bet · G501SoU20 · 1981-12-31 00:00:00 — om beivrandet av arbetsmiljöbrott I motion 1980/81:1475 av LarsWerner m. fl. (vpk) hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande 2), att riksdagenhos regeringen begär att en utredning tillsätts för att klargöra omfattningenav uteblivna åtal vid allvarliga arbetsolycksfall samt vilkaåtgärder som behövs för att lagen skall fillämpas och ansvar utkrävas. I motion 1980/81:1877 av m. fl. (s)hemställs, såvitt här är i fråga (yrkandena 2 och 3), att 2. som sin meningger regeringen fill känna vad i motionen anförts om en redovisning frånregeringen av vilka åtgärder som vidtagits inom polis- och åklagarmyndigheternaför att utreda och beivra arbetsmiljöbroft och vilka resultat dessa åtgärderhar åstadkommit i rättstillämpningen, 3. som sin meningger regeringen fill känna vad i motionen anförts om ett förslag från regeringenom ett sanktionssystem mot juridiska personer vid arbetsmiljöbroft. I motiveringen tiW yrkande 2 i motion 1980/81:1475 angermotionärerna att trots de höga olycksfallssiffrorna - enligtarbefsskadestatistiken 120 000 men enligt motionärerna mycket högre -förekommer ingen större aktivitet för atf bekämpa orsakerna. I mofionen sägsvidare att flera undersökningar har visat på åklagarmyndigheternas nonchalansvid arbetsolycksfall. Polisutredningar läggs snabbt ned, och åtal mot arbetsgivarenväcks utomordentligt sällan trots atf arbetsgivaren har ansvaret för säkerheten.Enligt motionärerna har problemet rönt viss uppmärksamhet under senare tidenmen krafttag behövs för atf öka trycket på arbetsgivaren. I motiveringen till yrkande 2 i motion 1980/81:1877uttalar motionärerna atf betydande osäkerhet fortfarande synes prägla synen påtillämpningen av arbetsmiljölagens ansvarsbestämmelser. Från arbetstagarhållhar kritik framförts mot hittillsvarande rättstillämpning som den kommit tilluttryck i arbefarskyddsmyndighefernas, polisens, åklagarmyndigheternas och domstolarnashantering av frågor rörande utredning, åtal och påföljd. Motionärerna anseratt tillämpningen av arbetsmiljölagens ansvarsbestämmelser är av väsentligbetydelse för lagstiftningens genomslagskraft i form av effekfiva insatser förbättre arbetsmiljö. Nuvarande oklarheter i fråga om rätfstill-lämpningen bördärför omgående undanröjas. I mofiveringen tiW yrkande 3 i motion 1980/81:1877hänvisar motionärerna till vad de anfört i sin motion 1979/80:1120 om åtgärdermot ekonomisk brottslighet. I denna anfördes att def kan behövassfraffskärpningar vid brott 1 1981/82. SoU1981/82:20 2 a. arbefarskyddslagsfiftningen. Exempelvis bör vidbrott av denna art företaget som sådant kunna åläggas ekonomiska sanktioner iform av företagsböter, beräknade med hänsyn tagen bl. a. fill den vinstföretaget berett sig genom def brottsliga förfarandet. Arbefsmiljölagen m. m. Arbefsmiljölagen (1977:1160), somträdde i kraft , är den centrala författningen när det giillerarbetsmiljön. Den är en s. k. ramlag och bygger på atf arbefarskyddsstyrelsenutfärdar närmare föreskrifter som kompletterar lagens allmänt hiillna regler. Tillsynsmyndigheter är arbetarskyddsstyrelsen och, understyrelsens överinseende och ledning, yrkesinspektionen. Det åligger kommun attutse kommunala tillsynsmän med erforderiig kompetens atf biträda yrkesinspektionen. Om yrkesinspektionen vid sin tillsynsverksamhet eller påannat sätt får reda på att en arbetsgivare bryter mot lagen eller föreskriftersom arbefskyddsstyrelsen utfärdat med stöd av lagen, skall inspektionen se fillatf bristerna rättas till. I allmänhet får arbetsgivaren en skriftlig uppmaningatt göra detta inom viss fid. Om han inte gör detta, kan yrkesinspektionenutfärda eff föreläggande eller ett förbud. kan samtidigtbestämma ett vite. Rättar sig inte arbetsgivaren efter föreläggandet ellerförbudet kan vitet dömas uf av domstol. Någon övre gräns för vitesbelopp harinte föreskrivits. Arbefarskyddsstyrelsen har samma befogenheter somyrkesinspektionen att ingripa med tvångsmedel. I lagen finns bestämmelser meddirekt straffpåföljd i en rad fall. Arbetarskyddsstyrelsen kan utfärda föreskrifter med direktstraffsanktion om t. ex. tillstånd för att en anläggning, en arbetsprocesseller en arbetsmetod skall få användas, godkännande för aff en tekniskanordning eller en kemisk produkt skall få användas. Ytterligare exempel påsådana föreskrifter är särskilda villkor för användning av tekniska anordningareller kemiska produkter liksom förbud mot användning av arbetsprocesser,arbetsmetoder, tekniska anordningar eller kemiska produkter, läkarundersökningarav de anställda, märkning av tekniska anordningar eller kemiska produkter samtskyldighet att göra anmälan och aft föra förteckningar i vissa fall. Enligt 19§ arbetsmiljöförordningen skall av styrelsens författningar klart framgå i vadmån föreskrifterna är direkt sfraffsankfionerade. Ansvar för brott mot arbetsmiljön kan också förekommaenligt . Har arbetsgivaren åsidosatt föreskrifter eller inteanskaffat erforderliga säkerhetsanordningar eller på annat sätt förfaritoaktsamf och därigenom vållat arbetstagarens död eller åsamkat kroppsskadaeller sjukdom som infe är ringa, kan straff bli aktuellt enligt 3 kap. 7 och 8§§ . Utsätter någon av grov oaktsamhet annan för livsfara ellerfara för svår kroppsskada SoU1981/82:20 3 eller allvarlig sjukdom kan han enligt 3 kap. 9 §brottsbalken dömas för framkallande av fara för annan. Kravet pä angivelse från målsägaren vid brotten vållandetill kroppsskada eller sjukdom - för fall då skadan eller sjukdomen åsamkatsmålsäganden i verksamhet som arbetstagare - har genom en lagändring som träddei kraft slopats. Syftet med ändringen var att öka möjligheternaförde rättsvårdande myndigheterna alt ingripa mot arbetsmiljöbroft. En utförlig redogörelse för arbetsmiljölagenssanktionssystem finns intagen i utskottets betänkande SoU 1979/80:5 (s. 2-7). Vidtagna åtgärder hos berörda myndigheter, utredningar m.m. Förutom vad som under avsnittetTidigare riksdagsbehandling nämns om och riksåklagarensinsatser finns skäl nämna följande. Riksåklagaren har under är 1980 låtit sammanställa enpromemoria om arbetsmiljöbrott. Arbetsmiljöfrågor har också aktualiserats avriksåklagaren i två cirkulär, 1:95 (RÅFS 1979:1) och C 80. Av det förstnämndacirkuläret följer att åklagaren som regel skall leda förundersökningar angåendebrott mot arbetsmiljölagstiffningen i vid mening. I det andra cirkuläretframhålls bl. a. att utvecklingen i samhället ger anledning att i denbrottsbekämpande verksamheten i högre grad än tidigare rikta uppmärksamheten påandra områden än de traditionella. Som exempel nämns bl. a. den lagstiftningsom rör arbetslivet. Inom arbetarskyddsstyrelsen pågår arbete som avser att ökaden formella stringensen i föreskrifterna för att därmed få en siikrarebedömning av när överträdelser skett av dem. Inom arbetarskyddsstyrelsen följer man fortlöpande alladomar som avkunnas i arbetsmiljömål. Vid det 29:e nordiska juristmöiei i i augusti1981 behandlade en sektion ämnet Arbetsmiljön - ansvarsplacering ochsanktioner. Fängelsestraffkommiitén (Ju 1979:04) har i uppgift attgöra en mer allmän översyn av straffsatserna för olika brott (direktiv: seKommittéberätfelse 1980 del II s.34). I direktiven till kommittén framhålls bl. a. all insatserna i kampen motden organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas avändringar i de straffvärden som kommer till uttryck i och andra författningar.Kommittén bedömer enligt vad utskottet inhämtat att utredningen i denna del kanpåbörjas och kan beräknas bli slutförd om . Regeringen har beslutat tillkalla enkommitté (dir. 1981:63) som skall utreda frågan om en eventuell utvidgning avreglerna om näringsförbud. I direktiven anför justitieministern bl. För min del vill jag först hänvisatill aft det råder stor enighet om att det är angeläget att vi kommer tillrätta med den ekonomiska brottsligheten. 1* 1981/82. SoU1981/82:20 4 kriminalitet som def här gäller är i flera avseenden avkomplicerad natur, och det torde stä klart att man vid brottsbekämpningen iviss utsträckning måste lita till nya eller okonventionella metoder. Utvidgaderegler om näringsförbud tillhör därvid uppenbarligen de utvägar som förtjänaratt övervägas på allvar. Frågan om sådana regler har tidigare aktualiserats isynnerhet från konsumentskyddssynpunkter, och överträdelser av denkonsumenträttsliga lagstiftningen ingår ju till viss del i vad man brukarhänföra under begreppet ekonomisk kriminalitet. Klart är emellerfid att man börvidga diskussionen till atf gälla sådan kriminalitet i andra former, t. ex.systematiskt överträdande av skatte- och uppbördslagstiftningen eller av denlagstiftning som gäller om arbetarskydd, valuta, miljövård eller illojalkonkurrens. I själva verket torde det vara för dessa senare fall som endiskussion av frågan om näringsförbud ter sig mest mofiverad. Vidare anförs i direktiven bl. a. följande. Om kommittén skulle finna enutvidgning av näringsförbudsinstitutet motiverad, uppkommer till en börjanfrågan, om förbud av detta slag i så fall bör kunna användas bara i vissautpekade branscher eller om institutet bör få en generell räckvidd. Denna frågahar i sin tur ett visst samband med vilka förutsättningar som bör gälla för attförbud skall kunna meddelas. Del kan sålunda hävdas atf den förra lösningen ärden mest naturliga om näringsförbud skall ta sikte på mera specifika problemfrån bl. a. konsumentskyddssynpunkter som kan göra sig siirskilt gällande ivissa branscher medan en generell ordning ligger närmare till hands om förbudskall kunna grundas på upprepat åsidosättande av regler som tillgodoser en radolika artskilda skyddsintressen, såsom exempelvis skatteuppbörd, arbetarskyddeller miljöskydd. Kommittén bör belysa de olika alternativ som här ärtänkbara. Förslag till regler som innebär attnäringsidkare och andra i större utsträckning än f. n. skall kunna åläggasekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet kommer aft framläggas i enproposition . I betänkandet (SOU 1981:5) Ny arbetstidslag harföreslagits att en övertidsavgift införs. En proposition grundad pä betänkandetkommer att framläggas . infördes ettnytt informationssystem om arbetsskador. Syftet med detta var att skapaunderlag för arbetarskyddets förebyggande arbete. Huvudman förarbefsskadestatistiken är arbetarskyddsstyrelsen. Arbetsgivaren har ansvar föratf alla arbetsskador anmäls till försäkringskassa. Efter behandling hosförsäkringskassan skickas en kopia av anmälan till yrkesinspektionen däranmälningarna räknas, granskas och kompletteras. Statistiken gällerarbetsolycksfall och arbetssjukdomar, som uppkommit till följd av skadliginverkan av arbetet. Även olycksfall vid färd till eller från arbetet ingår.Normalt omfattar statistiken endast arbetsolyckor som lett till sjukskrivning.Undantag görs för skador som lett fill lyte eller men, t. ex. SoU1981/82:20 5 bullerskador, som ingår i statistiken även om de inte letttill sjukskrivning. uppgår enligt den preliminära statistikenantalet yrkesskador till drygt 147 000. Av dessa var 218 dödsfall. Detsammanlagda antalet yrkesskador är högre än föregående år, vilket främst berorpå att yrkessjukdomsbegreppet förändrats. Varken statistiken överpolisanmälda brott eller över lagföring innehåller någon specialredovisning avarbetsmiljöbrott. Önskemål om sådan statistik har bl. a. framförts tillstatistiska centralbyrån (SCB). Med anledning härav och på uppdrag avbrottsförebyggande rådet (BRÄ) har SCB undersökt samtliga brott som anmäldestill polisen och som då klassificerades som vållande till annansdöd eller vållande till kroppsskada eller sjukdom. Syftet med undersökningenvar att få reda på dels hur stor andel av de polisanmälda brotten av angivetslag som gär aft hänföra till s. k. arbetsmiljöbrott, dels hur stor andel avdessa brott som klarats upp de anmälts, dels hur stor andel av brottensom leder till åtal, dels ock i vilken omfattning det i den löpande statistikenskulle vara möjligt att redovisa s. k. arbetsmiljöbroft, genom ändringar ianvisningarna för kodning av brott. Under rubriken ochrekommendationer anförs följande. De erfarenheter som arbetet meddenna undersökning gett sammantaget med redovisade resultat tyder på att detskulle vara möjligt aft dela upp vållandebrotten i arbetsplatsolyckor ochövriga, dvs. ge varje sådan grupp en särskild kod. Förutsättningen för detta ärdock att man definierar arbetsplats på eff entydigt sätt. Det är dock tveksamtom man på detta sätt når vad man åsyftar, dvs. När polisen börjar tillämpa nya rutiner för registreringav anmälda brott, anmälningsrutin 80, ges sannolikt bättre möjligheter atterhålla en mer detaljerad redovisning av broffsart. Det bör därför nogaövervägas om man infe skall vänta till dess med att särredovisaarbetsmiljöbrotten. BRÄ:s analys- och prognosgruppbeslutade atf någon specialkod för arbetsmiljöbroft blandvållandebrotten inte skulle tillämpas för polisens stafisfikrapportering. Manansåg också atf en uppföljning av läget syntes böra ske och aftman. om en sådan uppföljning gjordes, återigen borde pröva förutsättningarnaför en vidare syn på arbetsmiljöbrotten. Utredning rörande tillämpningen av ansvarsbestämmelsenia iarbetsr/iiljöla-gen Yrkanden som är likartade medyrkande 2 i motion 1980/81:1475 och yrkande 2 i motion 1980/81:1877 harbehandlats i utskottets betänkanden SoU1981/82:20 6 SoU 1979/80:5 och SoU 1979/80:34 och avstyrkts. Betänkandena har godkänts av . Utskottetuttalade i betänkande SoU 1979/80:5 bl. a. följande. Utskottet anser att det ärangeläget att arbetsmiljölagstiftningen ger möjlighet till sanktioner motarbetsgivare som i olika avseenden åsidosätter sina förpliktelser.Sanklioiissystemel skall ha en förebyggande och framåt-syftande effekt och utgöragrund för snabba och verksamma myndighetsåtgärder mol dåliga arbetsmiljöer.Genom tillkomsten av arbetsmiljölagen har ett ändamålsenligt sanktionssystemerhållits. Utskottet anser att del också är angelägel att tillsynsorganen ochrättsvårdande myndigheter konsekvent tillämpar sanktionsbestämnielserna motarbetsgivare som åsidosätter sina förpliktelser. Tillsynsfunktionen vilar påbåde . Den omedeibtira tillsynen påarbetsställena utövas av yrkesinspektionen som har skyldighet att vaka över attgällande föreskrifter iakttas. har byggts ut kraftigt undersenare år. Dess arbetsformer har utretts i syfte titt skapa en effektivaretillsyn. Genom det nya informationssystemet om arbetsskador haryrkesinspektionen fått ett viktigt hjälpmedel i verksamheten. Under de senasteåren har också åklagare och polis fått ökad information och utbildning påarbefsmiljölagstiftningens område. I betänkande SoU 1979/80:34 hänvisadeutskottet bl. a. till vad som anförts ovan och konstaterade därutöver en ökadaktivitet inom rättsväsendet i syfte att arbetsmiljöbrotten skulle utredas ochbeivras. Utskottet redovisade att gett ut enhandledning för utredning av arbetsmiljöbrott, att utbildning för utredare hospolisen genomförts, att riksåklagaren gett ut en rättsfallssamling ochplanerade utbildning för åklagiire . Slutligen uttaladeutskottet att resultatet av dessa olika aktiviteter borde avvaktas innan mantog ställning till frågan om en övergripande utvärdering av ansvarsreglerna. Utskottet har även i yttrande till justitieutskottet underhösten 1980 (SoU 1980/81:1 y) behandlat frågan om utredning rörandetillämpningen av ansvarsbestämmelserna i arbetsmiljölagen (utskottsytfrandelredovisas i nästa avsnitt). Ändring av sanktionssyste/nel har under hösten1980 fill justitieutskottet yttrat sig över ett motionsyrkande innebärande attriksdagen hos regeringen borde begära förslag till straffskärpningar för brottmot arbetsmiljölagstiftningen. I det sainmanhanget berörde utskottet ävenfrågan om lagstiftning om företagsböter. hänvisade till vad som anförts ibetänkande 1979/80:34 (innehållet i detta betänkande har redovisats ovan)angående utredning om tillämpningen av arbetsmiljölagens ansvarsregler.Därutöver uttalade utskottet aft man förutsatte att fiingelsestraffkommitténvid sina överväganden prövade straffvärdet för artietsmiljöbrotten. SoU1981/82:20 7 Utskottet förklarade att man fästavseende vid aft man inom övervägde frågan om hur ettändamålsenligt sanktionssysfem för juridiska personer borde vara utformat. Utskottetville för sin del starkt understryka angelägenheten av att frägan bragtes snar lösning. Utskottet anförde slutligen atf vad som framkommit underremissbehandlingen inte hade gett socialutskottet anledning atf ompröva sittställningstagande till frågan om nu borde begära en utvärdering avansvarsreglerna beträffande arbetsmiljöbrott och att detta innebaratt utskottet inte fann det motiverat att tog ställning till fråganom straffskärpning för sådana brott i detta sammanhang. avstyrkte bifall till motionen i den delsom gällde straffskärpningar (JuU 1980/81:21) bl. a. med hänvisning tillsocialutskottets yttrande. Mot beslutet reserverade sig de socialdemokratiskaledamöterna till förmån för det behandlade motionsyrkandet. beslutadei enlighet med justitieutskottets förslag. Beträffande frågan om ekonomiska sanktioner för juridiskapersoner vid arbetsmiljöbrott anförde jusfitieutskottet bl. a. följande. Böter är ett av de allmänna straffeni påföljdssystem. Böter kan inte ådömas juridiska personer. Enannan ekonomisk påföljd som förekommer i lagstiftningen är vite. Detta skiljersig från böter bl. a. på så sätt att ett föreläggande om vite kan riktas såvälmot en juridisk person, f. ex. ett akfiebolag, som mot en enskild fysiskperson. Som ytterligare en ekonomisk sanktion kan nämnas den offentligräftsligasankfionsavgiften. Exempel härpå är felparkeringsavgift, skattetillägg,avgifter vid olovligt byggande och överlastavgift. Skyldighet atf betala avgiftkan åläggas såväl fysisk som juridisk person. Härefter redovisades att regeringeni ett framlagt förslag om ändringar i miljöskyd_dslagen föreslagit attmiljöskyddslagens påföljdssystem förstärks med en avgifispäföljd, miljöskyddsavgift.Utskottet nämnde också att i betänkandet (SOU 1981:5) Ny arbetstidslagföreslagits att en överfidsavgift införs. Förslag till ekonomiska sanktionervid brott i näringsverksamhet föresläs i en inom justitiedepartementetutarbetad departementspromemoria (Ds Ju 1981:3). Promemorian utgör enöverarbetning av tidigare förslag om företagsböfer. I promemorian föreslås enny bestämmelse i regler om förverkande. Bestämmelsen går uf påatt förverkande skall kunna ske av värdet av otillbörlig förtjänst ellerbesparing hos näringsidkare som uppkommit i anledning av brott begånget iutövningen av näringsverksamhet. Dessutom föreslås principer för hursanktionsavgifter skall användas i lagstiftningen. Efter remissbehandling kanen proposition i ämnet väntas bli förelagd . Som framgår av det anförda föreligger f. n., på olikastadier i lagstiftningsarbetet, förslag till regler som innebär attnäringsidkare och andra i större utsträckning än f. n. skall kunna åläggasekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet. Enligt utskottets meningtilldrar sig i detta sammanhang SoU1981/82:20 8 de föreslagna nya reglerna i särskiltintresse, och utskottet räknar med att förslag till sådana regler kommer atfföreläggas . I det läge som lagstiftningsärendet f. n.befinner sig i anser utskottet aff det inte finns skäl till någon ågärd frånriksdagens sida till följd av mofionerna. Utskottet avstyrkte motioner i denna del. De socialdemokratiska ledamöterna reserverade sig motufskottets motivering. beslutade i enlighet med utskottets förslag. Ansvarsreglerna i arbetsmiljölagenbygger i huvudsak på principen att straffhot i allmänhet inte intriider förräntillsynsmyndigheten meddelat föreskrifter eller föreläggande om skyddsåtgärdereller förbud mot viss verksamhet och påbudet infe efterkommits. I vissa fall äröverträdelser av lagens bestämmelser eller med stöd av lagen utfärdadeföreskrifter direkt straffbelagda. Den som åsidosatt föreskrifter eller inteanskaffat erforderliga säkerhetsanordningar eller på annat sätt förfaritoaktsamt och därigenom vållat arbetstagarens död eller åsamkat denne kroppsskadaeller sjukdom kan dömas till straff enligt 3 kap. 7 och 8 §§ . I tvä motioner tas upp frågor som rör viss del avsankfionssystemet i arbetsmiljölagen. I motion 1980'81:1475 av m.fl. (vpk) yrkas atf en utredning tillsätts för att klargöra omfattningen avuteblivna åtal vid allvarliga arbetsolycksfall under 1970-talef samt vilkaåtgärder som behövs för aft lagen skall tillämpas och ansvar utkrävas (yrkande2). I motion 1980/81: 1877 av m. fl. (s) vill motionärerna ha enredovisning från regeringen av vilka åtgärder som vidtagits inom polis- ochåklagarmyndigheterna för atl utreda och beivra arbetsmiljöbrott och vilkaresultat dessa åtgärder har åstadkommit i rättstillämpningen (yrkande 2). I densistnämnda mofionen (yrkande 3) vill motionärerna också att regeringenskyndsamt skall lägga fram förslag om ett sanktionssysfem mot juridiskapersoner vid arbetsmiljöbroft. Vid det behandlade ensektion ämnet Arbetsmiljön - ansvarsplanering och sanktioner. I effbakgrundsmaterial till sektionsdiskussionen anförde chefen förarbetarskyddsstyrelsen - som var'ordförande iarbetsmiljöufredningen - bl. a. följande. I de handlingsmönster somarbetsmiljölagsfiftningen drar upp spelar samhällsingripanden genomkriminalisering och straffåtgärder en relativt underordnad roll. Den särskildasamhälleliga fillsynsorganisafionen som byggts upp syftar främst till att nämålet andra vägar. I den preventiva verksamheten satsas också stora och ökanderesurser på en utbyggnad av en effektiv företagshälsovård. Forskning,utbildning och information i olika former spelar en framträdande roll.Offentlig provning och kontroll av SoU1981/82:20 9 maskiner och andra tekniska anordningar ägnas storupppmärksamhet. I den mån trots alla andra bemödanden samhälleligatvångsåtgärder blir nödvändiga användes i första hand förvaltningsrättsligamedel i form av föreläggande och förbud genom tillsynsmyndigheternas försorg. Föreläggande och förbud från yrkesinspektionen bildargrundpelarna i sankfionssystemet och har i denna egenskap stora förtjänster. Utskottet anser att den lämnadebeskrivningen helt överensstämmer med det synsätt på sankfionssystemet enligtarbetsmiljölagsfiftningen som präglat lagstiftningen och som varit vägledandeför arbetet på arbetsmiljöområdef sedan den nya lagens ikraftträdande. Det sagda hindrar infe aft även ansvarsreglerna och derastillämpning måste ägnas uppmärksamhet. Utskottet utgår därför från atfregeringen i lämpligt sammanhang lämnar en redovisning av det slagsom föreslås i motion 1980/81:1877. Redovisningen bör innefatta en bedömning avi vad mån det är motiverat atf ytterligare insatser görs för att polis- ochåklagarmyndigheter skall bibringas kunskaper om arbetsmiljölagsfiftningen ochdess ansvarsregler. Då def gäller tillämpningen av ansvarsreglerna utgårutskottet från att regeringen överväger möjligheterna och lämpligheten av att särskildstatistikföring rörande arbetsmiljöbroft införs. Med hänvisning till def anförda anser utskottet att motion1980/81:1877 yrkande 2 kommer att bli tillgodosedd utan någon riksdagensåtgärd. Genom vad ufskoffet anfört kommer även syftet med yrkande 2 i motion1980/81:1475 i huvudsak att bli tillgodosett. Utskottet avstyrker såledesmofionsyrkandena. Det i motion 1980/81:1877 (yrkande 3) framförda yrkandetom ett sanktionssysfem mot juridiska personer vid arbetsmiljöbrott avstyrks medhänsyn till aff den proposifion angående ekonomiska sanktioner i näringslivetsom jusfifieufskoftet (JuU 1980/81:21) hänvisade till vid sin behandling av enlikartad motion kommer att föreläggas riksdagen.Någon åtgärd är alltså inte erforderlig. 1. beträffande utredning rörandetillämpni/igen av arbeismiljöla- gens ansvarsregler m. m. attriksdagen avslår motion 1980/81:1475 yrkande 2 och mofion 1980/81:1877 yrkande2, 2. beträffande ett sanktionssystemmot juridiska personer vid arbelsmiljöbrott atfriksdagen avslår motion 1980/81:1877 yrkande 3. SoU1981/82:20 10 Närvarande: (), (), KarlLeuchovius (m). (), (), (),(), (), (), Sven-GöstaSignell (s). (), (). (),(), () och ().