bet · G501LU1 · 1981-12-31 00:00:00 — om utländska medborgares rätt att förvärva fast egendom m.m. I betänkandet behandlas motionerna1980/81:1580 av (fp) och tredje vice talmannen () och 1980/81:1581 av (). I samband med ett studiebesök i har utskottetinhämtat synpunkter på den lagstiftning som motionerna berör från företrädareför i . I motion 1580 lämnas en redogörelseför de olika industriella samarbetsprojekt mellan och somaktualiserats . Att projekten inte blivit av anser motionärernadelvis bero på psykologiska faktorer, bl. a. stämningar som kvarlever frånunionsupplösningen 1905. Enligt motionärerna bör ta första steget förändring av relationerna mellan länderna och därmed visa att vivärdesätter det speciella förhållandet till . Motionärerna pekar på attSverige kan vara ett intressant objekt för norska investeringar. F. n. finnsdet emellertid bestämmelser som förbjuder utlänningar att äga fastigheter,aktier m. m. i . Motionärerna föreslår att dessa regler ändras så attnorrmän och norska företag jämställs med svenskar och svenska företag. Ettsådant steg bör leda till ätt motsvarande restriktioner i undanröjs.Enligt motionärerna bör den föreslagna förändringen tillsammans med frihandelnoch den gemensamma arbetsmarknaden kunna bidra till att och Sverigebildar en gemensam hemmamarknad. På grund av det anförda yrkar motionärerna att riksdagenhemställer att regeringen låter utreda möjligheterna att undanta norskamedborgare oeh juridiska personer från de inskränkningar i rätten att äga mark,aktier m. m. som i gäller för utlänningar. I motion 1581 framhålls aU alltfler sommarbostäder, markområden och jordbruk försäljs till personer som inteär svenska medborgare. Enligt motionären är denna utveckling olycklig och börhejdas. Motionären anser att nuvarande regler om utlänningars rätt att förvärvafastigheter i förefaller mycket generösa med hänsyn till de mångaförsäljningar som skett. Motionären yrkar att som sin mening gerregeringen till känna att det krävs betydligt hårdare regler för prövning avutländska medborgares förvärv av fast egendom i . 1 1981/82. LU1981/82:1 2 Vissa regler om utlänningars rätt att förvärva fastegendom, m. m. På olika områden finns bestämmelsersom föreskriver att utländska rättssubjekt eller svenska juridiska personer somstår under utländskt inflytande inte alls eller bara efter tillstånd får förvärvaviss egendom, utöva viss verksamhet, m. m. En central plats i detta sammanhang intas av lagen(1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m.Enligt lagen får utländska medborgare förvärva fast egendom eller gruva elleridka gruvdrift bara efter särskilt tillstånd som meddelas av regeringen ellermyndighet som regeringen bestämmer. Med utländska medborgare jämställsutländska bolag, föreningar, andra samfälligheter och stiftelser. Inte hellerfår svenskt handelsbolag vari finns bolagsman, för vilken de i lagenföreskrivna inskränkningarna i rätten att förvärva fast egendom galler, svensktaktiebolag vars aktiebrev får ställas till innehavaren eller svensk ekonomiskförening förvärva fast egendom eller gruva eller idka gruvdrift utan tillståndi varje särskilt fall. Detsamma gäller i fråga om svenskt aktiebolag varsaktiebrev skall ställas till viss man. Sådant bolag kan emellertid undgåtillståndsplikten genom att visst förbehåll, s. k. utlånningsklausul, tas in ibolagsordningen. Klausulen skall gå ut på att utländska rättssubjekt ellertillståndspliktiga svenska rättssubjekt genom teckning eller överlåtelse fårförvärva bara en mindre del av bolagets aktier, nämligen vid varje tidpunktmindre än av röstetalet för bolagets samtliga aktier och avbolagets hela aktiekapital. Aktier som får förvärvas av utländska rättssubjektbrukar kallas fria aktier och andra aktier bundna aktier. Innehåller bolagsordningen utlänningsklausul-ellersträngare föreskrifter - får klausulen inte ändras utan medgivande avregeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. Sådant medgivande skallinte lämnas om det strider mot väsentligt allmänt intresse att bolagets aktierförvärvas av rättssubjekt för vilket de i lagen föreskrivna inskränkningarna irätten att förvärva fast egendom gäller. Förvärv av aktie som sker i strid motklausulen är ogiltigt. Särskilt tillstånd krävs om rörelse eller del av rörelseskall övergå från ett icke tillståndspliktigt till ett tillståndspliktigt rättssubjekt. I fråga om utländska medborgares förvärv av fastighetergäller enligt lagen bl. a. att förvärvstillstånd skall meddelas dels om hinderej möter med hänsyn till allmänt intresse eller förvärvarens personligaförhållanden, dels om bl. a. fastigheten i fråga förvärvas huvudsakligen förbostadsändamål eller för fritidsändamål. I sistnämnda fall uppställs ocksåvissa krav på att fastigheten är lämpad för ändamålet samt, att förvärvaren harviss närmare angiven anknytning till eller att fastigheten inte ärbelägen inom område där efterfrågan på fritidsfastigheter är så stor att detföreligger risk för stegring av fastighetsvärdena. Också förvärv avbostadsarrenden är underkastade tillståndsplikt om arrendeupplåtelsen avserrätt att uppföra eller bibehålla fritidshus. LU 1981/82:1 3 Prövningen av tillståndsärendenavseende fritidsfastigheter ankommer i första hand på . Vissa tillämpningsföreskrifter till lagen finns ikungörelsen (1971:705) om utredning och tillstånd i ärende enligt lagen(1916:156) om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. I aktiebolagslagen (1975:1385) finns bestämmelser sominskränker utlänningars rätt att vara stiftare av svenska aktiebolag samt innehauppdrag som styrelseledamot och verkställande direktör. Beträffande handelsbolag finns regler sombegränsar utlännings rätt att ingå i sådant bolag. Reglerna finns numera ilagen (1968:557) om vissa inskränkningar i rätten att sluta svenskthandelsbolag m. m. Enligt lagen (1968:555) om rätt för utlänning ochutländskt företag att idka näring här i riket får utlänning i princip idkanäring här i landet endast efter näringstillstånd, som meddelas av regeringeneller myndighet som regeringen bestämmer (kommerskollegium). Från dennahuvudregel finns dock flera undantag. I lagen regleras också utländskt företagsrätt att driva verksamhet här i landet genom s. k. filial. Vid sidan av de redovisade lagarna finns det bestämmelserom kontroll av utländskt inflytande inom speciella näringsgrenar. För bank- ochkreditväsendet finns sådana regler i lagen (1955:183) om bankrörelse och förförsäkringsväsendet i lagen (1948:433) om försäkringsrörelse. Andra exempel påbestämmelser om utlänningars verksamhet här i landet finns i sjölagen (1891:35s. 1), luftfartslagen (1957:297) och tryckfrihetsförordningen. Regler som syftar till att förhindra att gällandeförvärvsförbud kringgås finns i lagen (1925:221) om bulvanförhållanden i frågaom fast egendom och lagen (1934:239) om bulvanförhållanden i fråga om aktier ivissa bolag. Av betydelse när det gäller såväl svenskars somutlänningars förvärv av fast egendomar slutligen jordförvärvslagen (1979:230)och lagen (1975:1132) om förvärv av hyresfastighet m. m. Bestämmelserna lagbeträffande utlänningars förvärv av bostads-och fritidsfastigheter fick sinnuvarande utformning (prop. 1975:65, LU 1975:27). gälldebetydligt liberalare regler och i praxis beviljades tillståndtill utlänningars förvärv av fritidsfastigheter. Skärpningen av lagstiftningenföranleddes av att utländska medborgare i ökad omfattning förvärvatfritidsfastigheter i . Det ansågs att ett ökat utländskt intresse förfritidsfastigheter kunde antas medföra risk för en olämplig prisutveckling. Ipropositionen framhöll det föredragande statsrå-det att de utländska förvärvenkoncentrerats framför allt till de södra och västra delarna av landet, nämligentill , , , , , ,. r 1981/82. LU 1981/82:1 4 Vidare påpekade han att efterfrågan redandå utgjorde ett problem i vissa områden där konkurrensen om marken var stor.Dessa problem skulle komma att bli påtagliga också i andra regioner, om denutländska efterfrågan på fritidsfastigheter fick öka i dittillsvarande takt. Enligt statsrådet medförde en större efterfrågansjälvfallet att priserna på de efterfrågade fastigheterna kom att stiga. Mankunde förmoda att i utlandet bosatta utländska köpare ofta var kapitalstarkaoch villiga att betala ett högre pris än vad som normalt kunde erhållas påmarknaden. En sådan utveckling ledde till att här bosatta personers möjligheteratt förvärva fritidshus försämras. I sammanhanget påpekades att det övervägandeantalet hushåll har i landet saknade eget fritidshus som efterfråganpå fritidshus var ganska stor. För dem som var bosatta inom de mest attraktivaområdena kunde det bli svårt att över huvud taget förvärva ett fritidshus pårimligt avstånd från bostadsorten. På grund av det anförda ansåg statsrådet attlänsstyrelsernas tillståndsgiv-ning måste bli mer restriktiv samt att den merarestriktiva tillståndsgivningen borde ta sikte på utländska medborgare utansärskild anknytning till . Förelåg däremot särskild anknytning till vårtland borde den liberala tillståndsgivningen fortsätta. I propositionen slogs fast att det inte kunde bli fråga omatt utesluta utländska medborgare, som är bosatta utomlands, från att förvärvafritidshus i vårt land. Det kunde nämligen vara till fördel att utlänningarsöker sig till på sin fritid. Utländska förvärv av fritidsfastigheterkunde i vissa delar av landet innebära ett önskvärt tillskott till bebyggelsensom kunde bidra till att landskapet hålls öppet, att möjligheterna attupprätthålla yissa former av samhällsservice ökar och att befintliga menoutnyttjade byggnader används på ett nyttigt sätt. I andra delar av landet, därkonkurrensen hård. ansågs läget däremot vara ettannat. Det var i sådana områden som möjligheterna till förvärv av fritidshusborde inskränkas. Enligt statsrådet borde tillståndsprövningen lämpligeninriktas på en utredning av huruvida en stor efterfrågan råder eller inte. Denrestriktivitet vid tillståndsgivningen som borde åstadkommas borde därförenligt hans mening göras beroende av huruvida stor efterfrågan påfritidsfastigheter råder inom det område som tillståndsansökan avser. Vidareframhölls att effekten av den nya regeln skulle - i fråga om utländskamedborgare utan särskild anknytning till vårt land - bli att de i storutsträckning hänvisades till inköp av fritidsfastigheter i områden där stortefterfrågetryck inte råder. Regeln innebar vidare att personer, som är bosattai landet, inte skulle behöva konkurrera med utomlands bosatta utländskamedborgare vid förvärv av fritidsfastigheter i särskilt attraktiva områden. I propositionen uttalades att uttrycket område borde gesen vidsträckt innebörd och kunna avse en längre kuststräcka, ettskärgårdsområde, ett område vid en större insjö etc. Med den överblicklänsstyrelsen i egenskap av LU 1981/82:1 5 planmyndighet har över bebyggelsen i länet torde den hagoda möjligheter att kunna bilda sig en uppfattning om i vilka områden av länetefterfrågan på fritidsfastigheter är särskilt stor. I tveksamma fall fannsalltid den möjligheten att genom remiss till få ett gottunderlag för bedömningen av frågan huruvida stor efterfrågan föreligger ellerinte. I fråga om normerna för länsstyrelsernastillståndsprövning framhöll lagutskottet - med anledning av ett motionsförslagom att genom ett generellt beslut borde kunna göraförvärvsförbudet tillämpligt på länet i dess helhet - bl. a. följande. Utskottet vill emellertid betonaatt risken för att den utländska efterfrågan får en allmänt prisuppdrivandeeffekt på utbudet av fritidsfastigheter är inskränkt till regioner, där dettill följd av efterfrågeöverskott råder konkurrens om den tillgängligasommarhusbebyggelsen. Inom områden, där någon uttalad konkurrenssituation inteföreligger, kan enstaka utländska förvärv inte innebära någon egentligförsvagning av de inhemska köparnas ställning på marknaden. Inte heller kantillfälliga överpris i samband med dylika förvärv befaras leda till en allmänhöjning av prisnivån inom området i fråga. Med hänsyn härtill finner utskottet det nödvändigt att denförordade restriktiviteten i tillståndsgivningen grundas på en regionalbedömning av efterfrågetrycket, så att man söker urskilja inom vilka områden enmera betydande efterfrågan gör sig gällande. Utskottet ansluter sig därför tillpropositionens förslag om att man bör behålla det nuvarande systemet med endecentraliserad handläggning av dessa tillståndsärenden och att uppgiften attvara tillståndsgivande myndighet även i fortsättningen bör anförtroslänsstyrelserna. Utskottet anförde vidare attmotionsförslaget kunde bereda väg för en onödigt stor restriktivitet när detgällde utländska medborgares möjligheter att få tillstånd att köpa fritidshus ivårt land. Som framhållits i propositionen kunde det på olika sätt vara tillfördel att utlänningar söker sig till på sin fritid. Utländska förvärvav fritidsfastigheter kunde enligt utskottet i vissa trakter innebära ettönskvärt tillskott till bebyggelsen, som kunde bidra till att landskapet hållsöppet, att möjligheterna att upprätthålla vissa former av samhällsservice ökaroch att befintliga men outnyttjade byggnader kommer till användning på ettnyttigt sätt. Det var enligt utskottets mening angeläget att lagstiftningenöppnar möjlighet att ta till vara fördelar av detta slag även inom län, därkonkurrensen om sommarhusbebyggelsen i allmänhet är hård. Förhållandena i detenskilda länet torde alltid vara så varierande, att det inte kunde uteslutasatt det finns enskilda objekt vilka med hänsyn till sitt läge bör kunna fåinköpas eller arrenderas av utländska medborgare utan att marknadsmässigaolägenheter behöver befaras uppstå. Enligt utskottets mening varlänsstyrelserna väl skickade att i samarbete med berörda kommuner förverkligaintentionerna om en sådan nyanserad och flexibel bedömning av hurefterfrågetrycket fördelar sig på olika delar av länet. Utskottet nämnde ocksåatt den i motionen förordade lösningen kunde innebära nackdelar så till vidaatt den möjligen kan tas till intäkt för att man i LU1981/82:1 6 utländsk lagstiftning ytterligare inskränker möjligheternaför svenska medborgare att köpa eller arrendera fritidshus utom riket, t. ex. ivåra nordiska grannländer. Avslutningsvisuttalade utskottet följande. Med anledning av motionen villutskottet understryka vikten av att den föreslagna förbudsregeln inte ges enalltför stel innebörd i den praktiska tillämpningen. torde det inte varapraktiskt möjligt att fastslå några absolut fixa gränser för sådana områden inomvilka ett starkt efterfrågetryck kan anses föreligga. Man torde då i stället haanledning att - i enlighet med tankegångarna i motionen - i viss mån utgå frånen bedömning av förhållandena i länet i dess helhet och inom ramen för en sådanhelhetsbedömning tillämpa förbudsregeln med ett betydande inslag avelasticitet. Självfallet kan också utvecklingen gå därhän att ett område, därvid en viss tidpunkt fritidsfastigheter inte efterfrågats i störreutsträckning, senare blir föremål för stark konkurrens. I ett sådant fall fårtillståndspraxis anpassas till marknadskrafternas förändringar.Prövningsorganen får vidare räkna med att en mera restriktiv tillståndsgivninginom sådana områden som f. n. tilldrar sig den utländska fritidsmarknadensintresse kan leda till att de utländska köparnas uppmärksamhet överflyttas tillområden som inte tidigare tillhört deras omedelbara intressesfär. Utskottetvill slutligen framhålla att man inom vissa regioner har anledning attuppmärksamma att endast begränsade arealer står till förfogande förfritidsändamål. Detta gäller bl. a. delar av där det kanbli fråga om brist på lämplig mark. Inom sådana regioner måstetillståndsgivningen ske mot bakgrund av att sommarhustomterna i första rummetbör förbehållas regionens egna inbyggare, så'att dessa får möjlighet attförvärva fritidshus på ett rimligt avstånd från bostaden. Med den överblicklänsstyrelsen i egenskap av planmyndighet har över bebyggelsen i länet tordeden emellertid enligt utskottets uppfattning ha goda möjligheter att kunna låtaäven sådana faktorer väga med vid tillståndsprövningen. tillkallades utredningen omutländska övertaganden av svenska företag för att göra en översyn av 1916 årslag. Utredningen hade i uppdrag att i första hand få fram instrument som sättersamhället i stånd att utöva kontroll över dels utländska uppköp av svenskaföretag, dels utlandsägda företags verksamhet i . Utredningen slutfördesitt uppdrag genom avlämnande av betänkandet (SOU 1978:73) Kontroll avutländsk företagsetableringi m. m. Utredningen, som inte kunnat enas omett gemensamt förslag, har i betänkandet framlagt tre förslag till kontroll avutländsk företagsetablering. När det gäller utlänningars förvärv av fritidsfastigheterföreslås inte några mer betydelsefulla sakliga ändringar av gällande rätt. Betänkandet har remissbehandlats och övervägs f. n. inomjustitiedepartementet. (Bo 1978:01) tillkallades 1978 föratt utreda frågan om fritidsboendets framtida utveckling. LU1981/82:1 7 är enligt direktiven att olika samhällsgrupper skall hafrihet att välja mellan olika sätt att utnyttja fritiden. I direktiven nämns enrad frågor som närmare bör övervägas. a. skall kommittén analysera hurönskemålen om olika former för fritidsboende kan komma att utvecklas motbakgrund av bedömningar av demografiska förändringar, förändringar iarbetstiden och i utländska medborgares efterfrågan på fritidshus. En annanuppgift för kommittén är att föreslå åtgärder för att motverka spekulation imark som är attraktiv för utbyggnad av fritidsbostäder. Nedan redovisas vissa statistiskauppgifter rörande utländska medborgares förvärv av fritidsfastigheter i Sverigeåren 1975-1978. Uppgifterna har inhämtats från fritidsboendeutredningen. Omfattningen av utländska medborgares förvärv avfritidsfastigheler i 1975-1978 1975 1976 1977 1978 (1) Antalet tilllänsstyrelserna 1329 1054 825 1006 4 214 ingivna ansökn. (2) Antaletbifallna ansökn. 1292 1005 807 977 4 081 % av(1) 97,2 95,4 97,8 97,1 96,8 (3) Antalförvärvare abs. 695 776 571 632 2 674 med hemvist i Sv. % av(2) 53,8 77,2 70,8 64,7 65,6 (4) Antalförvärvare abs. 615 247 240 356 1 458 med hemvist i uti. % av(2) 47,6 24,6 29,7 36,4 35,7 LU 1981/82:1 Antalet fritidshus efter län och anlalei förvärvunder av utländska medborgare bosalla i och utanför I betänkandet behandlas tvåmotioner beträffande utländska medborgares rätt att förvärva fast egendom m. m.i . På olika områden finns bestämmelser som föreskriver attutländska rättssubjekt eller svenska juridiska personer som står underutländskt inflytande inte alls eller bara efter tillstånd får förvärva vissegendom, utöva viss verksamhet m. m. En central plats i detta sammanhang intar lagen (1916:156)om vissa inskränkningar i rätten att förvärva fast egendom m. m. Enligt lagenfår utländska medborgare förvärva fast egendom eller gruva eller idka gruvdriftbara efter särskilt tillstånd som meddelas av regeringen eller myndighet somregeringen bestämmer. Med utländska medborgare jämställs utländska bolag,föreningar, andra samfälligheter och stiftelser. Inte heller får svenskthandelsbolag vari finns utländsk bolagsman, svenskt aktiebolag vars aktiebrevfår ställas till innehavaren eller svensk ekonomisk förening förvärva fastegendom eller gruva eller idka gruvdrift utan tillstånd i varje särskilt fall.Detsamma gäller i princip beträffande svenskt aktiebolag, vars aktiebrev skallställas till viss man. Sådant bolag kan emellertid undgå tillståndspliktengenom att visst förbehåll, s. k. utlänningsklausul, tas in i bolagsordningen.Klausulen skall gå ut på att utländska rättssubjekt eller tillståndspliktigasvenska rättssubjekt får förvärva bara en viss mindre del av bolagets aktier.Innehåller bolagsordningen utlänningsklausul får klausulen inte ändras utanmedgivande av regeringen eller myndighet som regeringen bestämmer. I fråga om utländska medborgares förvärv av fastighetergäller enligt lagen bl. a. att förvärvstillstånd skall meddelas dels om hinderej möter med hänsyn till allmänt intresse eller förvärvarens personligaförhållanden, dels om fastigheten i fråga förvärvas huvudsakligen förbostadsändamål eller för fritidsändamål. Beträffande fritidsfastigheter gällerhärutöver att fastigheten skall vara lämpad för ändamålet samt dessutom attförvärvaren skall ha viss närmare i lagen angiven anknytning till elleratt fastigheten inte är belägen inom område där efterfrågan påfritidsfastigheter är så stor att det föreligger risk för stegring avfastighetsvärdena. Också förvärv av bostadsarrenden är underkastadetillståndsplikt, om arrendeupplåtelsen avser rätt att uppföra eller bibehållafritidshus. Prövningen av tillståndsärenden avseendefritidsfastigheter ankommer i första hand på . I motion 1980/81:1581 framhålls att allt flersommarbostäder, markområden och jordbruk försäljs till personer som inte ärsvenska medborgare. Enligt motionären är denna utveckling olycklig och börhejdas. Motionären anser att nuvarande regler om utlänningars rätt att förvärvafastigheter i förefaller mycket generösa med hänsyn till de mångaförsäljningar som skett. Motionären yrkar att som sin mening gerregeringen till LU1981/82:1 10 känna att det krävs betydligt hårdare regler för prövningav uländska medborgares förvärv av fast egendom i . Utskottet erinrar om att reglerna lag beträffandeförvärv av fritidsfastigheter fick sin nuvarande utformning . Tidigaregällde betydligt liberalare bestämmelser på området. Syftet med 1975 årslagstiftning var att tillståndsgivningen skulle bli mera restriktiv när detgäller utländska medborgare utan särskild anknytning till . Däremotansågs någon ändring av tillståndsgivningen inte böra ske i fråga omutlänningar med särskild anknytning till vårt land. Enligt utskottets mening får det alltjämt anses motiveratmed en liberal tillståndsgivning i fall då utländska medborgare, som är bosattahär eller eljest har särskild anknytning till , önskar förvärvafritidsfastigheter. I fråga om andra utlänningars förvärv av fritidsfastigheterger gällande regler utrymme för den restriktivitet i tillståndsgivningen somkan anses erforderlig. Utskottet vill i sammanhanget hänvisa fill den ovan (s.7 och 8) redovisade statistiken . Av statistiken framgår attantalet fritidsfastigheter, som utländska medborgare utan sårskild anknytningtill önskat förvärva, är förhållandevis litet. Endast i vissa län,främst , och , förekommer det i någon merbetydande utsträckning att sådana utländska medborgare förvärvar fritidsfastigheter.Vad särskilt gäller förhållandena i har företrädare förlänsstyrelsen inför utskottet upplyst att det helt övervägande antalet förvärvgjorts av danska medborgare. Med hänsyn till det anförda anser utskottet inte attmotion 1581 bör föranleda någon vidare åtgärd från sida. Skulleutvecklingen visa att reglerna lag behöver skärpas ytterligare,förutsätter utskottet att regeringen tar de erforderliga initiativen. I motion 1980/81:1580 hänvisas tillde olika industriella samarbetsprojekt mellan och somaktualiserats . Att projekten inte blivit av anser motionärernadelvis bero på psykologiska faktorer, bl. a. stämningar som kvarlever frånunionsupplösningen 1905. Enligt motionärerna bör ta första steget förändring av relationerna mellan länderna och därmed visa att vivärdesätter det speciella förhållandet till . Motionärerna pekar på attSverige kan vara ett intressant objekt för norska investeringar. Motionärernaföreslår att de bestämmelser som förbjuder utlänningar att äga fastigheter,aktier m. m. i ändras, så att norrmän och norska företag jämställs medsvenskar och svenska företag. Enligt motionärerna bör en sådan ändring ikombination med frihandeln och den gemensamma arbetsmarknaden kunna bidra tillatt och bildar en gemensam hemmamarknad. På grund av det anförda yrkar motionärerna att riksdagenhemställer att regeringen låter utreda möjligheterna att undanta norskamedborgare och juridiska personer från de inskränkningar i rätten att äga mark,aktier m. m. LU1981/82:1 11 som i gäller för utlänningar.