bet · G501KU35 · 1981-12-31 00:00:00 — Jag vill betyga att dessafaktorer spelade en avgörande roll för de beslut som togs under krisensförlopp, även om det också bör sägas att röster höjdes för ett omedelbartfrisläppande av ubåten med hänvisning till dess immunitet. Denna linje blevdock inte regeringens. Då de folkrättsliga frågeställningarna blev domineranderedan vid krisens initialskede infann jag mig personligen på försvarsstabenstrax efter det att incidenten blivit känd där. Jag lämnar där en förstaredogörelse för ÖB och CFst om folkrättens regler i ett fall som det inträffadeoch vilka rättigheter kunde tänkas ha över ubåten. Vid dessa samtalföljs ovan nämnda argumenteringslinjer. Min mening är att i varje fallhar en rätt till offentligrättslig undersökning av det inträffade, och attimmuniteten får brytas så långt det är nödvändigt för dessa syftensgenomförande. Här utkristalliseras också linjen att inga sovjetiska fartygskall tillåtas inkomma på svenskt vatten i anledning av krisen, och attbärgningen skall skötas av svenska marinen. KU1981/82:35 154 onsdagenden informeras stats- och utrikesministrarna liksom vissa andra avregeringens ledamöter, ävenså ledning.Kabinettssekreteraren kallar till sammanträde för diskussion av frågans olikaaspekter, inkl. de folkrättsliga och rättsliga aspekterna. För min del upprepasovan anförd argumentering. Mellan angivna klockslag börjar den första svenskaprotestnoten utformas, vilken med nödvändighet blir kort, då få fakta är kända.Kl. 13.15 uppkallas den sovjetiska ambassadören till utrikesdepartementetskabinettssekterera-re för att informeras om det inträffade. Det sägs vid dettasamtal att ubåten står långt inne på svenskt inre vatten som tillika ärmilitärt skyddsområde. Ambassadören skall hålla sig beredd för fortsattasamtal. Det är utrikesministern som senare på onsdagseftermiddagenkallar till sig ambassadör. En svensk protest överlämnas:"En sovjetisk ubåt med beteckningen 137 har den 27 oktober 1981grundstött vid inloppet till i , på svenskt inrevatten och inom militärt skyddsområde. Ubåten saknade fillstånd för fillträde.Den har heller inte tagit kontakt med svenska myndigheter. Den svenskaregeringen ser mycket allvarligt på denna grova överträdelse av de svenskatillträdesbestämmelserna." Utrikesministern meddelar ambassadörenatt sovjetiska bärgningsfartyg inte kommer att ges tillstånd att beträdahaveriplatsen, som ligger på militärt skyddsområde, tillvilket tillträde förutländska medborgare är förbjudet. kommer heller inte attmedge representanter för sovjetiska myndigheter att besöka besättningen påubåten. Ubåten är i svenska myndigheters hand, säger utrikesministern. Fränsovjetisk sida framförs tanken att det hela har berott på något tekniskt fel. Den första svenska protestnoten kräver en ytterligarekommentar från folkrättsliga synpunkter. Ovan har talats om defolkrättsprinciper som blev styrande för det svenska agerandet i frågan.Immunitets- och även neutralitetsspörsmål har berörts. Dock återstår en annanvikfig faktor att analysera, nämligen frågan om ubåt hade tagit sig in isvenskt område på grund av en nödsituation. Kan den ha lidit haveri ute tillhavs och sedan tagit sig in i svenskt område för att rädda man och skepp? Voredet fråga om en genuin nödsituation kunde nämligen den folkrättsligabedömningen ha blivit annorlunda och kanske utgången en helt annan. Givetvisvar den i någon form av nödsituation där den stod uppe på det svenska grundet,men den nöden får anses självförvållad, och frågan blir därför om nödsituationförelegat för ubåten redan ute till havs, och om man av omedelbara tvingandeskäl tog sig in mot den svenska kusten. Folkrätten innehåller en regel om nöd. Fartyg ochluftfartyg har rätt att inkomma i ett annat lands territorium om det råkat inöd eller andra allvarliga omständigheter som hotar fartygets säkerhet samtbesättning och passagerares liv. Men enligt den traditionella tolkningen skallen nödsituation alltid omges av omedelbar tvingande fara för material ochmänniskoliv. KU1981/82:35 155 nödsituation föregås som regel av dramatik, nödsignalerutsänds på nödfrekvensbandet etc. Fartyg skall i enlighet med vedertagetmönster signalera den internationella nödsignalen "mayday" eller påannat sätt anmäla sin belägenhet till närmaste kustradiostation när detpasserar in i främmande lands territorium. Tanken är att räddningsinsatseromedelbart skall göras. Detta gäller såväl civila som militära fartyg ochluftfartyg. Om det gäller en bona fide nödsituation är givetvis ävensvenskt territorium öppet för det nödställda fartyget eller luftfartyget.Artikel 4 i den svenska tillträdeskungörelsen av 1966 (SFS 1966:366) talar omnöd och medger främmande stats- och statsluftfartyg rätt att inkomma på svensktområde i händelse av nöd. Den svenska definitionen på nöd är emellertiddensamma som den i folkrätten nedlagda definitionen, dvs. omedelbar tvingandefara skall föreligga. Ubåt 137 hörde aldrig av sig när den passerade in överden svenska territorialgränsen, som ligger ut till havs frånbaslinjerna räknat. Den hör inte av sig på någon nödfrekvens ens när denbeträder svenskt inre vatten och militärt skyddsområde. Inte ens när dengrundstött och till mullrar med motorerna i akt ochmening att för egen maskin ta sig av grundet hör den av sig för att anmäla nöd.Inte ens när kränkningen blir känd åberopas nöd av sovjetiska vederbörande.Denna omständighet är graverande och styrker i sig själv karaktären avunderrättelseuppdrag. En ubåt på underrättelsemission hör säkerligen inte avsig på nödfrekvensen. Det är inte meningen. Från svensk sida tar man redan i sin första not upp fråganom eventuell nöd, och påpekar för sovjetiska vederbörande att ubåten, vilket denskulle ha gjort om nödargumentet skulle ha godkänts från svenskt håll. Dettasvenska påpekande möter ingen sovjetisk gensaga. Det bör idetta sammanhang också påpekas att det krävdes en hel del kompliceradenavigatoriska åtgärder från ubåtens sida för att nå den plats där haverietinträffade. Att en ubåt i nöd, dessutom med gyrokompass ur funktion, skulleklarat dessa navigatoriska svårigheter förefaller svårförståeligt. Det är först som man frånsovjefisk sida åberopar sig av nödrätten, alltså eller efterdet inträffade haveriet. Detta sker vid ett sammanträffande på UD mellanSovjetambassadören och kabinettssekreteraren i närvaro av folkrättssakkunnigeoch departementsrådet , chef för första politiska enheten. Det är också viddetta tillfälle man från sovjetisk sida officiellt beklagar att ubåten, som man säger, kommit in på det svenska skyddsområdet.Orsaken var fel i navigationsutrustningen. Det anförs också att en ubåt avdenna typ i övervattensläge inte kan användas för underrättelsesyfte.Sovjetunionen understryker också att det militära fartygetåtnjuter immunitet, och att den undersökning som skall genomföras från svensksida helt och hållet strider mot folkrätten. Det enda som den förfördeladestaten kan göra, säger i detta meddelande, är att kräva attfartyget KU1981/82:35 156 Det understryks också attfartyg som hamnat i en nödsituation enligt folkrätten inte kräver någottillstånd för att gå in i främmande stats territorium. Dessa regler finns ocksåi den svenska tillträdeskungörelsen, erinrar . Det sovjetiska argumentet om nöd avvisas nu formellt frånsvensk sida på följande sätt: tillträdeskungörelse talas om sådannöd och nödsituation som tillåter utländska statsfartyg att utan tillståndbeträda svenskt territorialvatten. Begreppet nöd kungörelse är,liksom de internationella definifionerna, förknippat med omedelbar fara förfartyg och människoliv. Enligt praxis skall fartyg i nöd anropa närmastekustradiostation på internationell nödfrekvens. Ett fartyg i nödsituationskall sålunda ge närmaste kustradiostation - i detta fall -omedelbar upplysning om fartygets farofyllda situation. Den sovjetiska ubåtenhar emellertid ej kontaktat vare sig svenska myndigheter ellerkustradiostafio-nen. Att , efter haveriet, åberopa nödtillstånd görinte något övertygande intryck. Därmed var diskussionen om ubåtens eventuellanödsituation avslutad. Därmed slutar jag denna föredragning, som handlat om demer fundamentala folkrättsliga principerna. Jag håller på med en studie av defolkrättsliga aspekterna kring händelseförloppet. Det finns stort intressebland militärer och jurister i , de nordiska länderna och utomlands avatt få ta del av den svenska argumenteringen och det faktiska händelseförloppet,varför jag skall försöka publicera så mycket som möjligt av detta material. Jag är beredd att svara pä frågor. Självfallet finns detmycket intressant att beröra som gäller kärnvapenstridsspetsarna på ubåten. Densaken styrker gravheten i incidenten, men kränkningen var grov nog även utandetta, och om det fanns kärnvapen eller inte är från folkrättslig synpunktkanske inte så intressant. : Vi tackar för den utförliga redovisningenav folkrättens innehåll, tolkning och tillämpning i detta speciella fall. Flera av utskottets ledamöter har frågor att ställa. Jagskulle vilja börja med en litet mer övergripande fråga. Det framgår av vad som har sagts och av dokument som ärkända att har gjort en annan tolkning av tillämpningen avimmunitetsreglerna i det speciella fallet. Du angav i ditt anförande att Sovjetför egen del uppträder oerhört drakoniskt när liknande incidenter inträffar.Har det efter affärens upplösning kommit några reaktioner från sida omhur man ser på handläggningen enligt folkrättens principer? Jag ställer denfrågan därför att du bl. a. sade att denna fillämpning kan bli prejudicerandeför fall som inte har kunnat förutses. Hur folkrätten skall tolkas beror dockpå hur berörda stater uppfattar legitimiteten i folkrättens tillämpning. Hardet kommit fram några reaktioner från sida i efterhand? KU1981/82:35 157 : framförde vid flera tillfällentill den dels via sin ambassadör i , dels via viceutrikesministern till ambassadör de i att det svenskaagerandet var folkrättsstridigt och att båten skulle åtnjuta full immunitet. kände vi till de sovjetiska bestämmelserna ganska braredan i förväg, och jag har i mina studier av den sovjetiska folkrättsskolaninte kommit fram till att det skulle vara så. Det finns en hel del litteraturpublicerad kring den sovjefiska folkrätten och den sovjetiska sjörätten. Jaghar vid tjänstgöring i bedrivit studier kring detta, och det visar sigatt är ett av de länder som har de mest drakoniskabestämmelserna. Man kan erinra sig de uppbringningar som. gjordes på 1950-taletav svenska fiskebåtar och även handelsfartyg i Östersjön.Besättningsmedlemmarna har vittnat om ett ytterligt hårt agerande frånsovjetisk sida mot civila fartyg. har full och total suveränitet i sittterritorium och tillåter inte ens oskadlig genomfart utan tillstånd. Desovjetiska förordningarna och sovjetisk praxis talar om att man bryterimmuniteten oavsett folkrättens eventuella regler. Jag har försökt i efterhand belägga detta med nya citat.Vice utrikesministern sade exempelvis i meddelandet till SverigesMoskvaambassadör , där han beklagade det inträffade, att Sovjetgjort allt, inkl. gått med på att bryta mot internationell rätt och egnareglementen, och att utnyttjat försvarslöshet. Sedan har jag införskaffat en publicerad bok somheter Völkerrecht und internafionale Politik, Mödernes Seevölkerrecht, utgivenav der UdSSR. Här finns inte belagt attutrikesminister skulle ha rätt när han talar om att total immunitetförelegat. Det finns en diskrepans mellan vad säger i detta fall och deregler som tillämpas av . Vi har inte haft någon diskussion i efterhand medsovjetiska vederbörande om tillämpningen av folkrätten. Semskov har visserligenbett de att i efterhand få ta del av de svenska lagar och förordningar somberättigar att bryta immuniteten och anställa förhör, som han säger.Det har dock inte uttryckts några ytterligare önskemål från sida. : Det kan man tolka som en accept av vadsom företogs? : I den sovjetiska svarsnoten avvisas de svenskapåståendena, men det var enligt min mening ett ganska milt språk som användes inoten. Jag skulle tolka det så att vill glömma det här så fortsom möjligt och inte vill.ha någon akademisk diskussion i litteraturen om defolkrättsliga aspekterna. Det är ganska lätt att hänvisa till källor därsovjetiska vederbörande uttrycker sig på annat sätt, och det kommer jag nog attgöra i den studie som skall publiceras. Jag kan då inte undgå att citeraVölkerrecht und Internationale Politik. KU1981/82:35 158 : Finns det väsentliga skillnader mellan densovjetiska synen på folkrätten i stort och exempelvis den västliga synen påfolkrätten i stort som är belagda i diskussionen innan incidenten ägde rum? : Det är en viktig och intressant fråga. När manstuderar folkrättens tillämpning i världen upptäcker man olika regionalatolkningar och faktiskt brytningstendenser i folkrätten. Vi har vår traditionella folkrätt, som grundlades på1600-talet av och utvecklades på basis av huvudsakligen enintereuropeisk rätt. Sedan märker vi andra tendenser. Den islamska tolkningenhar kommit fram, och jag anser att den kan innebära stor fara för folkrättenframför allt med hänsyn till de mänskliga rättigheterna. Det är ett heltfrämmande rättssystem som väller in i den internationellrättsliga materian. Jaghar roat mig med att analysera den islamska rätten för den händelse det kanfinnas intresse. Sedan finns det en tredje skola, densocialistiskt-marxistiska folkrättsskolan, som grundlades 1917 av sovjetiskarättsexperter såsom Stutjka, Kosjevnikov och Vysjinskij. Den bygger helt ochhållet på den s. k. marxistiska legaliteten. Den ser sovjetisk folkrätt ochSovjetunionens militära och politiska agerande som kommunicerande kärl. Den senaste uttolkningen av den marxistiska folkrätten ärgjord av Tunkin 1956, som beslutade att tesen omfredlig samexistens skulle ersätta tesen om världsrevolutionen. Det medförde inågon mån en ändring i det sovjetiska sättet att se på folkrätten, men denfredliga samexistensens princip fullföljdes inte helt ut på det folkrättsligaområdet. Det finns i väsentliga folkrättsliga principer tvåsynsätt, nämligen den tradifionella folkrätten och Sovjeträtten. Detta gällersärskilt i frågor om staters suveränitet. Det kan också gälla inom sjörätten -exempelvis accepterar man inte principen om oskadlig genomfart. : Vilket hade varit en ur sovjetisk synpunktkorrekt behandling om en främmande ubåt hade råkat ut för någonting motsvarandepå sovjetiskt territorium? : Jag är övertygad om att man hade gjort exaktsamma sak som vi gjorde, nämligen en ordentlig undersökning och förhör. Det ärmöjligt att man hade gått längre och tagit besättningen till fånga. : Det sades i föredragningen att det här ärett unikt fall, och det är det naturligtvis på sitt sätt, men låt oss tänka ossatt vi t. ex. med hjälp av sjunkbomber lyckas få upp en främmande ubåt tillytan, även om vi normalt inte avger verkningseld. Om jag har förståttföredragningen rätt finns det då inga regler för hur vi skall bete oss. Skulle det innebära en så våldsam överraskning att vi inte vet hur viskall göra? KU1981/82:35 159 BoJohn.son: De regler som gällt avser det fallatt ett kränkande objekt skall avvisas. Efter ubåtsincidenten började manordentligt tänka på om det kan vara rimligt att man efter en grov och i tidenutdragen kränkning, kanske på svenskt inre vatten och svenskt skyddsområde,låter båten löpa i väg när man väl fått upp den till ytan. Vi gjorde enordentlig tolkning i samband med myteriincidenten i . Vi kom framtill att stater måste ha rätt att skydda sitt territorium och sina medborgareoch i varje fall undersöka vad som hänt om fartyget legat där under lång tidoch kanske t. o. m. placerat ut föremål på havsbotten. De regler som funnitshar väl inte varit heltäckande. Det sker nu en revision av dessa regler inomförsvarsdepartementet och . Man avser att revideratillträdesförordningen, och de s. k. IKFN-bestämmelserna, som tidigareutfärdades kommandovägen, skall ersättas av en förordning. Här kommer ubåtsincidentenatt avspegla sig i skärpta bestämmelser. : Det var en utomordentligt intressant ochlärorik föredragning. Med tanke på att vi granskar regeringens praxis vill jagfråga, om någon sådan föredragning har gjorts för regeringen in corpore ellerför stats-, utrikes- eller försvarsministern . : Under min fid som folkrättssakkunnig har vihaft ett utomordentligt bra samarbete med försvarsdepartementet, försvarsstabenoch statsrådsberedningen. Det förekommer, inte men , samtali beredskapsfrågor, om formuleringar i författningar osv. : Jag avsåg en föredragning av det här slagetför regeringen in corpore eller några av de tre statsråd jag nämnde, som måsteha en handlingsberedskap i sådana här situationer. : Någon föredragning av mig för regeringen incorpore har inte gjorts. : För något av de tre nämnda statsråden? : För dem har jag föredragit frågorna åtskilligagånger. : Du nämnde i förbigående att det fannsnågra som under handläggningen i hade hävdat att man borde omedelbartfrisläppa båten. Fördes det någon mer omfattande diskussion om detta? Och vilkaargument fanns för en motsatt ståndpunkt till den du utvecklade? : På tjänstemannanivå inom utrikesdepartementetförekom den uppfattningen att båten skulle ha full statsimmunitet och eventuelltfrisläppas, men det var ett argument som togs över av den mer omfattandefolkrättsliga argumenteringen. : Vad var deras argument? KU1981/82:35 160 : I gamla handböcker som man hade konsulteratstod det att örlogsfartyg har full statsimmunitet. Men gör man en djupareanalys av frågan kommer man fram till en mer nyanserad bild. : Om jag får försöka tolka det föll dealltså tillbaka på och åberopade äldre handbokskunskap? Jag vill bara att det skall framgå att detförekom en diskussion i frågan. : Den fördes påtjänstemannaplanet? : Ja, på tjänstemannaplanet. BertU Fiskesjö: När var det helt klart vilken policy manskulle följa? Av de handlingar vi fått tycker jag det framgår att den linjeSverige skulle driva blev klar snabbt. : Jag kan bekräfta att den blev klar mycketsnabbt. Kanske bara någon timme efter det att incidenten var känd visste man påalla nivåer vilken linje som skulle följas. Det förekom ingen tveksamhet frånregeringens sida. : Det här var ju en unik situation, och detär svårt att ha utarbetade rutiner för hur man skall handlägga extraordinärasituationer som man kan ställas inför. Jag fäste mig vid att det iföredragningen nämndes att det hade gjorts upp en promemoria redan hösten 1980och att den underlättade de "sekundsnabba" åtgärder som vidtogs. Kanman ytterligare finslipa instrumenten så att säga i förtur för att ha enberedskap inför extraordinära situationer? Vilka brister upptäcktes underkrisen, och vilka Önskemål framkom ? : Vi hade stor nytta av det tänkande som hadeförekommit i de här frågorna ända och framför allt stor nytta av deövningar som vi har haft tillsammans med försvarsmakten. I försvarsstaben finnsen informell kontaktgrupp som har att syssla med incidentfrågor,beredskapsfrågor, tullfrågor och polisfrågor. Den består av representanter förmyndigheter som är inblandade i gränsövervakning och incidentberedskap. Gruppenhar existerat , och inom den har man mycket funderat övertillträdeskungörelsen, incidentfrågor och immunitet. Gruppen reser varje åromkring till olika delar av landet. Den anordnar inte hearings, men genom sittuppträdande väcker den eventuellt sovande staber och regementen, och införbesöken fräschar man upp sina kunskaper i IKFN-frågor. Vid varje besök spelasdet upp en dramatiserad situation. På 1978 spelade man upp en situationdär ett fartyg med kaptenen tillfångatagen hade kommit in på svensktterritorium, och man ställdes inför intrikata frågor om asyl och annat. Dessaförberedelsearbeten har visat sig vara viktiga. Jag vill också säga att man ärväl förberedd på eventuella incidenter kring KU1981/82:35 161 Det finns promemorior, daterade , om defolkrättsliga frågorna. Vi försöker ha en viss framförhållning. Sedan är det enannan sak att det i diskussionen kring immuniteten även har talats omåklagarmaktens och polisens eventuella ingripanden. : Det har förekommit en viss diskussion ipressen om de straffrättsliga frågorna, som inte hade anledning attnärmare beröra. Där har det visat sig någon osäkerhet hos en delartikelförfattare. Regeringen har närmast tänkt sig att man skulle ge ut någonpromemoria -eventuellt en departementspromemoria - där man belyser just defrågorna och eventuellt, om det behövs, lägger fram förslag till förtydligandenav lagen. Det håller man på med inom , men arbetet är inteså långt framskridet att man kan säga om det behövs någon ändring t. ex. ibrottsbalken på den punkten. Jag kan passa på att göra ett litet, kanske obehövligtförtydligande av det som sade, som jag så långt mitt vetandesträcker sig kan helt och hållet instämma i. Han sade att vissa folkrättsligaförfattare hade uttalat att man i situationer liknande ubåtsaffären skullekunna tänka sig att ta det främmande fartyget i beslag, och sådana åtgärder harju också förekommit i något fall. Om man är jurist tänker man då på beslag i den inskränktasvenska juridiska meningen, alltså beslag som fastställs av åklagare och sedanprövas av domstol. Men "beslag" används inte i den meningen ifolkrättsliga sammanhang. I det här fallet var ju ubåten sovjetiskstatsegendom, och kan som suverän stat inte vara part i ettsvenskt brottmål. Skulle man ha vidtagit en så drastisk åtgärd som att läggaembargo på ubåten, hade det inte varit en åtgärd för polismästaren ellerdistriktsåklagaren i utan för regeringen genom militära myndigheter. : Jag har noterat i de handlingar vi har fåttatt det förekom ett samtal med den sovjetiskeambassadören inblandad, och där deltog även UD:s folkrättssakkunnige. Vi harfått belyst hur intellektuellt svårt det måste ha varit för den sovjetiskeambassadören att försvara sin ståndpunkt. Kan det sägas någonting om de synpunktersom framfördes och den dialog som förekom mellan och ? : Det är ett viktigt samtal som där utspinnersig. Jag har redan sagt i min föredragning att det ryska nödargumentet avvisas.Det är där som ambassadör första gången beklagar att ubåten, som hansäger, utan uppsåt kommit in i det svenska skyddsområdet. Han säger också attubåten gått i övervattensläge med låg hastighet i dåligt väder och att ubåtenhamnat på svenskt vatten på grund av fel i navigafionsutrustningen och att desvenska myndigheterna lätt kunde fastställa att en sådan ubåt inte kundeutnyttjas för underrättelseverksamhet, desto mindre som svensk radarbevakningnoga följt ubåten - det sista var inte riktigt sant. 11 1981/82. KU 1981/82:35 162 Sedan säger han att det militära fartyget åtnjuterimmunitet mot varje stats jurisdiktion, och så uttrycker han att det förhör somman hade förutskickat strider mot folkrätten. Därefterkommer han över på nödargumenteringen. Där utspinner sig en diskussion medSovjetambassadören som jag vill återge delar av, eftersom det är viktigt har detta klart för sig. Idet sovjetiska meddelandet hävdas, säger kabinettssekreteraren, attnödsituation skulle förehgga vid den sovjetiska ubåtens grundstötning. Enligtvedertagna internationella normer är emellertid nödtillstånd allfid förenat medomedelbar fara, och den sovjetiska ubåten kontaktade inte svenska myndighetersåsom förutsatts vid inträffad nöd. Ambassadörensäger att det här inte är första gången han informerat om att ubåten befann sigi en nödsituation. Redan vid det första mötet med kabinettssekreteraren hadehan framfört att det var fel på navigationsutrustningen och rådde svåraväderleksförhållanden. Detta innebar en form av nödsituation, menadeambassadören. Han kunde inte förstå att man påstod att det är hantalat om nödsituation. Kabinettssekreterarensäger att det var vid det andra sammanträdet som talade om fel pånavigafionsutrustningen. "Precision är en dygd även i diplomatin. "Ambassadören hade inte nämnt ordet nödsituation. Jakovlevsvarade att han läst upp ett meddelande från , och där talades om fel pånavigationsutrustningen. Kabinettssekreteraren påpekade att ambassadörenframhållit att det inte fanns skador på ubåten.