bet · G501LU20 · 1981-12-31 00:00:00 — om översyn av reglerna om godtrosförvärv 1 motion 1981/82:926 av LennartAndersson m. fl. (s) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som anförts i motionen om arbetet i utredningen (Ju 1980:6) för attse över gällande ordning i fråga om godtrosförvärv av stöldgods m.m. I svensk rätt har gälltatt i god tro gjorda förvärv av lösöre från den som har egendomen i sinbesittning blir gällande även i vissa fall då överlåtaren inte var egendomensägare eller eljest hade rätt att disponera över den. Med god tro avses attförvärvaren varken insåg eller bort inse att överlåtaren saknade befogenhet attföreta rättshandlingen. En förutsättning för att godtrosförvärv skall varagiltiga är att överlåtaren uppträtt som om han ägde rätt att förfoga överegendomen. Vidare skall förvärvaren kunna stödja sig på ett laga fång, dvs.köp, byte eller gåva. Även pant- och retentionsrätt kan grundas pågodtrosförvärv. Slutligen gäller att förvärvaren måste ha fått egendomenöverlämnad till sig. Om förutsättningarna för ett godtrosförvärv är uppfylldaanses äganderätten till egendomen ha övergått till förvärvaren. Han blirdärmed skyddad mot anspråk frän den ursprunglige rättsinnehavaren på att återfåegendomen. Dennes rätt utslocknar helt; dock har han i allmänhet rätt att lösatill sig egendomen. Nuvarande ordning innebär vidare bl. a. att om förvärvareni sin tur överlåter egendomen blir den nye innehavaren skyddad även om han känttill de faktiska förhållandena vid godtrosförvärvet, exempelvis att förvärvetavsåg stöldgods. I och gäller liknande regler omgodtrosförvärv. En viktig skillnad är dock att ett godtrosförvärv där inteuppkommer i fall då godset har frånhänts den rätte ägaren genom stöld ellervissa andra förmögenhetsbrott. I å andra sidan erkänns över huvud tagetinte principen om godtrosförvärv utom i vissa undantagsfall. Den rätte ägarenkan alltså, vare sig godset har frånhänts honom genom brott eller på någotannat sätt, i regel få tillbaka det från den godtroende förvärvaren utan attbetala ersättning till denne. 1 1981/82. LU1981/82:20 2 Ett arbete på att nå nordiskrättslikhet i fråga om godtrosförvärv påbörjades . Arbetetledde i fram till betänkandet (SOU 1965:14) Godtrosförvärv av lösöre.Under det fortsatta lagstiftningsarbetet visade det sig emellertid att enighetinte kunde nås om en samnordisk lagstiftning. I avskrev regeringen år1973 frågan från vidare handläggning. I däremot antogs en ny lagav det innehåll som har angetts. Frågan om godtrosförvärv av stöldgods m. m. har under1970-talet behandlats av den svenska . Riksdagenansåg dock inte vid något av tillfällena att det var aktuellt att ta upp fråganpå nytt (LU 1974:3 och 1976/77:16). I syfte att försvåra avsättningen av stöldgods m. m. ladebrottsförebyggande rådet i promemorian (PM 1978:1) Sakhäleri m. m. fram förslagtill vissa ändringar i bl. I promemorian, som överlämnadestill , rekommenderades att statsmakterna förutsättningslöstprövade frågan om en inskränkning av möjligheterna till godtrosförvärvbeträffande stöldgods. Tanken att i brottsbekämpningens intresse modifieramöjligheterna att göra godtrosförvärv av stöldgods fick stöd av åtskilligaremissinstanser. Röster som var kritiska mot lagstiftning i ämnet saknades dockinte. På grundval av BRÄ-promemorian utarbetades proposition 1979/80:66 medförslag till lag om ändring i (häleri m. m.). I propositionenbehandlades också frågan om godtrosförvärv av stöldgods m. m. Denna frågaansågs emellertid böra övervägas vidare i lämpligt sammanhang. Något förslag ifrågan lades alltså inte fram i propositionen. Under den allmänna motionstiden väcktes en motion(1979/80:274) vari begärdes förslag till lagstiftning om godtrosförvärv avlösöre som stärkte skyddet för ägaren av frånhänd egendom. Motionen, som remitterats till lagutskottet,.överlämnadesmed yttrande till justitieutskottet för gemensam behandling med proposition1979/80:65.1 sitt yttrande (LU 1979/80:1 y) konstaterade lagutskottet att deskäl som tidigare hade åberopats mot att ändra gällande ordning i fråga omgodtrosförvärv av stöldgods m. m. fortfarande hade bärkraft. måsteenligt utskottet emellertid beaktas att det fanns skäl som talade för att denrätte ägaren borde behandlas gynnsamt i sådana fall, då han förlorat sinegendom genom brott. Den som lånar ut sin egendom eller deponerar den hos annaneller överlämnar den till en avbetalningsköpare mot äganderättsförbehållavstår därigenom frivilligt från den omedelbara kontrollen över egendomen oehtar en viss risk för att mottagaren obehörigen överlåter den till en godtroendetredje man. Den som blir bestulen framstår i jämförelse härmed typiskt sett somi särskilt hög grad oskyldig till sin förlust, och från skälighetssynpunkt kandet ligga nära till hands att för sådana fall lägga större LU1981/82:20 3 vikt vid ägarens intresse av att få tillbaka den stulnaegendomen än vid en godtroende förvärvares intresse av att få behålla den.Enligt utskottets uppfattning torde numera inte anses lika självklart somtidigare att godtrosförvärvaren alltid bör få behålla egendomen. Vidare vardet, framhöll utskottet, otvivelaktigt så att avsättningen av egendom somåtkommits genom brott i viss mån underlättades av det skydd somgodtrosförvärvaren åtnjuter, och en modifiering av reglerna om godtrosförvärvskulle kunna leda till en ökad försiktighet hos allmänheten när det gälldehandel med egendom som utbjöds på ovanligt förmånliga villkor och som därförkunde misstänkas vara stöldgods. En förstärkning av den rätte ägarens ställningskulle därjämte kunna medföra att skillnaderna mellan och övriganordiska länder på detta område minskade och således tillgodose intresset avnordisk rättslikhet. I enlighet med det anförda ansåg utskottet att det fannsskäl som talade för att en ändring av reglerna om godtrosförvärv borde kommatill stånd. En lagstiftning på området var emellertid förenad med åtskilligaproblem inte minst när det gällde avvägningen mellan olika intressen som gjordesig gällande. Med hänsyn härtill förordade utskottet att frågan om godtrosförvärvav stöldgods m. m. blev föremål för utredning. Utskottet betonade vikten av attarbetet bedrevs i nordiskt samförstånd med sikte på att få till stånd en merenhetlig reglering beträffande godtrosförvärv av stöldgods m. m. i de nordiskaländerna. anslöt sig till lagutskottets ståndpunktoch förordade i betänkande JuU 1979/80:26 att en utredning gjordes för attutröna förutsättningarna för en ändring av gällande ordning. Utredningen bordeske utan dröjsmål. Utskottet anförde vidare att det borde ankomma på regeringenatt bestämma formerna för utredningsarbetets bedrivande samt att det varangeläget att arbetet bedrevs i nordiskt samförstånd med sikte på att få tillstånd en mer enhetlig reglering beträffande godtrosförvärv av stöldgods m. m. ide nordiska länderna. Vad utskottet sålunda anfört gav till känna förregeringen genom rskr 1979/80:183. Utredningen (Ju 1980:06) för att se över gällande ordningi fråga om godtrosförvärv av stöldgods m. m. Med anledning av riksdagensovannämnda skrivelse tillkallade regeringen en särskild utredaremed uppdrag att se över gällande ordning i fråga om godtrosförvärv av stöldgodsm. Idirektiven anförde departementschefen bl. a. följande. Enligt min mening bör den avriksdagen begärda utredningen anförtros åt en särskild utredare. Denne bör intebindas av några närmare anvisningar utöver dem som redan har gett.Som har framhållits i justitieut-skottets betänkande finns det skäl som talarför att den rätte ägaren behandlas mer gynnsamt än f. n. ifall då han harförlorat sin egendom genom LU1981/82:20 4 En modifiering av den gällande ordningen i fråga omgodtrosförvärv i sådana fall skulle också kunna leda till en ökad försiktighethos allmänheten när det gäller handel med egendom som utbjuds på ovanligtförmånliga villkor eller annars under sådana förhållanden att egendomen kanmisstänkas vara stöldgods e. d. Å andra sidan bör beaktas att förvärvaren irättspraxis redan har ålagts en ganska långtgående undersökningsplikt i vissafall. Vidare bör hänsyn tas till att det i allmänhet torde vara lättare attförsäkra sig mot egendomsbrott än mot risken att behöva återlämna egendomentill den rätte ägaren utan lösen. Utredaren bör inte begränsa sina överväganden till förvärvav stöldgods utan bör även diskutera vilka regler som bör gälla vid förvärv avegendom som har frånhänts den rätte ägaren genom egendomsbrott i andra fall.Också skyddet för andra sakrätter än äganderätt, t. ex. återtaganderätt vidkreditköp, bör beaktas. Utredaren bör vidare vara oförhindrad att, om han anserdet påkallat, lägga fram förslag till en samlad lagstiftning om godtrosförvärvav lösöre, alltså inte enbart när det har förekommit brott. I den mån utredarenkommer fram till att regler bör införas om godtrosförvärv, inställer sig endel andra frågor, bl. a. vilket lösenbelopp som den rätte ägaren skall betala ifall då han ges rätt att lösa till sig sin egendom. Som har framhållit bör utredaren bedriva sittarbete i nordiskt samråd med sikte på att få till stånd en mer enhetlig nordiskreglering. I motionen framhålls inledningsvisatt de svenska reglerna om godtrosförvärv av lösöre är i en internationelljämförelse extremt ogynnsamma för den ursprungliga ägaren. Särskilt gäller detenligt motionärerna regeln att även stöldgods är föremål för godtrosförvärv.Vidare hänvisas i motionen till riksdagsbehandling och till de i detföregående redovisade direktiven för godtrosförvärvsutredningen. Motionärerna anser att det med den utformning somdirektiven fått finns stor risk för att utredningsarbetet växer ut ochförsenas. Därigenom kommer den angelägna förstärkningen av den rättmätigeägarens ställning vid godtrosförvärv av stöldgods att fördröjas. Detta ärenligt motionärerna olyckligt främst av hänsyn till kravet att snabbt försvåraden utbredda häleriverksamheten. Motionärerna understryker att de självfallet inte harnågon anledning att motsätta sig att en samlad lagstiftning om godtrosförvärvav lösöre kommer till stånd. De anser dock att utredningen måste prioritera dendel av uppdraget som gäller frågor där brott förekommit. Enligt kommittéberättelsenräknar utredningen med att fortsätta sitt arbete till under år 1983.Med hänsyn till det omfattande utredningsmaterial som redan föreligger rörandede aktuella problemen och vikten av att kampen mot ekonomisk och organiseradbrottslighet bedrivs effektivt och målmedvetet bör enligt motionärernas meningden särskilde utredningsmannen få i uppdrag att presentera ett delbetänkande omgodtrosförvärv av stöldgods redan under innevarande år. Enligt svensk rätt gäller sedanlänge att den som förvärvar en sak av någon som inte hade rätt att förfoga överden ändå blir ägare till saken, om han var i god tro, dvs. varken insåg ellerborde ha insett att den andre saknade förfoganderätt. En förutsättning för ettsådant godtrosförvärv är dock i princip att förvärvet har skett genom köp, byteeller gåva och att överlåtaren hade saken i sin besittning vid överlåtelsen.Ett godtrosförvärv uppkommer oberoende av hur överlåtaren har fått saken i sinbesittning, alltså även om saken har frånhänts den rätte ägaren genom brott.Genom godtrosförvärvet utsläcks tidigare äganderätt till saken. Den rätteägaren kan dock i allmänhet lösa till sig saken från den godtroende förvärvarengenom att betala ersättning för den. Frågan om godtrosförvärv av stöldgods m. m. var under1960-talet föremål för utredningar i nordiskt samarbete. Framlagda förslagledde inte till lagstiftning i . I samband med att behandlade enproposition med förslag till skärpta regler om häleri togs med anledning av enmotion ånyo upp frågan om godtrosförvärv av stöldgods m. m. Som framgår avredogörelsen i det föregående (s. 2-3) uttalade att det fanns skälsom talade för en ändrad ordning när det gällde godtrosförvärv av stöldgods m.m. En utredning borde göras utan onödigt dröjsmål för att utrönaförutsättningarna för en sådan ändring. uttalade vidare attdet varangeläget att arbetet drevs i nordiskt samförstånd i syfte att få till stånd enmer enhetlig reglering på området. Den av begärda utredningen tillsattes hösten1980. Enligt direktiven bör utredaren inte bindas av några närmare anvisningarutöver dem som gett. Det framhålls dock att utredaren inte börbegränsa sina överväganden till förvärv av stöldgods utan även bör diskuteravilka regler som bör gälla vid förvärv av egendom som har frånhänts den rätteägaren genom egendomsbrott i andra fall. Utredaren bör vidare vara oförhindrad att,om han anser det påkallat, lägga fram förslag till en samlad lagstiftning omgodtrosförvärv av lösöre, alltså inte enbart när det har förekommit brott. 1 motion 926 anförs att det med den utformning somdirektiven fått finns stor risk för att utredningsarbetet växer ut ochförsenas. Därigenom skulle den angelägna förstärkningen av den rättmätigaägarens ställning vid godtrosförvärv av stöldgods komma att fördröjas.Motionärerna anser att utredningen måste prioritera den del av uppdraget somgäller frågan där brott förekommit. Motionärerna yrkar därför att regeringen geutredaren i uppdrag att avge ett delbetänkande om godtrosförvärv av stöldgodsredan under innevarande år. Enligt vad utskottet inhämtat har utredningen avpersonalskäl inte kunnat i praktiken påbörja sitt arbete förrän under hösten1981. LU 1981/82:20 6 upplystatt det utförda arbetet visat att det i huvudsak är gällande rätt ifråga om godtrosförvärv av stöldgods som kan behöva ändras. Det skulle därförinte vara fruktbart att behandla detta område i ett delbetänkande. Utredarenräknar med att kunna lägga fram ett slutligt förslag . Utskottet,som vill stryka under vikten av att utredningsarbetet bedrivs skyndsamt, finnermed hänsyn till det anförda att det inte föreligger skäl att hos regeringenhemställa om den av motionärerna begärda prioriteringen av utredningsuppdraget. attriksdagen avslår motion 1981/82:926. Närvarande:Lennart (), (). (),(), i (s), (), IngemarKonradsson (s)*, (), (), (), (), ()*, () och ErikBörjesson (fp)*. 'Ej närvarande vid betänkandets justering. LU 1981/82:20 , , , i , IngemarKonradsson, oeh (alla s) anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 5 med "Enligt vad" och slutar på s. 6 med "avutredningsuppdraget" bort ha följande lydelse: ovan anfört begärde att en utredning omgodtrosförvärv av stöldgods m.m. skulle göras utan onödigt dröjsmål. Det oaktathar enligt vad utskottet inhämtat utredningsarbetet inte påbörjats förränhösten 1981. Utredaren har uppgivit att han beräknar kunna slutföra sittuppdrag först . Med hänsyn härtill och då det är angeläget att nyaregler om godtrosförvärv av stöldgods kommer till stånd ansluter sigutskottet till motionärernas ståndpunkt att utredaren bör få i uppdrag attunder 1982 med förtur lägga fram förslag till nya bestämmelser omgodtrosförvärv av stöldgods. anfört bör med bifall till motionen som sin mening geregeringen till känna. dels att utskottetshemställan bort ha följande lydelse: att med bifall till motion 1981/82:926som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om en snabbutredning av frågan om godtrosförvärv av stöldgods.