bet · G501UbU37 · 1981-12-31 00:00:00 — Detta poängberäkningssätt ärdock inte tillämpligt på de traditionellt yrkesinriktade linjerna som t. ex.civilingenjörslinjerna eller läkarlinjen. Vidare föreslår Andrénska kommitténatt självständigt arbete om minst 10 poäng (2,5 månaders arbete på heltid)skall inrymmas i varje gmndutbildning. Föredragande statsrådet pekar på att han bl. a. i 1979 årsforskningsproposition framhöll värdet och angelägenheten av attfördjupningsstudier i ett eller flera ämnen mera allmänt kunde inrymmas istudierna inom de allmänna utbildningslinjerna. Arbetet härmed pågår f.n. inomhögskoleenheterna. anfört i nu berört avseende visarenligt föredragande statsrådet än en gång på angelägenheten av att intensifieraarbetet med att organisera högskoleutbildningen på sådant sätt att UbU 1981/82:37 54 omfattningenav fördjupningsstudier ökar. Det är enligt honom också angeläget med ett ökatinslag av självständigt arbete inom den grundläggande högskoleutbildningen.Föredragande statsrådet vill emellertid inte förorda ett generellt krav påsjälvständigt arbete av viss omfattning för alla utbildningslinjer. Imotion 1981/1982:2069, som väckts under allmänna motionstiden, begärs ettuttalande av att i varje examen skall ingå åtminstone ett någorlundaomfattande självständigt arbete (yrkande 3, motivering i motion 1981/82:2018).I motion 1981/82:2069 begärs också att filosofie kandidatexamen skallåterinföras (yrkande 4, motivering i motion 1981/ 82:2018). I mofion1981/82:2220 hävdas att examina inte skall ges utan fördjupningsstudier över20-poängsnivån. Ett riktmärke för omfattningen av det självständiga arbetet börvara att det på utbildningsvägar om minst 120 poäng skall omfatta minst 10poäng (yrkandena 7 och 8). Utskottet vill medanledning av motionsyrkandena anföra följande. Riksdagensbeslut om reformering av högskoleutbildningen (prop. 1975:9, UbU 1975: 17, rskr1975; 179, prop. 1976/77:59, UbU 1976/77:20, rskr 1976/77:246) innebar bl. a.att det dåvarande examenssystemet avskaffades. I det gamla systemet hadeexamensfordringarna fastställts av Kungl. Maj;t och avlagda examinadokumenterades genom examensbevis. I stället för detta tillkom ett system medett stort antal utbildningslinjer. hade inget att erinra mot att enexamensbenämning knöts till genomgången utbildningslinje. Enligt nu gällandebestämmelser får i utbildningsplan för linje föreskrivas att till utbildningsbevissom avser samtliga utbildningsmoment som för den studerande ingår i linjenskall knytas en examensbenämning. Examensbenämningen bör utformas så att denger en meningsfull information om utbildningens omfattning, innehåll eller huvudsakligainriktning (högskoleförordningen 7 kap. 15 §). Medanledning av vad som i motion 1981/82:2220 anförs om fördjupningsstudier villutskottet peka på att för de olika allmänna linjerna anordnas kurser medhänsyn till linjens syfte att förbereda för verksamhet inom ett visstyrkesområde eller en viss sektor av arbetslivet (jfr. 4 §). Vad som på detta sätt generellt gäller för högskolans linjer hindrarenligt utskottets uppfattning inte att det är angeläget att det arbetet fortgåroch intensifieras som syftar till att organisera högskoleutbildningen påsådant sätt att omfattningen av fördjupningsstudier ökar. Utskottet är ense medföredragande statsrådet i denna fråga. Även i fråga om omfattningen av detsjälvständiga arbetet på den grundläggande utbildningens nivå delar utskottetföredragande statsrådets uppfattning. Mot bakgrund av utbildningslinjernasskiftande karaktär och omfattning är det svårt att förorda generella krav påsjälvständigt arbete av en viss omfattning. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet motion 1981/82:2069 yrkandena 3och 4 samt motion 1981/82: 2220 yrkandena 7 och 8. UbU1981/82:37 55 Föredragande statsrådet behandlar idetta sammanhang forskarutbildning för studerande på ämneslärarlinjerna.Enligt propositionen bör frågan om anstånd med den praktisk-pedagogiskautbildningen för sådana studerande på ämneslärarlinjerna, som eftergrundläggande ämnesstudier önskar fortsätta med forskarutbildning, kunna prövasfrån fall till fall. Ämneslärarlinjerna är f.n. inte konstruerade för att kunnata emot studerande, som i omedelbar anslutning till grundläggande ämnesstudiervill fortsätta med forskarutbildning. Som en provisorisk anordning finnsdäremot möjlighet för forskamtbildade som inte följer ämneslärariinje attintill utgången av genomgå praktisk-pedagogisk utbildning om 40 poäng.Det finns således ingen genomtänkt modell för utbildning av lektorereller någon dimensionering av utbildning för sådana. Enligt utskottets meningbör UHÄ söka finna former för en reguljär lektorsutbildning genom attstuderande på ämneslärarlinje får möjlighet att förlänga sina ämnesteoretiskastudier med forskarutbildning. Ett särskilt antal platser vid den praktisk-pedagogiskautbildningen bör vidare avsättas för studerande, som är ämnesteoretisktbehöriga till lektorstjänst men som inte följt läramtbildningslinje. Utskottetföreslår att som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört om nya former för reguljär lektorsutbildning. Enligt gällande bestämmelser har enperson allmän behörighet att antas till forskamtbildning som på etttillfredsställande sätt har gått igenom allmän, lokal eller individuellutbildningslinje inom grundläggande högskoleutbildning om minst 80 poäng. Ävensådan linje om vilken har beslutats att den för vissa studerande skall omfattamindre än 80 poäng skall ge allmän behörighet. Kraven på särskild behörighetanges i studieplanen för forskarutbildningen i varje ämne. Föredragande statsrådet konstaterar att det inte ställsnågra krav på att de kunskaper som ligger till grund för behörigheten skall haförvärvats på ett mera kvalificerat sätt, t. ex. genom att kunskaperna skallvara väl vitsordade, eller på att den som söker till forskarutbildningen skallha visat sig vara lämplig för sådan utbildning. Begränsningar i antagningentill forskarutbildning får endast tillgripas, när beslut därom kan grundas påbristande tillgång på handledarresurser. Om det inte finns grund för sådanantagningsbegränsning kan formellt behöriga sökande få tillträde till forskarutbildningäven om de under sina föregående studier klart har dokumenterat bristandeförutsättningar att avlägga doktorsexamen. Mot bakgrund härav förordas i propositioneninförandet av lämplighetsbedömning för antagning till forskarutbildning ienlighet med ett förslag av UHÄ. Institutionen och dess handledare skall svaraför bedömningen. I motion 1981/82: 2220 framförs som ett grundläggande kravför forskarutbildning att den studerande har fullständig grundläggandeutbildning. Den studerande skall sammanlagt ha uppnått minst 120 poäng medminst 60 poäng i aktuellt ämne (yrkande 9). UbU1981/82:37 56 Regeringens förslag omlämplighetsbedömning avvisas i motionerna 1981/82:2223 (yrkande 3) och1981/82:2233. Enligt vad som anförs i den senare motionen är det stötande attforskarhandledarna skall tilldelas ett helt avgörande inflytande i dessafrågor. Utskottet erinrar om att i proposition 1978/79:119 omvissa frågor rörande forskning och forskarutbildning anfördes bl. a; följandeom allmänna riktlinjer för särskild behörighet och urval tillforskarutbildning. Det är självfallet viktigt attbehörighetskraven utformas så att kvalitet i forskarutbildningen garanteras,varvid de särskilda behörighetskraven kommer att spela en viktig roll.Formalism vid precisering av sädana krav bör undvikas och det viktigaste är atten forskarstuderande uppfyller kraven i vad avser förkunskapernas innehåll ochinte i fråga om en viss formell dokumentation därav. Endast nödvändigaförkunskaper bör krävas. godkände vad som hadeförordats i nu berört hänseende (UbU 1978/79:44, rskr 1978/79:391). UHÄ har på grundval av riksdagsbeslutet utfärdatriktlinjer för lokala föreskrifter om särskild behörighet och urval i fråga omtillträde till forskamtbildning (UHÄ ). Beträffande studerande fråntraditionellt forskningsanknutna grundutbildningar (allmännautbildningslinjer), i regel omfattande minst 120 poäng, krävs kunskaper som ihuvudsak motsvarar utbildningen inom linjen. För huvuddelen av de studerandeinom de matematisk-naturvetenskapliga, humanistiska och samhällsvetenskapligaämnesområdena ingår häri krav om 60 poäng (motsvarande) i ett förforskarutbildningsämnet relevant område inom grundutbildningen. Beträffande studerande från icke traditionelltforskningsanknutna grundutbildningar ställs skiftande krav på särskildbehörighet för viss forskamtbildning, beroende pä om ämnet iforskarutbildningen ingår i vederbörandes grundutbildning eller inte. Den somvill forskarutbilda sig i ett ämne som inte har ingått i vederbörandesgrundutbildning, har att uppfylla minst samma krav pä fördjupningsstudier somandra studerande. 1 de fall där studier inom ämnesområdet i fråga har ingått igrundutbildningen, bör en nivå i huvudsak motsvarande 60 poäng kunna uppnåsmed hjälp av bl. a. överbryggande kurser. Dessa tillkom för att underiätta förstuderande från de linjer som tillfördes högskolan genom högskolereformen, t.ex. sjuksköterskeutbildning och förskollärarutbildning, att erhålla särskildbehörighet för forskarutbildning i visst ämne. Med hänvisning till det anförda om gällande riktlinjer förbehörighet att antas som forskarstuderande föreslår utskottet att riksdagenavslår mofion 1981/82: 2220 yrkande 9. När det gäller lämplighetsbédömning för antagning tillforskarutbildning finner utskottet i likhet med föredragande statsrådet att detfinns skäl för en sådan ändring av reglerna som har föreslagits ipropositionen. Utskottet delar sålunda statsrådets uppfattning att det bådefrån den enskildes och UbU1981/82:37 57 samhällets synpunkt är olyckligt, om personer utan reellaförutsättningar för att fullfölja utbildningen antas till forskarutbildning.Utskottet avstyrker därför mofionerna 1981/82:2223 yrkande 3 och 1981/82:2233. har lagt framen rad förslag som rör handledningen inom forskarutbildningen. a. vissa normer för handledningens omfattning både för handledarenoch doktoranden. Varje doktorand bör enligt kommitténs mening ha rätt till igenomsnitt fyra till sex timmars individuell handledning . Föredragande statsrådet framhåller att en väl fungerandeforskarhand-ledning är av central betydelse för forskarutbildningen. Det gåremellertid inte, menar statsrådet, att standardisera eller med striktabestämmelser fastlägga hur forskarhandledningen skall gestalta sig. Den lämpligauppläggningen av handledningen är beroende av såväl ämnets karaktär, somdoktorandens och handledarens personliga sätt att arbeta och fungera.Föredragande statsrådet utgår från att berörda myndigheter i sitt fortsattaarbete beäktar de förslag som har lagt fram. Regeringen bör enligt motion 1981/82:2220 fastslå attvarje doktorand har rätt till handledning under viss genomsnittlig tid undersin forskarutbildning (yrkande 10). Med instämmande i vad som i propositionen har anförts om bl.a. skiftande arbetssätt hos både doktorand och handledare är utskottet inteberett att förorda bindande normer för handledning. Utskottet finner detnaturligt att beslut om handledningens utformning fattas lokalt inom högskolan,vilket också framhålls i propositionen. Med detta avstyrks motion 1981/82:2220yrkande 10. I proposition 1978/79:119 om vissafrågor rörande forskning och forskarutbildning m.m. föreslogs bl.a. att ettsystem med etappavgångar ur forskarutbildningen skulle utvecklas. Dessa etappavgångarskulle utformas så att de passade både forskamtbildningen och arbetsmarknaden.De måste således dels utgöra naturiiga, avslutade moment inom forskarutbildningen,dels ge en utbildning som svarar mot ett arbetsmarknadsbehov. Riksdagengodkände de i propositionen förordade riktlinjerna (UbU 1978/ 79:44, rskr1978/79:391). I högskoleförordningen har sedermera införts bestämmelserom att forskamtbildningen skall anordnas så att den sker i etapper, om det ärändamålsenligt och möjligt. Den som godkänts i samtliga moment i en etapp avforskamtbildningen kan erhålla utbildningsbevis härom. UHÄ kan numeraföreskriva att en examensbenämning skall knytas till ett sådant bevis.Examensbenämningen bör utformas så att den ger en meningsfull information omutbildningens omfattning, innehåll och huvudsakliga inriktning. Efter ovan nämnda beslut fick UHÄ i uppdrag attutreda inom vilka områden etappavgångar skulle vara lämpliga samt utarbetaförslag till sådana etappavgångar. UHÄ:s arbete har resulterat i rapporten UbU 1981/82:37 58 Etapperi forskarutbildningen (1980:25), vilken upptar ett antal förslag ometappavgångar/mellanexamina inom matemaiisk-naturve-tenskaplig och tekniskfakultet. Utskottethar inhämtat att UHÄ utfärdat föreskrifter omexamensbenämningen teknisk licentiatexamen. Denna får knytas tillutbildningsbevis som avser en etapp i forskarutbildningen i ett ämne inomteknisk fakultet (motsvarande). Etappen skall omfatta heltidsstudier om minstfyra och högst fem terminer. har fört fram förslag rörande mellanexamen. Enligt vad föredragandestatsrådet anför i nu föreliggande proposition gäller kommitténs förslag i storutsträckning sådant som redan har beslutats med anledning av förslagen i 1979års forskningsproposition. Några ytteriigare åtgärder från regeringens ochriksdagens sida för att fä till stånd mellanexamen fordras enligt föredragandestatsrådets mening f. n. inte. Imotionerna 1981/82:2069 (yrkande 5), vilken motion väckts under allmännamofionsfiden, och 1981/82: 2220 (yrkande 12) krävs att en mellanexamen/specialistexameninrättas. 1 motiveringarna, vilka återfinns i motion 1981/82:2018, anförs bl.a. att den i motionerna föreslagna examen skall betraktas som ett slutmål ochinte utgöra en etapp i utbildning för doktorsexamen. 1det föregående har utskottet redogjort för de förändringar i högskoleförordningensom gjorts för att möjliggöra etappavgång ur forskarutbildningen. Vidareframgår att det är fullt möjligt att knyta en examensbenämning tillutbildningsbevis om fullgjord etapp. Som resultat av regeringens tidigareuppdrag till UHÄ att utreda frågan om lämpliga etappavgångar och att utarbetaförslag härom har ämbetet, som nämnts, fattat beslut om teknisklicentiatexamen. Utskottetfinner inte skäl att tillmötesgå motionernas krav på en mellanexamen somenbart slutmål för utbildning och inte som en etapp i utbildning tilldoktorsexamen. De önskemål som i övrigt framställs i motionerna bör somutskottet ser det i huvudsak vara tillgodosedda med den möjlighet som medgestill etappavgång för de forskarutbildningar där det är arbetsmarknadsmässigtmotiverat och där en etapp av detta slag kan utgöra en utbildningsmässighelhet. Utskottet föreslår därför att avslår motionerna 1981/82:2069yrkande 5 och 1981/82:2220 yrkande 12. 1 propositionen förordas vissa förändringar iformerna för bedömningen av doktorsavhandlingar. För att få kontinuitet ibedömningen bör betygsnämnd bestå av två fasta ledamöter som utses för ett åri taget samt ytterligare en eller tre ledamöter vilka utses för varje enskildavhandling. Vidare föreslär föredragande statsrådet att fakultetsopponent ochbetygsnämnd i ett protokoll skall redovisa omdömen om doktorsavhandlingen. Detär nämligen, menar statsrådet, angeläget att tillmäta doktorsavhandlingarnaskvalitet störte betydelse än f. n. Regeringen bereder tillfälle attta del av det som anförts om doktorsavhandlingar. UbU1981/82:37 59 Förslaget om omdömen omdoktorsavhandlingen avvisas i motion 1981/ 82:2220 (yrkande II). I stället bör avhandlingenbetygsättas som underkänd, godkänd eller väl godkänd. Även i motionerna1981/82:2223 (yrkande 4) och 1981/82:2234 (yrkande II) tillbakavisas regeringens förslag om omdömen. Enförändring i nu berört avseende medför enligt den senare motionen en betydanderisk för att studietiden till doktorsexamen förlängs. F.n. skall en doktorsavhandling ges något av betygenunderkänd eller godkänd. Utskottet ställer sig mycket tveksamt till förslaget ipropositionen om ett omdöme om avhandlingen. Fakultetsopponent och betygsnämndskall enligt förslaget åläggas att bilägga var sitt omdöme om avhandlingen iett protokoll till doktorsexamen. kan dock ansluta sig tillfakultetsopponentens omdöme. Utskottet ser det inte som självklart att denuppfattning om en avhandling som råder vid tillfället för disputationen och somskall uttryckas i form av ett skriftligt omdöme på sätt som regeringen föresläralltid är den som gör mest rättvisa åt avhandlingen. Utskottet erinrar om dendiskussion om avhandlingar, inte minst förtjänstfulla sådana, som förs ivetenskapliga tidskrifter efter publiceringen av avhandlingen. Utskottetdelar den uppfattning som framförts i motion 1981/82:2234 att den prövning iform av sakkunnigutlåtanden som sker i samband med ansökan om docentkompetensär tillräcklig i vad avser formaliserade omdömen av doktorsavhandlingar ochanser således att några omdömen av den art som förordas i propositionen intebör införas. bör med anledning av proposition 1981/82:106 ochmotionerna 1981/82: 2223 yrkande 4 och 1981/82: 2234 yrkande 11 som sin meningge regeringen till känna vad utskottet har anfört om omdömen om doktorsavhandling. Vidare föreslår utskottet att avslår motion1981/82:2220 yrkande 11. I ett särskilt avsnitt avpropositionen behandlas dimensioneringen av forskarutbildningen. delar den uppfattning som UHÄ har givit uttryck för i en rapporttill regeringen, nämligen att det inte är möjligt att införa ettdimensioneringssystem för forskarutbildning som innebär att antagningstalpreciseras för varje ämne eller grupp av ämnen och högskoleenhet. Samtidigtbehövs enligt statsrådets uppfattning en bättre överblick och bevakning avsituationen, när det gäller forskamtbildningen såväl på nationell nivå somlokalt. En viktig utgångspunkt är härvid forskningsplaneringen inom och utanförhögskolan. Givetvis, menar föredragande statsrådet, måste också så långtmöjligt arbetsmarknaden för forskamtbildade utanför forsknings- ochutvecklingsområdet beaktas. Hänsyn måste också tas till att forskamtbildningenoch forskningen - om de skall kunna vidmakthållas på en godtagbar nivå - måsteha en viss minsta omfattning och kontinuitet. Det centrala bevakningsansvaretbör enligt föredragande statsrådet åvila UHÄ, som har att fortlöpande följa UbU1981/82:37 60 utbudet av examinerade frän forskarutbildningen ocharbetsmarknadssituationen för forskamtbildade samt notera och analyseraförändringar. Utskottet har inget att erinra mot vad som i propositionenhar anförts om dimensioneringen av forskarutbildningen. Kommittén om forskningens ochforskarutbildningens situation i den nya högskolan har i ett särskiltbetänkande (SOU 1981: 30) Forskarutbildningens meritvärde konstaterat attforskarutbildningens meritvärde har minskat avsevärt under senare är. Dennautveckling måste enligt kommittén brytas, vilket fömtsätter att centraltfastställda kompetenskrav återinförs i viss omfattning. Föredragande statsrådet delar helt kommitténs uppfattningatt forskarutbildning bör ges ett ökat meritvärde vid tjänstetillsättning ochtjänstebefordran och framhåller att det fortsatta beredningsarbetet, som avflera skäl är nödvändigt innan ställning tas till enskildheterna i kommitténsmånga förslag, bör utgå frän detta. Det är enligt föredragande statsrådet bl.a. rimligt att den tid, dock högst , som en forskarstuderande ägnar åtsin utbildning får likställas med tjänstgöring i statlig tjänst vidtjänstetillsättning. Därvid bör verksamhet, dvs. forskarutbildning, inom sammaområde som den sökta tjänsten vanligen fä ett högre meritvärde. mening talar också många skäl för att, som kommittén harföreslagit, det genom ett cirkulär ges allmänna riktlinjer för bedömning avfrågor sammanhängande med meritvärdet av forskarutbildning m. m. I fråga om denenskilda sektorn avser statsrådet att återkomma till regeringen med förslag omuppdrag till UHÄ att beakta och vidta de åtgärder som bör genomföras för attförbättra meritvärdet av forskarutbildning m.m. UHÄ avses också få i uppdragatt utreda frågan om forskarutbildningens meritvärde för arbetsuppgifter inomområden som tidigare saknat forskningsanknytning samt om en särskildutbildningsgång eller kortare variant av bibliotekarielinjen för den som avlagtdoktorsexamen. I motion 1981/82:2220 föreslås en förbättrad informationom olika fors-kamtbildningars innehåll i syfte att öka deras meritvärde inomden icke statligt reglerade sektorn av arbetsmarknaden (yrkande 15 i dennadel). Utskottet instämmer i föredragande statsrådets uttalademening att forskamtbildning bör ges ett ökat meritvärde och att sådana frågorbör klarläggas i centralt fastställda riktlinjer för myndigheters bedömning avmeritvärderingsfrågor m. m. Utskottet anser det också betydelsefullt attfrågor om behörighetskrav blir ytteriigare belysta i det fortsattaberedningsarbetet avseende kommitténs förslag. Som föredragande statsrådetframhåller måste kommitténs olika förslag ytterligare beredas innan ställningtas till dem. Utskottet noterar med tillfredsställelse att dettaberedningsarbete skall fortsätta utifrån de av statsrådet förordadeutgångspunkterna. Utskottet har således inget att erinra mot vad som anmältsom tillgodoräknande av doktorsexamen i förtjänsthänseende och föreslår attriksdagen UbU 1981/82:37 61 läggerdenna del av proposifionen till handlingarna. Med hänvisning till det aviseradeutredningsuppdraget till UHÄ avseende forskarutbildningens meritvärde inom denenskilda sektorn avstyrker utskottet motion 1981/ 82; 2220 yrkande 15 i dennadel. I motion 1981/82:2220 (yrkande 15 i denna del)framhålls som angeläget att lektorstjänsterna i gymnasieskolan blir besatta medbehöriga lärare. Enligt16 kap. 19 § skolförordningen (1971:235) skall varje viktigare ämne pä tre-eller fyraårig linje i gymnasieskolan vara företrätt av ordinarie tjänst somlektor. Enligt 14 kap. 4 § skolförordningen kan länsskolnämnd besluta att lediglektorstjänst inte skall ledigkungöras. Enligtvad utskottet erfarit är antalet vakanta lektorstjänster f. n. mycket stort. Avtotalt ca 2790 lektorstjänster 1980 var ca 740 inte utnyttjade somsädana. Av dessa ledigkungjordes ca 180. Ibetänkandet Forskarutbildningens meritvärde (SOU 1981:30) har påtalats bl. a.det vanligt förekommande önskemålet frän lokala fackliga organisationer attlektorstjänster inte skall ledigkungöras om det leder till att enicke-ordinarie adjunkt sägs upp. I sitt yttrande över nämnda betänkande harskolöverstyrelsen (SÖ) pekat pä att vakanta lektorstjänster skall återbesättasom inte länsskolnämnd medger annat. Skolstyrelserna har enligt SÖ inte någonförfattningsenlig rätt att själva besluta att tjänsterna inte skallledigkungöras. Enligt SÖ:s mening bör man sträva efter att inrättade, men intefilisatta tjänster erhåller innehavare och att långtidsvikariat tillsätts i defall där den ordinarie innehavaren är ledig från tjänsten. Detläge som redovisats i fråga om ledigkungörande av lektorstjänster är enligtutskottets mening inte tillfredsställande. Länsskolnämnderna bör tillse attvakanta lektorstjänster ledigkungörs åtminstone . Utskottetföreslår att med anledning av motion 1981/82:2220 yrkande 15 i dennadel som sin mening ger regeringen fill känna vad utskottet anfört omledigkungörande av lektorstjänster. Medel för konstnärligt utvecklingsarbete anvisasunder ett reservationsanslag till forskningsanknytning av gmndläggandehögskoleutbildning samt konstnärligt utvecklingsarbete. Anslaget disponeras avregionstyrelserna. har tidigare under innevarande beslutatatt under ifrågavarande anslag föra upp . 1 syfte att stärka detkonstnärliga utvecklingsarbetets ställning anslöt sig utskottet vid behandlingenav anslaget till regeringens förslag att under varje anslagspost ange ett visstlägsta belopp avsett för konstnärligt utvecklingsarbete. Detta blev riksdagensbeslut (prop. 1981/82:100, UbU 1981/82:24, rskr 1981/82:312). Riksdagenbör enligt förslag som framförs i motion 1981/82: 2223 (yrkande 8) anslåytteriigare 10 milj. kr. till de konstnärliga högskolorna för uppbyggnad avkonstnärligt utvecklingsarbete motsvarande andra högskolorsforskningsorganisafioner.