bet · G501NU30 · 1981-12-31 00:00:00 — Projekten har dock inte satts i gång beroende påbl. a. bristande lönsamhet. De splittrade ägarförhållandena i Indalsälvenskraftföretag torde vara en försvårande faktor, säger motionärerna, som anhållerom omedelbara statliga insatser för att få till stånd förhandlingar om denönskade kraftutbyggnaden. Som tidigare nämnts beräknas det möjliga tillskottet ivattenkraftsproduktionen genom effektiviseringar uppgå till ca . Dettaförutsätter dock att erforderliga utbyggnadstillstånd och statsbidrag kanerhållas. Effektiviseringar av befintliga kraftverk pågår kontinuerligt inomramen för kraftföretagens normala verksamhet. Som exempel på detta nämns ibudgetpropositionen (bilaga 17 s. 132) att vattenfallsverket har ansökt hosvattendomstolen om att få installera ett fjärde aggregat i Stadsforsenskraftstation. fann vid sin behandling av likadanamotionsyrkanden som de båda senast nämnda att de inte bordeföranleda några åtgärder från sida, och följde utskottet.Utskottet har samma uppfattning nu och avstyrker alltså motionerna 1981/82:626(s) och 1981/82:2126 (s) i nu berörda delar. Härvid förutsätter utskottet attvattenfallsverket och andra intressenter aktivt bevakar möjligheter tilleffektivisering av befintliga kraftverk. Vattenkraften kan byggas ut i den begränsade omfattningsom förutsattes av linje 3 i samband med folkomröstningen om kärnkraft, sägs imotion 1981/82:1140 (vpk). Då krävs emellertid bl. a. en satsning på mindrevattenkraftsresurser, framför allt i . bör därför hosregeringen begära en inventering av dessa, anser motionärerna. Utskottet vill fästa uppmärksamheten på att regeringen() /81 har anslagit medel tillvissa länsstyrelser för inventeringar av befintliga vattenkraftsanläggningarinom resp. län. Inventeringarna omfattar äldre dammar, nedlagda kvarnar etc.där det skulle kunna installeras vattenkraftstationer. Förra budgetåretgenomfördes inventeringar i , och län. F. n. pågårinventeringar i , , och . Inventeringarna är inte fullständiga med avseende påmöjlig vattenkraftsutbyggnad, eftersom de inte omfattar outbyggdavattenkraftsresurser. Det berörda yrkandet i motion 1981/82:1140 (vpk) får dockanses vara väsentligen tillgodosett genom de aktiviteter som pågår. Utskottetföreslår därför att lämnar det utan åtgärd. I motion 1981/82:451 (m) redogörs för den utbyggnad avmindre vattenkraftsresurser som planeras av i län.Regeringen borde enligt motionärerna uppmanas att noga följa planernasutveckling i syfte att på lämpligt sätt kunna medverka till att de fullföljs.Länsstyrelsens planering avser vattensystemet Lidan-Flian. som vid en pågåendeinventering synes kunna erbjuda lönsamma utbyggnadsmöjligheter. Utskottetanser att det kan lämnas åt de regionala intressenterna att om NU1981/82:30 32 så befinns motiverat göra framställning om statligainsatser. Därför avstyrker utskottet motionen. Det statliga stödet till utbyggnader av småvattenkraftverk är sämre än tidigare, hävdas i motion 1981/82:1932 (c).Här åberopas en utvärdering av stödreglerna som har gjorts av statensindustriverk. konstaterar att finansieringen är det störstahindret för en fortsatt upprustning resp. nyanläggning av små vattenkraftverk.Motionärerna föreslår förbättringar av stödet så att lån kan beviljas med högst75 % i stället för som av anläggnings- resp. upprustningskostnaden.Lånens amorteringstid borde vidare förlängas och dispens ges generöst föranläggningar med lägre effekt än 100 kW. I budgetpropositionen (bilaga 17 s. 108) redogörs för enskrivelse till regeringen från i län med önskemål somöverensstämmer med dem som framförs i den aktuella motionen. I proposifionenerinras om att reglerna för stöd ur oljeersättningsfonden har godkäntsav (NU 1980/81:60 s. 95). Det nya stödsystemet trädde i kraft den 1juli 1981. Föredraganden säger sig inte vara beredd att nu förorda någraändringar i stödet. Han betonar dock att erfarenheterna av stödsystemetstillämpning noga bör bearbetas. De bör utgöra ett väsentligt underlag för denutvärdering av oljeersättningsfondens verksamhet som skall föreligga . Som redovisas senare i detta betänkande (s. 40) harenergiskattekommittén (SOU 1982:16) föreslagit viss skattebefrielseför små kraftverk. Förslagen gäller anläggningar i de storlekar som ärberättigade till statligt oljeersättningsstöd. Utskottet instämmer i det citerade uttalandet ibudgetpropositionen och hänvisar därutöver till den förestående prövningen avenergiskattekommitténs förslag. Någon meningsyttring av på grundvalav motion 1981/82:1932 (c) vill utskottet följaktligen inte förorda. Sist i detta avsnitt tar utskottet upp två motioner somsyftar till förstatligande av vissa vattenkraftstillgångar vilka f. n. är iprivat ägo. Bakgrunden är att de båda företag - och - som tillsammans med staten bildade därvid behöll sina kraftrörelser. har sedermera såltsin kraftrörelse till . I motion 1981/82:452 (s) begärsnu att regeringen skall ta upp förhandlingar med syftande tillatt den kraftrörelse som tidigare utgjorde en integrerad del av bolagetsstålrörelse men som skildes ut från denna när Domnarvets överläts fillSSAB skall "" överföras i samhällets ägo. Enligt motion1981/82:1493 (vpk) bör regeringen anmodas ta initiativ för att den vattenkraftsom det gäller skall överföras till staten. Motsvarande motionsyrkanden - avseende även Grängestidigare kraftrörelse - avstyrktes av näringsutskottet (NU 1980/81:44) ochavslogs av . De behandlades då i anslutning till enproposition om NU1981/82:30 33 och hade vidtillfället just träffat avtal om den nyssnämnda affären dem emellan, och dennaskulle senare underställas statsmakternas prövning (se prop. 1981/82:25 s. 91,NU 1981/82:13). Frågan huruvida vattenkraftstillgångar av det slag som dethär gäller bör få finnas kvar i enskild ägo eller undantagslöst börnationaliseras är en näringspolitisk fråga av stor räckvidd. Det finns enligtutskottets mening inte anledning att här aktualisera denna fråga i hela dessvidd. Beträffande kraftrörelse konstaterar utskottet att dennumera, när ingen särskild förhandlingssituation råder mellan staten och StoraKopparberg, inte står i någon särklass bland kraftrörelser i privata bolagsägo. Den omedelbara effekten av en sådan transaktion som motionärernaförespråkar skulle bli ett likviditetstillskott till och enmotsvarande belastning på statsbudgeten. Utskottet finner inte skäl att nuförorda något sådant initiativ från statens sida som förordas i motionerna1981/82:452 (s) och 1981/82:1493 (vpk). Alltså avstyrker utskottet dessa. a.genom sin storlek blivit normgivande när det gäller pris- och tariffsättning påelkraft i landet. Huvudprincipen vid prissättningen är enligt vattenfallsverketatt prisnivån skall anpassas efter självkostnaden för produkfionen. Fram tillår 1978 sattes tariffnivån så att den skulle svara mot den s. k. långsiktigamarginalkostnaden, vilket innebär att intäkterna från dagens kraftförsäljningsvarar mot kostnaderna för att bygga ut nya produktionsanläggningar. Vattenkraften utgör mer än hälften av den totalaelproduktionen i landet, under är 1981 enligt statistiska centralbyrånspreliminära statistik. Den produceras till stor del i äldre, avskrivnaanläggningar fill mycket låga rörliga kostnader. Eftersom elpriserna är sattaför att täcka betydligt högre produktionskostnader i nyutbyggda anläggningar(den långsiktiga marginalkostnaden har varit stigande), genererar de äldrevattenkraftsanläggningarna stora finansiella överskott. Kommittén om principerna för taxe- och prissättningen påenergi diskuterar i sitt betänkande Pris på energi (SOU 1981:69) dessa s. k.producentöverskott (s. 119, 144-149). "Att utnyttja vinster från billigareproduktionsslag för att subventionera dyrare produkfion innebär ett slöseri medresurser och utgör ett sätt att inte låta värdet av naturtillgångar kommalandet till godo", konstaterar kommittén och fortsätter: "Det är ettsätt att skapa konstgjorda komparativa fördelar för verksamheter som annarsinte skulle vara lönsamma. Detta kan gälla såväl för elenergi som för gas, oljaeller andra naturtillgångar." Det har uppstått interna kapitalmarknader inom mångaskogs- och stålkoncerner, menar kommittén och anför vidare:"Vattenkraftsvinsterna 3 1981/82. NU1981/82:30 34 kanaliseras således i stor utsträckning till investeringarinom andra delar av dessa koncerners verksamhet eller till täckning avförluster inom koncerner. Endast en mindre del av vattenkraftsvinsterna delasut till akfieägare eller dras in till stat och kommun." Frågan om beskattning eller någon annan form förindragning av vattenkraftsvinsterna har inte tagits upp iutredningsbetänkandet. Däremot berörs den i energiskattekommitténs betänkande(SOU 1982:16) Skatt på energi. Denna kommitté har enligt sina direktiv och tilläggsdirektivhaft att belysa frågan om de s. k. övervinsterna i vattenkraftsproduktionen ochpresentera tekniska modeller för hur ett ingripande kan utformas. belyser (bilaga 3 till betänkandet)prissättningsprinciper för olika former av elproduktion samt vattenkraftensägar-, storleks- och vinststruktur. Kommittén diskuterar frågan om hurövervinster kan definieras samt periodiserings- och mätproblem som hängersamman därmed. Rapporten utmynnar i en presentation av olika tekniska modellerför beskattning av aktuella "övervinster". Tänkbara modeller ärbeskattning på (a) utlevererad elkraft, (b) anläggningarnasproduktionskapacitet, (c) genererad vinst eller (d) nyttjanderätt samt (e)olika kombinationer härav. Kommittén har inte ålagts att förorda en vissbestämd modell. Den anser att en eventuell övervinstbeskattning inte bör skeinom energibeskattningens ram. Om en övervinstbeskattning skall komma tillstånd synes, säger kommittén, en utformning enligt (c) eller (d) bättre ligga ilinje med intentionerna i kommitténs direktiv. Då de nu nämnda betänkandena har remissbehandlats, kan detillsammans med den Grafströmska utredningens förslag i betänkandet (SOU1981:94) Energisamverkan stat-kommun-näringsliv komma att ligga fill grund förregeringsförslag längre fram . I tre motioner begärs utredning om hur vinster ochövervinster vid vattenkraftsproduktion skall kunna överföras till samhälleteller till särskilda regioner. I motion 1981/82:212 (vpk) påpekas att det i debatteninför folkomröstningen i kärnkraftsfrågan rådde stor enighet om attövervinsterna från de äldre vattenkraftsverken skulle dras in. är detviktigt att en del av vattenfallsverkets övervinster på vattenkraften återförsdirekt till de regioner där de har uppkommit, menar motionärerna. I ett paryrkanden som har behandlats av skatteutskottet (SkU 1981/82:30,1981/82:54) föreslås att överföringen skall ske genom att en produktionsavgiftläggs på vattenkraftsproduktionen. Intäkterna från denna avgift skulletillföras dels en central fond, dels ett antal regionala fonder. Att snabbtgenomföra en sådan direktöverföring är komplicerat, eftersom vattenfallsverketsvinster f. n. i huvudsak tillfaller statskassan, säger motionärerna. Enutredning borde därför skyndsamt tillsättas för att föreslå lämpliga åtgärder.Ett likalydande motionsyrkande avstyrktes av utskottet (NU1980/81:60 s. 119) och avslogs då av . NU 1981/82:30 35 Yrkanden med delvis samma innebörd, likaledesbehandlade av skatteutskottet, har framförts i mofionerna 1981/82:1610 (s) och1981/82:1570 (c). Skatteutskottetförutsatte vid sin behandling av de nämnda motionsyrkandena att regeringenefter sedvanlig remissbehandling av energiskattekommitténs betänkande snarastvidtar de åtgärder som kan anses erforderliga. Utskottet ansåg att riksdagenborde avvakta regeringens ställningstaganden till energiskattekommitténsmodeller för ett ingripande mot övervinsterna oeh avstyrkte därför debehandlade motionsyrkandena. Motion1981/82:2132 (fp) tar upp de svårigheter för sysselsättning och näringsliv sområder i . I ett läge då de regionalpolitiska medlen inte räcker tillför att ge fler arbetstillfällen och basindustrierna går med förlust måste nyavägar prövas, anser motionären. Det borde därför undersökas om den mycket storaresurs som vattenkraft utgör kunde komma länet till godo och satsaspå utveckling av ett mer differentierat näringsliv. Detta skulle kunna skegenom en sänkning av elpriset i , en avsättning per producerad kWheller återbäring till länet på annat sätt av den vinst som uppkommer frånkraftproduktionen i länet. Enliknande innebörd har motion 1981/82:1479 (c). Där framhålls att de dominerandeföretagen i är statsägda. Dessa har, säger motionärerna, under årenslopp tillfört statskassan betydande belopp. Detta gäller även förvattenkraftsproduktionen - särskilt i Lule älv - vars vinster dels använts avvattenfallsverket till investeringar i andra regioner och andra kraftslag, delsdirekt har influtit i statskassan. Övriga kraftföretag i landet ägs av kommunereller industrier som har kunnat utnyttja vinsten från kraftproduktionen för attutveckla ett starkt näringsliv. De tunga oeh energikrävande statligaindustrierna i skulle nu inte ha varit så hårt drabbade om de hadehaft motsvarande förmåner. För att de norrbottniska industriföretagenskonkurrenskraft skall kunna stärkas och för att den rikhaltiga mängdenergitillgångar som finns i skall kunna fillvaratas på ett samlatoch rationellt sätt bör enligt motionärerna ett kommatill stånd. samlade resurser i skulle utgöragrunden för detta energiföretag, vilket också skulle kunna utnyttja de storatillgångarna av torv och ved i . På samma sätt som i flera tidigareliknande motioner yrkas att en utredning skall tillsättas för attföreslå former för ett sådant energiföretag. Vidtidigare behandling av yrkanden med denna innebörd har utskottet påpekat attkostnaderna för energi är betydligt lägre i än i de södra delarna avlandet. Beroende på lägre distributionskostnader betalar en industriabonnent ca20 % lägre elpris i än t. ex. i . Till detta kommeratt energiskatten i de norra delarna av landet är lägre per kWh.Sammantagna innebär de nämnda förhållandena ekonomiska lättnader för länet.Utskottet har tidigare (NU 1978/79:60, NU1981/82:30 36 1979/80:70, 1980/81:60) med reservationer fråncenterparfiets företrädare avstyrkt yrkanden om energiföretag i har följt utskottet. Med anledning av de tre motionerna vill utskottet - utanatt ta ställning för de åtgärder som föreslås i dessa - hänvisa till defortsatta överväganden rörande vinster på vattenkraftsproduktion somaktualiseras av de nämnda utredningsbetänkandena. Därmed avstyrker utskottetmotionsyrkandena. Motion 1981/82:1931 (c) rör frågan om beskattning avövervinsterna i elproduktionen, främst de som uppstår i de äldrevattenkraftsverken. Motionären menar att det är angeläget att kostnaderna iolika produktionsanläggningar kan klarläggas och frågan om taxesättning ochbeskattning närmare bedömas. Starka skäl talar alltså, anför hon, för attvattenfallsverket skall särredovisa intäkter och kostnader för varje slag avkraftproduktion. Mofionären yrkar att motionen skall överlämnas tillenergiskattekommittén för att beaktas i dess arbete. Som tidigare nämnts har energiskattekommittén avslutatsitt utredningsarbete och redovisat sina förslag. Följaktligen saknasförutsättningar för bifall till motionen. Utskottet anser dock att det vorevärdefullt med en utförligare redovisning från vattenfallsverkets sida. Fråganom förändringar i det angivna syftet av vattenfallsverkets ekonomiskaredovisning bör därför beaktas vid den fortsatta behandlingen avkommittébetänkandet. I det tidigare (s. 34) nämndakommittébetänkandet Pris på energi redovisas nuvarande principer förprissättning. Dessa jämförs med några andra prissättningsprinciper, bl. a.sådana som är knutna till självkostnaden för elproduktionen (kort- ochlångsikfig marginalkostnad). Bland andra prissättningsprinciper som analyseraskan nämnas sådana som stimulerar energisparande och utnyttjande av nyaenergikällor, bidrar till regional utveckling eller påverkar uppkomsten avfinansiella överskott hos kraftproducenter (övervinster ivattenkraftsproduktionen). Kommittén har utgått från att prisernas viktigasteroll bör vara att bidra till en effektiv hushållning med samhällets resurser.Till dessa hör inte bara energi utan också arbetskraft, maskiner, byggnader, transportmedel,råvaror m. m. Hushållning med samtliga dessa resurser måste enligt kommitténbetraktas som nödvändig. Ensidiga satsningar på att med hjälp av energiprisett. ex. minska energianvändningen kan leda till slöseri med andra knapparesurser. Ett viktigt krav på priserna är därför att de skall gekorrekt information om kostnaderna för att använda energi. För elenergivarierar dessa kostnader kraftigt över tiden, t. ex. mellan dag och natt ochmellan . Den prissättningsprincip som bäst svarar mot kraftigtvarierande produktionskostnader är enligt kommittén den kortsiktigasamhällsekonomiska marginalkostnaden, vilken kommittén också förordar. NU1981/82:30 37 marginalkostnaden menas kostnaden för att produceraytterligare en enhet av en nyttighet t. ex. en kWh elenergi, inom ramen för enexisterande produktionskapacitet. Prissättningen enligt denna princip medför dock enligtkommittén att visst avkall måste göras på andra önskade effekter avenergipriserna, t. ex. stimulans av nya energikällor. Jämfört med nulägetskulle en kortsiktig marginalkostnadsprissättning leda till större dygns- ochsäsongvariationer i elpriserna. Kommittén menar att en anpassning avenergianvändningen till variationerna i produktionskostnaden sannolikt skulleleda till både lägre och effektivare energianvändning. Konsumenternas vilja ochförmåga till anpassning har dock stor betydelse för resultatet av en ändradprissättning. Därför krävs god information till konsumenterna omprisvariationerna och en mer avancerad mät- och debiteringsutrustning än somfinns . Detta referat av betänkandet Pris på energi lämnas sombakgrund till bedömningen av tre motioner rörande eltaxornas utformning. Mofion 1981/82:807 (c) syftar tillökad hushållning med elenergi och bättre utnyttjande av befintliga produkfions-och distributionsanläggningar. Detta skulle enligt motionärerna uppnås med ensänkning av eltaxornas fasta del och en ökning av den rörliga delen. Lägre elprisunder skulle stimulera till en jämnare konsumtion och förhindra dyraeffektutbyggnader i distributionsnäten. Motionärerna vill att skallbegära att regeringen tar ett initiativ i det angivna syftet. Ett liknandemotionsyrkande behandlades av näringsutskottet (NU 1980/81:60 s.99). Dagens eltariffer är till viss del redan kostnadsanpassadepå det sätt som motionärerna önskar. , som är normgivande förprissättningen inom elområdet, införde en lägre energiavgift under periodenmaj-augusfi högspänningstariffer. Som exempel kan en avhögspänningstarifferna för nämnas, där energiavgiften 1981 var ca11 % lägre . tariffer har denna differentieringvidareutvecklats. Tiden med sänkt energiavgift har delats in i fyra periodermed olika priser. Lägst är energiavgiften , då den sänks med nära50 % jämfört med . och augusti ärsänkningen och jämfört med . Samtligaexempel avser en vanlig högspänningstariff i . Hushållsabonnenterkan fr. o. m. 1982 välja en säsongdifferentierad tariff där t. ex.enkeltariffens energiavgift har sänkts . konstaterar i sitt betänkande att denovan nämnda prisdifferentieringen råder men menar att en anpassning avtarifferna till den kortsiktiga marginalkostnaden skulle mofivera ytterligaredifferenfiering mellan olika perioder . Man visar också att dagensfasta avgifter för högspänd elkraft inte svarar för mer än av intäkternafrån kraftförsörjningen. Av ett exempel på en vanlig lågspänningstariff för NU1981/82:30 38 (för ett elvärmt småhus) framgår att denfasta avgiften utgör av den totala kostnaden exkl. energiskatt ochknappt inkl. skatt). De förhållanden som här har redovisats synes tyda på attsyftet med mofion 1981/82:807 (c) delvis är tillgodosett. Frågan huruvidaytterligare åtgärder är motiverade torde bli belyst vid den fortsattabehandlingen av betänkandet Pris på energi. Mot nu angiven bakgrund avstyrkerutskottet motionen. I mofion 1981/82:1052 (m) hemställsom en utredning i samråd med bl. a. lantbrukets organisationer rörandemöjligheter till säsonguttag av elkraft för jordbrukare och företag. Till grundför yrkandet anförs som exempel en jordbrukare som för att undersommarmånaderna kunna driva en höfläkt måste inneha ett årsabonnemang på etthögre effektuttag än vad som erfordras under årets övriga månader. Motionärernamenar att abonnenten får betala ovanligt höga säkringsavgifter under den del avåret då elenergi endast används för hushållsändamål. Abonnenter av denna typ,lantbrukare och andra näringsidkare, borde kunna få betala en säkringsavgiftmotsvarande den lägre effektnivån (16 A) och den högreavgiften (för 35 A) endast då den högreeffekten utnyttjas. Detta skulle enligt motionärerna innebära en så stor vinstför abonnenterna att den ökning av elförbrukningen som kraft-distributörerernasäger sig eftersträva verkligen skulle uppnås. Vid utformningen av lågspänningstarifferna har dessa ijämförelse med högspänningstarifferna förenklats, bl.a. av mätningstekniskaskäl, så att de endast innehåller en fast komponent (säkringsavgiften) och enrörlig komponent (energiavgiften). Den fasta delen av tariffen skall täckadistributörens kostnader för mätning, debitering etc. samt för-delar av detegna distribufionsnätet. Energiavgiften skall täcka kostnaderna för råkraft ochövriga delar av det egna nätet. Säkringsavgifterna ökar med storleken av deneffekt som abonnenten kan ta ut och bestäms genom dimensionering av abonnentensmätarsäkring. De fasta kostnader för kapacitetsutbyggnaden som det högreeffektuttaget medför uppstår oavsett som den högreeffekten erfordras. Merkostiiaden i det citerade exemplet uppgår (beräknat påvattenfallsverkets lågspänningstariff för ) fill per år.Med en förändring av tariffen av det slag som motionärerna förordar (med denhögre säkringsavgiften endast ) skulle merkostnaden inskränkasig till ca , dvs. en minskning med . Detta resultatkan jämföras med den möjlighet till nedsättning av energiavgiften med som även lågspännings-abonnenter från och med1982 erbjuds genom den säsongdifferentierade lågspänningstariffen. Utskottet avstyrker mofion 1981/82:1052 (m) med hänvisningfill den redogörelse som har lämnats. Enligtmofion 1981/82:1955 (fp) bör användningen av den elenergi som NU1981/82:30 39 produceras i komma de norrländska abonnenternafill godo på ett mer gynnsamt sätt än . Ca hälften av denna elenergiexporteras till de södra delarna av . Härvid uppståröverföringsförluster av storleksordningen . Om de kunde undvikas skulleett underlag för lägre eltariffer i skapas. Motionären yrkar på atteltarifferna skall minskas i de fem nordligaste länen. En sådanåtgärd skulle, anför kan, stimulera fill ökade industriinvesteringar och gebättre utveck-lingsmöjhgheter för energikrävande industrier.Överföringsförlusterna skulle minska. Vid behandlingen av hknande yrkanden (NU1980/81:60 s. 101) konstaterade utskottet att prisnivån för såväl högspänd somlågspänd elenergi är lägre i än i övriga delar av landet. Detta visasockså i betänkandet Pris på energi (s. 151), där priset för en vanlighögspännings-leverans anges vara lägre i mellersta och ca 20 %lägre i än i övriga delar av landet. Som utskottet också påpekadeförra året är fr. o. m. energiskatten på elkraft lägreper kWh norr om en gränslinje från norra till trakten av Örnsköldsvik.Vidare medges särskilda skattelättnader för de mest energikrävandeindustrierna. Med hänvisning till de nu nämnda förhållandena avstyrkerutskottet - på samma sätt som - motionsyrkandet om reduktion aveltarifferna i . I detta sammanhang vill utskottetockså fästa uppmärksamheten på att möjligheterna att bedriva regionalsysselsättningspolitik genom prissättningen på energi diskuteras i betänkandetPris på energi (s. 150-153). Kommittén betonar risken för att lägre energipriserkan skapa konstgjorda komparativa fördelar för vissa regioner.