bet · G501NU27 · 1981-12-31 00:00:00 — Av vad jag anfört framgår att ett flertal åtgärder somunderlättar sågverksindustrins omställning mot ökad vidareförädling redan harvidtagits. Med hänsyn härtill och till att vissa av de vidtagna åtgärderna ännuinte hunnit få full effekt, förordar jag inga ytterligare statliga insatser iform av omställnings- och utvecklingsstöd samt exportfrämjande åtgärder. Minbedömning styrks också av de skilda invändningar mot selektiva statligastödåtgärder som framförts av ett flertal remissinstanser i detta fall. Vad gäller utredningens förslag om statligakreditgarantier för samverkansprojekt mellan sågverk borde goda möjligheterfinnas att lösa finansieringsbehoven för lönsamma satsningar på den ordinariekreditmarknaden. Därutöver finns även tillgång till redan befintliga statligafinansieringsstöd som exempelvis industrigarantilån, lån viautvecklingsfonderna och i vissa regioner lokaliseringsstöd. NU1981/82:27 11 Riksdagsbehandling av tidigare motioner 1 två motioner (s resp.vpk) underströks att syftet med en utvidgad planering av skogsindustrin i formav ett handlingsprogram (s) eller en nationell utvecklingsplan (vpk) skullevara att främja en ökad vidareförädling av skogsindustrins produkter och enökad satsning på forskning och utveckling. Dessa motioner innehöll vidare kravpå att förslagen i statens industriverks rapport om sågverkens vidareförädlingskulle genomföras. I motionen om en nationell utvecklingsplan föreslogsvidare att i ett uttalande skulle ange ett visst mål för satsningenpå träkemisk forskning och utveckling . Motionärerna ansåg attregeringen borde anmodas att lägga fram förslag till en statlig satsning pådetta område och på vidareförädling av rayonfibrer till kläder och andratextilier. En tredje motion (vpk) innehöll förslag om att ettträkemiskt forskningsinstitut skulle förläggas till Söderhamnsregionen. Fleramotioner innehöll förslag rörande utbyggnad av olika anläggningar i syfte bl.a. att graden av vidareförädling vid dessa skulle öka. (NU 1980/81:54) avstyrkte samtligayrkanden. Utskottet underströk vikten av att skogsindustriföretagen ägnarstörsta uppmärksamhet åt frågor rörande vidareförädling samt forskning ochutveckling. Utskottet kunde dock inte förorda att skulle göra någrasådana uttalanden som hade föreslagits i motionerna. Vad särskilt angickförslagen i industriverkets rapport konstaterade utskottet medtillfredsställelse att regeringen hade uppmärksammat frågan om åtgärder för attfrämja en ökad vidareförädling vid sågverken. Utskottet utgick från att, sedanremissbehandlingen av industriverkets rapport hade avslutats, regeringensnabbt skulle fatta beslut i ärendet. Mot denna bakgrund fanns det, ansågutskottet, inte anledning för att då göra något uttalande ihithörande frågor. Användning av skogsråvara som bränsle Motionerna1981/82:325 och 1981/82:2076 I två motioner aktualiseras fråganom i vilken utsträckning skogsråvara skall få användas som bränsle iflisanläggningar o. d. Den långsiktiga avvägningen mellan olika användningar avvedråvara har blivit en central fråga för skogsindustrin, framhålls isocialdemokraternas partimotion 1981/82:2076. Motionärerna hänvisar till vissaberäkningar enligt vilka 4-5 milj. m sk används för energiändamål.De antar att en mycket stor del av denna kvantitet utgörs av råvara som äranvändbar som massaved. Enligt motionärernas mening har regeringen heltunderlåtit att göra något för att klara denna fråga. En sådan passivinställning framstår som oacceptabel, säger motionärerna. De föreslår att detför anläggningar NU1981/82:27 12 som utnyttjar skogsavfall och flis skall krävas tillståndav . Inventeringar av tillgången på skogsråvara som inte behövsför skogsindustrin bör göras i varje län. Kommunala planer om utnyttjande avflis m. m. för energiändamål måste prövas mot tillgången på råvaror. Förvärmeanläggningar som förbrukar mer än 10 000 m sk skall krävastillstånd enligt 136 a § byggnadslagen (1947:385). I motion 1981/82:325 (vpk) framhålls att denomständigheten att skogsråvara används för energiändamål har skapat oro inomskogsindustrin. Motionärerna uttalar att deras parti motsätter sig att massavedbränns upp i flisvärmeverk. De anser att det från samhällsekonomisk synpunktunder överskådlig framtid kommer att vara felaktigt att bränna uppskogsråvaran. Värmeanläggningarna bör i stället använda sådant spillvirke iskogarna som industrin inte är intresserad av. I motionen föreslås attkommunerna, skogsindustrin och skogsägarna upprättar gemensammavirkesterminaler, där virket så långt möjligt kan sorteras i kvalitetsklasser.Regler för kontroll av fördelningen av skogsråvaran bör införas.Skogsvårdsstyrelsen föreslås bli kontrollmyndighet på området. börenligt motionärerna slå fast att industriråvara inte får användas förenergiändamål. Prövning enligt 136 a § byggnadslagen Enligt 136 a § byggnadslagen(1947:385) skall regeringen pröva tillkomsten och lokaliseringen avindustriell eller liknande verksamhet, som är av väsentlig betydelse förhushållningen med energi, med träfiberråvara eller med landets samlade mark-och vattentillgångar. Med träfiberråvara avses såväl rundvirke som råvara somutgör alternativ till rundvirke, t. ex. flis och avfallspapper. Prövningsskyldighet gäller för vissa, i lagen närmareangivna slag av nyanläggningar och för vissa utvidgningar av skogsindustri. Regeringen kan också genom särskilt beslut bestämma atticke prövnings-pliktig nyanläggning eller utvidgning av verksamhet som är avväsentlig betydelse för hushållningen med energi eller med landets samlademark- och vattentillgångar skall prövas. Denna möjlighet för regeringen attpröva icke prövningspliktig verksamhet gäller också nyanläggning ellerutvidgning av skogsindustrien verksamhet som är av väsentlig betydelse förhushållningen med träfiberråvara. Genom ett pressmeddelande frånbostadsdepartementet har regeringen klargjort att den avser att med tillämpningav 136 a § byggnadslagen pröva tillåtligheten av större flisningsanläggningar(t. ex. en stor flisningsanläggning som skall leverera flis till flera mindreeldningsanläggningar) samt anläggningar för eldning med träfiberråvara i denmån förbrukningen av sådan råvara uppgår till storleksordningen 25 000 m fub(motsvarande ca 70 000 m flis, exkl. bark). NU1981/82:27 13 Riksdagsbehandling av tidigare motioner m. m. I tre motioner (alla s) ,yrkades att skulle begära förslag om att större anläggningar someldas med träfiberråvara skulle prövas enligt 136 a § byggnadslagen. Syftetskulle vara att åstadkomma hushållning med denna råvara. Motionerna avslogs av . (CU1979/80:31) hänvisade dels till att angivit att fråganinom kort skulle behandlas i en departementspromemoria, dels till regeringensbeslut att pröva bl. a. större eldningsanläggningar förträfiberråvara. Motionärernas syfte fick enligt eivilutskottet därmed ansestillgodosett. Den av civilutskottet åsyftade promemorian (Ds Bo 1980:2)Tillåtlighetsprövning av viss industriell verksamhet innehöll bl. a. vissabestämmelser angående prövningsskyldighet för värmeanläggningar med en årligförbrukning av träfiberråvaror om minst 25 000 m'. Förslagen har dock ej letttill lagstiftning. I proposition 1980/81:130 om industripolitikens inriktningm. m. lade regeringen fram synpunkter och förslag avseende bl. Enligt propositionen (s. 151) var det två förhållanden somgjorde att utvecklingen inom skogsindustrin borde följas med särskilduppmärksamhet, nämligen dess regionala betydelse och den begränsaderåvarutillgången. Ett av de konkreta målen för regeringens politik på områdetangavs vara att främja utbudet av virke. Vissa åtgärder hade vidtagits.På förslag av regeringen (prop. 1980/81:118,1980/81:136) hade sålundabeslutat om vissa skattelättnader (SkU 1980/81:44, rskr 1980/81:285) och omstöd till återväxtåtgärder (JoU 1980/81:25, rskr 1980/81:295). Vidare omtaladesatt regeringen avsåg att lägga fram förslag för beträffandeprövningen av träfiberförbrukande verksamheter enligt 136 a § byggnadslagen.Det fanns enligt propositionen dock anledning att avvaktavirkesförsörjningsut-redningens betänkande innan mer genomgripande åtgärdervidtogs. I samband med behandling av propositionen (NU 1980/81:54,rskr 1980/81:368) avstyrkte näringsutskottet ett motionsyrkande av vänsterpartietkommunisterna, vari begärdes att s. k. virkesterminaler skulle inrättas av kommunernai samverkan med skogsindustrin och skogsägarna. Vid dessa terminaler skullevirket sorteras i olika kvalitetsklasser, t. ex. sågvirke, massaved ochbrännved. Utskottet hänvisade till att lovande försök med virkesterminalerpågick på flera håll i landet, bl. a. i . har ioktober 1981 avlämnat betänkandet (SOU 1981:81) Skogsindustrinsvirkesförsörjning. Utredningens huvuduppgift har varit att analysera orsakernatill de förhållandevis låga avverkningarna under den senare delen av1970-talet och att komma med förslag till 1** 1981/82. NU1981/82:27 14 åtgärder för att stimulera utbudet av virkesråvara.Utredningens analys visar att det är en mängd olika faktorer som har medverkattill att avverkningsbenägenheten minskar bland skogsägarna: den dåligalönsamheten i skogsbruket, fastighets- och ägarstrukturen, den allmännaskärjjningen av marginalskatterna i kombination med en hög inflationstakt,otillräckliga investeringar i skogsvägar m. m. Utredningen föreslår bl. a. attvissa ändringar görs i skogsvårdslagstiftningen, att det statliga stödet tillskogsbruket ökas på skilda sätt och att skogsbeskattningen ändras. Enligt utredningens beräkningar är det i stort sett balansmellan virkestillgång och virkesbehov vid ett genomsnittligtkapacitetsutnyttjande inom skogsindustrin. Virkesbehovet har sjunkit någotunder genom att nedläggningarna har varit större än dentillkommande kapaciteten. Vid uppgick virkesbehovet vidfullt kapacitetsutnyttjande till 63 milj. m fub, vilket motsvarar enbruttoawerkning på ca 79 milj. m sk. Ett genomsnittligt kapacitetsutnyttjandepå motsvarar en bruttoavverkning på ca 67 milj. m sk. Därtill kommerförbrukning av brännved (se s. 15). Utredningen har gjort omfattande beräkningar av deframtida avverkningsmöjligheterna. Beräkningarna är en vidareutveckling ochuppdatering av de avverkningsberäkningar som skogsutredning gjorde.Efter reduktion för tveksamma tillgångar beräknas den långsiktigt möjligavirkestillgången uppgå till omkring 70 milj. m- sk, varav privatskogsbruketsvarar för ca 40 milj. m sk och övriga för ca 30 milj. m sk. Medan det således i stort sett är balans mellan tillgångoch efterfrågan på virke totalt sett råder ett visst underskott påbarrträdsvirke och motsvarande överskott i fråga om lövträdsvirke. Denanpassning av industrin med hänsyn härtill som efter hand är nödvändig tordeenligt utredningen kunna ske inom ramen för skogsindustrins fortgåendestrukturomvandling. Vid beräkningarna har genomgående förutsatts att den ökadeförbrukningen av brännved inte kommer att inkräkta på de konventionella sortimenten. Enligt utredningens mening måste dock intensiteten iskogsvården förbättras i förhållande om den långsiktigaavverkningsnivån skall kunna upprätthållas. Detta innebär bl. a. fortsattgödsling, ökad gallring och högre uttag av lövträd vid gallringarna.Eftersläpningarna i fråga om lövröjningen måste inhämtas. Utredningen anser attdetta inte är möjligt om inte kemisk bekämpning av lövsly får användas. Denlångsiktigt uthålliga avverkningsnivån minskar enligt utredningens beräkningarmed ca 5 mil j. m sk om inslaget av lövträd fortsätter att öka och någongödsling inte utförs. I ett särskilt avsnitt i betänkandet (s. 435) redovisarutredningen vissa beräkningar rörande den förväntade förbrukningen av brännvedför industriellt behov och hushållsbehov. Utredningen konstaterar att avverkningenav brännved stadigt har sjunkit från slut till mitten NU1981/82:27 15 Den har därefter åter ökat som en följd avde ökade kostnaderna för olja och elektricitet. Utredningen uppskattar den totala avverkningen av brännvedi hela landet resp. år för småskalig förbrukning till i runda tal följandekvantiteter: År Milj. m' fub I betänkandet refereras enundersökning av avseende . Enligt denna ökar f. n.förbrukningen av ved och flis hos de privata skogsägarna per år.Undersökningen visar att merparten () av den avverkade brännveden består avtoppar och klena träd som ej ger massaved. Detta framgår också av att drygt 50%av all brännved tillvaratas i samband med hyggesrensning, röjning och dikes-och hagmarks-rensning och vid gallring. För att ytterligare stimulera till ökat tillvaratagande avröjnings- och gallringsvirke och därmed bättre skogsvård och skogshygien har,framhåller utredningen, regeringen beslutat att försöksvisinföra ett klenvirkesstöd . Sammanfattningsvis kanett ökat behov av brännved förutses . kan behovetuppskattas till ca 4 milj. m' fub, vilket ungefär svarar mot avverkningen avbrännved . Åven när det gäller större värmeanläggningar har intressetför att ersätta olja med andra bränslen ökat. Regeringen har således beviljatekonomiskt stöd till anläggningar för eldning med bl. a. bränsleflis. Framförallt kommuner och industrier har visat intresse för eldning med skogsråvara.Den nuvarande förbrukningen av bränsleflis vid kommunala och andra värmeverkär enligt en sammanställning som gjorts av industridepartementet 0,40.5 milj.m3 fub . Enligt de planer som redovisas i sammanställningen kommer denstorskaliga eldningen att öka till en nivå som motsvarar en förbrukning av ca1,4 milj. m fub bränsleflis . I den utsträckning råvara som är lämpligför skogsindustrin tas i anspråk för sådan energianvändning kommervirkesbalanserna att påverkas. Utredningen har dock utgått från att dennaförbrukning kan ske utan att de traditionella industrisortimenten utnyttjas. NU1981/82:27 16 Oblekt papper Motion 1981/82:325 I motionen (vpk) framhålls att ettav skogsindustrins problem är den knappa tillgången på skogsråvara. Ett sättatt utnyttja råvaran bättre är, säger motionärerna, att man slutar med onödigblekning av papper. De påpekar att blekningen tar i anspråk stora mängder vedoch energi. Den svarar också för större delen av föroreningarna från en kemiskmassafabrik. De initiativ som redan tagits för att främja en marknad föroblekta pappersprodukter har enligt motionärernas mening varit otillräckliga.De anser att följande åtgärder bör övervägas: Den inhemska papperskonsumtionenbör i större utsträckning inriktas på oblekta pappersprodukter genom statligastyråtgärder. Regeringen bör utfärda direktiveller rekommendationer för alla statliga verk och företag att inte användatryckpapper med högre ljushet än i sin verksamhet. Samma rekommendation bör gå tilllandsting och kommuner. Regeringen bör genom direktiv eller rekommendationerfrämja användningen av oblekta förpackningar och pappersprodukter, t. ex. toalettpapper i oblekt material, i statliga verk och företag. Riksdagsbehandling av tidigare motioner Två motioner innehöllönskemål om åtgärder för att oblekt papper skulle komma till ökad användning. Ibåda motionerna framhölls att blekningen av pappersmassa medför ökadenergiåtgång, skapar större miljöproblem och ökar råvaruåtgången vid massaproduktionen.Den ena av motionerna (vpk) innehöll samma önskemål om statliga styråtgärdersom den nu aktuella motionen från detta parti. Enligt den andra motionen (c)borde regeringen uppmanas att ta upp överläggningar med förpackningsindustrini syfte att nå en överenskommelse om att papper och papp förförpackningsändamål skall vara oblekt. (NU 1980/81:54) förklarade sig delamotionärernas uppfattning att det är angeläget att en ökad andel av pappers-och pappkonsumtionen i vårt land utgörs av oblekta produkter. Åtgärder av denart som föreslogs i de båda motionerna fann utskottet emellertid inte skäl atttillstyrka. Utskottet tillade att frågor som gäller normer för offentligupphandling handläggs av finansutskottet, som avsåg att under hösten 1981behandla motioner med förslag liknande dem som återfanns i motionen frånvänsterpartiet kommunisterna.Riksdagen avslog de båda motionerna. a. ett motionsyrkande (c)om att regeringen skulle uppmanas att utfärda instruktioner om att statligaförvaltningar i sin verksamhet skall använda papper med minsta möjliga blekningoch som tillverkats med användande av returpapper. Utskottet erinrade om att NU1981/82:27 17 tidigare hade uppmärksammatden aktuella frågan. Vid ett sådant tillfälle (FiU 1977/78:5) åberopades ettyttrande från postverket. Av detta framgick att produktionen av oblektslipmassepapper varmiljövänligareoch innebar ett avsevärt bättre utnyttjande avvedråvaran. Detta gör att det oblekta, trähaltiga papperet blir billigare änmotsvarande träfria papper. En övergång till det trähaltiga papperet kansåledes medföra vissa besparingar. Det hade, anförde finansutskottet, å andra sidanhävdats, bl. a. från , att det trähaltiga papperet har sämrearkivbeständighet. Likaså kräver i allmänhet de kopieringsmaskiner som användsi statsförvaltningen att blekt papper används. Detta gör att det blektapapperet har ett stort användningsområde. framhöll att detoblekta papperet framöver torde komma att i en rad sammanhang hävda sig välsåväl prismässigt som kvalitetsmässigt och därför komma att utnyttjas avmyndigheterna. Utskottet ansåg det således inte nödvändigt att tognågot initiativ i ärendet. Det borde enligt dess uppfattning ankomma påregeringen att följa frågan och ta eventuellt erforderliga initiativ. Finansutskottetavstyrkte motionen, och denna avslogs av . Virkesförsörjningeni , m.m. Bakgrund är ett av enskogsägarförening, Vänerskog ek.för., ägt skogsindustriföretag med sågverk,massa- och pappersbruk, spånskivefa-brik, plywoodfabrik och husfabrik m.m.-sammanlagt ett tjugotal enheter-i , , ,Ålvsborgs samt . översteg antalet anställda 4000. drevs med kraftiga förluster, vilket manklarade genom att realisera anläggningstillgångar. Till följd bl. a. av enfortsatt svag resultatutveckling rekonstruerades bolaget i december 1980.Rekonstruktionen innefattade eftergift från bl. a. statens, vissakreditinstituts och Vänerskog ek. :s sida av fordringar på närmare 400milj. Härefter beviljades bolaget ytterligare krediter på 95 milj. kr. avLantbrukarnas riksförbund (LRF) och fyra banker, varjämte staten utlovade ettindustrigarantilån på 50 milj. kr. beslöt attrambeloppet för industrigarantilå-nen för /81 skulle ökas med150 milj. kr. till 450 milj. kr. En utförligare redogörelse för de skildaförsöken att vända utvecklingen i Vänerskog fram t. o. m. harlämnats i utskottets betänkande NU 1980/81:46. Trots de betydande finansiella tillskotten tillVänerskogskoncernen fortsatte den negativa resultatutvecklingen under sommarenoch . försattes Vänerskog ek. samtdotterbolagen , AB Notnäs Ångsåg, , ,och i konkurs på egen NU1981/82:27 ' 18 De skilda konkursbona förvaltas f. n. av sexförvaltare. Första borgenärssammanträde hölls i Karlstad.Konkursbouppteckningen uppvisar en brist på ca 425 milj. kr. I samband med konkursen tillsatte industriminister en strukturgrupp under ledning av generaldirektören i domänverketLennart , med uppgift bl. a. att föreslå en samordning mellankrisföretagen i skogsindustrin i . Gruppen skall biträdakonkursförvaltarna i deras arbete med Vänerskogskonkursen. Den skall läggasynpunkter på vilka struktureffekter eventuella lösningar kan ha samt särskiltfölja virkesmarknaden i berörda områden. Gruppens arbete skall bedrivas i närakontakt med skogsindustri och virkesleverantörer som verkar i regionen samtberörda länsmyndigheter, kommuner och fackliga organisationer. Motionerna 1981/82:1047 och 1981/82:2006 I motion 1980/81:2006 (s) omnäringspolitiska insatser i behandlas bl. a. Vänerskogs situation.Motionärerna anför att konkursen blev ett hårt slag för det redan tidigare hårtdrabbade . De 2 900 anställda inom Vänerskog har varslats omuppsägning. Stora förluster kan emotses för åkare, andra småföretagare ochskogsbönder. I motionen understryks att en av orsakerna till Vänerskogskraschenär bristen på skogsråvara. Trots att Vänerskogskoncernen själv hade problem medatt få fram råvara tecknade den så sent som ett avtal omvirkesleveranser till . Konkursen har skapat en mycket stororo på den värmländska virkesmarknaden. Virkesuppköpare "slåss" omvirke. Priserna ligger långt över träffade virkesavtal. Det är enligtmotionärerna därför av stor vikt att virkesleveranserna till Värmlandsskogsindustri organiseras så att spekulationer i den uppkomna virkeskrisen intesker. Samhälleliga styrmedel av den typ som socialdemokraterna föreslagit i sinpartimotion (1981/82:2076) om skogsnäringen bör sättas in för att trygga arbetstillfällenai skogsbruk oeh skogsindustri. bör enhgt motionärernabegära att den av industriministern tillsatta strukturgruppen ges i uppdrag atti sitt arbete utgå från regionalpolitiska hänsyn och med förtur behandlafrågan om råvaruförsörjningen till de konkursdrabbade företagsenheterna. I motion 1981/82:1047 (vpk) framläggs två förslagbeträffande den fortsatta hanteringen av Vänerskogs situation. Det ena är attriksdagen tar initiativ till en samhällsekonomisk utredning beträffande deberörda industrienheternas framtid av den typ som genomfördes i fråga om Ncb:sfabriker i . Det andra förslaget är att regeringen noga följerutvecklingen när det gäller virkesråvaran och tendensen att öka anlitandet aventreprenörer för skogsavverkning i stället för anställda skogsarbetare.Motionären framhåller bl. a. att risken är överhängande för att delar avVänerskogs industri köps upp enbart med syftet att de skall läggas NU 1981/82:27 19 De fackliga organisationerna bör få ett avgörandeinflytande på de förestående besluten, anför motionären, som anser att desamhällsekonomiska aspekterna inför en företagsnedläggning måste allvarligtprövas innan några förändringar får ske. Frågesvar om råvaruförsörjningen till skogsindustrin iVärmlands län Industriminister . Åslingbesvarade (RD 1981/82:65 s. 77) en fråga (1981/82:200) avGunnar () om råvaruförsörjningen till skogsindustrin i län.Denne hade frågat vad regeringen kunde göra för att den skogsråvara somavverkas i skulle komma länets industrier till godo och inte hamna ihänderna på spekulativa uppköpare. Frågan var föranledd av uppgifter om attmånga virkesuppköpare efter Vänerskogs konkurs spekulerade i den uppkomnakrisen och köpte upp virke, något som skulle kunna få allvarliga effekter försysselsättningen i den berörda skogsindustrin. I sitt svar sade industriministernatt han delade frågeställarens oro över de effekter som skulle kunna uppkommaom inte förhållandena snabbt normaliserades på den värmländskavirkesmarknaden. Han hänvisade till att den av honom tillsatta strukturgruppeni sitt arbete bl. a. hade att särskilt följa virkesmarknadens allmännautveckling i berörda områden. Strukturgruppen hade framhållit att' det varviktigt att skogsägarföreningar snabbt bildades för att virkesmarknaden skullekunna fungera effektivt. Det ankom emellertid på berörda skogsägare att avgörahur denna fråga lämpligen borde lösas. Det görs nu ansträngningar av påolika sätt inblandade parter - och jag tänker då bl. a. på konkursförvaltarnaoch andra företrädare för den virkesköpande industrin, virkesleverantörer,fackliga organisationer och olika offentliga organ - för att skapa en lugnvirkesmarknad. Jag konstaterar att Sävab, detbolag inom som arbetar med attköpa upp virke från skogsägarna inom Vänerskogs område, också på sitt sättförsöker garantera virkesförsörjningen. Bolaget verkar f. n. med hjälp avresurser som lånats från Vänerskog ekonomisk förening i konkurs. Jag noterarockså att Billerud enligt uppgift lovat medverka till att Vänerskogsmassaindustrier får det virke som behövs, . Det äralltså en betydande aktivitet i gång också för att bemästra effekterna av denvirkesspekulation som har följt i konkursens spår. Jag tror inte att man med tvångsinstrument - med någotslags lokal planhushållning- kan styra virkesförsörjningen. Det är heller inte möjligt,tror jag, att införa något slags etableringskontroll för virkeshandel.