bet · G501JoU26 · 1981-12-31 00:00:00 — Imofion 1981/82:798 av Kersfin () yrkas 1. attriksdagen hos regeringen anhåller att åtgärder vidtas för en för bättrad information från främst lantbruksnämnderna om farorna med ochratoxin, 2. attriksdagen hos regeringen begär utredning om införande av gräns värde för ochratoxin i kött efter dansk förebild. Imofion 1981/82:875 av och (båda m) yrkas 1. attriksdagen hos regeringen anhåller om en undersökning av omfatt ningen av returer och kassation av livsmedel inom det statliga området, 2. attriksdagen hos regeringen anhåller om en utvärdering av effekter na och de samhällsekonomiska kostnaderna för tillämpningen av nuva rande livsmedelslag vad gäller märkning av livsmedel. Imotion 1981/82:1901 av () yrkas att som sin meningger regeringen till känna vad som i motionen anförts beträffande minskning avgifthalten i potatis. Imotion 1981/82:1925 av m. fl. (s) yrkas att som sinmening ger regeringen till känna vad som anförs om förbud mot kaliumbromat somlivsmedelstillsats. Utskottet behandlar i detta betänkande fyramotioner med anknytning till livsmedelslagstiftningen, bl. a. bestämmelserna omlivsmedelskontroll och märkning av livsmedel. Förekomst av mykotoxin i livsmedel. Enligt motion798 kan mögelgifter uppkomma som en indirekt följd av att mängden kvävegödselär för stor vid odling. Därvid kan en mögelsvamp bildas som avsöndrar giftetochratoxin. Detta gift nedsätter och försämrar njurfunktionen hos människan.Ett gränsvärde för mängden ochratoxin hos slaktsvin har enligt motionenfastställts i . Några svenska bestämmelser i ämnet finns dock inte.Motionären hemställer om åtgärder för en förbättrad informafion om farorna medochratoxin och om utredning rörande ett gränsvärde för detta ämne efter danskförebild. Utskottet vill nämna attmykotoxiner, eller med en svensk benämning 1 1981/82. JoU 1981/82:26 2 svampgift,bl. a. bildas av vissa mögelsvampar som vid dåliga lagringsförhållanden kanangripa jordbruksprodukter. Mykotoxinförekomst i livsmedel och fodermedelinnebär en hälsorisk för såväl människor som djur. Flera olika svampgifter avdetta slag är kända, men vår kunskap om deras förekomst och verkningar ärbegränsad. De mykotoxiner som är mest kända och studerade är aflatoxinerna sombildas av några stammar tillhörande mögelsvampsläktet Aspergillus.Aflatoxinerna har visats vara starkt cancerframkallande. Ett annat viktigtmykotoxin, som bl. a. visat sig ha hög toxicitet (giftighet) är ochratoxin. Jämteaflatoxin är ochratoxin (eg. ochratoxin A) det mykotoxin som mest haruppmärksammats i vårt land. En anledning till detta är att toxinet ingalundakan betraktas som ovanligt i spannmål under våra klimatbefingelser. Ett annatskäl är den höga toxiciteten. Så pass låga halter som /kg i dietenhar åstadkommit njurförändringar hos grisar. Det har också visat sig gefosterskador i djurförsök. De flesta djurförsök som utförts med ochratoxin Atyder inte på några cancerframkallande effekter. Enligt en japanskundersökning skulle ochratoxin A emellertid ha orsakat cancer i njuraroch lever hos möss. har vid olika tillfällen genomfört undersökningar av synbartskadade njurar (nefropatinjurar) från slaktade svin. Den senasteundersökningen, som ägde mm , omfattade 207 000 grisar. Endast 90nefropatinjurar påträffades och insändes för analys. Av dessa innehöll 24påvisbara mängder ochratoxin A. Resultatet tyder på att förekomsten avochratoxinhaltiga produkter statistiskt sett skulle vara mycket obetydlig. Detfinns emellertid vissa forskningsrapporter som visar att det kan finnasochratoxin även i njurar med normalt utseende. Enligt uppgift fränlivsmedelsverket arbetar man f. n. med att utveckla metoder för att upptäckaochratoxin i sädana fall. Det bör i sammanhanget påpekas att det faktum attnågot gränsvärde för ochratoxin inte fastställts i vårt land ej utgör hinderför livsmedelsverket att vidta åtgärder med stöd av livsmedelslagstiftningen. Föratt samordna resurserna inom mögel- och mykotoxinforskningen i landet arbetarsedan år 1975 en planeringsgrupp med experter för bl. a. Sverigeslantbruksuniversitet, livsmedelsverket, och Stockholmstekniska högskola. Gruppen har enligt uppgift diskuterat frågor av detslag som berörs i motionen. Utskottetfinner mot bakgmnd av vad här redovisats att syftet med motion 798 i alltväsentligt torde komma att tillgodoses utan något inifiativ från riksdagenssida. Motionen bör således lämnas utan vidare åtgärd. Hantering och märkning av livsmedel. Enligt motion875 anser många att har världens strängaste livsmedelslagstiftning.Stat och kommun har efter hand byggt upp en omfattande kontrolladministration.Mycket av det som åstadkommits av och livsmedelsverket på detta JoU 1981/82:26 3 områdeär värdefulla bidrag till det svenska samhällets utveckling. Motionärernaifrågasätter emellertid om vi i rådande samhällsekonomiska läge kan tillåta enfortsatt utveckling som tycks innebära att livsmedel i allt större utsträckningmåste kasseras. I detta sammanhang spelar reglerna om hållbarhetsmärkning avlivsmedel en viktig roll. Problemen med ökande retur och kassering drabbar intebara detaljhandeln och livsmedelsindustrin. På skolor och andra institutionerkasseras stora mängder överbliven mat. Motionärerna hänvisar härvidlag bl. a.fill en undersökning som utförts av rörande matsvinnetvid vissa regementen. Motionen utmynnar i förslag om undersökning avomfattningen av returer och kassation av livsmedel inom det statliga området.Vidare hemställs att man utvärderar effekterna och de samhällsekonomiskakostnaderna för tillämpningen av livsmedelslagen såvitt avser märkning av livsmedel. Utskotteterinrar om att de gmndläggande rättsreglerna i fråga om livsmedelskontroll m.m.finns i livsmedelslagen (1971:511). Denna har närmast karaktären avramlagstiftning, som anger de allmänna rikflinjerna för regeringens ochberörda myndigheters verksamhet på området. Enligt 24 § livsmedelslagen utövarstatens livsmedelsverk den centrala tillsynen över efterlevnaden av lagen och ianslutning därtill lämnade föreskrifter. Med stöd av bemyndigande i lagen harregeringen i livsmedelskungörelsen (1971:807) överlämnat åt livsmedelsverketatt meddela närmare föreskrifter i fråga om lagstiftningens tillämpning i olikahänseenden. Närdet gäller märkning av livsmedel finns den gmndläggande rättsregeln i 13 §livsmedelslagen. Där föreskrivs att färdigförpackat livsmedel skall varatydligt och otvetydigt märkt med bl. a. beräknad hållbarhetstid, om denna ärbegränsad. Regeringenhar (SFS 1981:1372) beslutat om genomgripande ändringar ilivsmedelskungörelsen, bl. a. såvitt avser reglerna om hållbarhetsmärkning avlivsmedel. Den nya livsmedelsförordningen trä; der i kraft den 1 juli 1982.Äldre bestämmelser om hällbarhetsmärkning skall dock gälla i avbidan pålivsmedelsverkets tillämpningsföreskrifter, som f. n. är under utarbetande. Denya reglerna om hållbarhetsmärkning innebär i korthet att sådan märkningföreskrivs endast i fråga om färdigförpackade livsmedel med särskilt korthållbarhetstid. får föreskriva att annat färdigförpackatlivsmedel än som sagts skall märkas med uppgift som anger att livsmedletsbeskaffenhet beräknas vara bäst före viss angiven tidpunkt. Vidare får verketföreskriva att vissa slag av livsmedel skall märkas med uppgift omtillverkningsdag, förpackningsdag eller med annan tidsuppgift som utvisarlivsmedlets ålder. Syftetmed de nya bestämmelserna är att minska onödig kassering av livsmedel och attfå en bättre anpassning till reglering på JoU 1981/82:26 4 Utskottetfinner att syftet med motion 875, såvitt avser märkning av livsmedel, i vissmån får anses tillgodosett genom de åtgärder som redovisats ovan. I avbidan påikraftträdande och tillämpning av de nya märkningsbestämmelserna bör motioneni denna.del (yrkande 2) inte föranleda någon åtgärd. Sommotionärerna anfört har gjort en undersökning avmatsvinnet vid vissa regementen. Enligt vad utskottet erfarit har åtgärdervidtagits för att sprida information om undersökningsresultatet till en vidkrets av intressenter. Utskottet utgår från att det i rådandesamhällsekonomiska läge är ett själ vklart intresse för berörda myndigheter ochorgan att nedbringa kostnaderna för överblivna livsmedel i samband medmåltidsservering o. d. Någon särskild utredning rörande omfattningen avreturer och kassation av livsmedel inom det statliga området anser sigutskottet f. n. inte ha anledning att förorda. Även yrkande 1 i motion 875 börlämnas utan vidare åtgärd. Användningen av bekämpningsmedel m. m. vidpotatisodling. 1 motion 1901 behandlas användningen av bekämpningsmedel inompotatisodlingen. Potafisen är ett av våra viktigaste livsmedel, anser motionären.Därför är det särskilt viktigt att sörja för dess kvalitet. Det kan enligtmotionären ske t. ex. genom att man prioriterar giftfri potatis och försöker fåfram resistenta sorter. a. berörs problemet med kadmiumförekomst i födan.Enligt motionen har man i funnit upp till kadmium per kilopotatis. Liknande förhållanden kan råda i vårt land. Motionären förordar motdenna bakgrund att jordbrukets intressenter informeras om vad giftfripotatisodling innebär och att skärpta regler införs vid försäljning av potatis.Detta kan t. ex. innebära att det på förpackningen skall anges vilkagödselmedel och bekämpningsmedel som kommit till användning vid odlingen. Utskottetfår för sin del anföra följande. Vid odling av potatis sker en omfattandekemisk bekämpning mot ett flertal svampsjukdomar. Potatisutsädet behandlassåledes till till skydd mot lagringsröta och groddbränna. Bladmögelbekämpas tre till fem gånger per säsong. Den intensiva fungicidanvändningen ären förutsättning för odling av bladmö-gelkänsliga sorter som , MagnumBonum och King , vilka f. n. helt dominerar odlingen. Inom länodlas stora kvantiteter Vit drottning på . Denna sort är inte likamottaglig för svampangrepp och behöver följaktligen inte behandlas medsvampmedel i samma utsträckning. I begränsas svampangreppen på grundav klimatiska betingelser. Norrlandslänen har därför den största andelen ickebespmtad areal i landet. Kemiskbekämpning av ogräs med herbicider (ogräsmedel) förekommer på avodlingsarealen. JoU 1981/82:26 5 Någon mera omfattande behandling med insekticider(insektsmedel) förekommer däremot inte. Vadsärskilt beträffar kadmiumfrågan vill utskottet erinra om att problemen medökad kadmiumförekomst i miljön behandlades av bl. a. under riksmötet1979/80 (JoU 1979/80:45). anordnade i detta sammanhang enomfattande hearing med representanter för produktkontrollnämnden, staterisnaturvärdsverk, , lantbruksstyrelsen,generaltullstyrelsen, kemiska industrikontor, och . Några av de ämnen som därviddryftades var förekomsten av kadmium i handelsgödselmedel, undersökningarrörande kadmiumförekomst i spannmål och grönsaker m. m. samt fastställande avett gränsvärde för kadmiumintag i födan. I det av godkändabetänkandet förordade utskottet en samlad redovisning av gjordainsatser och ett program rörande de ytterligare åtgärder som regeringen varberedd att vidta för att motverka olägenheterna med kadmiumhanteringen. Denbegärda redovisningen m. m. kommer enligt uppgift från attframläggas senare under innevarande . Fråganom användningen av kemiska medel i jord- och skogsbmket behandlas f. n. av enparlamentarisk utredning (Dir. 1979:119). Kommitténs uppgift är enligtdirektiven i första hand att redovisa konsekvenserna i olika avseenden av enminskad användning av kemiska preparat (dvs. bekämpningsmedel ochhandelsgödselmedel) i jordbmket, skogsbmket och trädgårdsnäringen. Kommitténbör också utvärdera det underlagsmaterial som kommittén tar fram och ufifrånen avvägning mellan bl. a. näringspolitiska intressen och miljöintressenföreslå lämpliga åtgärder samt redovisa alternativa förslag. Utredningen kommerenligt vad utskottet erfarit att speciellt uppmärksamma frågor rörandepotatisodlingen. Isammanhanget bör även erinras om den omfattande forskning och utvecklingrörande resistenta potatissorter som pågår bl. a. vid och vidlantbmksuniversitetet. Iegenskap av kontrollmyndighet på livsmedelslagstiftningens område fastställerlivsmedelsverket högsta godtagbara halt av bekämpningsmedel i eller pålivsmedel. Vid överskridande av sådan halt kan verket ge föreskrifter föreller förbjuda försäljning och annan hantering av livsmedel. Livsmedelsverkethar i olika sammanhang genomfört undersökningar rörande förekomsten avbekämpningsmedelsrester i potatis och andra vegetabiliska livsmedel.Undersökningarna har utförligt redovisats bl. a. i tidskriften föda (1980nr 8 och 1981 nr 7). En undersökning omfattade 48 prover av konvenfionelltodlad potatis och 36 prover av obesprutad potatis från 17 svenska städer. Medobespmtad potatis avsågs potatis som saluförts med beteckningen"obespmtad" eller "biodynamiskt" eller"na-turenligt" odlad. Inga resthalter kunde påvisas i den obespmtadepotatisen. Klorpesticider påvisades i fem prover av den konventionellt odlade JoU1981/82:26 6 potatisen, men halterna låg långt under godkändamaximigränser för substanserna. I en senare, mer omfattande, undersökning analyseradesspannmål, potatis, äpplen och jordgubbar med avseende på resthalter av olika bekämpningsmedel.I så gott som samtliga fall låg resthalterna under de högsta godtagbaravärdena. har gjort ytterligare undersökningarutöver de ovan nämnda. Resultaten har dock ännu ej publicerats. På gmndval aven preliminär bedömning har också i detta sammanhang konstaterats attrestvärdena ligger klart under de fillåtna värdena. Utskottet delar motionärernas uppfattning att potatis ärett av våra viktigaste baslivsmedel. Det är därför självfallet angeläget attmängden bekämpningsmedelsrester i potafis hålls på en låg nivå. Av utskottetsredovisning ovan framgår att frågan är föremål för stor uppmärksamhet i såvälforsknings- och utredningssammanhang som i livsmedelsverkets löpandekontrollverksamhet. Vad beträffar de marknadsmässiga fömtsättningarna föralternativ odling bör tilläggas att det numera finns ett ökat intresse förobespmtad potatis både bland konsumenter och producenter. Utskottet anser motbakgmnd av vad här anförts att motionen inte påkallar någon ytterligare åtgärdfrån sida. Användningen av kaliumbromat somlivsmedelstillsats. 1 motion 1925 kritiseras den ökande användningen avtillsatser och andra hjälpmedel i bageriindustrin. a. utnyttjas enligtmotionen i många bagerier kaliumbromat som tillsats i mjölet. Syftet är att gevetet snabbare mognad och förbättra jäsningen. Enligt uppgifter iinternationell press kan kaliumbromat orsaka testikelcancer hos bagarna, somvia mjöldammet och andningsvägarna utsätts för ämnet. Kaliumbromat somlivsmedelstillsats har förbjudits i ett flertal länder. Motionärerna anser atten tillsats som misstänks kunna leda till cancer inte bör få användas omfullgod ersättning finns. Som ersättning för kaliumbromat kan askorbinsyraanvändas. I vissa svenska bagerier har askorbinsyra använts ochmed fullgott resultat. Motionärerna föreslår med hänvisning till det anfördaatt regeringen hos livsmedelsverket framför krav om förbud mot kaliumbromatsom livsmedelstillsats. Enligt vad utskottet inhämtat används kaliumbromat somtillsats bl. a. i mjöl i syfte att förbättra jäsningsprocessen. Askorbinsyrahar samma effekt, men medlet verkar långsammare än kaliumbromat. I livsmedelsverkets författningar rörande livsmedelstillsatser(SLV FS 1980:13 och 1981:15) finns kaliumbromat upptaget som tillåten tillsatsi bl. a. spannmål samt mjöl och gryn av spannmål. I detta hänseende gäller enhögsta tillåten koncentration av per kilo. Tillsatsen är emellertid förseddmed en asterisk, vilket innebär att den är föremål för omprövning och attförbud eller andra restriktioner kan komma att aktualiseras. JoU1981/82:26 7 sammanhanget bör nämnas att ett flertal länder förbjuditanvändningen av ifrågavarande ämne. Frågan om kaliumbromats tillåtlighet somlivsmedelstillsats övervägs således inom livsmedelsverket. a. avvaktar manen internationell standard som kommer att utarbetas inom Codex AlimentariusCommission. Utskottet delar motionärernas uppfattning att viktigabaslivsmedel så långt som möjligt bör hållas fria från onödiga tillsatser.Detta gäller i synnerhet sådana ämnen vars långsiktiga verkningar kan geanledning till farhågor från hälso- och arbetsmiljösynpunkt. Finns därvid ettfullgott ersättningsämne tillgängligt som inte har några negativa verkningar iangivet hänseende bör, som motionärerna framhållit, ett ämnes tillåtlighetprövas med särskilt stor restriktivitet. Frågan om användning av kaliumbromatsom livsmedelstillsats faller närmast inom livsmedelsverkets kompetensområdeoch är, som utskottet anfört, föremål för överväganden inom verket.Utskottet anser för sin del att starka skäl talar för ett förbud motanvändningen av kaliumbromat i enlighet med vad motionärerna förordat. Medhänsyn till frågans betydelse från arbetsmiljösynpunkt och konsumentsynpunktbör detta ges regeringen till känna i ett riksdagsuttalande. 1. beträffandemykotoxin i livsmedel att lämnar motion 1981/82:798 utan vidareåtgärd, 2. beträffandehantering och märkning av livsmedel m. m. att lämnar motion1981/82:875 utan vidare åtgärd, 3. beträffandeanvändningen av bekämpningsmedel m. m. vidpota-tisodlingatt lämnarmotion 1981/82:1901 utan vidare åtgärd, 4. beträffandeanvändningen av kaliumbromat som livsmedelstillsats att som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört med anledning av motion1981/82:1925. På jordbruksutskottets vägnar HANS Närvarande: (), ()*,(), ()*, (), (), ()*, (), (), EssePetersson (fp), (), (), (),()* och (). * Ej närvarande vid betänkandets justering.