bet · G501JoU16 · 1981-12-31 00:00:00 — omlag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark (prop. 1981/82:44) I proposifion 1981/82:44 har regeringen(jordbmksdepartementet) föreslagit att anta förslag till lag omspridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Ipropositionen föresläs en ny lag varigenom spridning över skogsmark avbekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, i princip förbjuds. Denföreslagna lagen avses ersätta den nuvarande lagen från är 1980 med tillfälligtförbud mot spridning av lövbekämpningsmedel. Enligt förslaget fårlänsstyrelsen medge undantag frän förbudet, om skogsmarken har liten betydelseför friluftslivet, naturvärden och den lokala befolkningens trivsel ochåterväxten av skog inte rimligen kan tryggas genom röjning med mekaniskametoder. Vid prövningen av frågor om undantag från förbudet skall stor hänsyntas fill kommunens uppfattning om skogsmarkens betydelse för friluftsHvet,naturvården och den lokala befolkningens trivsel. Den nya lagen föreslåsträda i kraft . Över lagförslaget haryttrande avgetts av lagrådet. Lagförslaget är avföljande lydelse: Lagom spridning av bekämpningsmedel över skogsmark 1 § Spridning över skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för be kämpning av lövsly, är förbjuden. Medspridning av bekämpningsmedel avses enligt denna lag inte metoder där enskildaträdstammar behandlas med bekämpningsmedel. 2 § får medge undantag från 1 § om 1. skogsmarkenhar liten betydelse för friluftslivet, naturvården och den lokala befolkningens trivsel och 2. kravetenligt 7 § skogsvårdslagen (1979:429) i fråga om återväxt av skog inte rimligen kan tillgodoses genom röjning med mekaniska metoder med hänsyn till skogsmarkens läge och beskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning och tillgången på arbetskraft. 1 1981/82. 3 §Produktkontrollnämnden får medge undantag från 1 §, om det behövs förvetenskaplig prövning. 4 § I ärendenenligt 2 § skall yttrande inhämtas från kommunen och . skall vid sin prövning ta stor hänsyn tillkommunens bedömning av skogsmarkens betydelse för friluftslivet, naturvårdenoch den lokala befolkningens trivsel. 5 § Särskildabestämmelser finns om registrering av bekämpningsmedel och om medlensanvändning. 6 § Den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1 § eller åsidosätter villkor somhar meddelats vid medgivande av undantag enligt 2 eller 3 § döms till bötereller fängelse i högst ett är. 7 § Länsstyrelsensoch produktkontrollnämndens beslut enligt denna lag får överklagas hosregeringen genom besvär. Kommunenfår överklaga beslut enligt denna lag. Denna lag träder i kraft den 1januari 1982 dä lagen (1980:368) om förbud mot spridning avbekämpningsmedel över skogsmark skall upphöra att gälla. I motion 1981/82: 78 av m. fl. (vpk) yrkas 1.att med avslag på proposition 1981/82:44 beslutar anta följandeförslag till Lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Spridningöver skogsmark av bekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, ärförbjuden. 2 § Den somuppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot 1 § döms till böter eller fängelse ihögst ett är. Denna lag träder i kraft den 1januari 1982 dä lagen (1980: 368) om förbud mot spridning avbekämpningsmedel över skogsmark skall upphöra att gälla. 2. att, därest motionens förslagunder punkt 1 icke vinner bifall, med ändring iproposition 1981/82:44 beslutar anta följande förslag till Lag om spridning avbekämpningsmedel över skogsmark: JoU 1981/82:16 Spridning över skogsmark-- lövsly,är förbjuden. Med spridning avbekämpningsmedel avses enligt denna lag inte metoder där enskilda trädstammarbehandlas med bekämpningsmedel. 2§ från 1 § om 1. skogsmarkenhar liten betydel se för friluftslivet, naturvården och den lokala befolkningens trivsel och 2. kravetenligt 7 § skogsvårdsla gen (1979:429) i fråga om återväxt av skog inte rimligen kan tillgo doses genom röjning med mekanis ka metoder med hänsyn till skogs markens läge och beskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning och tillgängen pä arbetskraft. 1. skogsmarken har liten betydelseför friluftslivet, naturvärden och den lokala befolkningen och 2. kravet enligt 7 § skogsvårdslagen(1979:429) i fråga om återväxt av skog inte rimligen kan tillgodoses genomröjning med mekaniska metoder med hänsyn till skogsmarkens läge ochbeskaffenhet, skogsbeståndets sammansättning och tillgängen på arbetskraft. Iärenden enligt 2 § skall yttrande inhämtas från kommunen ochskogsvärdsstyrelsen. skall vid sin prövning ta storhänsyn till kommunens bedömning av skogsmarkens betydelse för friluftslivet,naturvården och den lokala befolkningens trivsel. Iärenden enligt 2 § skall yttrande inhämtas från kommunen, skogsvårdsstyrelsenoch arbetsmarknadsmyndigheterna. Länsstyrelsenskall vid sin prövning ta stor hänsyn till kommunens bedömning av skogsmarkensbetydelse för friluftslivet, naturvården och den lokala befolkningen. 3. att uttalar sig för särskilda åtgärderför att främja en övergång till röjningsmetoder i enlighet med vadsom sägs i mofionen samt ger regeringen detta till känna. I mofion 1981/82:84 av m. fl. (m)yrkas att vid behandling av proposition 1981/82:44 beslutar att avslåpropositionen och anta följande ti /82. JoU 1981/82:16 4 Lagom spridning av bekämpningsmedel över skogsmark Kommunfullmäktige får förbjuda spridning avbekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, över skogsmark som ärkänslig från miljövårds- och friluftslivssynpunkt. Regeringen,eller efter regeringens bemyndigande , meddelar närmareföreskrifter om när skogsmark kan anses vara av den art som avses i förstastycket. För spridning av sådana bekämpningsmedel över annanskogsmark än för vilken kommunfullmäktige utfärdat förbud enligt 1 § förstastycket krävs tillstånd av skogsvärdsstyrelsen. Tillstånd får lämnas om det fiinns starka skäl frånskogsvärdssynpunkt. Regeringen, eller efter regeringens bemyndigandeskogsstyrelsen, meddelar närmare föreskrifter om förutsättningarna förfillständ. 4 § får medge undantag från skyldigheten enligt 2 § att söka tillståndtill spridning om det behövs för vetenskaplig prövning. Därvid skall nämndenföreskriva de villkor som behövs till skydd för allmänheten. Skogsmarkens ägare har inte rätt till ersättning omspridning förbjuds enligt 1 § eller spridning annars vägras enligt 2 eller 4 §. Den som uppsåtligen eller av oaktsamhet bryter mot1 § eller villkor som föreskrivits enligt 4 § eller som i strid mot 2 § spriderbekämpningsmedel döms till böter eller fängelse i högst . beslut enligt denna lag fåröverklagas hos genom besvär. Skogsstyrelsensoch produktkontrollnämndens beslut överklagas hos regeringen geom besvär. Denna lag träder i kraft då lagen(1980:368) om förbud mot spridning av bekämpningsmedel överskogsmark skall upphöra att gälla. Intillutgången av skall i ärendet angående tillståndenligt 2 § inhämta yttrande från kommunstyrelsen. Om det därvid görs gällandeatt den med ansökan avsedda skogsmarken är av sådan art som anges i 1 § fårtillstånd inte lämnas. JoU 1981/82:16 5 Imotion 1981/82:89 av m.fl. (s) yrkas att beslutar 1. antadet i mofionen redovisade förslaget om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. 2. atthos regeringen begära att erforderligt lagförslag utarbetas i enlighet med i motionen redovisade rikflinjer, 3. attden särskilda lagen (1980:368) om förbud mot spridning av bekämpningsmedel över skogsmark förlängs till utgången av . Imofion 1981/82:90 av () yrkas 1. att avslårproposifionens förslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmarksamt 2. att hos regeringenbegär att kommittén ges i uppdrag att utarbeta lagförslag som tar upp såväljord- som skogsbmkets bekämpningsfrågor i ett sammanhang. I mofion 1981/82:91 av m. fl. (m)yrkas att hos regeringen begär förslag om att ersättning skall utgåtill skogsmarksägare som inte tillåts använda kemiska medel förlövslybekämpning. Uppvaktningar,hearings, skrivelser m. m. Företrädare för Skogsindustriernas samarbetsutskottsamt och har vid uppvaktning inför utskottetanfört synpunkter på det framlagda lagförslaget. I samband härmed harutskottet anordnat hearing med cheferna för och domänverket samtmed företrädare för och . har även i skrivelse till utskottet sammanfattat sinasynpunkter på konsekvenserna av ett genomförande av regeringens förslag. Iärendet har vidare i en skrivelse redovisat vissasynpunkter på propositionen. Användningen av bekämpningsmedel i skogsbruket harvarit en av de mest uppmärksammade och debatterade miljöfrågorna under hela1970-talet. Debatten har framför allt inriktats på spridningen frän luften avlövbekämpningsmedel. För användningen av alla slags bekämpningsmedel har sedanlång tid tillbaka funnits restriktioner i lagstiftningen. Sedan år 1975regleras användningen av bekämpningsmedel i skogsbruket genom lagen (1973:329)om hälso- och miljöfarliga varor och kungörelsen (1973:348) i samma ämne. Dennalagstiftning innebär att spridningen har kringgärdats med långtgåendesäkerhetsföreskrifter. Kontrollen har successivt skärpts bl. a.genom olika tillämpningsföreskrifter från JoU 1981/82:16 6 produktkontrollnämnden.År 1977 förbjöd vidare regeringen fortsatt användning av bekämpningsmedelinnehållande ämnet 2,4,5-triklorfenoxi-ättiksyra (2,4,5-T). Islutet av behandlades ca 100000 ha skogsmark medlövbekämpningsmedel. Detta motsvarade av den slutav-verkadearealen eller av hela den produktiva skogsmarksarealen. Under 1970-taletminskade besprutningarna till i genomsnitt ca 25000 ha . Anledningenfill nedgången torde vara bl. a. allt strängare restriktioner som har införtsunder . Fråganom ytterligare begränsningar i användningen av bekämpningsmedel behandladesäven vid skogsvärdslagens tillkomst (prop. 1978/79:110, JoU 1978/79:30,rskr 1978/79:387). uttalade därvid att användningen av bl. a.lövbekämpningsmedel borde begränsas så långt som möjligt. vände sigriksdagen mot ett motionsförslag att till hälsovårdsnämnden föra över debeslutsfunktioner som åvilar produktkontrollnämnden enligt lagstiftningen omhälso- och miljöfarliga varor. Enligt uppfattning skulle ettgenomförande av förslaget kräva en helt annorlunda uppbyggd lagstiftning ochkräva resurser av en helt annan storleksordning än kommunerna har till sittförfogande. Förutom den kostnadsfördyring som kommunerna skulle komma attvidkännas vid en ändrad beslutsordning nämns även de olägenheter som olikaregler inom skilda kommuner skulle komma att innebära för det praktiska skogs-bmket.Riksdagen uttalade emellertid att hälsovårdsnämnderna torde ha vunnit åtskilligerfarenhet av hithörande frågor, något som skogsbrukets företrädare borde kunnautnyttja vid den närmare utformningen av planerade bekämpningsåtgärder. Ettsamrådsförfarande skulle därför enligt mening vara en lämplig formför att åstadkomma detta. Denfortsatta debatten om bl. a. lövbekämpningsmedlens användning föranledderegeringen att tillsätta en särskild kommitté för attallsidigt utreda frågan om användningen av kemiska medel i jord-och skogsbmketm. I direktiven (1979:119) till kommittén uttalades att de ökade kunskapervi fortlöpande får om riskerna för människors hälsa och för miljön vidanvändningen av mänga kemiska preparat i jord- och skogsbmket och den oro sombåde de som arbetar med sädana preparat och allmänheten känner inför dessaproblem gör det nödvändigt att vidta ytterligare åtgärder för att minskaanvändningen av preparaten. Iavvaktan på resultatet av kommitténs arbete och på kommande mera långsiktigabeslut om vilka bestämmelser som skall gälla för användningen avlövbekämpningsmedel i skogsbruket förbjöds spridning avbekämpningsmedel, avsedda för bekämpning av lövsly, genom en särskild lag.Förbudet skulle gälla till utgången av eller den senare tidpunkt somregeringen föreskriver. Regeringen har därefter beslutat omförlängning av förbudet, dock längst till utgången av . Kommittén avlämnade idecember 1980 delbetänkandet (Ds Jo 1980; 11) JoU 1981/82:16 7 Kommittén redovisar i delbetänkandet tre alternativahandlingsmöjligheter i fråga om kemisk lövslybekämpning. Det förstaalternafivet innebär att skogsägarna själva inom vissa generella ramar, somgäller för hela landet, bestämmer var kemisk lövslybekämpning skall förekomma.Alternativet utgår från att prövningen av olika bekämpningsmedels hälso- ochmiljöfarlighet och därmed deras allmänna tillåtlighet liksom f. n. skall skecentralt hos produktkontrollnämnden. Övriga restriktioner i fråga omspridningen skall utformas av berörda centrala myndigheter. -Det andraalternativet innebär enligt kommittén betydande restriktioner. Kommunerna gesmöjlighet att inom ramen för den fysiska planeringen förbjuda spridning avbekämpningsmedel över skogsmark som är känslig frän miljö- ochfriluftslivssynpunkt. Det förutsätts att varje kommun i en långsiktig planfastställer vilka områden som är känsliga frän nyssnämnda aspekter. Förspridning över annan skogsmark än för vilken kommunen utfärdat förbud krävsenligt förslaget tillstånd av . Tillstånd får lämnas endastom det finns skäl från skogsvårdssynpunkt och spridningen kan ske utan påtagligrisk eller olägenhet. I likhet med det första alternativet gäller dessutom attbekämpningsmedlet skall vara godkänt av föreskrifter för spridningen skall meddelas av produktkontrollnämnden,, arbetarskyddstyrelsen och . - Som ett tredjealternativ pekar kommittén på möjligheten att införa totalförbud för allspridning av herbicider inom skogsbmket. Efteröverväganden av för- och nackdelar med de olika alternativen och efter enavvägning mellan olika intressen förordar kommittén att det andra alternafivetgenomförs. Kommittéförslagethar varit föremål för en omfattande remissbehandling. Som redovisas ipropositionen tillstyrker ett stort antal remissinstanser huvuddragen iförslaget. En majoritet av de kommuner som yttrat sig och samtligamiljöorganisationer är emellertid kritiska och anser att det nuvarande förbudetmot användningen av lövbekämpningsmedel bör göras permanent. förordar däremot en lösning som ansluter sig till kommitténs förstaalternativ. Ipropositionen framhåller jordbruksministern att enligt hans mening starka skältalar för att vi även i fortsättningen är starkt restriktiva till kemisklövslybekämpning. Stor hänsyn måste tas till det faktum att det i vida kretsarråder en betydande oro för att spridning över skogsmark av vissafenoxisyrapreparat och andra preparat har effekter som inte f. n. kan påvisasvara hälso- och miljöfarliga. Även om man genom anslag och annonsering varnarför vistelse i område som skall besprutas eller besprutats är det svårtatt hindra allmänheten frän att komma i beröring med preparaten. I skogsbruketbör därför enligt jordbmksministerns mening i princip gälla förbud mot kemisklövslybekämpning. n 1981/82. JoU 1981/82:16 8 ciellafall och under vissa bestämda fömtsättningar bör dispens från förbudet kunnages. Dispensgivningen skall alltså vara restriktiv. Fränförbudet bör kunna undantas s. k. fickning och liknande metoder där enskildaträdstammar eller stubbar behandlas. Föratt dispens skall kunna lämnas från förbudet mot kemisk lövslybekämpning börsom första villkor gälla att skogsmarken är av liten betydelse för friluftslivet,naturvården och den lokala befolkningens trivsel. För det andra bör gälla delsatt lövslybekämpning är nödvändig för att skogsvårdslagens krav i fråga omtryggandet av skogens återväxt skall uppfyllas, dels att omständigheterna ärsådana att mekanisk röjning inte rimligen kan komma i fråga. Samtliga dessaförutsättningar måste således vara uppfyllda för att spridning skall få ske.Vad som är rimligt frän skogsvärdssynpunkt får bestämmas på grundval av ensamlad bedömning av alla för det enskilda fallet betydelsefulla omständigheter.Vid bedömningen skall alltså sådana biologiska, tekniska och ekonomiskafaktorer beaktas som bl. a. det geografiska läget, skogsmarkens beskaffenhet,beständssammansätt-ningen och terrängförhållandena. Enligt jordbruksministernsmening måste hänsyn också tas till tillgängen på arbetskraft som kan utföraröjning med mekaniska metoder. Ilinje med utredningens förslag bör kommunen ges ett starkt inflytande på fråganom dispens skall meddelas eller inte. Stor hänsyn skall således tas tillkommunens uppfattning om skogsmarken i fråga har sådan betydelse förfriluftslivet, naturvården eller den lokala befolkningen att dispens inte börges. Somen gmndläggande fömtsättning för spridning gäller dessutom att produktkontrollnämndenhar godkänt bekämpningsmedlen i fråga för bekämpning av lövsly enligtlagstiftningen om hälso- och miljöfariiga varor. Föreskrifterom spridningen av lövbekämpningsmedel bör enligt regeringens förslag tas in ien särskild lag, som bör gälla vid sidan av lagstiftningen om hälso- ochmiljöfarliga varor. Prövningen av ett bekämpningsmedels hälso- ochmiljöfarlighet skall allstå ske pä central nivå av produktkontrollnämnden. Enligtjordbmksministerns mening bör vid prövningen av undantag från spridningsförbudeti ett sammanhang tas hänsyn till samtliga de omständigheter i det enskildafallet som är av betydelse för dispensfrågan. Denna prövning är enligtjordbruksministerns mening bäst skickad att göra. Han anseralltså att bör vara den myndighet som prövar dispensfrågan. Dettabetyder emellertid inte att kommunernas inflytande i dessa frågor börbegränsas i förhällande till vad utredningen föreslår. Som utredningenframhållit har kommunen det övergripande ansvaret för markanvändningen ochspridningen bör i princip inte ske i strid mot kommunens uppfattning om ellerplaner för markområdet i fråga. Kommunen har också de bästa förutsättningarnaatt bedöma i vad män spridningen av bekämpningsmedlen kan ha en psykiskt ogynnsaminver- JoU 1981/82:16 9 kanpå den lokala befolkningen. I lagen bör därför skrivas in att vid prövningen avfrågor om dispens från spridningsförbudet skall stor hänsyn tas till kommunensuppfattning om skogsmarkens betydelse för friluftslivet, naturvården och denlokala befolkningens trivsel. Vidbedömningen av frågan om behovet från skogsvärdssynpunkt att i det enskildafallet använda bekämpningsmedel bör yttrande inhämtas från skogsvärdsstyrelsen. Enligtförslaget bör beslut i dispensärende kunna överklagas hosregeringen. För att stärka kommunernas och därmed kommunmedlemmarnasinflytande på frågor som rör användningen av lövbekämpningsmedel börkommunerna ges besvärsrätt även i de fall där en kommun inte är sakägare. Med hänvisning bl. a. till föreliggande starkaeftersläpning när det gäller behovet av skogsröjning har företrädare förskogsnäringen vid uppvaktning inför utskottet uttryckt farhågor för att ettgenomförande av regeringens nu framlagda förslag om principiellt förbud motspridning av bekämpningsmedel över skogsmark kan leda till att 1979 årsskogspolitiska beslut inte kan vidmakthållas. Å andra sidan har företrädare förmiljövårdsintressena kritiserat regeringens förslag för att vara oklart tillsin innebörd och ej fillräckligt restriktivt när det gäller att motverkaspridning och användning av kemiska lövbekämpningsmedel. Motsvarandeskiljaktighet i bedömningen återspeglas i de i anslutning till propositionenväckta motionerna vari frän olika utgångspunkter riktas kritik mot regeringensförslag till lag om spridning av bekämpningsmedel över skogsmark. Ivänsterpartiet kommunisternas partimotion 78 ställer man sig tvivlande till attden föreslagna lagen kommer att bli så restriktiv som det angetts ipropositionen. Motionärerna erinrar om att vpk har krävt ettstopp för användningen av kemiska metoder i röjning och också anser det varamöjligt att övergå till metoder utan att skogsvården eftersatts. Ikonsekvens med tidigare ställningstaganden i detta sammanhang föreslårmotionärerna sålunda i första hand att besluta om ett generelltförbud utan undantagsbestämmelser. Om detta inte vinner bifallföreslås i andra hand ändringar i det föreliggande lagförslaget. Enligtmotionärernas mening bör sålunda undantag från det principiellaspridningsförbudet inte, som förordas i proposifionen, göras för s. k. fickningoch liknande metoder där enskilda trädstammar eller stubbar behandlas. Vidarevänder motionärerna sig emot att människors oro och rädsla för de kemiskamedlens skador görs till en trivselfråga. Vad gäller frågan om fillgång påarbetskraft som kan utföra röjning med mekaniska metoder bör enligtmotionärernas mening yttrande härom inhämtas från arbetsmarknadsmyndigheternaoch inte frän skogsvärdsstyrelsen som föresläs i propositionen. Härutöverföreslås att beslutar ge regeringen till JoU 1981/82:16 10 kännanödvändigheten av åtgärder för att en övergäng till röjningsmetoderskall ske utan att skogsvården eftersatts. socialdemokratiska parfimotionen 89 framhåller motionärerna att det enligtderas mening är nödvändigt att genom olika åtgärder kraftigt minskaanvändningen av bekämpningsmedel inom såväl jord- som skogsbmket. Mänga skältalar för att ett samlat grepp på denna användning, omfattande båda näringarna,bör tas. Motionärerna beklagar att det inte är möjligt att f. n. bedömabekämpningsmedelsanvändningen inom jord- och skogsbmket i ett sammanhang men ärlikväl beredda att nu behandla bekämpningsmedelsanvändningen inom skogsbruket.Detta för att skogsbmket skall få besked, som erfordras för planeringen ochgenomförandet av avverknings- och återväxtåtgärder. Enligt motionärernas meningger emellertid regeringsförslaget med dess vidlyftiga dispensmöjligheter utrymmeför godtyckliga bedömningar. I propositionen redovisas inte tillräckligt klarthur dispensgivningen skall utformas. Dispens från det generella förbudet skalli princip kunna sökas för alla skogsområden. Den osäkerhet detta leder till försåväl dem som slår vakt om miljö- och rekreationsintressena, som dem som hävdarskogsbrukets behov att använda bekämpningsmedel är betydande. Varje form avmeningsfylld planering omöjliggörs, anför motionärerna. Detta är olyckligtbåde för skogsbruket och miljövärden. Vidare ges enligt motionärernas meninginte kommunerna tillräckligt starkt inflytande över dispensgivningen.Motionärerna kan därför inte acceptera regeringens förslag. Gmndläggandeför motionärernas bedömning är att de regler, som skall gälla förbekämpningsmedelsanvändningen skall vara klara och entydiga. Kommunerna skallges ett avgörande inflytande. Varken skogsbruket eller miljövården skall behövasväva i okunnighet om vad som gäller. Motbakgmnd av dessa principiella utgångspunkter vill motionärerna upprepa deförslag som tidigare lagts fram om kommunernas rätt att bedöma ombekämpningsmedel skall få användas inom kommunens område eller ej. Kommunernabör inom ramen för den fysiska planeringen ange vilka skogsområden som skallundantas från besprutning. Inom dessa områden skall totalförbud mot spridningav bekämpningsmedel för bekämpning av lövsly gälla. Den långsiktiga plan, därdetta anges, skall fastställas av kommunfullmäktige. Kommunfullmäktiges beslutbör inte kunna överklagas till annan instans. Enda överklagandemöjligheten böri sedvanlig ordning vara s. k. kommunalbesvär. Innanen kommun fastlägger det område för vilket totalförbud skall gälla bör defackliga organisationerna höras. Inomdet av kommunfullmäktige fastställda området skall således enligt motionärernasmening ett totalförbud mot spridning av bekämpningsmedel för lövslybekämpninggälla. Från detta totalförbud skall dispens inte kunna ges. För övriga skogsområdeninom en kommun - som inte omfattas av JoU 1981/82:16 11 totalförbudet skall ett generellt förbud mot spridning av bekämpningsmedel förlövslybekämpning gälla. Frän detta generella förbud skall dock dispens kunnalämnas. Ansökan om dispens skall inges till , som har attavgöra om dispens skall beviljas eller ej. Vid behandling av dispensansökan börskogsvärdsstyrelsen göra en samlad bedömning av alla för det enskilda falletbetydelsefulla omständigheter. Om dispens lämnas skall den omgärdas med alla deföreskrifter och bestämmelser, som erfordras för att sä långt möjligt minskaolägenheterna ur miljösynpunkt.