bet · G501JuU49 · 1981-12-31 00:00:00 — I motion 2321 anförs att beslut om att en intagentillhör den kategori som skall särbehandlas enligt 7§ tredje stycketkriminalvårdslagen skall fattas av utan möjlighet attöverlåta beslutanderätten till annat organ. Somen bakgrund skall nämnas att såväl enligt gällande ordning som enligt förslageti propositionen en intagen som tillhör den kategori som avses i 7§ tredjestycket kriminalvårdslagen i princip skall placeras i en sluten riksanstalt (senärmare härom under rubriken för vissa långtidsdömda). I58§ kriminalvårdslagen föreskrivs att beslut enligt lagen, med vissa undantag,skall fattas av . Regeringen kan enligt 60 § förordna attstyrelsens befogenheter i flertalet fall överflyttas fill tjänsteman inomkriminalvården. Föreskrifter härom har meddelats av regeringen. Dessa finns ikungörelsen (1974:248) med vissa föreskrifter rörande tillämpningen av lagen(1974:203) om kriminalvård i anstalt (i fortsättningen kalladkriminalvärdskungörelsen). Enligt1921 §§ kriminalvårdskungörelsen fattar regionchef beslut om intagning ilokal- eller riksanstalt. Beslut om intagning i eller förflyttning till öppenanstalt av den som dömts till fängelse i lägst skall dock enligt 22 §kungörelsen fattas av . Befogenheten kan delegeras tillregionchef. Sä har ocksä i huvudsak skett. Beslut om placering ispecialavdelning fattas av utan möjlighet att överlåtabeslutanderätten. Vadsom sagts innebär att det ankommer pä regionchef att besluta om förstaanstaltsplacering även av sådana dömda som kan vara att hänföra till denkategori som avses i 7§ tredje stycket kriminalvårdslagen. Därvid behöver docknormalt inte ställning tas till frågan om den dömdes kategori-fillhörighet.Sådana dömda som har ett straff fängelse placeras nämligen iregel redan på grund härav i sluten riksanstalt. Den ordning som f. n.tillämpas beträffande första placering på anstalt av dömda som kan vara atthänföra under 7 § tredje stycket kriminalvårdslagen har sin grund i att fråganom kategoritillhörighet normalt aktualiseras först när ett beslut skall fattasdär kategoritillhörigheten är av betydelse. JuU 1981/82:49 23 Huruvida en intagen tillhör den kategori som avsesi 7 § tredje stycket kriminalvårdslagen får betydelse framför allt när fräga omvistelse utom anstalt aktualiseras. F. n. fär t. ex. den som på skäl som avsesi 7 § tredje stycket är placerad på sluten anstalt beviljas korttidspermissionendast om synnerliga skäl föreligger. Enligtkriminalvårdskungörelsen skall fatta beslut omkorttidspermission beträffande i sluten anstalt intagen som dömts till fängelsei lägst . Även i fråga om annan vistelse utom som kantillhöra den kategori som avses i 7 § tredje stycket kriminalvärdslagenmeddelas beslut av . Beslutanderätten i nu berörda frågorkan enligt kungörelsen överlåtas ät regionchef eller styresman. Detförslag fill nya regler om särbehandling för vissa längfidsdömda som läggs frami propositionen innebär att placering enligt 7§ tredje stycketkriminalvårdslagen företrädesvis skall ske i sådan sluten riksanstalt som ärsärskilt lämpad att tillgodose kraven pä hög säkerhet. Till de anstalter somenligt proposifionen f. n. främst kommer i åtanke hör , Kumla, ,och . Utskottet kan till att börja med konstatera att dennya regleringen innebär att ökad uppmärksamhet redan vid den förstaanstaltsplaceringen bör ägnas frågan huruvida en intagen tillhör den kategorisom skall särbehandlas enligt 7§ tredje stycket kriminalvårdslagen. Betydelsenav att redan då bestämma kategoritillhörigheten får emellertid inte överbetonas.Ofta blir nämligen placeringen säsom f. n. densamma vare sig den dömde tillhördenna kategori eller ej när fräga är om en person som har gjort sig skyldigtill grov narkotikabrottslighet eller annan liknande samhällsfarligkriminalitet. Ett uttalande om kategorifillhörighet redan vid den förstaanstaltsplaceringen fyller därmed i flertalet fall knappast någon egentligfunktion, och som regleringen är uppbyggd får ett sådant ställningstagande inteheller någon bindande rättsverkan på detta stadium. Detanförda leder utskottet till uppfattningen att det till den nya regleringeninte bör knytas föreskrifter om att ställning till frågan om kategoritillhörighetskall tas redan vid första anstaltsplaceringen. Denna bör också hksom hittillsbeslutas av regionchef. Utskottet tar därmed avstånd från tanken att lägga päkriminalvårdsstyrelsen att fatta beslut om första an-staltsplacering i allasådana fall då den dömde skulle kunna hänföras fill den kategori som avses i 7§tredje stycket kriminalvärdslagen. En sådan ordning skulle enligt utskottetsmening leda fill en onödig och tungrodd centralisering av hanteringen avärendena om anstaltsplacering. Somhar anförts i proposifionen kan det emellertid i vissa fall vara lämpligt attlåta det framgå av placeringsbeslutet att placeringen har skett med beaktandeav att den dömde bedömts tillhöra den kategori som avses i 7§ tredje stycket.Även då bör beslutet kunna meddelas av regionchef. JuU 1981/82:49 24 Ställningstagandetfår som har konstaterats inte nägon bindande rättsverkan pä detta stadium,och själva placeringsbeslutet kan f. ö. enligt 42 § andra stycketkriminalvärdskungörelsen alltid vid behov ändras av . Atten intagen tillhör den kategori som avses i 7 § tredje stycket kriminalvärdslagenfår med den nya regleringen liksom f.n. sin största betydelse vid frågan omvistelse utom anstalt. Enligt det i propositionen framlagda lagförslaget får enintagen som avses i 7§ tredje stycket och som är placerad pä sluten riksanstaltinte beviljas frigäng (11§), vistelse utom e.d.(14§) eller s.k. 34§-placering (t.ex. placering på behandlingshem eller inomfamiljevård). Kortfidspermission i form av s. k. regelbunden permission skallinte kunna beviljas för den kategori som här avses och annan korttidspermissionendast om synnerliga skäl föreligger (32 §). Avkriminalvårdskungörelsen framgår att det är som skallfatta beslut i sådana frågor om vistelse utom anstalt som här har beskrivits.Kungörelsen ger dock, som förut sagts, styrelsen möjlighet att överlåtabeslutanderätten åt regionchef eller styresman vid anstalt. Enligt utskottetsmening är frågan om en intagens möjlighet att få vistas utom anstalt av storbetydelse, både från behandlingsmässiga och från kriminalpolitiska synpunkter.Utskottet anser därför i linje med vad som anförs i moUon 2321 - att beslut ihithörande frågor skall fattas av när det gällerintagen som kan vara att hänföra till den kategori som avses i 7 § tredjestycket kriminalvårdslagen. I likhet med motionärerna anser utskottet attstyrelsen inte bör ha möjlighet att överlåta beslutanderätten. Utskottetsställningstagande påkallar att ändringar görs i kriminalvårdskungörelsen. med anledning av motion 2321 anfört bör därför ges regeringen tillkänna. Förslaget i propositionen innebär attmaximistraffet för brottet övergrepp i rättssak enligt 17 kap. 10 §brottsbalken skall höjas från tvä till fängelse för fall då grovtbrott föreligger. Bakgrunden till förslaget är att det isamband med ett flertal brottmålsrättegångar -ofta rörande narkotikabrott -funnits skäl till antagande att vittnen och tilltalade av fruktan förrepressalier inte har vägat tala fritt. Utskottetanser det angeläget att sådana former av övergrepp som det här är fråga omförhindras så effektivt som möjligt, detta inte bara av hänsyn till enskildapersoner utan ocksä för att rättskipningen skall fungera tillfredsställande(jfr JuU 1980/81:5). Enhöjning av en straffskala är inte alltid ett effektivt eller lämpligt medel attkomma till rätta med ett kriminalpolitiskt problem. I fråga om brottetövergrepp i rättssak måste emellertid den nuvarande straffskalan beteck- JuU 1981/82:49 25 nassom anmärkningsvärt mild vid beaktande av de skadeverkningar som brottet kan geupphov till. Utskottet anser därför att den föreslagna höjningen avstraffmaximum bör genomföras. De övriga lagförslag som läggs fram i propositionenoch som inte har berörts i det föregående föranleder inte något uttalande frånutskottets sida. Mindrebostadsavdelningar vid vissa slutna riksanstalter m.m. Den i propositionen föreslagna lagstiftningensyftar bl. a. till att man skall uppnå en bättre kontroll av de intagna i olikaavseenden. Särskilt gäller detta sådana personer som avses i 7 § tredje stycketkriminalvårdslagen. Dessa skall företrädesvis placeras i slutna riksanstaltermed hög säkerhet. Som exempel på lämpliga riksanstalter nämns i propositionen-förutom anstalterna Kumla och anstalterna , ochNorrtälje. Föratt kunna utöka kontrollen av vissa långtidsdömda i enlighet med detföreliggande förslaget till ändringar i kriminalvårdslagen anser departementschefendet nödvändigt att höja kvaliteten på de slutna riksanstalterna genom att iden takt beläggningssituationen tillåter inrätta mindre bostadsavdelningarvid , och . Vaije avdelning bör enligt departementschefenha 10-15 platser. Den minskning av antalet platser som därvid uppstår kan del kompenseras genom att en ny paviljong uppförs vid Tidaholmsanstalten samten stängd paviljong öppnas vid Norrtäljeanstalten. Pågrund av den rådande beläggningssituationen bör enligt departementschefeninrättandet av mindre bostadsavdelningar ske successivt av tretill fyra är. I propositionen (s. 84) presenteras för godkännande enplan för inrättande av mindre bostadsavdelningar vid de tre berördaanstalterna. Imotion 515 förespråkas att en tidsplan läggs fram över byggandet av mindreanstaltsavdelningar vid . I motion 519 föresläs enminskning av bostadsavdelningarnas storlek. Enligtden i propositionen framlagda planen ingår som en första etapp bl. a. byggandetav en ny bostadspaviljong vid Tidaholmsanstalten (byggstart ;färdigställande /84). Därefter sker ombyggnad av bostadsavdelningar i denuvarande paviljongerna vid Tidaholms- och Norrtäljeanstalterna (byggstart1983/84; färdigställande /85-1985/86). Utskottetvälkomnar det i propositionen presenterade förslaget om inrättande av mindrebostadsavdelningar. Åtgärder av sådant slag tjänar inte bara syftet attunderlätta differentieringen av de intagna och möjliggöra utökad kontroll isyfte att motverka en negativ påverkan i olika hänseenden. Mindrebostadsavdelningar har positiva effekter också därigenom att JuU 1981/82:49 26 debidrar till en väsentlig förbättring av anstaltsmiljön. I sistnämnda hänseendeutgör också de slutna lokalanstalterna med små avdelningar som tagits i bruk påsenare tid ett värdefullt tillskott. Utskottettillstyrker att godkänner den i propositionen framlagda planen förett successivt inrättande av mindre bostadsavdelningar vidkriminalvårdsanstalterna , och . Önskemålet i motion 515får därmed anses vara tillgodosett. Utskottetsställningstagande innebär också att någon åtgärd med anledning av motion 519inte är påkallad. Investeringskostnaderna för att inrätta mindrebostadsavdelningar vid de i föregående avsnitt angivna kriminalvårdsantalternaberäknas i propositionen till omkring 30 milj. kr. För nästa budgetår beräknas ett anslagsbehov av 10 milj. kr. underandra huvudtitelns reservationsanslag E 8. Byggnadsarbeten för kriminalvärden. Regeringensi budgetpropositionen (prop. 1981/82:100 bil. 5, punkt E 8) framlagdaanslagsförslag under denna punkt har behandlats av Utskottet. I sittbetänkande (JuU 1981/82:44 p. 6) tillstyrker utskottet regeringens förslag tillmedelsberäkning innebärande anvisning av ett reservationsanslag av 33700000kr. Utskottet tillstyrkerregeringens förslag till ytterligare medelsanvisning. I motion 2228 förespråkas en utbyggnad avkriminalvårdens behand-Ungsavdelningar för narkotikamissbrukare. Ienlighet med beslut vid /78 sker i män av resurserdifferentiering av de intagna med hänsyn till narkotikaberoende. Sedan några ärpågår ett projekt för behandling av narkotikamissbrukare vidkriminalvärdsanstalten . För projektet disponeras f. n. 48 platser vidanstalten. S.k. narkotikafria avdelningar har inrättats vid kriminalvärdsanstalternaHall, Hinseberg, Härianda och , omfattande sammanlagt 60 platser. Även påannat sätt görs försök att åstadkomma en differentiering. En betydande andel avde personer som dömts till mycket långa fängelsestraff för grova narkotikabrottär sålunda intagna pä någon av de tre specialavdelningarna vidkriminalvårdsanstalterna , Kumla och Nortköping. Deplaceringar av missbrukare på behandlingshem och inom familjevård som sker medstöd av 34 § kriminalvårdslagen kan betraktas som en differentieringsätgärd. Igenomsnitt är omkring 60 missbrukare placerade utom anstalt enligt dettalagrum. Här bör slutligen ocksä nämnas den särskilda försöksverksamhet som iStockholms och län pågår med s. k. kontraktsvård förnarkotikamissbrukare som har begått brott. Möjligheterna attdifferentiera de intagna efter narkotikaberoende och JuU 1981/82:49 27 behandhngsbehovär i hög grad beroende av beläggningssituationen inom kriminalvården. n. mycket ansträngd. Anstalternas utformning och karaktär är isammanhanget också av stor betydelse. De nya lokalanstalter som tagits i brukunder senare år är pä grund av bl. a. sina små avdelningar särskiltändamålsenliga frän differentieringssynpunkt. Avsikten är som framgår avpropositionen att övergå till mindre avdelningar också på vissa slutnariksanstalter, något som i väsentlig män är ägnat att underlättadifferentieringen pä dessa anstalter. Utskottethar i samband med behandlingen av anslagen till kriminalvården avstyrktbifall till motionsyrkanden av liknande slag som det som är aktuellt (JuU1981/82:44 s. 30- Idet angivna betänkandet pekade utskottet på vikten av att man inför detfortsatta arbetet med bekämpningen av nakotikaproblemen inom kriminalvårdenfick ytterligare kunskaper på området; det sagda gällde inte minsterfarenheterna av . Utskottet noterade i sammanhanget attregeringen i proposition 1981/82:143 om åtgärder mot alkohol-ochnarkotikamissbruket förklarat att 1,5 milj. kr. skulle komma att ställas tillkriminalvårdsstyrelsens förfogande för bl. a. utvärdering av verksamheten mednarkotikafria avdelningar vid kriminalvårdsanstalten m.fl. anstalter.Utskottet anförde att de aktuella utvärderingarna borde avvaktas innanställning tas till den i motionerna upptagna frågan orn en utökad satsning pådrogfria avdelningar. sålunda anfört har giltighet också beträffande önskemålet iförevarande motion on en ökad utbygggnad av behandlingsavdelningar förnarkofikamissbrukare. Utskottet avstyrker bifall till motion 2228 i denna del. I detta avsnitt behandlas önskemålen i motion 209om en förstärkning av kriminalvårdens visitationspatruller och om en ökadrestriktivitet beträffande villkorlig frigivning. Vidare tas upp yrkandet imotion 2228 om tillsättande av en parlamentarisk utredning med uppgift attkartlägga framför allt narkotikamissbruk och narkotikahandel på anstalterna,att följa resultaten av de åtgärder som föreslås i förevarande proposition ochatt lägga fram förslag till kompletterande åtgärder. Närdet först gäller kriminalvårdens visitationspatruller skall sägas att dessabedriver verksamhet för att förhindra insmuggling och förekomst av bl. a.narkotika pä anstalterna. Verksamheten med visitationspatruller har successivtbyggts ut. F.n. finns sju visitationspatruller. Dessa är i första hand avseddaför de anstalter där de är placerade men kan vid behov användas på andraanstalter. Iårets budgetproposition (prop. 1981/82:100 bil. 5, punkt E 2) föreslogs enförstärkning av visitationspatrullerna. Sålunda har medel beräknats för inköpav narkotikahundar till patrullerna. JuU1981/82:49 28 näts för rese- och traktamentskostnader för att visitationspatrullernaskall kunna utnyttjas effektivare. Utskottet har tillstyrkt regeringensförslag till medelsberäkning under den aktuella punkten (JuU 1981/82:44 p. Önskemålen i motion 209 föranleder inte utskottet att gåifrån sitt ställningstagande vad gäller det anslag från vilketvisitationspatrullernas verksamhet bekostas. Utskottet avstyrker såledesbifall till motion 209 i denna del. De grundläggande reglerna omvillkorlig frigivning finns i 26 kap. 6 24 §§ . De nuvarandeprinciperna för villkoriig frigivning lades fast . Reglerna innebär ihuvudsak följande. Den som undergår fängelse får frigesvillkorligt sedan två tredjedelar av strafftiden har avtjänats. Om särskildaskäl föreligger får villkorlig frigivning ske efter halva strafftiden.Frigivning får dock inte i nägot fall ske förtän verkställigheten har pågått iminst . Frågan om en ändring av reglerna om villkorlig frigivninghar behandlats av fängelsestraffkommittén i ett delbetänkande frän (SOU 1981:92) Villkorlig frigivning. I betänkandet föresläs betydande förändringarvad gäller tidpunkten och förutsättningarna för villkoriig frigivning. Efterremissbehandling övervägs betänkandet nu i . Ett i betänkandet framlagt förslag rörande den tid somminst skall ha avtjänats i anstalt innan villkorlig frigivning fär äga rum harregeringen dock tagit upp med förtur. En proposition i saken (prop.1981/82:153) har förelagts . Med hänvisning till att frågor om ändringar i reglerna omvillkorlig frigivning är aktuella såväl i som hos regeringen anserutskottet att det saknas anledning till någon åtgärd med anledning avmotionsönskemålet. Utskottet avstyrker därför bifall till motion 209 i härberörd del. När det sedan gäller önskemålen imotion 2228 om att en parlamentarisk utredning skall tillkallas med uppgift bl.a. att kartlägga narkotikasituationen inom kriminalvården vill utskottet början uttala att det inför det fortsatta arbetet med bekämpningen avnarkotikaproblemen givetvis är viktigt med ytterligare kunskap omnarkotikasituationen. Det sagda gäller inte minst i fråga om antaletmissbrukare samt om mängden och arten av den narkotika som förekommer i anstalterna. Utskottet vill erinra om att de uppgifter som utredningenenligt motionen i övrigt skulle ha är sådana som f. n. ligger pä den avkriminalvårdsstyrelsen tillsatta ledningsgruppen för samordning avverkets åtgärder mot narkotikamissbruk på kriminalvårdsanstalterna.Ledningsgruppen har ull uppgift bl. a. att föreslå åtgärder mot missbruk ochatt följa den lagstiftning som berör åtgärder mot missbruk inomkriminalvården. För atttillgodose behovet av ökade kunskaper på området avses enligt JuU 1981/82:49 29 vadsom upplyses i proposition 1981/82:143 om åtgärder mot alkohol- ochnarkotikamissbruket ett system för kontinuerlig rapportering från lokal tillregional/central myndighet om narkotikamissbruket bli inrättat (se prop. Genom ett sådant system torde kriminalvården komma att allfid ha ettaktuellt underlag för bedömningen av lämpliga åtgärder i olika avseenden.Ökade kunskaper på området kommer också att erhållas genom den utvärdering avverksamheten med narkotikafria avdelningar vid vissa anstalter och denfortsatta forsknings- och utvecklingsverksamhet som kriminalvårdsstyrelsenskall bedriva (se nämnda prop. s. 116). Attvid sidan av pågående och planerade åtgärder tillkalla en parlamentariskutredning enligt önskemålen i motion 2228 är enligt utskottets mening inteaktuellt. Utskottet avstyrker sålunda yrkandet härom i motionen. Utskottets hemställan Utskottet hemställer 1. beträffande åtgärder mot narkotikamissbruk m.m.inom krimi nalvårdens anstalter att avslårmotion 1981/82:209 i denna del (yrkande 3 delvis), motion 1981/82:1114 i dennadel (yrkande 1), 1981/ 82:1216 i denna del (yrkande 1) och motion 1981/82:2032, 2. beträffandesärbehandling för vissa långtidsdömda att med avslagpå motion 1981/82:2387, med anledning av proposition 1981/82:141 och medanledning av motion 1981/ 82:2321 i denna del (yrkande 1) antar 7 § i det genomproposifionen framlagda förslaget tiU lag om ändring i lagen (1974:203) omktiminalvärd i anstalt med den ändringen att paragrafen erhåller följande somUtskottets förslag betecknade lydelse: Vid fördelning av de intagna mellan öppna ochslutna anstalter iakttages följande. Intagenbör placeras i öppen anstalt, om icke annan placering är påkallad med hänsyntill föreliggande fara för att han avviker eller eljest av säkerhetsskäl ellermed hänsyn till att möjlighet bör beredas honom till sådant arbete eller sådanundervisning, utbildning eller särskild behandling som icke lämpligen kananordnas i öppen anstalt. Densom har dömts till fängelse i Den som har dömts till fängelse i lägst skallplaceras i sluten lägst för grovt narkotikabrott anstalt, om det medhänsyn till ar- eller grov varusmuggling av narko- ten av hans brottsligheteller annars tika skall placeras i sluten anstalt, kan befaras att han ärsärskilt bena- om det med hänsyn till arten av gen att fortsätta enbrottslig verk- hans brottslighet eller annars kan samhet av allvarligkaraktär innan befaras att han är särskilt benägen verkställigheten i anstalthar avslu- att fortsätta en brottslig verksamhet JuU 1981/82:49 30 täts.Vid bedömningen skall särskilt av allvarlig karaktär innanverkstäl-beaktas, om straffet avser grovt ligheten i anstalt har avslutats.narkotikabrott eller grov varusmuggling av narkotika. Tredje stycket gäller ej, om annan placering krävsför en ändamålsenlig förberedelse av förestående frigivning eller annarssynnerliga skäl föreligger för placering i öppen anstalt. 3. beträffandekontroll av besökande m. m. att med avslagpå motion 1981/82:2228 i denna del (yrkande 1) antar 29 och 30 §§ i det undermoment 2 nämnda lagförslaget, 4. att antar det undermoment 2 nämnda lagförslaget i den män det inte omfattas av utskottetshemställan ovan, 5. beträffande beslut omsärbehandling att medanledning av motion 1981/82:2321 i denna del (yrkande 2) som sin mening gerregeringen till känna vad utskottet anfört i detta hänseende, 6. att antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i , 7. att antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1976:371) ombehandlingen av häktade och anhållna m.fl., 8. att antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1980:621) med särskildabestämmelser om vård av unga, 9. att antar det ipropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1981:1243) omvård av missbrukare i vissa fall, 10. att godkänner den ipropositionen presenterade planen för ett successivt inrättande av mindrebostadsavdelningar vid kriminalvårdsanstalterna , och , 11. beträffande mindreanstaltsavdelningar att avslårmotion 1981/82:515 och motion 1981/82:519 i denna del (yrkande 2 delvis), 12. beträffandeanslag till Byggnadsarbeten för kriminalvården att med bifalltill regeringens förslag för /83 anvisar ett i förhållande tillvad utskottet tidigare tillstyrkt i betänkandet JuU 1981/82:44 punkt 6, moment3 med . förhöjt reservationsanslag av , 13. beträffandebehandlingsavdelningar för narkotikamissbrukare att avslår motion1981/82:2228 i denna del (yrkande 2), 14. beträffandekriminalvårdens visitationspatruller att avslårmotion 1981/82:209 i denna del (yrkande 3 delvis). JuU 1981/82:49 31 15. beträffandevillkorlig frigivning att avslårmotion 1981/82:209 i denna del (yrkande 3 delvis), 16. beträffandetillsättande av en parlamentarisk utredning att avslårmotion 1981/82:2228 i denna del (yrkande 3). När\>arande:Bertil (), (), (), iRöstånga (fp), (), (), iHelsingborg (s), (), (), (),(), (), (), ()och (). 1.Särbehandling för vissa långtidsdömda (mom. 2) i (fp), (),(), () och () anser dels att den del av utskottets yttrande på s. 20som böljar med "Behovet av" och slutar med "hemställannedan" bort ha följande lydelse: Utskottetanser att de bestämmelser om särbehandling av vissa långtidsdömda som föreslåsi propositionen innebär en väl avvägd uppstramning av regleringen. Medhänsyn både till att återfallsrisken erfarenhetsmässigt är särskilt uttaladbeträffande dem som har dömts för grov narkotikabrottslighet och till detstarka önskemålet att motverka den narkotikahantering som sker frän de intagnassida anser utskottet det värdefullt att det i lagtexten uttryckligen anges vid bedömningen av om någon tillhör den kategori som avses i 7 § tredjestycket kriminalvärdslagen särskilt skall beakta att straffet avser grovtnarkotikabrott eller grov varusmuggling avseende narkotika.