bet · G501LU6 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:6 om vissa patenträttsliga frågor I belänkandet behandlar utskottetmotionerna /81:688 och 1980/ 81:900 båda av ().Motionerna tar upp vissa frågor om patent. I motion 688 yrkas att hos regeringen begårsådan ändring i patentlagen att panträtt i patent kan inskrivas i det avpatent- och registreringsverket förda patentregistret. 1 motion 900 yrkas att hos regeringen begärskyndsam utredning om skärpt skadeslåndsplikt vid patentintrång för att stärkaskyddet för patenträttsinnehavares tillgångar. Utskottet har inhämtat remissyttranden över motion 688från patent- och registreringsverket, patentbesvärsrätten, . hantverks- och industriorganisation -Familjeföretagen (SHIO). I motionen anförs att ett patent ären förmögenhetstillgång, som i många fall kan ha ett betydande värde. För attexploatera ett patent och se till att en uppfinning verkligen blir förverkligadoch tillgänglig för allmänheten är det ofta nödvändigt att lägga ned storapengar på igångsättning av tillverkning och även marknadsföringsåtgärder. Detär ju inte säkert att patenthavaren själv har de nödvändiga medlen. Ofta är hani behov av krediter för att klara av exploateringen. Enligt motionären skulledet vara av stor betydelse för patenlhavarna om möjlighet tillskapades attgenom pantförskrivning av patent kunna ställa säkerhet för behövliga krediter.Motionären hänvisar till att enligt finsk patenträtt möjlighet finns förregistrering av pantförskrivning i patentregistret. Motionären tillägger att man naturligtvis kan fråga sig omdet är skäligt att låta en uppfinnare bli av med sitt patent på grund av atthan kommit i svårigheter efter att ha pantförskrivit det. En uppfinning kanvara en del av hans personlighet. En dylik invändning bortfaller emellertid,när man vet att det är möjligt att utmäta patent saml all dylik utmätningregistreras i det svenska patentregistrel. Ett patent kan således användas föratt tvångsvis betala patenthavarens gäld. Det finns därför enligt motionärensmening 1 1981/82. LU1981/82:6 2 ingen orsak varför panthavare inte skulle kunna medges en frivillig pantförskrivning. De grundläggande bestämmelserna ompatent finns i patentlagen (1967:837) som var föremål föromfattande ändringar (prop. 1977/78:1, LU 1977/78:10). Dessa ändringar, somträdde i kraft , gjorde det möjligt för att tillträdatvå konventioner om internationellt patentsamarbete. Ett patent innebär att uppfinnaren eller hansrättsinnehavare får en av rättsordningen skyddad ensamrätt att under viss tidekonomiskt utnyttja en uppfinning i utbyte mot att han medverkar till attinformation om uppfinningen görs allmänt tillgänglig. För att en skyddadensamrätt skall uppkomma krävs en offentlig registrering. Meddelade patentantecknas i det av patentmyndigheten förda patentregistret (27 § patentlagen).Har patent övergått på annan eller har licens upplåtits, skall på begärananteckning därom göras i registret. Anteckning om licens skall avföras om detvisar sig att licensen har upphört att gälla. Att någon har antecknats i patentregistret sompatenthavare har rättsverkan i endast ett avseende. Den som senast harantecknats som patenthavare skall sålunda anses som sådan i mål eller ärenderörande patentet. (44 § fjärde stycket patentlagen). Bestämmelsen får sinegentliga betydelse när talan skall väckas mot patenthavare som svarande, t.ex. rörande ogiltighet av patent eller utverkande av tvångslicens. Sådan talankan alltid riktas mot den som i registret är antecknad som patenthavare, s. k.passiv saklegitimation. Någon särskild reglering av villkoren för att förvärv avpatent eller upplåtelse av licens skall få sakrättslig verkan, dvs. bligällande mot tredje man, finns inte och rättsläget på detta område är i vissaavseenden oklart. När det gäller överlåtelse av patent eller licens torde detemellertid vara klart att överlåtelsen gäller mot överlåtarens borgenärer såsnart ett giltigt fång föreligger för förvärvaren. Det torde vidare varaodiskutabelt att lagakraft-vunnet avgörande genom vilket tvångslicens upplåtshar sakrättslig verkan. Patent kan också utmätas (jfr 54 § andra stycketpatentlagen). Beträffande pantsättning av patent är läget oklart. I ettäldre hovrättsavgörande (SvJT 1923 ref. s. 54) förklarades att patenträttenligt svensk lag inte kunde utgöra föremål för pantsättning. Detta avgörandehar sedermera kritiserats i den rättsvetenskapliga litteraturen. Ompantsättning skulle vara möjlig, råder likväl ovisshet om vilka åtgärder somfordras för att pantsättningen skall få sakrättslig verkan, dvs. giltighet mottredje man. Den oklarhet som sålunda råder i rättsläget i fråga ompantsättning av patent har lett till användning av s. k. säkerhetsöverlåtelse.Sådan överlåtelse skiljer sig från pantsättning genom att gäldenären avstårfrån äganderätten LU1981/82:6 3 till egendomen, medan han vid pantsättning behålleräganderätten och endast upplåter en begränsad sakrätt till borgenären. Eftersomsyftet med säkerhetsöverlåtelsen är att säkerställa borgenärens fordran är detemellertid som regel uttryckligen överenskommet eller i vart fall förutsattmellan parterna att gäldenären skall återfå äganderätten när han har betalatsin skuld. I den mån patentlicens får överlåtas torde enligt svenskrätt licensen kunna pantsättas av licenstagaren (se M. . E. Tersmedenoch L. Törnroth, Patentlagstiftningen). För giltig pantsättning torde vara tillfyllest att licenstagaren underrättar licensgivaren om att pantsättning har ägtrum (denuntiation). Patent kan enligt 4 § lagen (1966:454) omföretagsinteckning omfattas av företagsinteckning. Enligt dansk rätt kan patentpantsättas genom s. k. tingslysning enligt reglerna om underpant i lösöre. Attpatent kan pantsättas enligt finsk rätt framgår av att den finska patentlageninnehåller bestämmelser om anteckning i patentregister rörande pantsättning avpatent. Enligt norsk rätt kan patent inte pantsättas. Däremot kan patent enligtden nya panteloven omfattas av underpant i driftslösöre. Förarbetena till patentlagen m. m. Patentlagen har tillkommit inordiskt samarbete. Till grund förlagen ligger ett av patentkommittéer iDanmark, , och avgivet gemensamt betänkande Nordiskpatentlovgivning (NU 1963:6). I betänkandet behandlas ingående frågan omlämpligheten av att ge anteckning i patentregistret materiell rättsverkan (s.289 ff.). De nordiska kommittéerna övervägde först huruvida en sådan anteckningskulle ges en långtgående rättsverkan av innebörd att avtal om överlåtelse avpatent eller upplåtelse av licens inte skulle tillerkännas verkan mot tredjeman förrän avtalet hade antecknats i patentregistret. Kommittéerna ansåg sigdock på vissa angivna skäl inte vilja förorda en sådan lösning. De finska,norska och svenska patentkommittéerna föreslog i stället i betänkandet en merabegränsad materiell rättsverkan av anteckning i patentregistret. Förslaget togsärskilt sikte på att reglera det inbördes förhållandet mellan flera som genomavtal med samma patenthavare har förvärvat patentet och de konflikter som kanuppstå mellan en ny patenthavare och innehavaren av en licens som har meddelatsinnan patentet överläts. Sålunda skulle enligt deras förslag den som i god trotill registret hade anmält förvärv av patenträtt eller licens vara skyddad motförvärv som inte hade anmälts till registret eller anmäldes . Den sålundaföreslagna regleringen skulle gälla endast i fråga om LU 1981/82:6 4 förvärv genom överlåtelse men inte i fråga om förvärv avannat slag, t. ex. genom arv eller testamente, eller i fråga om licens som hadeerhållits som tvångslicens. Den danska kommittén anslöt sig inte till de övrigakommittéernas förslag. De finska och norska patentlagarna kom att innehålla ensådan bestämmelse om begränsad materiell rättsverkan som ovan beskrivits.Däremot uteslöts den föreslagna bestämmelsen ur den svenska patentlagen underdepartementsbehandlingen. Som skäl härför anförde dåvarande departementschefenatt frågan i vilken utsträckning och under vilka förutsättningar godtrosförvärvbör erkännas inom patenträtten var komplicerad och borde lösas i ett störresammanhang (prop. 1966:40 s. 765). Frågan om materiell rättsverkan avanteckning av patent i patentregistret togs på nytt upp avpaienipolicykommittén under förarbetena till 1978 års ändringar i patentlagen.Kommittén ansåg i likhet med de nordiska patentkommittéer som lade fram 1963års betänkande att det inte var lämpligt att låta anteckning i patentregistretutgöra förutsättning för att överlåtelse av patent eller upplåtelse av licensskall få rättsverkan mot tredje man. Däremot framstod enligt kommittén det idet nordiska betänkandet framlagda förslaget om en begränsad sakrättsligrättsverkan som en väl avvägd lösning. En lösning i enlighet med detta förslagskulle ge förvärvare av patent och licensrättigheter möjlighet att på ettenkelt sätt lösa frågan om bättre rätt i tvesalufall. Eftersom anteckning iregistret kunde skydda en förvärvare av patent eller licens mot konkurrerandeanspråk, borde enligt kommittén denna ordning leda till att förvärv av patentoch upplåtelse av licens antecknades i patentregistret i avsevärt störreomfattning än . Därigenom skulle i sin tur uppnås att patentskyddet ihögre grad skulle komma att ge en rättvisande bild av rättsläget beträffandevarje patent. Kommittén föreslog därför att i patentlagen skulle tas in enbestämmelse enligt vilken företrädesrätten mellan inbördes konkurrerandeförvärv av patenträtten eller licenser skulle bero på vilket förvärv som försti god tro anmäldes till patentregistret. Bestämmelsen skulle dock gälla endastförvärv genom överlåtelse. I proposition 1977/78:1 (s. 247) förklaradedepartementschefen att det inte fanns skäl att, när det gäller patenträtter ochpatentlicenser, införa en ordning enligt vilken förvärv av sådana rättighetereller licenser får rättsverkan mot tredje man först efter anteckning ipatentregistret. När det gällde patentpolicykommitténs mer begränsadeförslag uttalade departementschefen att det kunde i och för sig synas önskvärtatt uttryckligen reglera fall av kollision mellan konkurrerande anspråk.Departementschefen underströk emellertid att problemet huruvida överlåtelse avegendom kan bryta en upplåtelse av en begränsad rätt till samma egendom är ettallmängiltigt sakrättsligt problem. Redan av det skälet var det tveksamt om detvar lämpligt att införa speciella lösningar för särskilda rättsområden. LU 1981/82:6 5 Härtill kom att något påtagligt behov av en dylikreglering på det patenträttsliga området inte syntes föreligga. Även andra omständigheter talade enligtdepartementschefens mening mot att införa en särskild reglering av dessa frågorpå förevarande rättsområde. Om en sådan reglering skulle införas, torde detsålunda bli nödvändigt att göra den väsentligt mera omfattande och detaljeradän vad kommittén hade föreslagit. Tillämpningen av en sådan detaljeradreglering skulle vidare medföra åtskilligt merarbete för både näringslivet ochpatentverket. Dessutom skulle registret ändå komma att vara ofullständigt sålänge endast upplåtelser genom avtal registrerades med sakrättslig verkan. Detkunde också finnas skäl att anta att förvärvare i många fall inte ansågregistrering önskvärd. Departementschefen förklarade sig även dela den av enremissinstans framförda åsikten att ett ofullständigt register som tilläggsviss sakrättslig verkan kan vilseleda allmänheten om rättsläget. De nu anförda omständigheterna utgjorde enligtdepartementschefens mening skäl för att i vart fall inte vid dåvarande tidpunktlägga fram förslag om sakrättslig verkan av anteckning i patentregistret. ochSvenska patentombudsföreningen till-tyrker motionsyrkandet. Patent- ochregistreringsverket, hanlverks-ocli iiidu.slriorganisatlon -Familjeföretagen (SHIO) samt att frågan om pantsättning av patent utreds medan förklarar sig inte ha något att erinra mot en sådan utredning.Patentbesvärsrätten finner sig inte kunna tillstyrka bifall till motionen. uppgeratt det är föreningens erfarenhet att det finns ett behov av att kunnapantsätta ett patent. Många uppfinnare är nämligen personligen hårt skuldsatta.När de själva vill börja exploatera en uppfinning och kanske kommit en bit påväg, skulle en möjlighet till pantsättning kunna förbättra derasförutsättningar till framgång. stödjer alltså motionärensförslag och anser att uppfinnarnas situation kan förbättras genom förslagetsantagande. Svenska patentombudsföreningenstödjer motionen och framhåller att det ar viktigt att stödja uppfinnare ideras verksamhet så att deras idéer och innovationer kan utvecklas ochförhoppningsvis komma i produktion. Ett led i dessa strävanden är att se tillatt uppfinnare får ekonomiska medel, som gör det möjligt för dem att arbetavidare på sina projekt. Uppfinnare har ofta behov av att låna pengar ochnormalt krävs då att någon form av säkerhet lämnas. Föreningen hänvisar till att, om uppfinnares verksamhetbedrivs i sådan form att bokföringsskyldighet följer med utövandet avverksamheten, kan LU1981/82:6 6 som säkerhet för lånade medel företagsinteckning meddelasomfattande bl. a. uppfinnares patent. Enskilda uppfinnare, som inte bedriververksamhet av sådant slag att företagsinteckning kan komma i fråga, kan enligtföreningen däremot ha svårighet att lämna säkerhet för lån av pengar. Ofta harde kanske inte annat än patentet i fråga. Visserligen finns då möjlighet tills. k. säkerhetsöverlåtelse, men det torde enligt föreningen inte vara särskilttilltalande för en uppfinnare att behöva överlåta sitt patent för att fåtillgång till nödvändiga ekonomiska medel. För nu nämnda grupp av uppfinnare hade, framhållerföreningen, finansierings- och lånemöjligheterna kunnat utökas, om patentethade kunnat utgöra säkerhet för lånade medel. Frågan skulle enligt föreningenkunna lösas genom införandet av en möjlighet att med sakrättslig verkananteckna pantsättningi patentregistret. Genom införandet av en möjlighet till pantsättning avpatent skulle utvecklingsfonderna kunna få större säkerhet för utlånade medelsamt möjlighet att vid konkurs få rådighet över patent som ingår i projekt tillvilket lån lämnats. Härigenom kunde möjlighet skapas för en utvecklingsfond attföra ett påbörjat projekt vidare, vilket inte kan göras i en dyliksituation, eftersom patentet ingår i den totala egendomen i ett konkursbo.Påbörjad projektverksamhet kan i en konkurssituation avstanna just på grund avatt möjlighet för långivaren att råda över patentet inte finns. Möjlighet tillpantförskrivning av patenträtt skulle kunna förebygga en sådan situation ochleda till ovan nämnda större villighet att ge uppfinnare lån. tillstyrker därför att sådanändring görs i patentlagen att panträtt i patent kan inskrivas i det av patent-och registreringsverket förda patentregistret och att denna anteckning därvidkan ges sakrättslig verkan. SHIO framhåller att ettgenomförande av motionsförslaget torde innebära ökade möjligheter att fåkrediter för uppfinnare och småföretagare som innehar patent. För mångauppfinnare är patenträtten den enda säkerhet som kan lämnas för lån. Enmöjlighet till pantsättning av patent skulle därför enligt SHIO vara ettverksamt medel för att finansiera nyföretagande bland uppfinnare. För deuppfinnare som driver rörelse och för andra småföretagare finns visserligenmöjligheten att lämna företagsinteckning som säkerhet för lån. I sådana falldär en icke obetydlig del av verksamhetens tillgångar ligger i ett eller flerapatent, torde emellertid många kreditgivare föredra att mer direkt ha patentsom säkerhet. I de fall endast företagsinleckning finns kan företaget nämligenavyttra patentet. I vissa sammanhang kan då underlaget för företagsinteckningenminska betydligt. Ett införande av en rätt till pantskrivning av patentskulle enligt SHIO påverka innebörden av företagsinteckningar. Ett genomförandeav förslaget medför också en del tekniska problem vid överlåtelse avpatenträtten eller medgivande av nyttjanderätt till patentet. I vilken utsträckning bör LU1981/82:6 7 patenträttsinnehavaren t. ex. ha rätt att säljanyttjanderätt till patentet trots pantskrivningen? Mot bakgrund av det anfördaanser SHIO att förslaget inte kan genomföras utan att en del tekniska problemförst ses över. SHIO tillstyrker en sådan översyn. Patent- och registreringsverketupplyser att antalet pantregistreringar vid det finska patentverket uppgår tillendast ett par stycken . Intresset för sådana registreringar vid detsvenska patentverket förefaller inte vara större, om man skall döma av detfåtal förfrågningar härom som inkommit till verket under de senaste åren.Företrädare för statens industriverk har emellertid uppgivit för patentverketatt önskemål föreligger från företagarhåll att kunna använda patent såsomsäkerhet vid banklån. Detta bekräftas också av de bankrepresentanter sompatentverket varit i kontakt med. De företagsinteckningar som meddelas ansesinte ge kontroll över patentet i önskvärd utsträckning. Säkerhetsöverlåtelsetorde därför vara det vanliga förfarandet i de fall då banken känner behov avrealsäkerhet. Den begränsade undersökning som patentverket företagit visaralltså att patent redan i nuvarande läge i viss mån låter sig utnyttjas vidkreditgivning. Det oaktat synes behov föreligga av ett enklare och säkrareförfarande än det som står till buds genom säkerhetsöverlåtelse ochföretagsinteckning. Föreliggande motion aktualiserar en rad frågor som rör denrättsliga verkan av anteckningar i patentregistret. Enligt patentverkets meningkan förutsättningarna för ett enkelt registreringsförfarande för underlättandeav pantsättning av patent ej bedömas utan närmare utredning. Enbart möjlighetenatt registrera ett pantsättningsavtal torde sålunda ej lösa säkerhetsproblemet.För undvikande av oklarhet i rättsläget måste rättsverkan av enregisteranteckning klart regleras. Sammanfattningsvis konstaterar patentverket att detföreligger ett visst lät vara begränsat behov av att utnyttja patent somunderlag för kreditgivning och att en reglering av förutsättningarna för enpantsättning med verkan mot tredje man skulle underlätta användningen av patentsom lånesäkerhet. Från de synpunkter som patentverket har att företräda kanverket tillstyrka en utredning i motionens syfte. har därvid intetagit ställning till frågan huruvida statsverket i det rådande statsfinansiellaläget bör ta på sig kostnaderna för en sådan utredning. Svenska föreningen för industriellträttsskydd erinrar om att det i gällande svensk rätt finns möjlighet att inomramen för den allmänna avtalsfriheten pantsätta ett patent med verkan mellanavtalsparterna (obligationsrättslig verkan). Frågan är emellertid ompantsättning har verkan mot tredje man, såsom pantsättarens borgenärer (sakrättsligverkan). Här är rättsläget -anmärkningsvärt nog - osäkert. I med Sverigejämförliga utländska rättssystem verkar en sådan möjlighet ofta finnas. ex. fallet i . I har rättsläget särskilt diskuterats avUndén, (se densamme. Om panträtt i rättigheter, andra uppl. 1923 s. 18 ff., 108ff.). LU1981/82:6 8 med att panlsättning av patent med sukrättslig verkan ärgiltig. Exempel finns dock på att motsatt ståndpunkt har intagits. Detjuridiska problemet har främst sin grund i svårigheterna att fullt ut passa inpantsättning av patent i någon av de huvudformer för pantsättning som finnstillgängliga, dvs. registrering, tradition eller denuntiation. Rättslägets oklarhetgör att säkerhetsöverlåtelse av patent, enligt vad föreningen har sig bekant,är relativt frekvent förekommande. Enligt föreningens mening är rådande situationotillfredsställande. Det finns otvivelaktigt ett reellt behov av att kunnautnyttja patent som kreditunderlag. år patent och patentansökningar ettföretags enda ekonomiska tillgångar av vikt. Metoden ined säkerhetsöverlåtelseuppfattas i allmänhet som en nödlösning. Vissa kreditgivare, t. ex.utvecklingsfonderna, torde f. ö. ha en sådan ställning attsäkerhetsöverlåtelser ej låter sig komma i fråga. Föreningen tillstyrker därför huvudtankarna bakommotionen. Problemen är dock mera komplicerade än vad som framgår av denna. Detligger nära till hands att utforma pantsättning av patent som en registerpant.men utformningen av en sådan registrering med sakrättslig verkan måsteövervägas närmare. Även patentansökningar bör kunna pantsättas. Vidare måsteövervägas hur en pantsättning berör rättsställningen för licenstagare och i vadmån en licenstagare själv kan pantsätta den rätt som tillkommer honom. Härfinns ett nära samband med frågor som rör de sakrättsliga effekterna över huvudav licens och överlåtelse av patent. I flera utredningar på patentområdet hareffekterna av dubbelupplåtelse och dubbelöverlåtelse diskuterats men i fortsattlagstiftningsarbete har man låtit saken bero, något som framstår somotillfredsställande. I den mån ny lagstiftning i hithörande frågor genomförsför patentens del, bör man överväga om motsvarande regler bör införas för vissaandra immaterialrättigheters del. såsom mönsterrätt, växtförädlarrätt ochvarumärkesrätt. Föreningen hemställer att utskottet måtte förorda att enutredning tillsätts med uppgift att utarbeta ändamålsenliga regler angåendepantsättning av patent. Utredningen bör härvid bl. a. beakta de frågor somberörts i det föregående. Föreningen vill tillägga att det är av ekonomiskbetydelse särskilt för den mindre, innovationsintensiva näringsverksamhetenskreditmöjligheter att saken får en positiv lösning. förklararsig inte ha någon erinran mot att man undersöker de närmare förutsättningarnaför införandet av en möjlighet till pantsättning av patent, om behov föreliggerhärav. Som skäl för sin ståndpunkt anför förbundet det ovissa rättsläget ochdet förhållandet att förbundet inte finner några skäl till varför man inteskulle ge möjlighet till pantsättning av patent. Förbundet vill dock påpeka attden aktuella frågan inte bör ses isolerad utan måste bedömas tillsammans med desakrättsliga frågorna i övrigt beträffande överlåtelse och upplåtelse avpatent. LU 1981/82:6 9 anteckning i patentregistret skulle ges sakrättsligverkan endast med avseende på pantsättning synes uteslutet. Patentbesvärsrätten hänvisar tillatt det beträffande möjligheterna att med laga verkan pantsätta patent haruttalats olika meningar. Sedan det emellertid numera är fastslaget att patentkan utmätas anser patentbesvärsrätten övervägande skäl tala för uppfattningenatt patent redan enligt gällande rätt i princip också kan vara föremål t'()rpantsättning. Åtskilliga frågor i samband med en sådan panträtt är emellertidalltjämt oklara, exempelvis hur panträtten stiftas, när och på vad sätt den fårverkan gentemot patenthavarens övriga borgenärer, huruvida patenthavaren oberoendeav pantsättningen har rätt att upplåta licenser eller på vad sättpantsättningen påverkar redan upplåtna licenser osv. Av det anförda följer ävenatt det är oklart vilken självständig rättsverkan det av motionären ifrågasattaanteckningsförfarandet skall eller bör tillmätas. Så länge en närmare utredningav dessa och övriga mod en pantsättning sannnanhäng-ande rättsförhållandensaknas, kan det knappast vara lämpligt eller ändamålsenligt att införamöjlighet till anteckning av pantsättning i patentregistret.Patentbesvärsrätten finner sig under åberopande av det anförda icke kunnatillstyrka bifall till motionen. I motionen framhålls att enpatenthavare, som utsätts för patentintrång, kan lida sådana förluster att hantvingas avskeda sin personal. Enligt motionären erhåller uppfinnare ochrörelseidkare i intrångsprocessen inte skadestånd som ger samma "anställningsskydd"som löntagare erhåller. Inte heller erhåller den skadelidande sådanersättning som kompenserar honom för förlusten av de förvärvade vinster ochframgångar som varit möjliga att erhålla om patentintrång inte skett. Motionären hävdar att skadeståndsprocessen bygger påprincipen att hellre söka fria än fälla den som begår intrång. Därmedöverlastas bevisbördan på den skadelidande, som av kutym endast tillerkännssymbolisk ersättning. angivna förhållanden har enligt motionären lett till respektlöshetinför lagen.