bet · G501KU38 · 1981-12-31 00:00:00 — om vilande förslag till åtgärder mot videogram medvåldsinslag Utskottet framlade isitt betänkande 1980/81:28 med anledning av proposition 1980/81:176 jämtemotioner förslag till lag om förbud mot spridning av filmer och videogram medvåldsinslag. Förslaget innehöll till skillnad från proposifionen en bestämmelseenligt vilken spridning av filmer och videogram med "närgångna ellerlångvariga skildringar av att någon utsätts för rått eller sadistisktvåld" förbjöds. I en reservafion (m) yrkades bifall till proposifionenutan det nämnda tillägget. Betänkandet bordlades i första gången den3 . I skrivelse till talmannen begärde tioledamöter (m) att - under viss förutsättning -1 § i det av utskottet framlagdalagförslaget jämlikt 2 kap. 12 § tredje stycket RF skulle vila i minst tolvmånader. Här skall erinras om regeln i samma paragraf att utan hinder av attsådant yrkande väckts beträffande ett lagförslag kan anta förslaget,om minst fem sjättedelar av de röstande förenar sig om beslutet. beslöt att förkasta reservationen med260 röster mot 67. Vid votering beträffande antagande av 1 § i utskottetslagförslag röstade 260 ledamöter för och 67 emot. Då den erforderligafemsjättedelsmajorite-ten inte uppnåtts hänvisades lagförslaget i denna delfill utskottet för att utskottet i enlighet med 2 kap. 12 § femte stycket RFskulle pröva frågan om tredje stycket i samma paragraf var fillämpligt på denföreslagna bestämmelsen. Lagförslaget i övrigt bifölls. Utskottet förklarade" i betänkande 1980/81:29 att 1 §i det framlagda lagförslaget avsåg en begränsning av den i 2 kap. 1 § 1. Ingen sådan undantagssituation förelåg somenligt RF hindrade tillämpning av 2 kap. 12 § tredje stycket RF. Vid kammarens förnyade behandling av 1 § iutskottets lagförslag avslogs reservafionen med 237 röster mot 68. Sammaröstsiffror uppvisades vid votering om antagandet av lagförslaget. Denerforderliga kvalificerade majoriteten hade således inte uppnåtts. Därmedåterförvisades 1 § i lagförslaget till för att vila iminst . Enligt 2 kap. 12 § tredje stycket RF börjar viloperiodenlöpa "från det att det första utskottsyttrandet anmäldes i riksdagenskammare". Viloperioden kan avslutas tidigast efter dennatidpunkt. I det aktuella fallet bordlades utskottets betänkande 1980/81:28första gången i kammaren . Viloperioden omfattar alltså minsttiden t. o. m. . 1 1981/82. KU 1981/82:38 2 14 kap. 8 § RO stadgas vidare att i det falllagförslag har vilat enligt 2 kap. 12 § tredje stycket RF skall utskottetavgiva nytt betänkande i ärendet. Detvilande förslaget fill 1 § lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmeroch videogram med väldsinslag har följande lydelse: 1§ Filmer och videogram med närgångna eller långvariga skildringar av att någonutsätts för rått eller sadistiskt våld får inte i yrkesmässig verksamhet ellerannars i förvärvssyfte spridas till allmänheten genom saluhållning eller annattillhandahållande eller genom visning, såvida spridandet med hänsyn fillframställningens syfte och sammanhang samt omständigheterna i övrigt äruppenbart oförsvarligt. Beträffandemotiveringen hänvisas fill KU 1980/81:28. Sedan förslaget fill 1 § lagen om förbud motspridning av filmer och videogram med våldsinslag har vilat under den i 2 kap.12 § RF stadgade fidsperioden, framlägger utskottet i enlighet med 4 kap. 8 §RO nytt betänkande i ärendet. Utskottethar inte funnit anledning att frångå den ståndpunkt som intogs då frågan varföremål för behandling i utskottet föregående år. Utskottet föreslår såledesatt antar det vilande förslaget i oförändrat skick. Lagförslagetfinns i bilaga 1. Sjtet med förbudet är, som framhölls föregående år, att kunnaingripa mot närgångna skildringar av brutalt våld, nllkomna endast ispekulationssyfte. Utskottet vill liksom understryka att dennalagstiftning är provisorisk i avvaktan på att arbetet på enyttrandefrihetsgrundlag avslutas. Motiven i övrigt för det framlagdalagförslaget finns i utskottets betänkande 1980/81:28. Utskottethar inhämtat att vissa åtgärder i syfte att begränsa marknadsföring avvåldspräglade videogram har vidtagits av branschens egna företrädare. Andraåtgärder i samma syfte planeras. Utskottet hälsar dessa åtgärder medtillfredsställelse och ser dem som en önskvärd komplettering till denföreslagna lagstiftningen. Formernaför rättegången i mål som gäller brott mot den aktuella paragrafen har tagitsupp under utskottsbehandlingen. Därvid har föreslagits att på samma sätt som t.ex. är fallet i bl. a. tryckfrihetsmål skall frågan om brott föreligger prövasav en jury. Utskottetvill erinra om att frågan om rättegången i yttrandefrihetsmål Övervägs avyttrandefrihetsutredningen. Utskottet har inhämtat att i det slutbetänkande somutredningen har som målsättning att avge framläggsett förslag till yttrandefrihetsgrundlag. Den skall bl. a. omfatta upptagningarav rörliga bilder, dvs. filmer och videogram. Förslaget kommer att innehållabestämmelser om yttrandefrihetsbrott, ansvarsordning och rättegångsordning medjuryprövning. Enligt utskottets uppfattningär det önskvärt att yttrandefriheten i filmer KU1981/82:38 3 och videogram får ett grundlagsskydd som är jämförbart meddet som f. n. finns för tryckta medier. Utskottet anser emellertid inte att detfinns skäl att föregripa yttrandefrihetsutredningens förslag och beredningen avdetta förslag genom att nu införa en ansvars- och rättegångsordning enligtförebild från TF. att antar det avutskottet i bilaga 1 angivna förslaget till lag om ändring i lagen (1981:485)om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. Närvarande: Berfil Fiskesjö (c), (),(), (), (), Per (),(), (), i (m), KurtOve (), Kersfin (), (), (), i * (c) och (). av , Per och i (alla m) som anser att utskottets yttrande och hemställan bort ha följandelydelse: Sedan förslaget (--- = utskottet---- ) i ärendet. Utskottet underströk i sin remiss till lagrådet (se KU 1980/81:28 s. 35) beträffande frågan om ett allmänt förbud mot spridningav filmer och videogram med yåldsinslag- alltså inte endast avseende barn under15 år- att ett sådant förbud ynder inga förhållanden fick urskillningslöstdrabba alla skildringar av grovt våld. Utskottet konstaterade med all rätta attvåldet är en del av verkligheten och därför måste få speglas i dokumentäraskildringar och i andra allvarhgt syftande framställningar. Även skakandevåldsskildringar kunde från denna synpunkt vara försvarliga i åtskilliga fall.Utskottet pekade i sammanhanget på nyhetsförmedling, annan rapportering avförhållandena inom skilda kulturer och poHfiska system, inslag i samhällsdebatten,dokumentation eller återskapande av historiska händelser, vetenskapligaframställningar m. m. Också i verk som är konstnärligt syftande kunde enligtutskottet sammanhanget berättiga till bildsekvenser med våld som är grovt. * Ej närvarande vid justeringen. 1* 1981/82. KU1981/82:38 4 Utskottet fastslog att om ett förbud skulle drabba ävenskildringar av dessa slag var yttrandefriheten i fara. Vad utskottet sålunda anförde har i höggrad sin giltighet även i dagens läge. Utskottet vill erinra om arbetet inomyttrandefrihetsutredningen med sikte på en allmän yttrandefrihetsgrundlag.Denna utredning överväger bl. a. det nu aktuella problemet. Enligt utskottetbör så långt det är möjligt partiella grundlagsändringar undvikas. Detsammagäller lagsfift-ning av likartad karaktär i övrigt på detta område. Ingrepp avsådan karaktär kan göra det svårt eller rent av omöjligt att överblickaåtgärdernas konsekvenser med risk såsom i förevarande fall för en urholkning avden yttrandefrihet som vi i vårt land ansett oss med all kraft böraslå vakt om. Utskottet är trots dessa invändningar berett att förordaatt ett förbud mot vissa våldsinslag på videogram nu genomförs. Förbudet skallses som en undantagsföreteelse från den angivna huvudprincipen och ärföranlett av hänsynen till barn och ungdom. Utredningar som utgjorde motiv föratt förklara ett sådant förbud vilande har avslutats eller kommitså långt i sina överväganden att konsekvenserna av ett ingrepp mot våldsskildringarpå videogram kan överblickas. Utskottet vill därutöver framhålla att videobranschensjälv har ett ansvar för en fortgående sanering av utbudet. Efiska principerutformade av videoföretagen själva, gärna i samverkan medföräldraorganisationerna, kan verksamt bidra till ett videoutbud som förenaröppenhet och mångfald med ansvaret för barn och ungdom. När det gäller lagstiftningens närmare utformning villutskottet erinra om att under det år som gått sedan fattade sittförra beslut har förutom den nämnda yttrandefrihetsutredningen två andrautredningar, nämligen videogramutredningen (SOU 1981:55) ochinformationsteknologiutredningen (SOU 1981:45) behandlat frågan om bl. a.vilken processordning som bör gälla vid överträdelser av lagregler som föreslåspå bl. a. videogram- och teledataområdena. Båda utredningarna har diskuteratett regelsystem av den karaktär som f. n. finns i exempelvistryckfrihetsförordningen och radioansvarighetslagen, dvs. en ordning däransvarsfrågan prövas av en jury. a. uttalat atträttegången i videogrammål skall ske på samma sätt som i tryckfrihetsmål ochatt detta förutsätter att det för varje film och videogram finns en ansvarigutgivare. Sammanfattningsvis har utskottet kommit till följandeslutsatser. I avvaktan på resultatet av yttrandefrihetsutredningens kommandeförslag fill en ny yttrandefrihetsgrundlag bör en provisorisk lag om förbud motspridning även till vuxna av filmer och videogram med våldsinslag kunna godtas.Härvid bör med beaktande av vad utskottet anfört i det föregående förbudet avseendast sådana filmer som innehåller närgångna eller långvariga skildringar avatt någon utsätts för rått eller sadistiskt våld. Dessa produkter skall inte fåutges till allmänheten i yrkesmässig verksamhet eller annars i KU 1981/82:38 5 förvärvssyfte,om utgivandet med hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samt omständigheternai övrigt är uppenbart oförsvariigt. Det nu sagda bör komma till uttryck i ettförsta stycke i den nu aktuella vilande 1 § i lagen om förbud mot spridning avfilmer och videogram med våldsinslag. Därutöver bör hänsynen till deskyddsvärda intressen som angivits i de motiv som utskottet anfört i den ovanrefererade lagrådsremissen komma till klart uttryck också i lagtexten. Att låtadessa för yttrandefriheten helt centrala hänsyn återfinnas endast i motivenfinner utskottet otillräckligt. Ilikhet med vad som gäller enligt tryckfrihetsförordningen förutsätter utskottetatt producenter inom landet eller importörer av videofilmer i fortsättningenutser en ansvarig videofilmutgivare. Utskottet föreslår att detta kommer tilluttryck i ett andra stycke av 1 §. Där bör även föreskrivas att utgivaren skallvara svensk medborgare och bosatt här i riket samt att den som är omyndig elleri konkurs inte får vara utgivare. En uppgift om vem som är utgivare bör enligtutskottet på ett betryggande sätt framgå av filmen eller videogrammet. samt att en film eller ett videogram som har en utgivare inte fårspridas utan utgivarens samtycke bör tas in i paragrafens andra stycke. Skulleen film eller ett videogram sakna utgivare bör enligt utskottet ansvaret förbrott mot förbudsregeln i paragrafens första stycke vila på den som spriderfilmen eller videogrammet till allmänheten. Detsamma bör gälla om utgivarefinns men nyssnämnda villkor om svenskt medborgarskap m.m. inte är uppfyllda.Nu angivna föreskrifter föreslås bli intagna i ett tredje stycke i paragrafen. Slutligenbör i ett fjärde stycke i paragrafen stadgas att den som ansvarar för ett brottenligt andra eller tredje stycket skall anses ha haft kännedom om denbrottsliga gärningen. Påföljdenför brott mot 1 § bör i överensstämmelse med vad som redan gäller enligt 2 §dvs. förbud mot spridning av videogram med våldsinslag fill barn under 15 årvara böter eller fängelse under förutsättning att brottetsker uppsåtligen eller av oaktsamhet. För att säkerställa skyddet föryttrandefriheten vad gäller förbudet mot spridning enligt 1 § - det s. k.vuxenvåldet - bör emellerfid processordningen för sådana brott konstruerasannorlunda än vad gäller 2 §. Utskottet föreslår Jiärvidlag följande. Mål ombrott mot 1 § bör oavsett var i landet det.är begånget upptas av Stockholmstingsrätt. Om det är lämpligt med hänsyn till utredningen, kostnader ellerandra omständigheter, bör dock sådant mål kunna upptas även av annan tingsrättsom är behörig att pröva tryckfrihetsmål. Beträffande rättegången i övrigtföreslår utskottet att reglerna om jurysystem m. m. enligt 12 kap. och 14 kap.1-3 §§ tryckfrihetsförordningen samt lagen (1949:164) med vissa bestämmelser omrättegången i tryckfrihetsmål jämte anslutande föreskrifter görs tillämpliga.De som är jurymän för tryckfrihetsmål bör vara behöriga att medverka även i nuangivna mål. Dessa regler samt att allmänt åtal för brott mot 1 § skall väckasav KU1981/82:38 6 jusfitiekanslern bör tas in i nytt andra stycke avnuvarande 5 § i lagen. Utskottetföreslår att föreslagna lagändringar skall träda i kraft den 1 september 1982och gälla längst t. o. m. utgången av , då en ny yttrandefrihetsgrundlagbör ha kunnat antas. Tiden fram fill bör vara fillräckligför den nödvändiga anpassningen inom videobranschen. Lagförslaget framgår avbilaga 2 till detta betänkande. Med hänvisning till det anförda hemställerutskottet att antar det avutskottet i bilaga 2 angivna förslaget till lag om ändring i lagen (1981:485)om förbud mot spridning av filmer och videogram med våldsinslag. KU 1981/82:38 Lag om ändring i lagen(1981:485) om förbud mot spridning av filmer och Härigenomföreskrivs att i lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer ochvideogram med våldsinslag skall införas en ny paragraf, 1 §, av nedan angivnalydelse. Filmer och videogram med närgångna ellerlångvariga skildringar av att någon utsätts för rått eller sadistiskt våld fårinte i yrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte spridas tiUallmänheten genom saluhållning eller annat tillhandahållande eller genomvisning, såvida spridandet med hänsyn till framställningens syfte ochsammanhang samt omständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. Dennalag träder i kraft . KU1981/82:38 8 Lag omändring i lagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1981:485) om förbud mot spridning av filmer och videogram medvåldsinslag dels att 5§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 1 §, avnedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Filmer och videogram med närgångna eller långvarigaskildringar av att någon utsätts för rått eller sadistiskt våld får inte iyrkesmässig verksamhet eller annars i förvärvssyfte utges tUl allmänheten,såvida utgivandet med hänsyn till framställningens syfte och sammanhang samtomständigheterna i övrigt är uppenbart oförsvarligt. Vid bedömandet av vad somanses vara oförsvarligt skaU nyhets- och informationsförmedlingens, opinionsbildningenssamt andra jämförbara intressens krav tillmätas avgörande betydelse. Utgivare av en film eller ett videogram som har utsettsenligt vad som nedan sägs ansvarar för brott enligt första stycket. Utgivareutses av den som här i riket har framställt filmen eller videogrammet eller omframställningen har gjorts utomlands av den som har låtit utlämna filmen ellervideogrammet för spridning inom riket. Utgivaren skall vara svensk medborgareoch vara bosatt här i riket. Den som är omyndig eller i konkurs får inte varautgivare. En uppgift om vem som är utgivare skaU på ett betryggande sätt framgåav filmen eller videogrammet. En film eller ett videogram som har en utgivarefår inte spridas utan utgivarens samtycke. KU1981/82:38 9 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Saknar en film eller ett videogramutgivare vilar ansvaret för brott enligt första stycket på den som spriderfilmen eller videogrammet till allmänheten. Detsamma gäller om utgivarefinnsmen de villkor som anges i andra stycket inte är uppfyllda. Den som ansvarar för ett brott enligt andra eller tredjestycket, skall anses ha haft kännedom om den brottsliga gärningen. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Bryter någon uppsåtligen eller avoaktsamhet som inte är ringa mot 1 eller 2 §, skall han dömas fill böter ellerfängelse . Mål om brott mot 1 § upptas av . Omdet är lämpligt med hänsyn till utredningen, kostnader eller andra omständigheter,kan sådant mål upptas även av annan tingsrätt som är behörig att prövatryckfrihetsmål. Beträffande rättegången i övrigt tillämpas 12 kap. och 14 kap,1-3 §§ tryckfrihetsförordningen samt lagen (1949:164) med vissa bestämmelserom rättegången i tryckfrihetsmål, jämte anslutande föreskrifter. De som ärjurymän för tryckfrihetsmål är behöriga att medverka även i mål som avses idetta stycke. Allmänt åtal för brott mot 1 § väcks av justitiekanslern. Denna lag träder i kraft den 1september 1982 och gäller längst t. o. m. utgången av 1985.