bet · G501JoU5 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:5 om fridlysning av duvhöken I motion 1980/81:581 ;iv OweAndrcassoii oeh Axel (båda s) yrkas att hemställer hosregeringen om friillysiiiiig av duvhök. Innebörden av motioiisyrk;indet iir ;itt all jakt påduvhök bör förbjudas. Härmed åsyftas bl. a. dens. k. skyddsjakten, som fårbedrivas i ;mslutning till hönsgårdar och viltuppfödningSiinUiggningar. Enligtmotionen förekommer knappast några hönsgård;ir. varför skyddsj;ikten tillövervägande del bedrivs för att skydda anliiggningar för fasaiiuppfödiiing. Av olikaskäl -bl. a. det förhålliindet ;Ut fasanen men inte duvhöken inpkintenits tillSverige - anser motionärerna det oriitt ;itt tillåta j;ikt på duvhök som försin överlevnad tar "en och ann;in" fas;in från såd;mauppfödniiigs;mläggningar. Kritiska synpunkter anförs också på den jakt påduvhök som sker efier särskilt tillstånd av n;iturvårdsverket enligt 19 Sj;iktst;idgan. Utskottet har inli;imt;it yttrandeöver motionen från , se bilagii. I detta betänkande beh;indlarutskottet en motion som syftiir till en total fridlysning av duvhöken. Utskottet erinrar om att det fram till den I j;inuari 1979gällde allmän jakttid för duvhök i helii landet i så måtto att j;ikttiilen förViisternorrlands, , och liiii omf;itt;ideperioden september- november och för övriga delar av landet . Fr. o. m. nyssnämnda datum iir emellertid duvhöken fridlyst i hekilandet. Den jakt som får förekomma är s. k. skyddsj;ikt enligt 3 S jakttidsförordningen(1976:432). Med stöd hiirav får jakt bedrivas på duvhök hela jaklåret inomeller i nära anslutning (200 m) till område för viltuppfödning, hönsgård ellerdärmed jämförlig ;inl;iggiiing. Dessutom får duvhök jagas efter särskilttillstånd av enligt 19 S jaktstadgjin (1938:279). Sådanatillstånd meddelas enligt uppgift när behov av ytterligare möjligheter tillskyddsjakt anses föreligga och avser diirvid endiist j;ikt genom fångst . Denna form av skyddsjiikt bedrivs främst undervintermånaderna, då duvhökens predation på fältviltet iir som I Rik.uliigcii 1981/82. /6 saml. JoU1981/82:5 2 1980/81 meddelades 18 tillstånd,omfattande i regel 25 duvhökar per tillstånd. ;iiiför i sitt reniissyttr;mde bl. a. attden årliga beskattningen av duvhök enligt tillgiingligii uppgifter uppgår tillc;i 1 500. Man påpekar emellertid att för 9 av de 18 fångstillstånd sombeviljades under jaktsiisongeii 1980/81 föreskrivits att de fåiig;ideduvhökarna skulle återut-släpp;is på annan plats. Verksamheten medåterutsl;i|5pande i frihet har fungerat viil. Uppskattningar av duvliöksstaniiiiens storlek har.framhålls det. gjorts vid ett flertal tillfiillen. Under sen;ire år li;ir enviss uppgång i stammen-särskilt i - rapporterats. Föreligg;iiideberiikiiingar visar på en duvhöksstam om ca 1(1 000 par. Därtill kommer denungproduktion som dessa par ger. Den procentuella beskattningen ;iv stammen ärsåledes tämligen ringa, uppskattningsvis . Verket anser mot dennabakgrund att den skyddsjakt som bedrivs inte har någon inverkan påduvhöksstammens storlek i och att den kan betraktas som försumbar. Verket anför vidare vissa synpunkter på fältviltets svårasituation och duvhökens roll i detta sammanhang. De starktvikande stammarna av fasan, rapphöna och fälthare har vid åtskilliga tillfällenvarit föremål för ingående diskussioner och studier. Forskningen rörandeduvhökens näringsval har påvisat att fasan och rapphöna i områden med godtillgång på dessa utgör en viktig födokälla för duvhöken . uppfattning är duvhöken en - om än relativt liten - faktor ifältviltsproblematiken. Detta ställt mot den försumbara beskattningen avduvhöksst;immen anser verket tala till förmån för att de nuvarande begriinsademöjligheterna till skyddsjakt t. v. bör kvarstå. Det bör tilläggas att beslutatatt fr. o. m. samtliga duvhökar som fångas i fålla efter tillståndenligt 19 § jaktstadgan skall släppas fria. Utskottet anser för sin del att skyddet av rovfåglarna ären viktig fråga i såväl det svenska som det internationella viltvårdsarbetet.Vad särskilt beträffar duvhöken har utskottet tidigare uttalat sig positivtangående strävandena att säkra fortbestånd. Som framgår av det nyssanförda upphörde den allmänna jakttiden för duvhök vid årsskiftet 1978-1979.Mot bakgrund av vad anfört i sitt remissyttrande finnerutskottet inte anledning att förorda någon ytterligare inskränkning i de redannu tämligen begränsade möjligheter till jakt på duvhök som föreligger. Motionenbör således inte föranleda någon vidare åtgärd från sida. Med hänvisning till det anfördahemställer utskottet att avslår inotion 1980/81:581. JoU 1981/82:5 3 Närvarande: (), (), ArneAndersson i (), (), (). HansWachtmeister (m), (), ()*, (). (), (), ()', LennartBrunander (c), () och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering. JoU1981/82:5 4 Retni.ss angående motion (1980/81:581) av OweAndréasson och Axel om fridlysning av duvhök St;itens naturvårdsverk får med anledning av remissenanföra följande. Den allmänna jakttiden på duvhök upphörde vid årsskiftet1978/79. Bakgrunden till detta framgår bl. a. av bifogat utdrag ur detjakttidsförslag kimnade till regeringen . Den jakt på duvhök som förekoninier sker som framgårav motionen dels i form av skyddsjakt i anslutning till viltuppfödning,hönsgård eller därmed jämförlig anläggning och dels genom fångst efter särskilddispens av (se bifogat tillstånd). Sådana tillstånd meddelasnär behov av ytterligare möjligheter till skyddsjakt anses föreligga och dåendast . Skyddsjakten bedrivs främst undervintermånaderna då duvhökens predation på fiiltviltet är som störst. Undersäsongen 1980/81 meddelades 18 tillstånd och som regel 25 duvhökar pertillstånd. Den årliga beskattningen av duvhöksstammen i form avskyddsjakt 1979/80 var, enligt Svenska jägareförbundets avskjutningsstatistik.934 hökar. Totalt är den årlig;i beskattningen av duvhöksstammen såledesungefär I 500 duvhökar. H;ir skall dock nämnas att för 9 fångsttillstånd - i defall där det funnits praktiska förutsiittningar - h;ir gällt att de fångadeduvhökarna skulle återutsläppas på ann;ui pkits. För ytterlig;ire informationhänvisas till bifogad hemställan till regeringen om medel urjaktvårdsfonden. Det kan framhållas att denna återutsläppningsverksamhethar fungerat mycket bra. Uppskattningar av duvhöksstanimens storlek i hargjorts vid ett flertal tillfällen. har en viss uppgång istammen - särskilt i - rapporterats och föreliggande beräkningarvisar på en duvhöksstam om ca 10 000 par. (Siffran varierar dock någotberoende på vilken beräkningsmetod som använts). Diirtill kommer denungproduktion som dessa par ger. Den procentuella beskattningen avduvhöksstammen är således tämligen låg. Det har vidare i forskningssammanhang och även i denlicensierade skyddsjakten visat sig att övervägande delen av de duvhökar somfångas är unga duvhökar. Följaktligen torde även det störst;i jakttrycket liggapå de JoU1981/82:5 5 Dessa har inte lika stor erfarenhet ochframgång i sitt näringssök som de vuxna fåglarna och samlas därför undervinterhalvåret i högre grad till de områden där det finns god tillgång pårelativt lättillgänglig föda - viltuppfödningsområden etc. - och där skyddsjaktfår bedrivas. I olika forskningssammanhang har man för många djurarterkunnat påvisa en förhållandevis stor naturlig ungdödlighet undervinterhalvåret. Detta förhållande gäller framför allt för arter vilkasnäringsunderlag minskar till följd av vintern och där framgången i näringssökettill stor del bygger på individernas erfarenhet i detta avseende. Detta tordeäven gälla för duvhöken (se bl. a. bifogad artikel , Marcström. Sammanfattningsvis finner naturvärdsverket, mot bakgrundav det ovan nämnda, att den skyddsjakt som bedrivs inte har någon inverkanpå duvhöksstammens storlek i och således kan betraktas som försumbar.Denna slutsats bestyrks ytterligare av yttrande (kopia bifogas) avUnited , Fish and . Vad gäller den mycket svåra situation som fältviltet idagbefinner sig i samt duvhökens roll i sammanhanget får verket anföra följande. De starkt vikande stammarna av fasan,rapphöna och fälthare har vid åtskilliga tillfällen varit föremål för ingåendediskussioner och studier. har ett av finansieratforskningsprojekt om jordbrukslandskapet som viltmiljö påbörjats.Målsättningenmed projektet är att finna praktiska åtgärder för att vidmakthålla ett art- ochindividrikt djurliv i jordbrukslandskapet (se bifogat faktablad, ).Denna insats speglar bl. a. den fullständiga enhet som råder om att den förfältviltet helt dominerande faktorn är det moderna jordbrukets metoder ochrationaliserning. Emellertid har forskningen rörande duvhökens näringsvalpåvisat att fasan och rapphöna i områden med god tillgång på dessa utgör enmycket viktig födokälla för duvhöken . Det rationaliserade jordbruket har bl. a. medförtförsämrade skyddsmöjligheter för fältviltet och följaktligen har predationenav duvhök sannolikt också ökat . Förutom den direkta predationenär skingrandet av flockar i anslutning till foderplatser en negativ faktor. Duvhökens betydelse för fälthönsens situation är tämligensvårbedömd men den i vissa områden höga predationen anger emellertid attbetydelsen i vart fall inte är försumbar i detta sammanhang. Enligt uppfattning är duvhöken såledesen - om än relativt liten - faktor i fältviltsproblematiken. Detta ställt motden försumbara beskattningen av duvhöksstammen som sker anser verket tala föratt de nuvarande begränsade möjligheterna till skyddsjakt tills vidare börkvarstå. JoU1981/82:5 6 Beslut om detta yttrande harfattats av undertecknad generaldirektör. Vid handläggningen av ärendet har iövrigt närvarit avdelningschef . byråchef , avdelningsdirektörWeinberg, föredragande och byråingenjör .