bet · G501KU35 · 1981-12-31 00:00:00 — Kockumshelskördesystem kan fylla ett viktigt behov på jordbrukets område och kan bidratill ett bättre utnyttjande av jordbrukets resurser, till försörjningen avväxtfiber och energi samt öppnar möjligheter till utnyttjande av nyaväxtsorter. Systemet erbjuder slutligen stora möjligheter till avsättning påden internationella marknaden. Projektets marknadspotential bedöms vara mycket god,möjliggörande 500-1000 årsarbeten , huvuddelen av dessa ivarvsre- KU1981/82:35 381 För vidareutveckling av projektet erfordras förperioden sammanlagt . För att säkra det risktagande somgarantier i samband med försäljning av ytterligare testanläggningar till nyaexportländer medför, begär statliga garantier på totalt8 mkr. varvsproduktion föreslår, attregeringen till lämnar såsom lån medåterbetalningsskyldighet för /80, samt /81 under förutsättning attutvecklingsarbetet och försälj- ningsarbetetnått mälsatta resultat . Vidare föreslås att företagetbeviljas garantier om att utnyttjas vid exportförsäljning. Som ett villkor för att företaget beviljas föreslaget stödskall avtal om produktionssamarbete mellan och KockumsVarv föreligga, vilket garanterar åsyftad sysselsättning. KU 1981/82:35 382 Underbilaga 9 fill bilaga 14 STIFTELSEN FÖR INDUSTRIELLT OCH EKOLOGISKT BYGGERI 79 06 05 PB/yw Som en följd av skrivelse sänd tilldepartementet angående "" - samt kopia av dettatill - genomfördes fredagen 79 05 25 ett orienteringsmöte mellanundertecknade och departementets handläggare samt lördagen 7905 26 ett diskussionsmöte i hos . Vid mötet 79 05 25 presenterades departementetshandläggare för ett utarbetat system för odling, omfattande metoder ochprodukter från sådd och jordbehandling till halvfabrikat i samma form som"" når fram fill. Skillnaden mellan detta systemoch är att det senare är storskaligt medan det av oss utvecklade ärsmåskaligt och kan baseras dels på enskilda gårdar, dels på mindresamverkansmönster mellan några få gårdar. Detta innebär att den småskaligasystemuppläggningen passar in i familjejordbrukstraditionen och för Sverigesdel i lagen om sambruk vars avsikt är att främja kooperativa framgångssätt justbland familjejordbruken. Det för departementets handläggare presenteradeodlingssystemet inne- , håller en rad produkter av intresse för sysselsättningen i landet. Mötet i hade arrangerats av ochnärvarande vår förutom undertecknade även , ochdir I Bjurenvall, . Syftet med mötet var att diskuterade olikartade synsätten på . Undertecknade har efter mötet genomgått detta och villuttrycka följande uppfattning om situationen. Argumentationen från sidaför systemet utgjorde till allra största delen synpunkter som talar för atthela skörden måste tillvaratagas på ett mera resursmedvetet sätt. Detta är enhelt generell insikt varom ingen oenighet råder. För denna generellainställning kan man finna stöd hos en lång rad vetenskapliga instanser. Varför just det av Kockumskomponerade systemet skulle vara speciellt KU1981/82:35 383 lämpat för att tillvarataga skörden på ett resursmedvetetsätt framkom inte vid mötet. I Bjurenvall hänvisar här till sekretessbelagdadata. Argumentationen för lämplighet kan då endastavgöras för den som har tillgång till dessa data och det får då förutsättas attdessa klart anger systemets tekniska, organisatoriska och ekonomiskaöverlägsenhet gentemot andra systemlösningar som ger ett jämförbart resultat.Om så är fallet talar detta för produkt. För att de systemdata som knyter sig till KockumsSystem skall vara bedömbara, krävs att de jämföres med andra - konkurrerande - system. Principiellt kan man här uppställa dels a) ett storskaligtsystem med samma koncept som Agrar men uppbyggt av komponenter som kaninhandlas på marknaden . b) ett småskaligtsystem som knyter sig till varje gård eller få gårdar i sambruk. En sådan systemjämförelse torde vara nödvändig att görafrån departementets sida för att få en hållbar värdering av system.Kockums hävdade vid mötet att en sådan är gjord av företaget, men detförekommer orimligt att värdera en produkt enbart utifrån producentens data. Från N sida framfördes att den storasysselsättningseffek ten av talade starkt för systemet. En sådan argumentation förekommer inte att vara logisk. Syftet med alternativa produkter måste helt grundläggande vara att få fram nyttiga, användbara och kommersiellt gångbara produkter. De produkter och system som passerar detta avgörande filter kan utsättas för ytterligare samhällsmässiga värderingar. Det synes oss mycket väsentligt att man på ansvarigt håll finner fram till värderingsmetoder där partiella värderingar läggs på förslagen i rätt ordning och utifrån en kvalificerad systemfilosofisk syn. Som avslutning vill vi framhålla att vår uppfattning frånskrivelse 79 04 23 kvarstår efter mötet med . Så länga klara data inteframlägges för systemets tekniska och ekonomiska fördelar finns inget som talarför dess kommersiella gångbarhet. Vidare, så länge ett jämförelsemönster medandra system inte presenteras, har man all rätt att tro att någon sådan inte ärupprättad. För departementets del förekommer det oss viktigt att manmycket noga står i djupet med alla data och argument som presenteras för enprodukt, som söker stöd med så stora belopp som här är fallet, och analyserardessa. En sådan analys måste då relateras till ovan angivna potentiellakonkurrentsystem. Vi upplever den snabba kontakt vi fått med departementetefter vår skrivelse som ytterst positiv och hoppas att vi kan bidraga medsynpunkter som gör det lättare att skapa en värderingsmetodik för den typ avkomplexa system som är aktuell i detta fall. KU1981/82:35 384 PM angående avvecklingen av länsläkarorganisationen bildades1962 genom att man till en organisation sammanförde förutvarande försteprovinsialläkaren och länets hälsovårdskonsulent. Den utgjordes i varje län aven länsläkare, biträdande länsläkare samt av länshälsovårdskonsulenter. Organisationenshuvudsakliga uppgifter bestod i att verka för förbättringar inom den allmännahälsovården, följa planeringen av den allmänna sjukvården, ha tillsyn övervissa inrättningar, den öppna sjukvården och privat utövad sjukvård samt gelänsstyrelsen och kommunala organ m.fl. råd och upplysningar i frågor rörandebl. a. den allmänna hälsovården. Organisationen var underställdsocialstyrelsen. Lokaler och kansliresurser tillhandahölls av länsstyrelserna. Efter utredning inom rörande bl. a. inriktningenav arbetet vid länsläkarorganisationen gjordes en viss prioritering av arbetsuppgifterna.Inom sjukvårdsområdet ansågs därvid tillsynen över den privat utövadesjukvården som en mycket angelägen uppgift. Inom den allmänna hälsovården fickdet miljömedicinska området hög prioritet. Mot bakgrund av pågående ellerföreslagna förändringar av hälso- och sjukvården lade regeringen i proposition1979/80:6 om uppgifter och organisation, m. m. fram förslag omavveckling av länsläkarorganisationen. Inom länsläkarväsendet fanns då totalt66 handläggartjäns-ter, varav 25 länsläkartjänster (en i varje län samt två iStockholm). Vidare fanns 15 tjänster som biträdande länsläkare, varav 2 iStockholms län. Det fanns 26 länshälsovårdskonsulenter. I ochNorrbotten fanns även länssjuksköterskor anställda. För dessa hade dock inteinrättats särskilda tjänster. Anslaget för /79 uppgick till 14,4mkr. Den kanslipersonal som organisationen tagit i anspråk uppgick till 64,varav 28 deltidsanställda. Departementschefen redovisade i proposition 1979/80:6 detutredningsarbete som enligt hans mening lett fram till att förutsättningarnaför länsläkarorganisationens arbete förändrats på ett grundläggandesätt. Ett flertal utredningar, som berörde länsläkarorganisationen, pågickeller hade avslutats. Översyn av (ÖSoS),hade föreslagit att socialkonsulent- och länsläkarorganisationerna skullesamordnas i en social- och miljömedicinsk enhet på . Inom hälso-och sjukvårdsutredningen övervägdes att ålägga landstingen ett totaltplaneringsansvar för hälso- och sjukvården inom resp. län. KU 1981/82:35 385 medförde ett ansvar för landstingen att bl. a. kartläggabehoven av hälso- och sjukvård för befolkningen inom sina resp. områden, attvidta eller initiera hälsofrämjande åtgärder samt att samordna olikavårdgivares insatser som riktar sig till enskilda. I utredningen -innehåll och utveckling hade vidare , Spri* och de bådakommunförbunden redovisat sin syn på den framtida primärvårdensarbetsuppgifter. Dessa skulle bl. a. omfatta miljöinriktade förebyggandeinsatser, individinriktade förebyggande insatser och forsknings- ochutvecklingsarbete, t. ex. epidemiologi. Utredningen hade pekat på behovet avinsatser i den inre boendemiljön (bostadshygien), den yttre boendemiljön,miljön i offentliga lokaler, den lokala trafikmiljön, arbetsmiljön och denpsykosociala miljön. I primärvården skulle finnas ett sammanhållet ansvar förbefolkningens hälsa, där miljömedicin och socialmedicin skulle kunna utgöraväsentliga inslag. Vissa delar av länsläkarorganisationens verksamhet skulle iframtiden komma att ligga på primärvården och dess personal. I primärvårdensidé låg enligt utredningen att den skall verka nära den befolkning som skallbetjänas och ha goda möjligheter till samverkan med socialvården. Vidare måsteprimärvårdsorganisationen kunna medverka i samhällsplaneringen och därvidtillhandahålla de samlade erfarenheterna från det hälso- och sjukvårdandearbetet. Liknande tankegångar hade förts fram i en rapport (Hälsopolitik ipraktiken - förutsättningar och krav) utgiven av landstingsförbundet tillförbundskongressen . I rapporten hade framhållits primärvårdens centralaställning i det framtida hälsovårdsarbetet. För att tillgodose kraven på ettsamordnat hälsoarbete på regional nivå föreslogs vidare att en miljömedicinskenhet skulle inrättas inom varje landsting som ett komplement till sjukvårdensnuvarande resurser. En beredningsgrupp inom (den s. k.SoS-gruppen) som bedrivit sitt arbete i kontakt med en referensgrupp medrepresentanter för bl. a. landstingsförbundet och hade i april1979 lämnat en , uppgifter, organisafion.Beredningsgruppen hade haft till uppgift att utarbeta beslutsunderlag förregeringens ställningstaganden fill framtida uppgifter ochorganisation. Mot bakgrund av SoS-gruppens överväganden anfördedepartementschefen att utvecklingen i stort när det gällde den kommunalaverksamheten gått mot större självständighet och ansvar för huvudmännen. Dennautveckling medförde att det inte längre fanns samma behov av en regionalstaflig organisation inom detta område. a. denna bakgrund konstateradedepartementschefen att väsentliga delar av länsläkarorganisationens uppgifteri framfiden skulle komma att tillhöra landsfingens arbetsfält. Många avlänsläkarnas uppgifter var redan stadda i kraftig utveckling inom lands-fingen.Departementschefen ansåg därför att länsläkarorganisationen borde avvecklasoch att vissa av dess arbetsuppgifter borde föras över till * Sjukvärdens och socialvårdens planerings- ochrationaliseringsinstitut. 25 1981/82. KU1981/82:35 386 Av remissinstanserna på ÖSoS slutrapport hadedenna uppfattning delats av exempelvis de flesta sjukvårdshuvudmännen.Avvecklingen borde så vitt möjligt ske på ett sådant sätt att de samladekunskaperna och erfarenheterna inom länsläkarorganisationen togs till vara. Medhänsyn till skiftande förutsättningar och behov inom olika delar av landetmåste de organisatoriska lösningarna anpassas till regionala och lokalaförhållanden. Departementschefen tog vidare upp den svaghet ilänsläkarorganisationen som bestod i svårigheter för organisationens 2-3handläggande tjänstemän i varje län att vidmakthålla och utveckla den bådebreda och djupa kompetens som krävdes för att fullgöra den rriångfaldarbetsuppgifter som åvilade länsläkarna. Av dessa arbetsuppgifter skulle de somrör miljömedicin och omgivningshygien komma att få central betydelse iframtiden. Såväl inom dessa områden som inom medicinen i övrigt gickutvecklingen mot snabbt ökad kunskapsfördjupning. Även omlänsläkarorganisationen befriades från samtliga arbetsuppgifter utom de som rörmiljömedicin och omgivningshygien skulle den enligt departementschefensbedömning ha begränsade möjligheter att upprätthålla sakkunskap ochtillhandahålla beslutsunderlag av tillfredsställande vetenskaplig kvalitet, somen ordentlig satsning på den förebyggande verksamheten krävde. Här bordesjukvårdshuvudmännen ha de största förutsättningarna. Enligt departementschefens uppfattning skullekompetensuppbyggnad inom miljömedicin med omgivningshygien, epidemiologi ochsmittskydd vara de av länsläkarorganisationens arbetsuppgifter som naturligenborde åvila landstingen . Departementschefen underströk starkt denÖkade uppmärksamhet som måste ägnas frågor om miljöns betydelse för olikasjukdomars uppkomst. En regional hälsovårdsorganisation inom landstingen bordeersätta länsläkarorganisationens expertuppgifter inom områdena miljömedicin,omgivningshygien, epidemiologi och smittskydd. Hur en sådan regionalhälsovårdsorganisation skulle organiseras i detalj borde avgöras av resp.landsting utifrån lokala förutsättningar och behov. a. torde eventuelltbefintliga resurser hos landstingen inom arbetsmedi-cinens område påverkahälsovårdsorganisationens utformning. Departementschefen anslöt sig fill de tankegångar angåendeinrättande av miljömedicinska enheter som landsfingsförbundet varit inne på.Vidare uttalade departementschefen att de nuvarande länsläkarnas erfarenheteroch kunskaper borde tas till vara i största möjliga utsträckning. Departementschefenframhöll härvid att grunden för landstingens insatser på hälsovårdsområdetborde utgöras av en utbyggd primärvårdsorganisation sarnt förklarade sig utgåifrån att hälso- och sjukvårdsutredningen i kommande betänkande ytterligareskulle behandla hithörande frågor. Länshälsovårdskonsulenterna borde enligtdepartementschefen övergå till länsstyrelserna. Organisatorisk inplaceringskulle övervägas närmare av KU1981/82:35 387 organisationskommittén i samarbete med länsstyrelsernasorganisationsnämnd (). På smittskyddsområdet borde enligt departementschefenlandstingen ha goda förutsättningar att kunna ta över vissa avlänsläkarorganisationens uppgifter. Den myndighetsfunktion som organisationenhade vid sidan av länsstyrelserna borde kunna helt utövas av länsstyrelserna.Vidare förklarade sig departementschefen utgå ifrån att organ motsvarande dets. k. epidemiutskottet för planering av epidemiberedskap m. m. inom länet somvar en uppgift för länsläkarorganisationen att organisera skulle kunna fungeraäven sedan länsläkarorganisationen upphört. olika tillsynsuppgifter bordeenligt förslaget fördelas mellan , länsstyrelserna och derassociala enheter samt landstingskommunerna. Länsstyrelsernas och länsrätternasbehov av medicinsk expertis för myndighetsutövning inom den allmännahälsovården m. m. förutsattes kunna tillgodoses på olika sätt. Beträffande frågan om enskilda länsläkares placeringuttalade departementschefen att denna borde lösas på ett sätt som motsvaradederas kompetens och intresseinriktning. På , eller ute i landet,skulle det komma att finnas tjänster för tillsynsuppgifter. Vidare skulle densärskilda enhet inom landstingen som skulle svara för uppgifter somgällde epidemiologi, miljömedicin, smittskydd m. m. ha behov av läkarutbildadpersonal. Hos länsstyrelserna skulle det komma att finnas behov avkonsultläkare. Departementschefen uttalade slutligen att vid denfortsatta avvecklingen av länsläkarorganisationen hänsyn måste tas både tillden enskildes situation och till skiftande regionala behov och förhållanden.Med hänsyn till övergångsproblemen förordade han att förändringarna skullegenomföras . Uttalanden av Hälso- och sjukvårdsutredningen , före detproposition 1979/80:6 behandlats av , slutförde Hälso- ochsjukvårdsutredningen (HSU) sitt uppdrag att utreda frågan om ny lagstiftningför hälso- och sjukvården. I sitt betänkande, (SOU 1979:78) Mål och medel förhälso- och sjukvården, konstaterade utredningen (s. 361) att det ipropositionen föreslagna utökade tillsyns- och planeringsansvaret förlandstingen låg i linje med utredningens förslag om utökat ansvar förlandstingen. Bland nya av utredningen föreslagna planeringsuppgifter ingickbl. a. medverkan i samhällsplaneringen för att komma till rätta med olikahälsoproblem. En sådan medverkan inrymde enligt utredningen omfattandemiljömedicinska funktioner av det slag som tidigare åvilatlänsläkarorganisationen. Utredningen ville erinra om att landstingsförbundet i endebattskrift till förbundskongress (Hälsopolitiken i prakfiken -förutsättningar och KU1981/82:35 388 krav) talat för en förstärkning av insatserna frånlandstingens sida på hälsoområdet. För att tillgodose de samlade kraven hadeföreslagits - som komplement till sjukvårdens resurser och en förväntadutbyggnad av hälsovårdsinsatserna på primärvårdsnivå - att en miljömedicinsk enhetskulle bli inrättad på central nivå inom varje landsting. En sådan enhet medepidemiologisk verksamhet och kännedom om den lokala sjukdomsbilden bordeenligt debattskriften kunna ge landstingen ökade förutsättningar att leva upptill en åsyftad förstärkt roll inom hälsopolifiken med möjligheter attobservera, dokumentera, informera, initiera och påverka hälsoutvecklingen. Utredningen förklarade sig utgå ifrån att - omföreliggande förslag beträffande länsläkarorganisationen godkändes av riksdagen- organisationens fillsynsuppgifter skulle kunna fördelas mellansocialstyrelsen och regionala organ på det sätt som angivits i propositionen.Utredningen fann vidare - från de utgångspunkter som utredningen hade attbevaka - att den fortsatta statliga tillsynen över viss enskildsjukvårdsverksamhet m. m. i första hand borde ske av regionalt placeradeläkare. Riksdagsbehandlingen av proposition 1979/80:6 Under riksdagsbehandlingen begärdesi motion 1979/80:1218 av m. fl. (s) att skulleavslå förslaget om avveckling av länsläkarorganisationen i avvaktan på attriksdagen tar ställning till förslagen från HSU. Motionärerna menade bl. a. attprimärvårdens arbetsområde geografiskt och befolkningsmässigt var alltförbegränsat för att ge ett fillförlitligt underlag för miljömedicinsk verksamhet.Vidare framhöll motionärerna att det var osäkert om distriktsläkarna inomprimärvården inom överskådlig tid skulle kunna få den utbildning som krävdes.Ytterligare framhölls att landstingskommunernas ansvar bara gällde denindividinriktade hälso- och sjukvården och inte den allmännabefolkningsinriktade hälso- och sjukvården, hälsoskyddet, för vilket kommunernaoch länsstyrelserna har ansvaret. Motionärerna framhöll vidarekostnadsaspekten och pekade på att landstingsalternativet måste kräva minst enfördubbling av det antal tjänster som skulle handlägga miljömedicinska frågor.Därutöver framhöll motionärerna bl. a. den särskilda kompetens som länsläkarnahade när det gällde att biträda länsstyrelse och länsrätt med medikolegalabedömningar (t. ex. i körkortsärenden). hänvisade i sitt av godkändabetänkande (SoU 1979/80:45) bl. a. till landstingsförbundets förslag ominrättande av miljömedicinska enheter och uttalade att proposifionens förslaglåg i linje med detta. Skäl att bibehålla länsläkarorganisationen för detillsynsuppgifter m. m. som skulle återstå fanns inte enligt utskottets mening. Utskottet biträdde således propositionsförslaget ochavstyrkte motionen men framhöll betydelsen av att länsstyrelserna ochlänsrätterna även i KU1981/82:35 389 fortsättningen tillförsäkrades medverkan av medicinskexpertis. Reservation anmäldes ej mot utskottets hemställan i denna fråga.Motionären avgav dock särskilt yttrande. Åtgärder efter riksdagsbeslutet om avveckling I budgetpropositionen 1981 (prop.1980/81:100, bilaga 8, s. 96) anmäldes att länsläkarorganisationen skulleupphöra . Det uttalades vidare att en stor del av länsläkarorganisationensuppgifter förutsattes komma att utföras inom ramen för sjukvårdshuvudmännensmiljömedicinska verksamhet. hade fått i uppdrag attförhandla med företrädare för sjukvårdshuvudmännen om samverkan inom detmiljömedicinska området m. m. För /82 beräknades inte några medel förlänsläkarorganisationen. Emellertid har regeringen i ett regleringsbrev den 25juni 1981 bemyndigat att i mån av behov överskrida sitt anslagför att bestrida lönekostnader för kvarvarande länsläkare, biträdandelänsläkare och länssjuksköterskor. Fråga om vissa författningsändringar med anledning avlänsläkarorganisationens avveckling togs upp i proposition 1980/81:177. Ienlighet med vad som anförts i proposition 1979/80:6 föreslogs att demyndighetsutövande uppgifter på smittskyddets område som åviladelänsläkarorganisationen skulle överföras till länsstyrelserna. Övriga uppgiftervad gäller smittskydd föreslogs överförda till landsfingen. I proposition1980/81:177 föreslogs vidare att vissa länsläkares funktioner enligthälsovårdsstadgan (1958:663) och stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m. m.helt skulle övertas av . I siu av godkända betänkande (SoU 1980/81:45) fann socialutskottet inte anledning till erinran mot deframlagda lagförslagen i proposition 1980/81:177. I proposition 1980/81:187, beslutad ,redovisades resultatet av förhandlingar mellan statens förhandlingsnämnd ochlandstingsförbundet. Enligt en överenskommelse skullelandstingsförbundet rekommendera sjukvårdshuvudmännen att fr. o. m. den 1 juli1981 genom miljömedicinska enheter eller på annat sätt dels fillgodoselänsstyrelsernas behov av medicinsk expertis, dels samverka med statliga organom hälso- och miljömässiga och andra därmed sammanhängande medicinska frågor.Staten skulle betala ersättning till sjukvårdshuvudmännen för medicinskexpertis som staten utnyttjar. skulle vidare rekommenderasjukvårdshuvudmännen att erbjuda länsläkare, biträdande länsläkare ochlänssjuksköterskor anställning fr. o. m. hossjukvårdshuvudmännen. Överenskommelsen hade träffats under förbehåll att dengodkändes av regeringen och av landstingsförbundets styrelse. KU1981/82:35 390 Genom propositionen bereddesriksdagen tillfälle att ta del av vad som i propositionen anförts omlänsläkarorganisationens avveckling. I sitt av godkända betänkande (SoU 1980/81:43)erinrade socialutskottet om att vid landstingsförbundets kongress är 1979presenterades en inom landstingsförbundet utarbetad skrift, Hälsopolitik ipraktiken - förutsättningar och krav, vari bl. a. föreslogs att som komplementtill sjukvårdens resurser ett regionalt hälsovårdsorgan, en miljömedicinskenhet, skulle inrättas på central nivå inom landstingen. Utskottet - som villeunderstryka värdet av att sådana enheter inrättas inom landstingen - ansåg attpropositionen i här aktuell del inte borde föranleda någon åtgärd. Proposition 1980/81:187 innehöll också en redovisning bl.a. av de överenskommelser som träffats med sjukvårdshuvudmännen om vissaersättningar från sjukförsäkringen . a. att det inför genomförandet av en ny hälso- och sjukvårdslagstiftninginfördes en särskild ekonomisk ersättning till de offentligasjukvårdshuvudmännen för förebyggande hälsovårdande insatser samt primärvård,inräknat långtidssjukvård. Denna ersättning med 200 milj. kr. fördeladesschablonmässigt mellan sjukvårdshuvudmännen med . och invånare.Samtidigt skulle det bidrag till långtidssjukvården som utgått under åren 1980och 1981 med 170 milj. kr. upphöra att utgå. Vid överenskommelsen hadeförutsatts bl. a. att länsläkarorganisationen skulle avvecklas samt att ianslutning därtill vissa nya arbetsuppgifter skulle åläggassjukvårdshuvudmännen fr. o. m. . Genom propositionen bereddes tillfälle att ta delav vad som anförts om ersättningarna från sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen. Propositionen i denna del föranledde inte något uttalandeav . presenterade landstingsförbundet iskrivelse till landstingens kanslier samt kommunkanslierna i , Malmöoch kommuner, en ny rapport om landstingens hälsopolitiska arbete.Landstingen och hälsopolifiken. Rapporten hade arbetats fram av en arbetsgruppmed företrädare för landstingsförbundet, och Spri.