bet · G501FiU20 · 1981-12-31 00:00:00 — Sysselsättningen inom byggnadsverksamheten fortsätter troligen attminska bortsett från normala såsongvariationer. Den privatakonsumtionen väntas minska med vilket torde medföra att sysselsättningensjunker inom såväl parti- som detaljhandeln: Under tidigare avmattningaruppvägdes sysselsättningsnedgången i näringslivssektorerna av en kraftigexpansion inom den offentliga sektorn. Visserligen väntas den offentligatjänstesektorn öka sysselsättningen även men i successivtavtagande takt. Enligt finansplanen väntas sysselsättningsökningen uppgå tillinemot 20 000 personer. Med hänsyn till industrisektorns betydelse för våramöjligheter att återföra den svenska ekonomin till en balanserad tillväxt villutskottet göra några kommentarer till den prognos för industrisysselsättningensom presenteras i finansplanen och den preliminära nationalbudgeten.Industriproduktionen väntas öka . Enligt prognosenförutses denna uppgång medföra en ökning av efterfrågan på arbetskraft underloppet av 1982 så att sysselsättningen i industrisektorn skulle ligga ca 30 000personer högre jämfört med /82. Av senaste industribarometer framgåratt produktionsplanerna för tyder på en i det närmasteoförändrad produktionsnivå jämfört med . Vad gällersysselsättningen förutses antalet anställda under första, halvåret komma attminska i betydande utsträckning. Kapacitetsutnyttjandet är f. n. mycket lågt i industrin.Bara drygt 20 % av FiU1981/82:20 23 företagen uppger att de har fullt kapacitetsutnyttjande.Likaså är bristen på yrkesarbetare utomordentligt liten. Det torde sålundafinnas ledig kapacitet när produktionen vänder uppåt. Studerar man vidare detnormala förloppet under en konjunkturcykel är det en ganska lång eftersläpning,ca 3 a 4 kvartal, från det att industriproduktionen åter ökar tills det attsysselsättningen till följd härav visar en nettoökning i industrin. Motbakgrund av dessa förhållanden framstår finansplanens sysselsättningsprognosför industrin nu som väl optimistisk. Det är sannolikt att produktionstillväxtenblir något långsammare än vad som antagits. Enligt utskottets uppfattning tordeman därför inte kunna vänta någon mer påtaglig sysselsättningsökning förrän inpå . Sammantaget tyder utvecklingstendenserna inom olikasektorer på att sysselsättningsläget blir besvärligt under större delen avåret. Arbetskraftsutbudet torde emellertid också öka svagt om det kärvaefterfrågeläget består. Detta i kombination med de kraftigaarbetsmarknadspolitiska insatser som gjorts bör leda till att den öppnaarbetslösheten kan hållas nere på ungefär den nivå som anges i finansplanen iväntan på att produktionsuppgången också leder tillökad efterfrågan på arbetskraft. Det ekonomiska läge befinnersig i har utskottet ingående diskuterat i en radtidigare sammanhang, mest utförligt i anslutning till behandlingen i riksdagenav långtidsutredning (FiU 1980/81:40). Det råder stor samstämmighet omkaraktären av de svårigheter vi hamnat i. Den internationella bilden är nu heltannan än vid ingången . Konkurrensbetingelserna påvärldsmarknaderna har förändrats på ett mycket påtagligt sätt och en rad i vårtland viktiga industribranscher har drabbats av strukturkriser. De kraftigthöjda oljepriserna har ökat problemen inom rederi-, varvs- ochstålindustrin som mycket stora oljeberoende via importpriseroch bytesbalans i grunden förändrat vår ekonomiska position. Slutligen har desvårigheter som industriländerna över lag haft att bekämpa inflationen ochhålla uppe den ekonomiska tillväxten påverkat vårt land, som är extremtberoende av exporten som drivkraft i den ekonomiska utvecklingen. Det råder likaså relativt bred enighet om vad som måstegöras för att ta oss ur krisen och föra oss tillbaka till extern och internbalans. Vi måste, som det sägs i finansplanen, både arbeta och spara oss urkrisen. Ett led i strategin är att den konkurrensutsatta sektorn måste fåförtur till arbetskraft och kapital framför de skyddade sektorerna i vårekonomi. Denna prioritering måste fullföljas under en följd av år så att deandelsförluster vi gjort i världshandeln åtminstone till stor del kanåtervinnas. En grund härför har lagts genom devalveringen i september i fjol.För att långsiktigt bygga under denna nya inriktning av politiken har, somredovisas i finansplanen, vidtagits en rad FiU1981/82:20 24 åtgärder som syftar till att stärka den konkurrensutsattasektorn och höja den svenska ekonomins effektivitet och produktionsförmåga.Ytterligare åtgärder planeras som sammantaget syftar till att förbättraarbets-, kapital- och råvarumarknadernas funktion. I finansplanen liksom imotion 2018 från moderata samlingspartiet understryks med kraft nödvändighetenhärav. Det är enligt utskottets mening av stort värde att man ifinansplanen utförligt tagit upp till diskussion de motiv som talar för att manäven i nuvarande läge med relativt svag internationell efterfrågan målmedvetetmåste fullfölja politiken med besparingar i de offentliga utgifterna. Deunderskott vi har i bytesbalans och statsbudget är uttryck för fundamentalabrister i vår nuvarande ekonomiska struktur. Det är denna struktur som måsteförändras och det tar tid. På samma sätt som det numera står klart för deflesta att arbetet med att råtta till problemen inte kan uppskjutas längre såmåste det göras helt klart att arbetet heller inte kan avbrytas från tid tillannan. Kursen måste hållas fast. Vi har allmänt sett inte utrymme för attersätta en för låg utländsk efterfrågan på svenska varor och tjänster medstimulans av inhemsk efterfrågan. Det finns ett klart samband mellan detefterfrågetryck vi har i vår ekonomi och förändringen i vår konkurrenskraft.Erfarenheterna av 1970-talets ekonomiska politik ger här ett entydigt besked. Vad utskottet här anfört ligger i linje med den syn somkommer till uttryck såväl i finansplanen som i partimotionen 2018 från moderatasamlingspartiet. I den socialdemokratiskapartimotionen 2016 visar man däremot enligt utskottets mening bristandeförståelse för behovet av en långsiktig och målmedveten besparingspolitikoavsett de kortsiktiga konjunktursvängningarna. I den socialdemokratiskamotionen framträder en annan syn både vad gäller behovet av restriktivitet istatsutgifterna och begränsning av den kommunala konsumtionen. I fråga om enrad av de föreslagna åtgärderna för att förbättra arbetsmarknadensfunktionssätt och för att underlätta företagens expansionsförmåga intarmotionärerna en negativ hållning, bl. a. gäller det förändringarna isjukförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen. Enligt utskottets mening är det ytterligt betydelsefulltatt den förbättring av de svenska företagens kostnadsläge och konkurrenskraft,som ligger inom räckhåll, kan fullföljas. Med en förbättrad lönsamhet ochstigande internationell efterfrågan fr. o. m. skapasförutsättningar också för en nödvändig investeringsuppgång. Vadstatsmakterna i det läget bör göra är att underlätta nödvändiga strukturellaomställningar på arbets- och kapitalmarknaderna, men staten bör avhålla sigfrån att genom uppskov med nödvändiga besparingsåtgärder och ökad egenefterfrågan försvåra anpassningen. Av särskild vikt för industrins kommandeexpansion är det att räntan kan hållas nere så långt de internationellaförhållandena medger. En nedpressning av budgetunderskottet och därmed statensegna upplåningsbehov spelar därvid en viktig roll. FiU1981/82:20 25 En grundläggande skillnad mellan deriktlinjer för den ekonomiska politik som förs fram i den socialdemokratiskapartimotionen och den syn som utskottet har gäller skattepolitiken. I motionenföreslås höjda skatter över ett brett område för att - åtminstone till en del -finansiera de kraftiga utgiftsökningar som föreslås i förhållande tillförslaget till statsbudget. Härigenom ökar såväl de offentliga utgifternasandel av den totala ekonomin som skattekvoten. Detta är enligt utskottetsmening en felaktig väg att gå när i stället metodiska åtgärder måste till föratt begränsa den andel av vår ekonomi som det offentliga tar i anspråk. Även när det gäller en rad av de förslag på skatteområdetsom förs fram från motionärernas sida har utskottet bestämda invändningar.Enligt utskottets mening är det sålunda felaktigt att bedriva en utgiftspolitiksom tvingar fram en mervärdeskattehöjning i nuvarande läge. Att vidare avvecklade särskilda former av skatteavdrag som enligt beslut nu ges för attstimulera sparande i aktier vore, enligt utskottets mening, olyckligt. Särskiltskattefondsparandet har kommit att utgöra en betydelsefull stimulans föraktiemarknaden, en stimulans som är högst önskvärd för att få upp nyemissionernaav aktier och förbättra företagens soliditet. Först härigenom kan man vänta attföretagens riskfyllda investeringar tar fart. Utskottet vänder sig också motkravet att höja förmögenhetsskatten, som justerades . Det vore enligtutskottets mening inte rimligt att nu skärpa beskattningen avförmögenhetsvärden, som i allt väsentligt är en följd av inflationen och inteen reell ökning av förmögenheterna. Med det anförda avstyrker utskottet de i motion 2016 (s)uppdragna riktlinjerna för den ekonomiska politiken. De riktlinjer som anges i motion1567 kommunisterna är relativt löst skisserade och i storastycken en argumentation mot "exportledd" tillväxt och för stimulansav efterfrågan från hemmamarknaden. Enligt utskottets mening visarmotionärerna föga förståelse för våra grundläggande balansproblem. Degenomgripande socialiseringsåtgärder som förordas i motionen skulle ofelbartleda till en kraftig försvagning av den svenska ekonomin med ökad arbetslöshetoch minskad välfärd som följd. Vad gäller de riktlinjer för den ekonomiska politiken somanges i motion 371 tillgodoses motionärens krav i långa stycken av vadutskottet anfört i det föregående. Det finns dock resonemang i motion 371 somutskottet inte kan dela. Det gäller bl. a. tanken att man i samband med enmarginalskattereform bör sänka alla bruttolöner över en viss gräns, t. ex. /år. Det anser utskottet inte vara realistiskt. Utskottetavstyrker motion 371, yrkande 1. Kreditpolitikens utformning underde har i stor utsträckning styrts av de snabbt växandeunderskotten i statens budget och den bl. a. därav följande kraftigaförsvagningen av betalningsbalansen. FiU1981/82:20 26 en självständig svensk kredit- och penningpolitik är irådande läge mycket litet, och vår räntestruktur måste anpassas tillförhållandena utomlands. Den strama penningpolitiken utomlands och vår svagaexternbalans har lett till att den svenska räntenivån måst hållas på en högnivå. Vad gäller kreditpolitikens inriktning under 1982-1983 ärdet därför två problem som står i förgrunden. För det första måste vårtränteläge avvägas i förhållande till den internationella utvecklingen så att vikan hantera det valutautflöde som är en följd av underskottet ibetalningsbalansen. För det andra måste kreditpolitiken utformas så att detstora budgetunderskottet kan finansieras på ett sätt som begränsarlikviditetstillväxten i ekonomin. kan följande ungefärliga kalkyl för budgetunderskottets finansiering göras(miljarder kronor). Minskade fordringar m. m. Av de beräkningar som presenteras ifinansplanen framgår att tillväxten i penningmängden väntas uppgåtill . Då inflationstakten förutses gå ned till underloppet av året och tillväxten i uppgå till 3,5 ä iårstakt, innebär detta en påtaglig ökning av den reala likviditeten i ekonominmed åtföljande risker för höjd inflationstakt. Det är uppenbart att om dennaökningstakt i penningmängden skulle fortsätta även minskarmöjligheterna att verkligen kunna få ned inflationstakten. Detta understrykerytterligare behovet av kraftfulla åtgärder för att få ned budgetunderskottet. I syfte att dämpa budgetunderskottetslikviditetspåspådande effekt i samhällsekonomin är det av stor betydelse att enstörre del än av underskottet kan placeras utanför banksystemet.Utvecklingen har nämligen inneburit en kraftigt ökadfinansiering av budgetunderskottet i bankerna, vilket bl. a. leder tillkraffiga förändringar i bankernas resultat när diskontot förändras.Kreditpolitiken skulle, som framhålls i motion 2018, behöva omorienteras ökad försäljning av statspapper direkt till allmänheten. Steg i dennariktning har redan tagits. Ytterligare steg förutsätter uppkomsten av enfungerande obligationsmarknad. Enligt vad utskottet erfarit har man frånriksbankens sida initierat en diskussion kring dessa problem med bankerna.Utskottet välkomnar detta initiativ. Det bör också ligga i bankernas intresseatt medverka till en utveckling i denna riktning. Utskottet övergår nu till att behandla vissa motioner somrör det kreditpolitiska området. FiU1981/82:20 27 I den moderata partimotionen 2018argumenterar motionärerna för att regleringen av bankernas räntor ochlikviditetskraven för bankerna slopas. I stället förordas att fårförsöka styra bankernas likviditet genom räntestyrning via variationer ivillkoren för lån i (straffränta, diskonto), kassakvoter ochoperationer på öppna marknaden med statspapper. Utskottet delar motionärernas principiella uppfattning attmarknadsprisbildning och marknadsprinciper i möjligaste mån även börkänneteckna kreditmarknaden. I den utredning om en översyn av kreditpolitiken och denkreditpolitiska lagstiftning som tillsattes 1980 (E 1980:03) uppmärksammas deproblem som är förknippade med en reglerad kreditmarknad. Idirektiven anförs sålunda. "Mot bakgrund av de fördelar en fri kreditmarknad harbör en allmän strävan vara att i möjligaste mån avreglera kreditmarknaden. Ennackdel med relativt långtgående regleringar av kreditmarknaden är att deninformation om utbud och efterfrågan som i en marknadshushållning normaltförmedlas via prisbildningen går förlorad. Härtill kommerkostnaden för att kreditmarknaden riskerar att stelna i ettoföränderligt mönster och att marknadens förmåga att tillgodose nya kreditbehovreduceras. Detta motverkar en dynamisk utveckling av kreditmarknaden ochförkväver nya initiativ." Kommittén har med hänsyn till de svårigheter som ärförknippade med en övergång till en fri kreditmarknad att studera tvåhuvudalternativ. I det ena förutsätts att detaljreglering kan undvaras och attkreditpolitiken bedrivs med generellt verkande medel. I det andra alternativetförutsätts att en kreditpolitisk reglering måste bevaras. Kommittén har då attbelysa vilka förändringar som bör göras i gällande regleringssystem. Enligt utskottets uppfattning ligger det i sakens naturatt en penning- och kreditpolitik som arbetar med marknadsanpassade medel inte gerupphov till kreditregleringens nämnda negativa återverkningar. Å andra sidankan en konflikt uppkomma mellan strävan att kontrollera penningmängden ochönskemål rörande räntenivån. Det är bl. a. en dylik målkonflikt som utredningenhar i uppdrag att studera. Utredningen befinner sig f. n. mitt uppe i sitt arbete ochberäknas avlämna sitt slutbetänkande . I utredningen tas det fram ettomfattande material som belyser kredit- och penningpolitikens funktion ur såvälekonomisk-teoretiska som institutionella aspekter. Enligt utskottets uppfattningbör man avvakta resultatet av detta arbete innan man tar ställning till fråganom någon mer radikal omläggning av politik. Vad utskottet anfört med anledningav de riktlinjer för den ekonomiska politiken som återfinns i propositionen ochi motion 2018 (m) bör ges regeringen till känna. FiU 1981/82:20 28 I motion 2018 från moderatasamlingspartiet begärs godkännande av de i motionen redovisaderiktlinjerna för skattepolitiken. Riktlinjerna innefattar bl. a. följande krav: - att enmarginalskattereform skall genomföras så attmarginalskatterna för den helt dominerande delen av de heltidsarbetandeinkomsttagarna inte överstiger , - att rätten tillunderskottsavdrag skall bibehållas och att arbetet med att kartlägga ochutarbeta åtgärder mot otillbörliga avdrag skall intensifieras, - attindexregleringen skall bibehållas, - att kostnadsuppdrivande beskattning av produktionenskall motver kas. De redovisade riktlinjerna är uttryck för moderatasamlingspartiets kritiska syn på den skatteuppgörelse som träffadesmellan , och socialdemokraterna och som därefter fullföljtsi en särskild utredningsgrupp med företrädare för de tre partierna. Utgångspunktenför uppgörelsen var uppfattningen att en genomgripande skattereform är ettcentralt inslag i en offensiv ekonomisk politik. Reformen måste baseras påprincipen om skatt efter bärkraft och vara ansvarsfullt finansierad.Skattepolitiken bör vidare utformas så att den uppmuntrar arbete, produktivainsatser och sparande och bekämpar inflation, spekulation och skattefusk,fastslogs det i uppgörelsen. En genomgång av de i motionen uppdragna riktlinjerna förhur en skattereform bör utformas visar enligt utskottets mening att dessa inteuppfyller de krav på en genomgripande skattereform som utskottet ovan redovisatoch som utskottet ställer sig bakom. Enligt utskottets mening bör enskatteomläggning i princip grundas på det förslag som de tre partiernagemensamt utarbetat. Innebörden av motionärernasskattealternativärför detförsta att man tror det skulle vara möjligt att genomföra en omfattande ochnödvändig marginalskattesänkning utan att en sådan sänkning kopplas samman meden begränsning av underskottsavdragens värde. Det är enligt utskottets meningen orealistisk uppfattning om hur en rättvis skatteomläggning måste utformas.Utskottet avråder från en skattepolitik enligt motionärernas modell som ledertill stora marginalskattesänkningar utan åtgärder därutöver som begränsarunderskottsavdragens värde. Det enda motionärerna kan tänka sig i den vägen åratt "arbetet på att kartlägga och utarbeta åtgärder mot otillbörliga underskottsavdragmåste fullföljas"'. Enligt utskottets mening är detta otillräckligt, då enmarginalskattesänkning och en begränsning av avdragens värde bör skesamordnat. För det andra har utskottet en annan uppfattning änmotionärerna i fråga om finansieringen i övrigt av den nu aktuella, mycketomfattande skattere- FiU1981/82:20 29 I mofionen heter det: "Enmarginalskattesänkning bör så långt som möjligt finansieras genom besparingar ifråga om de offentliga utgifterna. Genom att reformen kan antagas få positivaeffekter på den ekonomiska utvecklingen torde därtill en inte obetydlig del avfinansieringen kunna genom att sådana utbudseffekter också leder tillökade inkomster för statskassan. I den mån ytterligare finansiering skulleerfordras år höjda konsumtionsskatter att föredra framför skatt påproduktionen." Enligt den principöverenskommelse som träffades på våren1981 bör skattereformen i sin helhet finansieras genom en höjning avarbetsgivaravgiften eller genom införande av en vidare produktionsfaktorskatt.Höjda konsumtionsskatter, som motionärerna föreslår, slår igenom i en höjdprisnivå, vilket ökar lönekraven. Enligt utskottets mening är en förutsättningför en lyckosam omläggning att kostnaderna för omläggningen kan tas ut redan iproduktionen som lönekraven reduceras med hänsyn härfill. 1 sammanhanget vill utskottet understryka det nödvändiga iatt skatteomläggningen kopplas samman med avtalsrörelsen. Någon sådan kopplingfanns inte i moderata samlingspartiets framförda krav om ett första stegi skatteomläggningen . Inte heller torde det nu framfördakravet att en skatteomläggning skall genomföras på endast , åren 1983 och1984, vara realistiskt med hänsyn till behovet av inläsning i avtalsrörelsen. Utskottet vill slutligen bestämt varna för att underhänvisning till gynnsamma effekter av skatteomläggningen på arbetsutbudetacceptera en bristande finansiering. Givetvis syftar skatteomläggningen tillatt åstadkomma gynnsamma effekter på sysselsättning och produktion, men dettautrymme kan antas komma först med viss eftersläpning och kan inte utan vidareanvändas till skattesänkningar mot bakgrund av att de resurser som följer av enökad tillväxt i ekonomin måste utnyttjas för att kunna begränsa underskotten istatsbudget och bytesbalans. Enligt utskottets uppfattning årdet självklart att den här diskuterade reformen av inkomstskatten inte kan sesisolerat från hur skattesystemet i övrigt är utformat. En förändring av en delav detta system måste sättas in i sitt sammanhang för att det skall varamöjligt att bedöma hur skattesystemet i sin helhet fungerar med avseende påstabiliseringspolitiken. Utskottet anser för sin del, i likhet med vad somanförs i motion 2016, att skattesystemet i sin helhet bör ges en rättvisfördelningspolitisk inriktning. Det är med andra ord absolut nödvändigt att demera välbeställda i långt högre grad än f. n. får vara med och betala deuppoffringar som den ekonomiska krisen gjort nödvändiga. För att åstadkommadetta är det i praktiken nödvändigt att använda skatteinstrutnentet.Utgiftsnedskärningar drabbar i allmänhet inte människor med höga inkomster ochstora förmögenheter på samma sätt som FiU1981/82:20 30 låginkomsttagare och egendomslösa. Utskottet noterar att man i den socialdemokratiskamotionen 2016 och i samma partis motion om åtgärder för att stärka budgeten,1981/82:1699, föreslår en rad skatteåtgärder som fyller det dubbla syftet attstärka budgeten och fördela bördorna rättvisare efter olika gruppers bärkraft.Dessa åtgärder omfattar - ettåterställande av mervärdeskatten från nuvarande till den nivå - -som gällde före höstens sänkning. Härigenom skulle statsinkomsterna ökas med 3miljarder kronor under /83. Genom detta återställande kan denedskärningar av för utsatta grupper - sjuka, arbetslösa och ' "nsionärer- väsentliga transfereringar undvikas, som regeringen föreslagit. - en skärpning avförmögenhetsskatten så utformad att den skattesänkning på förmögenheter somriksdagen beslutade om 1980 återtas. Detta innebär att den nedre gränsen förförmögenhetsbeskattningen sänks från 400 000 till 350 000. föreslåsatt ett fribelopp på . införs för bankmedel, akfier, obligationer,lånereverser o. d. Detta fribelopp införs för att minska skillnaden itaxeringen av å ena sidan de ovan nämnda förmögenhetstyperna, som tas upp tillsitt fulla marknadsmässiga värde, och å andra sidan fastigheter, bostadsrätteroeh företag som endast tas upp till en del av det egentliga värdet. Vidareföreslås en skärpning av skattesatserna på större förmögenheter. - slopande avavdragsrätten för frivilligt periodiskt understöd. Genom denna åtgärd anpassasskattesystemet till det faktum att samhällets åtaganden på det sociala områdethar byggts ut. undanröjs möjligheter till automatiska skattelättnadertill följd av dispositioner som vidtas av enskilda personer och som dessutomblir förmånligare ju högre marginalskatt givaren har. - höjning avvissa avgifter i samband med uppbörden av skatt m.m. Här föreslås attkvarskatteavgiften justeras upp till samma skala som gäller för kvarståendearbetsgivaravgifter. Restavgiften föreslås höjd och en avgift uttas förfyllnadsinbetalningar efter den sista preliminärskatteuppbörden förinkomståret. - skatt påvideoutrustning. För att uppnå en rättvis fördelning av de ekonomiska bördornaär punktskatter på umbärliga och lyxbetonade varor ett lämpligt medel. Av dettaoch andra skäl föreslås en 15-procentig skatt i grossistledet påvideobandspelare och annan videoutrustning. Utskottet noterar vidare att de borgerliga regeringarnaunder senare år genom omfattande skattemässiga favörer inom ramen för det s. k.skattesparandet stimulerat hushållens sparande i aktier. Såsom framgår avmotion 2016 och motion 1691 om avskaffande av skattesparandet är detta systemorimligt dyrt för staten på grund av den mycket höga subventionsgraden. Det harinte heller kunnat visas att systemet skulle ha stimulerat verkligt FiU1981/82:20 31 Systemet har oacceptabla fördelningspolitiskaeffekter genom att subventionen blir mer värd vid stigande inkomst. Sparandet iaktier har vidare favoriserats genom att en särskild skattereduktion föraktieutdelningar införts. Dessa två subventionsinslag iskattesystemet bör avskaffas och ersättas med en förbättring av det allmännasparavdraget. Det är emellertid inte tillräckligt att skattereglerna ärrättvist utformade. De måste också efterlevas.