bet · G501JuU45 · 1981-12-31 00:00:00 — omvidgade möjligheter att avgöra brottmål i den tilltalades utevaro (prop.1981/82:105 jämte motioner) I proposition 1981/82:105 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagit att antaett i propositionen framlagt förslag fill lag om ändring i . Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till vad som anförs idet följande under rubriken på s. 4. Isamband med propositionen behandlar utskottet de med anledning av propositionenväckta motionerna 1981/82:2187 av () och iVärmdö (m) och 1981/82:2188 av m.fl. (vpk). Motionsyrkandenaredovisas pä s. 4. Det vid propositionenfogade lagförslaget har följande lydelse. 1 1981182.7 saml. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs aU 45 kap. 15 § och 46 kap. 15 §rättegångsbalken skall ha nedan angivna lydelse. Föreslagen lydelse 45 kap. 15 §' Till huvudförhandlingen skall åklagaren kallas. Biträdermålsäganden åtalet eller för han eljest talan jämte åklagaren eller skall hanhöras i anledning av åklagarens talan, skall ock målsäganden kallas. Skallmålsäganden infinna sig personligen, förelägge rätten honom vite. Den tilltalade skall kallas till huvudförhandlingen istämningen eller genom särskild kallelse. Erfordras att han inställer sigpersonligen eller att han eljest kommer tillstädes, förelägge rätten honomvite. Förekommer anledning, att den tilltalade ej skulle iakttaga sådantföreläggande, må förordnas att han skall hämtas till rätten. Meddelas ejföreläggande eller förordnande som sagts, skall den tilltalade erinras omatt målet kan komma att avgöras utan hinder av hans utevaro. Otn inställande avtilltalad, som är anhållen eller häktad, förordne rätten. Den tilltalade skall kallas till huvudförhandlingen istämningen eller genom särskild kallelse. Skall han infinna sig personligeneller krävs det att han på annat sätt är närvarande, skall rätten föreläggahonom vite. Otn det finns anledning att anta alt den tilltalade inte skidleiaktta ett sådant föreläggande, får rätten förordna att han skall hämtas tillhuvudförhandlingen. Kan målet enligt 46 kap. 15 § komma att avgöras trots attden tilltalade har inställt sig endast genom ombud eller har uteblivit, skallhan i kallelsen erinras om detta. Rätten förordnar om inställandet av den somär anhållen eller häktad. Om kallande av vittne och sakkunniggälle vad i 36 och 40 kap. är stadgat. Uteblir den tilltalade från rätte-gångstilltalle förhuvudförhandling eller kommer han tillstädes genom ombud, d&föreläggandemeddelats honom att infinna sig personligen, skall rätten förelägga nytt viteeller förordna, att han skall hämtas till rätten antingen eller tillsenare dag. ' Senaste lydelse 1976:1137. 2 Senaste lydelse 1964:166. Uteblir den tilltalade från rättegångstillfälle förhuvudförhandling eller inställer han sig genom ombud då han har förelagts attinfinna sig personligen, skall rätten förelägga nytt vite eller förordna, atthan skall hämtas till rätten antingen eller till senare dag. Förekommer ej anledning att ådömaannan brottspåföljd än böter, må, om saken finnes kunna nöjaktigt utredas,målet avgöras utan hinder av att den tilltalade kommit tillstädes allenastgenom ombud eller uteblivit. Har den tilltalade avvikit, sedanstämning delgivits honom, och finnes saken kunna nöjaktigt utredas, må ockmålet avgöras utan hinder av att den tilltalade uteblivit, även otn kallelse ejdelgivits honom. Rättegångsfråga må avgörasutan hinder av den tilltalades ute- Kan saken utredas tillfredsställande,får målet avgöras trots att den tilltalade har inställt sig endast genom ombudeller har uteblivit, om det inte finns anledning att döma lill annan påföljd änböter, fängelse , villkorlig dom eller skyddsiillsyn ellersådana påföljder i förening, eller 2. den tilltalade, sedan stämning har delgetts honom, haravvikit eller håller sig undan på sådant sätt att han inte kan hämtas tillhuvudförhandlingen. I fall som avses i andra stycket 1 får fängelse ådömasendast om den tilltalade har uteblivit från ett rättegångstillfälleför huvudförhandling i målet eller då har inställt sig endast genom ombud. Haråtalet efter del tidigare rättegångstitt-fället utvidgats till att avseytterligare gärning, får fängelse ådömas endast om anledning fanns att dömatill fängelse för de gärningar som åtalet avsåg innan det utvidgades. Med de påföljder som anges i andra stycket 1 skalllikställas förordnande enligt 34 kap. I § första stycket 1 . Dettagäller dock inte, om i samband med förordnandet villkorligt medgiven frihetfrån fängelsestraff skatt förklaras jörverkad i fråga om en strafftid somöverstiger . I fall som avses i andra stycket 2 får målet avgöras ävenom den tilltalade inte har delgetts kallelse till förhandlingen. Rättegångsfrågor får avgöras trots att den tilltalade haruteblivit. Denna lag träder i kraft . I motion 1981/82:2187 av IngerLindquist (m) och i (m) hemställs att avslårproposition 1981/82:105. I motion 1981/82:2188 av m.fl. (vpk) hemställsatt beslutar att avslå proposition 1981/82:105. 1 propositionen föreslås att tingsrätternagenom ändringar i får större möjligheter att avgöra brottmåli den tilltalades utevaro. F. n. kan tingsrätterna döma till böter trots attden tilltalade inte har inställt sig till huvudförhandlingen. Enligt förslagetskall tingsrätterna i den tilltalades utevaro även kunna döma till villkorligdom, skyddstillsyn eller fängelse . I propositionen föreslås också en jämkning av regeln omavgörande av mål när den tilltalade har avvikit. Den nyalagstiftningen föreslås träda i kraft . (Ju 1977:06)har till uppgift att se över rättegångsförfarandet vid allmän domstol.Översynen syftar till att göra förfarandet mera flexibelt och såvitt möjligtsnabbare, enklare och billigare utan att befogade rättssäkerhetskrav sätts åtsidan. I en särskild promemoria (PM ) har utredningen föreslagit atttingsrätterna får ökade möjligheter att avgöra mäl i den tilltalades utevaro.Promemorian har remissbehandlats. Förslaget i propositionen bygger päpromemorian och vad som har kommit fram under remissbehandlingen. Regeringen motiverar förslaget medsamhällsekonomiska skäl och med att det från utredningssynpunkt är angelägetatt huvudförhandlingen hålls och målet avgörs i sä nära anslutning till brottetsom möjligt. I de båda motionerna tas besparingseffekten av förslaget upp, ochi motion 2187 pekas på att rättegängsutredningen har framhållit att resultatetav undersökningar som har gjorts tyder pä att problemen med gällande ordningkanske inte är sä stora som de pä sina håll uppfattas. Enligt de undersökningar sorn motionärerna avserinställdes uppskattningsvis 3 600 huvudförhandlingar är 1977 pä grund av attden tilltalade inte hade instäUt sig. Utskottet anser att det antalhuvudförhandHngar som måste ställas in pä grund av att den tilltalade inteinställt sig är oacceptabelt stort och att det - både av samhällsekonomiskaskäl och av utredningsskäl är nödvändigt att man försöker få till stånd enändring. JuU 1981/82:45 5 tidigarepåtalat problemet (se JuU 1980/81:28 s. 3 f med hänvisningar), vill ocksåframhålla att det bl. a. från rättssäkerhetssynpunkt och av kriminalpolitiskaskäl är viktigt att tiden mellan brottet och domen blir kort. Motbakgrund av vad som har sagts anser utskottet att det är tillfredsställandeatt överväganden skett för att hitta lösningar på problemet. När det gällervilka lösningar som bör väljas vill utskottet slå fast att de inte får innebäraregleringar som gär ut över intresset av att rättssäkerheten upprätthälls.Detta måste enligt utskottets mening vara utgångspunkt för prövningen av detförslag som regeringen har lagt fram. Förslaget innebär att domstolarna måste göra enviss prövning av både skuldfrågan och päföljdsfrågan före huvudförhandlingen. Imotionerna krifiseras denna konsekvens av förslaget. Utskottethar förståelse för den kritiken. Att domstolen gör en förprövning kanotvivelaktigt i vissa fall innebära risker för omedvetna bindningar som kanpåverka bedömningen av vad som förekommer vid huvudförhandlingen och inverkapä den slutliga utgången av målet. Det strider ocksä mot principen attdomstolen så långt det är möjligt bör kunna följa bevisupptagningen vidhuvudförhandlingen utan bundenhet tiU tidigare upplysningar om den tilltalade. Utskottetvill emellertid framhålla att förslaget i detta avseende inte innebär någotprincipiellt nytt. En ordning med en viss förprövning tillämpas ju redan närdet är fråga om att döma till böter i den tilltalades utevaro. Med nuvarandeordning är det också ofrånkomligt att domaren gör en viss bedömning av varjemål före huvudförhandlingen för att kunna ta ställning till olikahandläggningsfrägor och frågor om inhämtande av personutredning. Utskottet uppfattningen att domarna är väl medvetna om vilka risker det kan medföraatt göra den förprövning som redan nu måste ske och att de således nogaundviker att i samband därmed binda sig i förhand. Enligt utskottets meningfinns det mot bakgrund av vad som har sagts inte fog för att befara attförslaget skall leda till en minskad rättssäkerhet i detta avseende. Utskottetvill dock i enlighet med vad departementschefen anför framhålla att det ärviktigt att förprövningen inte blir så omfattande att det uppkommer risk föratt bedömningen vid själva huvudförhandlingen påverkas; det får således intebli fräga om annat än en summarisk och okomplicerad förhandsprövning. I de falldet efter en enkel förhandsbedömning visar sig tveksamt om huvudförhandlingenbör genomföras får således enligt utskottets mening - som f. n. - förutsättasatt domstolen beslutar att ställa in huvudförhandlingen i stället för attfördjupa prövningen. JuU 1981/82:45 6 Som en förutsättning för att målet skall få avgörastrots att den tilltalade inte har inställt sig personligen gäller enligt denföreslagna lagtexten att saken kan utredas tillfredsställande. Detta innebär,på samma sätt som enligt gällande rätt, att en förhandling aldrig fär hållasoch målet avgöras i den tiUtalades utevaro, om utredningen i ansvarsfrågan integer tilh-äckligt undertag för en från rättssäkerhetssynpunkt godtagbar dom.Endast om utredningen är entydig kan det således, enligt vad departementschefenanför, komma i fråga att avgöra målet trots utevaron. Genomdet krav som således har ställts upp när det gäller utredning i ansvarsfrågananser utskottet att det är väl söijt för att domstolarna inte gör någon oriktigbedömning av det skälet att den tilltalade inte har inställt sig tillrättegängen. Utskottet vill dock tillägga att utredningen sällan torde vara såentydig som lagförslaget kan anses kräva annat än dä den tilltalade har erkäntgärningen och erkännandet stöds av övrig utredning i målet. När den tilltaladeinte har erkänt gärningen är enligt utskottets mening utrymmet för att döma iden tilltalades utevaro mycket begränsat. Somexempel pä fall där det kan bli aktuellt att tillämpa de föreslagna reglernanär den tilltalade inte har erkänt gärningen nämner departementschefenrattfyllerimål där resultaten av blodanalysen ger klart besked och utredningeni övrigt inte talar emot den tilltalades skuld. Utskottet vill inte uteslutaatt utredningen i sådana fall kan vara så entydig att det inte råder någontvekan om hur ansvarsfrågan skall bedömas, men enligt utskottet bör någrasärskilda mältyper eller situationer inte pekas ut av lagstiftaren. I kravet påatt saken skall vara tillfredsställande utredd ligger givetvis också attutredningen om den tilltalades personliga förhållanden är tillräcklig för attpåföljdsfrågan skall kunna bedömas. Utskottet återkommer till denna fråga i detföljande. Vilkapåföljder bör få dömas ut i den tilltalades utevaro? Förslaget innebär att fingsrättema skall kunna dömatiU - förutom såsom f. n. böter - villkoriig dom, skyddstillsyn eller fängelsei högst trots att den tilltalade har uteblivit. Vidare färkombinationer av dessa påföljder dömas ut. Dessutom får domstolen med stöd av34 kap. 1 § första stycket förordna att en tidigare ådömd påföljdjämväl skall avse ett nytt brott. Sådant förordnande fär dock inte meddelas omvillkorligt medgiven frihet från fängelsestraff skall förklaras förverkad tid som överstiger . För att fängelse skall fä utdömas krävs attden tilltalade har uteblivit från ett rättegångstillfälle för huvudförhandlingi målet. Påföljdenvillkorlig dom är av mindre ingripande slag, och i ett stort antal fall tordedet på ett tidigt stadium stå klart för domstolen att påföljden -vid fällandedom - bHr villkoriig dom. Detta gäller i stort även i fräga om skyddsfillsyn,låt vara att den påföljden är mera ingripande än villkoriig JuU 1981/82:45 7 dom.Verkningarna av en villkorlig dom eller dom på skyddstillsyn som gäller brottslighet som i sig förskyller ett långvarigt fängelsestraff kan visserligen bli allvarligare än som kunnat förutses vid domstillfället. En sådan dom kan nämUgen undanröjas vid senare brottslighet och dä komma att ersättas av fängelse. Vad nu sagts behöver enligt utskottets mening inte inge några betänkligheter eftersom det enligt förslaget krävs att utredning en entydigt visar att den tilltalade är skyldig. När det gäller påföljderna villkorlig dom och skyddstillsyn hyser utskottet mot denna bakgrund ingen tvekan om det är lämpligt att domstolarna - i det fall tillräcklig person utredning finns - får möjlighet att i vissa fall avgöra mål i den tilltalades utevaro. Närdet gäller rriöjligheten att döma ut fängelse i den tilltalades utevaro delarutskottet departementschefens uppfattning att en större restriktivitet ärbefogad. Denna uppfattning har kommit till uttryck i kravet på att dentilltalade skall hauteblivit från ett fidigare rättegångstillfälle för attfängelse skall fä utdömas och i den föreslagna regeln att längre fängelsestraffän inte skall få dömas ut om den tilltalade inte har inställt sig. Medhänsyn till de begränsningar av möjligheten att döma ut fängelse i dentiUtalades utevaro som således föresläs anser utskottet att rimligarättssäkerhetskrav är uppfyllda. Deöverväganden utskottet nu har redovisat leder utskottet till uppfattningen attförslaget i propositionen uppfyller rimliga rättssäkerhetskrav och är väl ägnatatt bidra till att antalet huvudförhandlingar som mäste ställas in nedbringas.Utskottet godtar således förslaget i princip och anser att motionerna böravslås. Som har sagts får mål inte avgöras i dentilltalades utevaro om det inte finns utredning om den tilltalades personligaförhållanden som är tillräcklig för att päföljdsfrågan skall kunna bedömas. Ivissa fall, särskilt när det är fråga om villkorlig dom, torde domstolarnasinformation om den tilltalades personliga förhållanden tillgodoses genomregisterutdrag och genom vad som har kommit fram under förundersökningen. Iandra fall behövs mer ingående utredning, t. ex. personundersökning. DettagäUer naturligtvis särskilt i fräga om de mera ingripande påföljdernaskyddstillsyn eller fängelse. I vissa fall torde det inte gå att fåtillfredsställande kunskap om den tilltalades personliga förhåUanden utan atthan personligen inställer sig inför domstolen. Behovet av personlig kontaktmed den fiUtalade är givetvis mest aktuellt när det kan komma i fräga att istället för fängelse döma till villkorlig dom eller skyddstillsyn förallvariigare brott. I sådana situationer torde som departementschefen anför iflertalet fall avsaknaden av personlig kontakt göra påföljdsfrågan sä tveksamatt målet inte kan avgöras i den tilltalades utevaro. Enligt utskottets meningmåste det överlåtas till domstolarna att i varje JuU 1981/82:45 8 enskiltfall ta ställning till vilken personutredning som behövs för att fä etttillräckligt underlag för bedömande av påföljdsfrågan. Utskottet vill dockframhålla att det ligger i sakens natur att fängelse i fränvarofall inte annatän undantagsvis bör utdömas utan att personundersökning har gjorts. Utskottet vill framhåUa att huvudprincipen ävenframdeles måste vara att den tilltalade skall vara närvarande vid rättegången.Den ordning som utskottet här har anslutit sig till skall, som följer av vadsom har sagts, tillämpas endast undantagsvis. Mot denna bakgrund anserutskottet att det ocksä är angeläget att mera effektiva medel att förmå dentilltalade att inställa sig till rättegången övervägs. I detta avseende börrättegångsutredningens arbete när det gäller bl. a. vites- ochhämtningsinstituten kunna innefatta värdefulla uppslag. Utskottetanser att det är angeläget att tillämpningen av den nya lagstiftningen följsnoga, och enligt utskottets mening bör erfarenheterna redovisas för ,t. ex. i en kommande budgetproposition. Av intresse är bl. a. hur storaeffekterna har blivit när det gäller antalet inställda huvudförhandlingar,vilka påföljder som döms ut med tillämpning av den nya lagstiftningen och ivilken utsträckning utevarodomarna överklagas och ändras i högre instans. Omerfarenheterna av tillämpningen av den nya lagstiftningen visar attförfattningsändringar påkallas, bör regeringen ta initiativ härtill. Vid övervägandeni detta hänseende kommer givetvis rättegängsutredningens arbete att vara avintresse. Utskottetvill också framhålla att frågan om domstolarnas handläggning av brottmål harett samband med det straffrättsliga sanktionssystemet. Den skall alltså inteses som ett isolerat processrättsligt spörsmål. EnHgt utskottets mening är detsåledes, som utskottet ovan antytt, ur ett vidare kriminalpolitiskt perspektivviktigt att straffsanktionen följer så snabbt som möjligt efter brottet;därigenom upprätthälls sambandet mellan brott och straff. Även fränstraffrättslig synpunkt kan den nya ordningen således anses välmotiverad. Åandra sidan bör man inte bortse från att redan själva rättegången kan ses somett slags sanktion och att det därför från kriminalpolitisk synpunkt kan varaav värde att den genomförs pä traditionellt sätt. Inte heller bör det uteslutasatt själva rättegången kan ha en viss allmänpreventiv funktion (se BRÅ Rapport1977:7 Nytt straffsystem s. 425 O-Straffrättsliga överväganden kan således talaäven mot att utvidga möjligheterna att avgöra mål i den tilllalades utevaro. mening kan det mot bakgrund av vad som har sagts vara av värdeatt man vid de fortsatta överväganden som kan bli aktuella när det gällerfrågan om avgörande av mäl i den tilltalades utevaro även analyserar frågan iett vidare kriminalpolitiskt perspektiv. Iövrigt föranleder propositionen eller motionerna inget uttalande av utskottet. JuU 1981/82:45 9 Utskottets hemställan Utskottet hemställer att med avslag på motionerna 1981/82:2187och 1981/ 82:2188 antar det genom proposition 1981/82:105 framlagda förslagettill lag om ändring i . Närvarande:Bertil (.m), (), (), (), HansPetersson i Röstänga (fp), (), (), LiUy Bergander(s), (), i (s), (),(), () och ().