bet · G501LU23 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:23 om arvsrätten för barn till ogifta föräldrar I motion 1981/82:1710 av JanBergqvist (s) yrkas att hos regeringen begär förslag till åtgärdersom kan skydda arvsrätten för barn som är födda utanför äktenskapet. Sedan gammalt har barn tillföräldrar som inte är gifta med varandra i fråga om arv intagit en särställning.Först i början av detta sekel likställdes de med barn till gifta föräldrar ifråga om arvsrätt efter moder och mödernefränder. hade deemellertid inte någon arvsrätt efter fädernefränderna, och de var ävenuteslutna från arv efter sin fader, om de inte var att anse som trolovningsbarneller om inte fadern i särskild lagstadgad ordning avgivit arvsförklaring. Genom lagen (1969:621) om ändring i (ÄB)upphävdes särbestämmelserna om arvsrätt för barn till föräldrar som inte ärgifta med varandra, och fr. o. m. är sådana barn iarvsråttsligt hänseende i princip helt likställda med barn till giftaföräldrar. Är barn fött före angiven dag och skulle inte arvsrätt mellan barnetoch fadern ha förelegat enligt äldre lag gäller emellertid en speciajregel omarvsrättspreskription. Enligt punkt 3 i övergångsbestämmelserna till 1969 årslag ärver barn som är fött utom äktenskapet och dess bröstarvingar i angivnafall fadern och dennes släktingar endast under förutsättning att annan dödsbodelägare,boutredningsman eller den som sitter i boet fått kännedom omarvingen eller anteckning om barnet före arvfallet gjorts i personakt förarvlåtaren eller annan från vilken arvingen härleder sin arvsrätt. Ursprungligenangavs i bestämmelsen att kännedom om arvingen skulle ha erhållits senast vidbouppteckningen. Efter lagändring 1974 skall kännedom om arvingen ha erhållitsinom från dödsfallet eller, om bouppteckningen förrättas senare,senast vid bouppteckningen. I detta sammanhang vill utskottet erinra om att termernabarn i äktenskap och barn utom äktenskap i princip utmönstrades urlagstiftningen 1978. Som framgår av det ovan anförda finns dock termen barnutom äktenskap kvar övergångsbestämmelse. Utskottet kommer i detföljande att använda termen barn till ogifta föräldrar när utskottet avser barntill föräldrar som vid barnets födelse inte var gifta med varandra och som inteheller därefter ingått äktenskap med varandra. 1 1981/82. LU1981/82:23 2 Beträffande registreringen av barntill ogifta föräldrar kan anmärkas att det före inteinfördes någon anteckning om barn utom äktenskap vid faderns namn iförsamlingsboken. Därefter gällde att barnet skulle antecknas vid faderns namni församhngsboken, men anteckningen togs i allmänhet inte in i fadernsflyttningsbetyg och kom sålunda inte att följa med vid flyttning till annanförsamling. infördes en ny kyrkobok, församlingsliggare, ilösbladssystem med en personakt för varje kyrkobokförd person. Vid flyttningskall personakten sändas till den nya kyrkobokföringsorten. Mellan åren 1947och 1967 antecknades i personakt för man inte andra barn till honom äneventuella trolovningsbarn och barn med arvsrättsförklaring. Först fr. o. m.den 1 januari 1968 antecknas, dock inte retroaktivt, alla barn i personakt.Saknas anteckning om barn till ogifta föräldrar i faderns personakt har sådantbarn alltid rätt att efter anmälan få akten kompletterad med anteckning ombarnet. I samband med reform ålades vidare barnavårdsmännen ochbarnavårdnämnden att skyndsamt sörja för att i faderns personakt gjordesanteckning, om faderskapet till barnet fastställts enligt äldre lag utan attdetta antecknats i personakten. I motionen erinras inledningsvis omovan redovisade bestämmelser. Motionären gör därefter gällande att det under desenaste åren förekommit flera exempel på hur barn som är födda av ogiftaföräldrar haft svårt att hävda sin arvsrätt. Många barn finns inte antecknade ifaderns personakt. Visserligen finns det en möjlighet till retroaktivanteckning, men alla känner inte till den och har inte utnyttjat den. Det förekommeremellanåtatt faderns närmaste släktingar aldrig fått kännedom om barnet. I vissa fallkan anförvanterna till och med ha tigit med vad de vetat om barnet. Motionärenpåpekar att viss kontroll av dödsbodelägarkretsen görs av tingsrätten vidinregistreringen av bouppteckningen men att någon släktredogörelse inte begärsfrån pastorsämbetet. Vid t. ex. bar under senare årsläktredogörelse infordrats endast vid ett enda tillfälle. Inte vid något känttillfälle har personakterna infordrats av . Motionären erinrar om att när den fulla arvsrätten förbarn till ogifta föräldrar infördes informerades det om reformen i olikasammanhang. gav ut information, banker gav upplysningar isina broschyrserier, anvisningar utfärdades av tillpastorsämbetena om hur retroaktiv anteckning skulle ske m. m. Attinformationen inte nådde alla berörda personer är enligt motionären helt klart.Trots detta har det därefter inte gjorts några nämnvärda ansträngningar att pånytt informera om reformen. Motionären anser att det finns flera möjligheteratt bättre skydda arvsrätten för barn till ogifta föräldrar. Förslag har t. ex.förts fram om bättre information, systematiska insatser för retroaktiva anteckningari personakter, skyldighet för tingsrätt att infordra uppgifter i LU1981/82:23 3 personakter eller skyldighet för pastorsämbetena att tilltingsrätt anmäla vissa anteckningar i personakter. Vid införandet av de nu gällandereglerna om arvsrätt för barn till ogifta föräldrar konstateradedepartementschefen (prop. 1969:124 s.92) att det med hänsyn till den tidigarebristfälliga registreringen av sådana barn kunde vara svårt och, i fråga omförhållanden från tiden , rentav omöjligt att utreda om en avliden manhade barn utom äktenskapet. Oavsett innehållet i den dödes personakt bordearvsrätt därför alltid föreligga, om någon av de övriga dödsbodelägarna senast vidbouppteckningen efter den döde fått kännedom om barnets existens. Detsammaborde gälla om boutredningsman eller den som sitter i boet hade sådan vetskap:Barn till ogifta föräldrar skulle alltså kunna bevara sin arvsrätt efter faderninte bara genom komplettering av faderns personakt före arvfallet utan ocksågenom att senast vid bouppteckningen ge sig till känna för dödsbodelägare,boutredningsman eller den som satt i boet. Vad departementschefen sålundaanfört borde enligt hans mening i princip ha motsvarande tillämpning förbarnets arvsrätt efter avlägsnare släktingar på fädernet liksom också förbarnets avkomlingars rätt till arv på fädernesidan. Departementschefen uttalade vidare att det i samband medarvsrättsreformens ikraftträdande borde meddelas särskild föreskrift omskyldighet för barnavårdsman till barn vars föräldrar inte var gifta att setill att anteckning om barnet gjordes i faderns personakt. Frågan om skyddet av arvsrätten förbarn till ogifta föräldrar behandlades ånyo av 1973 med anledning aven motion med yrkande av innebörd att punkten 3 i rättegångsbestämmelsen till1969 års reform borde ändras så att barnets arvsrätt inte gick förlorad ombouppteckning förrättades efter dödsfallet. I betänkande LU 1973:29konstaterade lagutskottet att motionärernas påstående att det förekommit attbarn till ogifta föräldrar gått miste om sin arvsrätt till följd av attbouppteckning förrättats i omedelbar anslutning till dödsfallet vunnit stöd ivad som anförts i de remissyttranden som inhämtats över motionen. Samtligaremissinstanser hade också tillstyrkt att de av motionärerna påtalade frågornautreddes. Utskottet underströk för sin del att det från principiell synpunktinte kunde råda något tvivel om att arvsrätten för barn till ogifta föräldrarborde inskränkas av övergångsbestämmelser i så ringa grad som möjligt.Utskottet delade därför uppfattningen att, når de dåvarandeövergångsbestämmelserna fått en inte önskvärd tillämpning, dessa borde bliföremål för en översyn. Att helt slopa inskränkande övergångsbestämmelser ansågutskottet emellertid inte möjligt. Enligt utskottets mening borde i ställetden presumtive arvtagaren beredas inom vilken han hade attframställa sina LU1981/82:23 4 Mycket talade för att borde , som är den tid inom vilken bouppteckning i regel måste förrättas.Annan preskriptionstid kunde naturligtvis tänkas, och enligt utskottets meningborde frågan närmare utredas. Utskottet påpekade vidare att isitt remissvar understrukit att de av motionären föreslagna lagändringarna varotillräckliga för att säkra en önskvärd faktisk likställighet mellan barn tillogifta föräldrar och barn till gifta föräldrar. Även andra åtgärder måstedärför vidtas. En möjlig åtgärd, som enligt barnavårdsnämnden med säkerhetskulle få största betydelse, var att ålägga pastorsämbetena att granska denbefintliga personaktsstocken och i fall, där anteckning saknades om fadern,utreda om faderskap fastställts samt, där det visar sig att så skett, ombesörjaanteckningar härom i såväl barnets som faderns personakter. En annan åtgärd avstor vikt ansåg nämnden vara ökad information till allmänheten inte endast ombetydelsen av att anteckning om faderskap görs på berörda personakter utan ävenom hur den enskilde bör förfara för att få sådan anteckning till stånd. Utskottet ansåg barnavårdsnämndens förslag väl värda attbeaktas. Detta borde enligt utskottet lämpligen ske i samband med den förordadeöversynen av övergångsbestämmelserna. Vad utskottet anfört om översyn av bestämmelserna gavriksdagen som sin mening regeringen till känna. Med anledning av riksdagenshemställan lade regeringen (prop. 1974:44) fram förslag till ändring avövergångsbestämmelsen av innebörd att - såsom lagutskottet hade förordat - entidsfrist infördes. Vidare föreslogs att, för de fall därbouppteckning förättas senare, anmälan skall anses blivit gjord i rätt tid, omden skett senast vid bouppteckningen. I propositionen uttalade föredragande statsrådet bl. a.att även om den förordade lagändringen vidtogs, kvarstod uppenbarligen vissarisker för att äldre utomäktenskapliga barn går förlustiga sin arvsrätt. Detkunde sålunda undantagsvis inträffa att ett barn så sent fick kännedom omfaderns dödsfall att barnet inte hann ge sig till känna före anmälningsfristensutgång. På lång sikt skulle det därför vara önskvärt att alla fäderspersonakter försågs med anteckning om barn, vars moder var ogift. hade i sitt remissvar fört fram vissa förslag i denna fråga.Departementschefen var emellertid inte beredd att taställning till förslagen, utan de borde övervägas närmare inom regeringenskansli. I sitt av godkända betänkande (LU 1974:12)uttryckte utskottet sin tillfredsställelse över att förslag om införande av enlegal tidsfrist så snabbt hade kunnat läggas fram för . När det gälleratt bestämma tidsfristens längd måste det givetvis bli fråga om en i viss månskönsmässig bedömning. Såsom utskottet anförde redan vid riksdagtalade LU1981/82:23 5 emellertid mycket för att tidsfristen borde vara tremånader, varigenom överensstämmelse kunde nås med den tid inom vilkenbouppteckning normalt skall förrättas. Enligt utskottets mening skulle intemycket kunna vinnas genom att, såsom föreslagits i en motion, utsträcka tidentill . Utskottet anslöt sig därför till föredragande statsrådetsbedömning och avstyrkte bifall till motionen. Frågan om anteckning i fadernspersonakt föranledde inga särskilda uttalanden från utskottets sida. Den del av 1973 årsriksdagsskrivelse som avsåg frågorna om anteckning i faderns personakt och omökad information till allmänheten överfördes därefter frånjustitiedepartementet till dåvarande . I 1981/82 årsredogörelse för behandlingen av skrivelser (1981/ 82:75) anges (s. 58)att skrivelsen ännu inte år slutbehandlad. Enligt vad utskottet inhämtat anmodade finansdepartementet1974 () att avge yttrande om möjligheten till retroaktivaanteckningar om faderskap i personakter. I ett avgivetyttrande anför RSV att verket har undersökt möjligheterna att kompletterasamthga befintliga personakter, dels för män med uppgift om barn utomäktenskap, dels för personer födda utom äktenskap med uppgift om fader. Somförutsättningar för RSV:s överväganden har antagits att högsta livslängd är 100år samt att fadern vid barnets födelse var . Av dessaförutsättningar följer att uppgifter om faderskap bör undersökas för personerfödda . En undersökning beträffande börd och föräldrar församtliga kyrkobokförda personer födda "bakåt" medutgångspunkt i personakterna skulle enligt RSV medföra att man för de personerfödda utom äktenskap där faderskap finns antecknade måste göra en ny genomgångframåt i tiden för att undersöka om barnet finns antecknat i faderns personakt.Eventuell genomgång borde därför i stället göras med utgångspunkt ifödelseböekerna. Undersökningen fiek då ta sikte på de barn till ogiftaföräldrar, där fadern finns antecknad och följa fadern framåt i tiden för attkomplettera hans personakt. Antalet barn till ogifta föräldrar är ca 800 000. Uppgifterna i födelseböckerna beträffande fäder till barnutom äktenskap kan vara ofullständiga, särskilt för tiden 1894-1915.Tidskrävande efterforskning kan bh nödvändig, och i en del fall kan det varaomöjligt att nu avgöra vilken man som avses. Beträffande förhållandena före1916 anmärker RSV att flyttning mellan olika församlingar kunde medföra attkyrkobokföringen bröts . Inflyttning kunde ske i annan församlingän den som antecknats i utflyttningsförsamlingen. Att göra en exakt beräkning av tidsåtgång förkomplettering av personakterna enligt ovannämnda system är inte möjligt.Enstaka ärenden kan kräva flera timmars efterforskningsarbete. Det synes RSVrimligt att räkna med en minimitid av per ärende. Den lägstatänkbara tidsåtgången skulle LU1981/82:23 6 då uppgå till ca . Om genomgången begränsas till barn födda (hälften av fäderna kan då statistiskt sett förmodas vara avlidna) blir lägstatidsåtgång ca . RSV finner den nödvändiga arbetsinsatsen orimligt storsedd i förhållande till det osäkra utbyte som kan förutses. Syftet med denföreslagna kompletteringen av personakterna skulle vara att säkra en faktisklikställighet i arvshänseende mellan barn i och utom äktenskap. Det är enligtRSV inte möjligt att genom interna åtgärder inom folkbokföringen säkerställalikställighet för alla barn till ogifta föräldrar. En effektiv upplysningsverksamhetbeträffande anteckning av faderskap riktad till allmänheten skulle enligt RSV:sbedömning ha förutsättningar att ge ett fullständigare resultat än detsynnerligen arbetskrävande forskningsarbete för pastorsämbetena som skulle bliföljden om förslaget om retroaktiva anteckningar i personakt genomfördes. I betänkandet behandlar utskotteten motion om arvsrätten för barn till föräldrar som inte är gifta med varandra. är barn till föräldrar som inteär gifta med varandra i arvsrättsligt hänseende i princip likställda med barntill gifta föräldrar. En särskild övergångsbestämmelse gäller emellertid förbarn utom äktenskapet som är fött före nämnda dag. I sådana fall ärver barnetoch dess bröstarvingar fadern och dennes släktingar endast under förutsättningatt annan dödsbodelägare, boutredningsman eller den som sitter i boet inom tremånader från dödsfallet eller, om bouppteckningen förrättas senare, senast vidbouppteckningen fått kännedom om arvingen eller anteckning om barnet föredödsfallet gjorts i personakt för arvlåtaren eller annan från vilken"arvingen härleder sin arvsrätt. Som utskottet redovisat ovan (s. 1) har termerna barn iäktenskap och barn utom äktenskap i princip utmönstrats ur lagstiftningen 1978.I den nu aktuella övergångsbestämmelsen finns dock termen barn utom äktenskapetkvar. Utskottet använder i betänkandet termen barn till ogifta föräldrar närutskottet avser barn till föräldrar som vid barnets födelse inte var gifta medvarandra och som inte heller därefter ingått äktenskap med varandra. I motionen anförs att det förekommit att barn till ogiftaföräldrar haft svårt att hävda sin arvsrätt. Enligt motionären känner mångainte till möjligheten att få en retroaktiv anteckning i faderns personakt. Detförekommer också att den avHdnes anförvanter aldrig får kännedom om barnet.Enligt motionären bör åtgärder vidtas som kan öka skyddet av arvsrätten förbarn till ogifta föräldrar, såsom bättre informationsinsatser, systematiskainsatser för retroaktiva anteckningar i personakten m. m. Motionären yrkar attriksdagen hos regeringen skall begära förslag till sådana åtgärder. LU 1981/82:23 7 Utskottet vill för sin del till en början erinra omatt ovannämnda övergångsbestämmelse i dess ursprungliga lydelse föreskrev attarvingen för att behålla sin arvsrätt måste ge sig till känna senast vidbouppteckningen. Sedan det inträffat några fall där bouppteckning förrättats iomedelbar anslutning till dödsfallet och barn till ogifta föräldrar anmält sinaanspråk för sent och till följd härav gått miste om sin arvsrätt begärderiksdagen 1973 på hemställan av lagutskottet (LU 1973:29) förslag till sådan ändringav övergångsbestämmelsen att den presumtive arvingen gavs en viss frist inomvilken arvsanspråk skulle framställas. Utskottet hänvisade i sitt betänkandeockså till att framhålht att även andra åtgärder äninförandet av en legal tidsfrist måste vidtas. hade därvidpekat på möjligheten att ålägga pastorsämbetena att granska befintligapersonakter och införa retroaktiva anteckningar om barn i fädernas personakter.En annan åtgärd av stor vikt ansåg nämnden vara ökad information tillallmänheten om betydelsen av att man såg till att faderskap antecknades iberörda personakter. Utskottet ansåg barnavårdsnämndens förslag väl värda attbeaktas, något som lämpligen borde ske i samband med översynen av övergångsbestämmelsen; proposition som 1974 förelades med förslag till den nu gällandelydelsen av övergångsbestämmelsen (prop. 1974:44) anförde departementschefenbl. a. att det på lång sikt skulle vara önskvärt att alla fäders personakterförsågs med anteckning om barn vars moder var ogift. Frågan borde dockövervägas närmare inom regeringens kansli. Dendel av riksdagsskrivelse som avsåg komplettering av personakter ochinformation till allmänheten fördes 1974 över från tilldåvarande . Enhgt vad utskottet inhämtat harriksskatteverket (RSV) på anmodan av yttrat sig 1976 ommöjligheten till retroaktiva anteckningar om faderskap i personakter. Somframgår av redogörelsen ovan för yttrandet (s. 5-6) har RSV funnit att detskulle fordras en mycket betydande arbetsinsats för att göra den önskadekompletteringen av personakterna. Den nödvändiga arbetsinsatsen skulle enligtRSV:s mening bli orimHgt stor sedd i förhållande till det osäkra utbyte somkunde förutses. En effektiv upplysningsverksamhet beträffande anteckning avfaderskap riktad till allmänheten skulle enhgt RSV:s bedömning haförutsättningar att ge ett fullständigare resultat än det synnerligenarbetskrävande forskningsarbete för pastorsämbetena som skulle bli följden omförslaget om retroaktiva anteckningar i personakt antogs. SedanRSV avgav sitt yttrande har riksdagsskrivelsen enligt vad som upplysts inteföranlett några åtgärder från regeringens sida. Dåfrågan nu åter aktualiseras vill utskottet stryka under angelägenheten av att1970 års reform om likställighet i arvsrättsligt hänseende mellan barn tillogifta föräldrar och barn till gifta föräldrar får sådan genomslagskraft sommed rimhga åtgärder är möjligt att uppnå. Även med den utformning LU 1981/82:23 8 undantagsbestämmelsenfått genom ändring kvarstår viss risk för att äldre barn till ogiftaföräldrar kan gå förlustiga sin arvsrätt. Det kan sålunda, såsom motionärenpåpekar, inträffa att en avhdens släktingar helt saknar kännedom om att denavlidne har ett sådant barn. I dessa fall kan också barnet så sentfå kännedom om faderns dödsfall att barnet inte hinner ge sig till känna föreanmälningsfristens utgång. Motbakgrund av det anförda anser utskottet, i likhet med vad departementschefenuttalade lagstiftningsärende, att det skulle vara önskvärt att allafäders personakter kunde förses med anteckning om barn vars moder intevar gift med fadern. En skyldighet för folkbokföringsmyndigheterna attkomplettera befintliga personakter med dylika uppgifter skulle emellertid, somframgår av RSV:s ovannämnda yttrande, föra med sig arbetsinsatser och kostnaderav sådan omfattning att utskottet med hänsyn bl. a. till det statsfinansiellaläget inte bedömer dem vara rimliga. Enligt utskottets mening torde etttillfredsställande resultat i stället kunna uppnås om allmänheten på lämpligtsätt informeras om betydelsen av att barn till ogifta föräldrar antecknas ifaderns personakt och om vilka åtgärder den enskilde bör vidta för att få ensådan anteckning till stånd. Hur en sådan information skall utformas börankomma på regeringen att bestämma om. sålunda anfört med anledning av motionen bör som sin meningge regeringen till känna. att med anledning av motion 1981/82:1710som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om information omarvsrätten för barn till ogifta föräldrar. /Vörvarande.-LennartAndersson (s), (), (). ()*. (), (), i (s), (),(), (), (), (), (), () och (). *Ej närvarande vid betänkandets justering. GOTAB 70627 Slockholm 1982