetsgruppen omkommunernas ekonomi, KEA-gruppen, har för sina kalkyler beräknas detfinansiella sparandet uppgå till 1983, vilket är högre änunder senare år. Med andra pris- och löneantaganden blir naturligtvis sparandetett annat, men det förefaller helt klart att det kommer att ske en påtagligökning av det finansiella sparandet. De skillnader i finansiellt sparande somhittills förekommit mellan landstingskommuner och kommuner kan förväntas bliutjämnade. Detta sammanhänger med landstingens planerade investeringar. dels den del av utskottets yttrandesom på s. 100 börjar med "Sammanfattande bedömning och förslag" ochpå s. 102 slutar med "detta betänkande" bort ha följande lydelse: Det finansiella sparandet i denoffentliga sektorn år mycket ojämnt fördelat. Enligt utskottets mening är detrimligt att en del av det finansiella överskottet i kommunsektorn överförs tillden statliga sektorn för att minska det statliga budgetunderskottet. Eftersomdetta underskott är strukturellt, är det också rimligt att vidta åtgärder somvaraktigt kan bidra till att minska det finansiella sparandeunderskottet i denstatliga sektorn. Utskottet avvisar därför det socialdemokratiska förslaget imotion 1661 att endast tillfälligt begränsa likviditetsöverskottet i denkommunala sektorn. Utskottet avstyrker således förslaget i motion 1661 omavsättning av medel till skatteregle-ringskonton. Deåtgärder som vidtas för att begränsa kommunernas finansiella utrymme FiU1981/82:20 155 bör enligt utskottets mening sålunda vara av permanentart. Vad därefter gäller omfattningen av åtgärderna har utskottet stannat förden i propositionen gjorda avvägningen, innebärande en sammanlagd begränsningom ca 3 600 milj. kr., varav ca 3 000 milj. kr. avser begränsning avskatteunderlaget. När det gäller inriktningen av de permanenta åtgärder somutskottet i stället förordar vill utskottet framhålla att det. mot bakgrund avatt den ekonomiska situationen varierar kraftigt från kommun till kommun, tersig naturligt att låta de kommuner som härden högsta skattekraften svara för enstörre del av de besparingar som bör komma i fråga. Utskottet finner därför attstarka skäl talar för att maximera den egna skattekraften på det sätt somregeringen föreslår. Att såsom föreslås i den moderata motionen 2018 begränsaskatteutjämningsbidragen genom att sänka skattekraftsgarantin med 1 resp. 2 %för landsting och kommuner framstår som olämpligt med hänsyn till de strävandensom kommer till uttryck i skatteutjämningssystemet, att utjämna skillnaderna iskattekraft kommunerna emellan. Utskottet motsätter sig därför att åtgärder attbegränsa den kommunala sektorns finansiella sparande inriktas på sätt somföreslås i motion 2018. Med det anförda avstyrker utskottet motionen ochtillstyrker de åtgärder som föreslås i propositionen. dels utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1. beträffande den kommunalaekonomin att med avslag på motionerna 1981/82:1567 yrkandena 3 och 4,1981/ 82:1661 yrkandena 1-6 och 1981/82:2018 yrkande 5 godkänner vad somanförts i proposition 1981/82:100 bilaga 2 moment 2 samt antar i propositionenunder momenten 4-7 framlagda förslag till a) lag om ändringi lagen (1965:269) med särskilda bestämmelser om kommuns och annan menighetsutdebitering av skatt, m. m., b) lag om ändringi lagen (1961:436) om församlingsstyrelse, c) lag om ändringi lagen (1979:362) om skatteutjämningsbidrag, d) lag om ändring i lagen(1979:417) om utdebitering och utbetalning av skatt vid ändring av rikets indelning i kommuner, landstingskommuner och församlingar. FiU1981/82:20 156 , och (alla m) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 97 börjar med " Riktlinjer för" och på s. 98 slutar med"kommunala utdebiteringen" bort ha följande lydelse: Den alltför snabbautgiftsexpansionen inom den kommunala sektorn har under en följd av årförorsakat betydande problem. Enligt finansplanens bedömning skulle också för1982 den kommunala konsumtionsökningen komma att ligga över av statsmakternaangivna ramar - konsumtionsökningen skulle bli 1,i stället för 1 %.Statsmakterna bör inte tillåta att uppställda ramar på detta sätt år efter åröverskrids utan att motåtgärder vidtas. Två metoder står till buds då det gäller att hålla denkommunala konsumtionsökningen . Den ena innebär att ensärskild "expansionsavgift" införs. Avgiften bör givetvis vara såutformad att den enbart drabbar de kommuner där konsumtionsökningen överstiger1 %. Avgiften bör utgå med ett belopp som är lika av den del avkonsumtionsutgifterna som svarar mot en ökning överstigande . Dispens frånavgiften bör kunna beviljas av regeringen om synnerliga skäl föreligger. Alternativet till en "expansionsavgift" är attmotsvarande belopp indrages och "fryses" på räntefritt konto iriksbanken under viss minimitid, förslagsvis . En förutsättning för attinnehållet belopp skall återbetalas är att vederbörande kommun sedermeraanpassat omfattningen av sin verksamhet till de mål statsmakterna kan komma attfastlägga. Det bör ankomma på regeringen att återkomma till riksdagenmed de förslag i dessa frågor som utvecklingen påkallar. Denna utskottetsmening bör ges regeringen till känna. Regeringen redovisar i sittbudgetförslag hur kommunsektorns finansiella situation beräknas komma attutvecklas. antas den kommunala sektorns finansiella sparande, underförutsättning av en konsumtionsökning på , komma att uppgå till ett så högtbelopp som . Regeringen föreslår mot den bakgrunden attåtgärder vidtages i syfte att begränsa kommunsektorns finansiella utrymme. Storleksordningen av de av regeringen föreslagnaåtgärderna utgår sålunda från att den kommunala konsumtionen skulle ökamed . Det kan ifrågasättas om begränsningen till denna nivå är tillräcklig.Den FiU1981/82:20 157 kommunala konsumtionen har legatbetydligt över den av statsmakterna angivna - och av långtidsutredningberäknade - utrymmesramen. Starka skäl talar till förmån för åtgärder sommedverkar till att få ner den kommunala konsumtionsökningen till O % fr. o. m.1983. Med denna utgångspunkt avstyrker utskottet de riktlinjerför den kommunala ekonomin som föreslås i propositionen. Av det anförda framgåratt utskottet även avstyrker förslaget i motion 1661 om att begränsa denkommunala konsumtionens fillväxt till högst . dels den del av utskottets yttrandesom på s. 100 börjar med "Utskottet avvisar" och på s. 102 slutar med"detta betänkande" bort ha följande lydelse: Utskottet delar regeringensbedömning att åtgärder bör vidtagas för att begränsa det finansiella utrymmetför kommunerna. All erfarenhet ger vid handen att det är mycket vanskligt attåstadkomma en önskad återhållsamhet med utgifterna i en situation därkommunerna står finansiellt starka. Inte minst erfarenheterna i samband medreformeringen av reglerna för den kommunala skatteutjämningen ger belägg fördetta. Vad gäller valet av åtgärder för att åstadkomma denavsedda begränsningen vill utskottet anföra följande. Förslagen i propositionen innebär i praktiken främst atten del av den kommunalskatt som kommuner och landsfing uppbär från fysiska personerindrages till staten. Åtgärderna riktas speciellt mot ett antal kommuner medett skatteunderlag som överstiger av medelskattekraften men drabbardärutöver samtliga kommuner. Den valda metoden inger principiellabetänkligheter. Framför allt innebär den emellertid att möjligheten öppnas föratt även kommande år, och i ökad omfattning, till staten dra in en allt störreandel av kommunernas skatt från fysiska personer. Utskottet finner denförordade metoden med den av regeringen föreslagna utformningen oacceptabel. Beträffande kommunernas beskattning av juridiska personerhar redan beslut fattats om en partiell indragning till staten. Utskottetfinner att de principiella invändningar mot detta förfarande som i och för sigkan anföras är väsentligt mindre vägande än beträffande beskattningen avfysiska personer. På något eller framstår det som en bådeönskvärd och nödvändig åtgärd att helt överföra beskattningen av juridiskapersoner till staten. Utskottet finner därjämte att vid den erforderligaåtstramningen av den kommunala sektorns finansiella resurser, en neddragning avutgående statsbidrag av skilda slag klart är att föredraga framför enfortlöpande urgröpning av kommunernas beskattningsrätt beträffande de egnakommuninvånarna. FiU1981/82:20 158 Utskottet förordar i anslutningtill vad som föreslagits i moderata samlingspartiets motion 2018 att följandeåtgärder vidtages för att begränsa kommunernas finansiella utrymme. 1) Minskning avskattekraftsgarantin för primärkommunerna och för landstingen.Det ger en kostnadsminskning för staten på 950 milj. kr. (700 milj. kr. förkommuner och 250 milj. kr. för landstingen). 2) Begränsning avskatteunderlaget för juridiska personer, för primärkommunerna från till40 % och för landstingskommuner från till . Det tillför statskassan ca3,(1,27 miljarder för kommunerna och 1,75 miljarder förlandstingen). Den sålunda förordade metoden kan komma att innebära, attvissa kommuner och landsting drabbas oproportionerligt hårt. Med anledninghärav synes det motiverat att avsätta 300 milj. kr. som en särskild ram förextra skatteutjämningsbidrag till kommuner och landsting, som för drabbasspeciellt av ovannämnda åtgärder och som har en särskilt svag ekonomisksituation. Åtgärderna leder till en neddragning av det finansiellautrymmet för kommuner och landsting med , mot 3,0 miljardermed regeringens förslag. Skäl talar för att en ytterligare reduktion av kommunernasfinansiella utrymme erfordras för att säkerställa den av samhällsekonomiskaskäl nödvändiga totala dämpningen av den kommunala volymexpansionen, så attdenna för helt uteblir. Som ett led i arbetet att underlätta detta börstatlig detaljreglering av den kommunala verksamheten successivt avvecklas. Enöversyn av sådana beslut som särskilt medfört nytillkommandekostnader för kommunerna, stundom i form av övervåltring från stat fill kommun,bör komma till stånd. Den bör syfta fill en sådan revidering av fattade beslutatt kommunernas finansieringsbörda lättas. Det ter sig vidare naturligt att gränsen för den förordade"expansionsavgiften" justeras ned , så att konsumtionsökningöverstigande O % avgiftsbeläggs. De budgetmässiga effekterna härav torde varabegränsade -syftet är ju inte att få in avgifter utan att bromsakonsumfionsökningen. Ett alternativ utgör även härvidlag en"frysning" av vissa kommunala medel.