bet · G501FöU18 · 1981-12-31 00:00:00 — omsäkerhets- och försvarspolitiken samt totalförsvarets fortsatta utveckling(prop. 1981/82:100 och 102) I betänkandet behandlas de förslag som regeringen -efter föredragning av statsministern samt av statsråden , ,, Ahrland, Elmstedt, , , , Friggebooch - imars1982 har förelagt i proposition 1981/82; 102 (i det följande kalladtotalförsvarspropositionen). Vidare behandlas förslagen i bilaga 7 (försvarsdepartementet föredragande statsrådet ) till proposition 1981/82; 100 (i detföljande kallad budgetpropositionen) och visst förslag i bilaga 15(- föredragande statsrådet ) till sammaproposition. 160motionsyrkanden behandlas i betänkandet. Motionerna är väckta antingen underden allmänna motionstiden eller medanledning av proposition 1981/82: 102. En sammanställning av allamotionsyrkanden finns i bilaga I. Där framgår var i betänkandet de olikayrkandena behandlas. Vidberedningen av totalförsvarspropositionen har försvarsutskottet berett övrigautskott tillfälle att yttra sig. Hos vissa utskott har försvarsutskottethemställt om yttrande över propositionen jämte motioner enligt följande; Bilaga I såvittavser säkerhetspolitikens in riktning (försvarsdepartementet) Bilaga 4 () Bilaga 5 () Bilaga 8 () Bilaga 9 () Bilaga 11 såvitt avser civilbefälhavarna Inkomna yttrandenredovisas i bilagorna 311 till detta betänkande. Underarbetet med betänkandet har inför utskottet lämnats upplysningar av bl.a.företrädare för statsrådsberedningen, försvars- och handelsdepartementen samtpersoner i ledande ställning inom det militära försvaret, civilförsvaret, detekonomiska försvaret och det psykologiska försvaret. Utskottet har ocksåmottagit ett antal uppvaktningar och skrivelser i skilda frågor. 1 1981/82. FöU 1981/82:18 2 Regeringen har i proposition 1981/82:102 (s. 3-8)berett tillfälle att ta del av vad statsministern har anfört omsäkerhetspolitiken och totalförsvaret. Statsministern uttalar inledningsvis att detinternationella klimatet sedan föregående försvarsbeslut har präglats avtilltagande spänning och osäkerhet. Avspänningsprocessen mellan supermakternahar avstannat. Kapprustningen mellan maktblocken fortsätter i uppdriven takt.Den ekonomiska krisen i hela den industrialiserade världen har fördjupats ochföljts av stagnerande ekonomi, hög inflation och ökande arbetslöshet. Många utvecklingsländerhar drabbats allt hårdare av höjda energipriser och andra ekonomiskasvårigheter. Depolitiska och ekonomiska problemen har också påverkat människors uppfattning omframtiden. Osäkerhet, pessimism och tvivel om en fredlig utveckling har vuxitfram hos många. Medan slutsatsen för någras del blir krav på ökade rustningar,samlas andra åter kring nedrustningsparoller i protest mot krigets vanvett. Motdenna bakgrund har försvarskommitté haft den svåra och viktigauppgiften att nå en bred samling kring inriktningen av vårt landssäkerhetspolitik och totalförsvarets fortsatta utveckling under perioden1982/83-1986/87. Den internationella utvecklingen gör det inte möjligt attsänka kraven på vår samlade försvarsförmåga. sätter de samhällsekonomiskaförutsättningarna och kravet på återhållsamhet inom den offentliga sektorngränser för de resurser som kan tilldelas försvaret. Statsministern finner detdärför tillfredsställande att en bred politisk enighet har kunnat uppnås iförsvarskommittén i de grundläggande frågorna. Statsministernåterger därefter den beskrivning av målet för säkerhetspolitik som hargällt och fortsätter; I en orolig tid är det särskilt angeläget attframhäva fastheten och kontinuiteten samt den breda folkliga förankringen i densvenska säkerhets- och försvarspolitiken. Säkerhetspolitiken syftar till atthindra att dras in i internationella konflikter och till att värna vårademokratiska friheter och rättigheter i en oberoende stat. Den syftar till attlindra verkningarna i vårt land av kriser och krig i andra delar av världen.Säkerhetspolitiken har också det långsiktiga målet att i samarbete med andraländer bidra till en fredlig utveckling i världen, till minskade rustningar,till utjämning av motsättningar och till större förståelse och mer jämlikaförhållanden. Den skall vidare verka för internationell solidaritet och för envärld, där även små stater kan hävda sina intressen. Idessa syften bör vår säkerhetspolitik alltjämt formas genom samverkan mellanutrikespolitiken, försvarspolitiken, vår politik i internationella ned- FöU1981/82:18 3 rustningsfrågor, handelspolitiken och biståndspolitiken.Säkerhetspolitiken arbetar således med olika medel och i olika tidsperspektiv.Dess olika delar måste anpassas till varandra i ett samspel. Vilken tonvikt somläggs vid skilda säkerhetspolitiska medel är därför inte en gång för alla givetutan måste bestämmas med hänsyn till rådande förhållanden. Vårt lands möjligheter att stå utanför krig ochallvarligare konflikter med bibehållen frihet och självständighet bedöms även iframtiden bäst främjas genom ett fasthållande vid den alliansfria politikensyftande till neutralitet i händelse av krig i omvärlden, Denna politik harsedan lång tid en fast förankring hos det svenska folket. Vår alliansfria politik ger oss särskildamöjligheter att i olika internationella sammanhang främja en fredlig utvecklingi väriden. eftersträvar ökad respekt för varje nations frihet, folkenssjälvbestämmanderätt och mänskliga rättigheter. Vi verkar även för social ochekonomisk rättvisa, politisk avspänning, militär nedrustning samt omfattandeoch förtroendefullt samarbete över gränserna. Det är även naturiigt att vi påalla sätt söker stärka FN;s möjligheter att förebygga och lösa konflikter.Medverkan i och stöd för FN:s arbete bör alltjämt vara en hörnsten i densvenska utrikespolitiken. Fred samt balans och stabilitet i främjar vår egensäkerhet. Det är därför naturligt att medverkar i regionalaförhandlingar om säkerhet. alliansfria politik stödd på ett efter våra förhållandenstarkt totalförsvar utgör en viktig del av det nordiska säkerhetspolitiskamönstret. Detta har medverkat till att läget i sedan lång tid tillbakakännetecknas av hög stabilitet och fredlig utveckling. Det ligger även iomvärldens intresse att denna alliansfria politik fullföljs. Utrikespolitiken måste bedrivas sä att den inte leder tillvare sig misstro eller förväntningar hos någon av stormakterna. Allra minst fården ge stormakterna någon grund för misstankar att svenskt territorium kan ställastill en annan makts förfogande och bilda utgångsbas för angrepp.Internationella bindningar, vilka gör det omöjligt för oss att iaktta neutralitet,kan inte godtas. Politiken måste stödjas av ett allsidigt uppbyggt och inriktattotalförsvar tillsammans med andra säkerhetspolitiska medel. Förberedelser och överläggningar som syftar till militärsamverkan med främmande länder i krig är uteslutna. Försvaret måste vara såutformat att dess uteslutande defensiva syfte - försvar av det egna landet -klart framgår. Det kan därigenom inte av någon uppfattas som ett hot. Totalförsvaret måste inge respekt och förtroende såväl iomväriden som hos det svenska folket. Omvärlden måste vara övertygad om attSverige i händelse av krig är berett att fullfölja den deklarerade politiken.Totalförsvaret bör utformas så att det är i vid mening fredsbevarande. Detfordrar att försvaret har sådan styrka, sammansättning och beredskap att detavhåller från angrepp eller hot om angrepp. Det bör också vara så utformat attdet kan motstå angrepp i skilda former från skilda riktningar samt kan verka ioHka militärpolitiska lägen. För att det svenska territoriets integritet skall blirespekterad i fred och under neutralitet krävs att vi har förmåga att upptäckaoch avvisa kränkningar. Om dylika inträffar, måste vi med fasthet hävda vårarättigheter som suverän stat. Ett flertal grava kränkningar från främmandeubåtar visar nödvändigheten av att vi avsätter ökade resurser för att förhindraoch ingripa mot sådana överträdelser. 1 samband härmed skall reglerna för atthävda territoriets integritet ses över. FöU 1981/82:18 4 Framtida krig och kriser kommer att på olika sättberöra hela samhället och hela befolkningen. Vi använder begreppet totalförsvarsom en sammanfattning av alla de åtgärder som är nödvändiga för att förberedalandets försvar mot yttre hot och ställa om samhället till kris- ochkrigsförhållanden. I sådana situationer omfattar totalförsvaret strängt tagethela det omställda samhället. Totalförsvaretmåste därför vara sä uppbyggt och organiserat alt det är en hela folketsangelägenhet. Av största betydelse är att varje medborgare allt efter sinförmåga bereds tillfälle att bidra till landets försvar. Detta tillgodoses bästom vårt totalförsvar även i fortsättningen bygger på plikttjänstgöring såsomden allmänna värnplikten, civilförsvarsplikten och andra former förtjänstgöringsskyldighet. Därtill bör framhållas de viktiga insatser som görs ide frivilliga försvarsorganisationerna. Folkrörelserna är av stor betydelse närdet gäller att förankra totalförsvarsidén i samhället. Genom offentlig debattom säkerhets- och försvarspolitiken får denna en bred förankring hos svenskafolket. Demilitära maktblocken i , deras resurser och inbördes relationer, är avavgörande betydelse för den närmare utformningen av vårt militära försvar. Ihändelse av krig i kan ha intresse framför allt somgenomgångsområde till lands, till sjöss eller i luften. Den balans som rådermellan de båda militära blocken leder till att den styrka en angripare kan varaberedd att använda mot oss begränsas av att huvuddelen av resurserna måsteavdelas mot det andra blocket. Det är därmed möjligt för oss att upprätthållaett verkningsfullt försvar. Denmilitära styrkeutvecklingen i omvärlden innebär att angrepp kan sättas in medkortare varsel än vad som har bedömts möjligt. Därmed ställs ökandekrav på vår beredskap och förmåga att snabbt öka vår styrka. Bedömningarav vilken karaktär ett eventuellt krig i kan få är alltid förknippademed stor osäkerhet. Troligen kommer det åtminstone inledningsvis att föras medkonventionella stridsmedel. Skulle en upp-trappning till kärnvapenkrig skeminskas vårt lands strategiska betydelse. Ett konventionellt försvar som kanhålla oss utanför ett krig i dess konventionella fas bidrar därmed väsentligttill att minska riskerna för att vi blir utsatta för direkta anfall medkärnvapen. Trots detta kan vi utsättas för deras verkningar och måste därförägna ökad uppmärksamhet åt skyddet av befolkningen. Detnordiska områdets strategiska betydelse har ökat . Ett av tecknen på detta är att spanings- och övningsverksamhetenfrån båda maktblockens sida tilltagit i vårt närområde. Denna verksamhet börframför allt ses som ett led i stormakternas strävan att bevaka sina globalaintressen och bevara den strategiska maktbalansen. Men utvecklingen har ocksådirekta återverkningar för del. Den ställer krav på vår egen förmågaatt upprätthålla respekten för vårt lands integritet. Denna respekt beror bådepå våra försvarsresurser och på vår förmåga att utnyttja dem. Föratt inom rimliga ekonomiska ramar för det militära försvaret få tillräckligtutrymme för materielanskaffning och utbildning för krigsorganisationen måstekostnaderna för den fredstida driften skäras ned. Det fordras omfattanderationaliseringar och förbandsindragningar. Dessa kommer i vissa fall att fåstora konsekvenser för personalen och berörda kommuner. Det största militäramaterielprojektet gäller ersättning för flygplanet FöU 1981/82:18 5 ,när det i böljan av successivt börjar att utgå ur krigsorganisationen.Enighet uppnåddes i försvarskommittén om behovet av ett nytt flygplanssystemoch att detta borde utformas så att det kan lösa jakt-, attack- ochspaningsuppgifter (JAS). En svensk JAS kommer att ha stor betydelse både förvår säkerhetspolitiska trovärdighet och för försvarsmaktens effektivitet.Tillverkning inom landet kommer också att ge viktiga bidrag till sysselsättningoch teknisk utveckling. Civilförsvarsverksamhetenskall ges ökad vikt och främst inriktas på att ge befolkningen skydd motverkningarna av konventionella stridsmedel insatta mot militära mål och motverkningarna av markstrider. Ökad uppmärksamhet måste dock ägnas åt skyddetmot kärnvapen och kemiska stridsmedel. Förmågan att möta verkningarna avöverraskande anfall måste förbättras, vilket får konsekvenser inomcivilförsvarets alla verksamhetsområden. Bl.a. är det önskvärt att föryngrapersonalen i krigsorganisationen och förbättra utbildningen. Kommunernaföreslås få ett ökat ansvar för befolkningens skydd i krig. Detekonomiska försvaret skall trygga nödvändig försörjning under krigsförhållandenoch i situationer när krig eller konflikter utanför hotar vårtoberoende och stör försörjningen. Den fredstida standarden måste då sänkasavsevärt. Stora uppoffringar blir nödvändiga för den enskilda människan, mensådana varor och tjänster som är nödvändiga för individens överlevnad ochsamhällets funktion måste finnas tillgängliga. Även om ett krig skulle få kortvaraktighet kan man räkna med att det leder till en så omfattande förstörelseatt det tar innan produktion och handel åter fungerar. För att uppnåönskvärd uthållighet blir det för oss mera nödvändigt än att lita tillnäringslivets och olika samhällsorgans förmåga till omställning och anpassningtill de krav en kris ställer. Påtagligarisker finns för att motsättningar inom och mellan råvarupro-ducerandeutvecklingsländer ger upphov till krig och konflikter som kan leda tillallvarliga störningar i vår import av försörjningsviktiga varor. Konsekvensernaav sädana fredskriser måste på olika sätt begränsas. Vårförsvarsvilja och motståndskraft mot främmande propaganda har avgörandebetydelse för omvärldens tilltro till vår vilja och förmåga att fullföljaneutralitetspolitiken även i situationer med ett hårt yttre tryck. Denna viljaoch motståndskraft måste grundläggas redan i fred. Detta sker inte genom någonsärskild organisation med en sådan uppgift. Vi litar i stället på vårdemokratis inneboende styrka med fri åsiktsbildning, yttrandefrihet ochtryckfrihet i förening med fria massmedier. Hälso-och sjukvården kommer i krig att utsättas för en avsevärt ökad och förändradbelastning. I huvudsak måste den bygga på fredssamhällets resurser.Lagerhållningen är emellertid liten och utlandsberoendet omfattande. Åtgärderför att förbättra beredskapen är därför angelägna. Totaltföreslås ökade resurser för de civila delarna av totalförsvaret för attdärigenom åstadkomma en bättre balans inom ramen för våra samladeförsvarsansträngningar mot olika typer av hot. Föratt bygga upp och vidmakthålla ett totalförsvar som stöd för vårsäkerhetspolitik krävs kontinuitet och långsiktighet i inriktningen. Vårafleråriga försvarsbeslut är ett uttryck för vår beslutsamhet att värna vårtoberoende och vår fred. Vare sig spänning eller avspänning för tillfälletsätter sin prägel på situationen i måste vi konsekvent fullfölja vårförsvarspolitik. Detta utesluter inte en successiv anpassning till förändringari den internationella situationen. FöU 1981/82:18 6 En grundläggande inriktning i politik äratt värna landets oberoende och trygga våra nationella intressen. Syftet medden svenska säkerhetspolitiken har uttryckts på följande sätt: säkerhetspolitik, liksom andra länders,syftar till att bevara landets oberoende. Vårt säkerhetspolitiska mål bördärför vara att i alla lägen och i former som vi själva väljer trygga ennationell handlingsfrihet för att inom våra gränser bevara och utveckla vårtsamhälle i politiskt, ekonomiskt, socialt, kulturellt och vaije annat hänseendeefter våra egna värderingar samt i samband därmed utåt verka för internationellavspänning och en fredlig utveckling. Dettamål bör gälla alltjämt. Säkerhetspolitikenformas genom samverkan mellan utrikespolitiken, försvarspolitiken, vår politiki internationella nedrustningsfrågor, handelspolitiken och biståndspolitiken.SäkerhetspoUtiken arbetar alltså med olika medel och i ohka tidsperspektiv.Dess olika delar måste anpassas till varandra i ett samspel. Vilken tonvikt somläggs vid skilda säkerhetspolitiska medel är inte en gång för alla givet utanmåste bestämmas med hänsyn till rådande förhållanden. Vårtlands möjligheter att stå utanför krig och allvarliga konflikter med bibehållenfrihet och självständighet främjas även i fortsättningen bäst genom ettfasthållande vid den alliansfria politiken, som syftar till neutralitet ihändelse av krig i vår omvärld. Denna politik dömer oss inte tillåsiktsneutralitet eller tystnad. Tvärtom ger den oss särskilda möjligheter atti olika internationella sammanhang främja en fredlig utveckling i världen. Densvenska säkerhets- och försvarspolitiken är fast och långsiktig. Den har ettstarkt stöd av medborgarna. Sverigesalliansfria politik, stödd på ett efter våra förhållanden starkt totalförsvar,utgör en viktig del av det nordiska säkerhetspolitiska mönstret. Den bidrardärmed till lugn och stabilitet i vår del av världen. Defleråriga försvarsbesluten är uttryck för vår beslutsamhet att värna vårtoberoende och vår fred. ger de en betydelsefull stadga åttotalförsvarets planering. Utskottethar liksom utrikesutskottet inte något att invända mot vad statsministern haranfört och hemställer att lämnar utan erinran vadstatsministern har anfört om säkerhetspolitiken och totalförsvaret. FöU 1981/82:18 7 Regeringen har i proposition 1981/82:102 (bil. 1 s.6-23) berett tillfälle att ta del av vad föredragande statsrådet haranfört om säkerhetspolitiken. försvarskommitté har ingående redovisatsina bedömningar av den internationella utvecklingen. I anslutning därtill haruppmärksammats sådana tendenser som skulle kunna leda till framtida hot motSveriges säkerhet. Utredningen har vidare lämnat förslag till riktlinjer förden svenska säkerhetspohtiken och för totalförsvarets fortsatta utveckhng. Eftersamråd med chefen för behandlar föredragande statsrådet(försvarsministern) den internationella utvecklingen och inriktningen av densvenska säkerhetspolitiken. Beträffandeden internationella utvecklingen berör försvarsministern bl.a. o supermakternasbegränsade möjligheter att kontrollera lokala händelseförlopp o supermakternasvapenarsenaler o debatten om kärnvapnens roll i o det nordiska områdetsstrategiska betydelse o strategiska betydelse. Försvarsministerndelar försvarskommitténs uppfattning att de bakslag som avspänningspolitikenråkat ut för inte har inneburit en återgång till förhållanden som liknar detkalla kriget under den första efterkrigsperio-den. Supermakternas gemensammaintresse att undvika en öppen konfrontation med varandra är enligt hans meningså starkt att strävan att begränsa spänningen dem emellan torde komma att ävenfortsättningsvis utgöra ett viktigt inslag i supermaktsrelationerna. Däremotkan han inte förutse något återvändande till de höga förväntningar som under1970-talets första hälft åtminstone på västsidan omgav avspänningsprocessen.Han delar också helt kommitténs bedömning att förhållandet mellan öst och västpå grund av antalet osäkerhetsfaktorer kan komma att mer äntidigare präglas av återkommande växlingar mellan skeden av ökade spänningaroch samarbetsförsök. Beträffande inriktningen av säkerhetspolitiken berör försvarsministern bl, a. o syftetmed säkerhetspolitik o säkerhetspolitikens medel o den alliansfriapolitiken o åtgärder för att främja en fredligare värld o strävanden attförhindra en ytterligare spridning av kärnvapen FöU 1981/82:18 8 oarbetet för ett kärnvapenfritt O åtgärder för att främja fred i Europaoch o säkerhetspolitikens långsiktiga inriktning O förmåga attupptäcka och avvisa utländska kränkningar o utgångspunkter förförsvarsplaneringen O fredskriser o ekonomisk krigföring. Ett självklart centralt mål för säkerhetspolitikenär att avhålla från militär aggression och möta hot om militär aggression. Omstater eller områden i vår närhet dras in i en väpnad konflikt behöver dettainte oundvikligen leda till att även angrips. Om någotdera maktblocketväljer att angripa eller inte beror på hur dess politiska ledning vägerfördelarna med att fä tillgång till svenskt område mot de med ett angreppförenade uppoffringarna. Vi utgår från att en ungefärlig maktbalans fortsätteratt råda mellan stormaktsblocken, vilket bland annat bidrar till attstormakternas styrkor vid ett eventuellt krig i allt väsentligt binds motvarandra. De resurser som kan disponeras för anfallsföretag mot sekundära målutan strategiskt intresse - som - är följaktligen begränsadei förhållande till supermakternas övergripande säkerhetspolitiska mål ochderas resurser. Om trots alla ansträngningar att stå utanför ändå blirindraget i ett krig skall alla tillgängliga resurser koncentreras på ettkraftfullt försvar och på en politik som bevarar landets frihet, även om detkommer att innebära svåra påfrestningar och umbäranden för hela befolkningen. Vadgäller risken för kärnvapenangrepp delar jag försvarskommitténs bedömning attett kärnvapenkrig i sannolikt kommer att få ett mycket snabbt förlopptill följd av successivt allt större vapeninsatser och de oerhördaskadeverkningar dessa leder till. Militära operationer i ett sekundärt områdesom måste då rimligen förlora i betydelse. Om lyckats hålla sigutanför kriget i dess konventionella fas är det mindre troligt att landet blirangripet sedan kriget har trappats upp. En slutsats av detta är att ett svensktförsvar, som kan avhålla från konventionellt angrepp, bidrar till att minskariskerna för att blir angripet med kärnvapen. Vårttotalförsvar bör därför även i fortsättningen utformas så att det vid kriseroch konflikter i mellan stormaktsblocken har en sådan styrka,sammansättning och beredskap att hot, påtryckningar eller angrepp mot Sverigeinte kan bedömas lönsamt för någon. Totalförsvaret har i så fall den önskadefredsbevarande förmågan. I totalförsvarspropositionen (bil. 1 s. 1-5)redogörs för grunderna beträffande försvarets planeringssystem ochförberedelserna års försvarsbeslut. Det kan tilläggas att riksdagensutrikes- och försvarsutskott - i enlighet med särskilt beslut härom (prop.1972; 103, FöU 23, rskr 309) - fortlöpande har fått särskild information omstudie- och planeringsarbetets inriktning och resultat. FöU 1981/82:18 9 Försvarsministerns bedömning av den internationellautvecklingen och redovisning beträffande inriktningen av Sverigessäkerhetspolitik har inte mött några invändningar i motioner. Utrikesutskottetansluter sig till den syn på säkerhetspolitikens uppgifter och totalförsvaretsutformning som kommer till uttryck i propositionen. Försvarsutskottetmåste konstatera att den internationella utvecklingen i oroande hög gradpräglas av kriser, osäkerhet och tecken på spänningar mellan de bådasupermakterna. Den svenska säkerhetspolitiken skall vara så inriktad att den ärändamålsenlig både i detta läge och sämre lägen, hksom vid en utveckling sommera präglas av samarbetsförsök och rustningsbegränsningar. Enligt utskottetsmening har vår säkerhetspolitik en sådan inriktning. Utskottethar inte något att invända mot vad försvarsministern anfört omsäkerhetspolitiken. Med hänvisning till vad utrikesutskottet har anfört hemställerförsvarsutskottet att lämnar utan erinran vad föredragandestatsrådet har anfört om säkerhetspolitiken. 3.Totalförsvarets fortsatta utveckling m. m. Regeringen har i proposition 1981/82:102 (bil. 1 s.24-37) föreslagit att godkänna den målsättning för totalförsvaret ochde riktlinjer för totalförsvarets fortsatta utveckling som föredragandestatsrådet har angett. Försvarsministern ansluter sig i allt väsentligttill de förslag till riktlinjer för totalförsvarets fortsatta utveckling som1978 års försvarskommitté har lämnat. För att den svenska säkerhetspolitikenskall vara trovärdig och realistisk måste den - vid sidan av andrasäkerhetspolitiska medel -stödjas av ett tillräckligt starkt totalförsvar. Dettabör vara så uppbyggt och organiserat att det är en hela folkets angelägenhet. Isitt fortsatta anförande berör försvarsministern bl. a. o totalförsvaret sombegrepp och del av samhället o medborgarnas medverkan i totalförsvaret oansvarsprincipen för totalförsvaret