bet · G501JuU9 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:9 om lagstiftningen rörande TV-övervakning I motion 1980/81:1574 av ÅkePolstam (c) hemställs att beslutar att hos regeringen hemställa omöversyn av lagen oin TV-övervakning i enlighet med det i motionen anförda. Motionären framhåller att i anslutning till attlagen om TV-övervakning antogs underströk vikten av att informationen tillallmänheten om förekommande TV-övervakning görs effektiv och lämnas fortlöpande.Enligt motionärens uppfattning har informationen inte blivit sådan när detgäller TV-övervakning av allmänna platser. Härvidlag anför motionären att polisenvid många allmänna platser har en omfattande TV-övervakning som allmänheteninte har någon kännedom om. Till stöd för översynsyrkandet påtalar motionären vidareatt frågor om tillstånd till TV-övervakning skall prövas av länsstyrelsen.Denna ordning-med 24 olika tillståndsmyndigheter - leder enligt motionären tillolikheter i praxis, vilket inte är tillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt. Gällande ordning m. m. antog en lag omTV-övervakning (prop. 1975/76:194, JuU 1976/77:14, rskr 1976/77:93, SFS1977:20). Lagen, som trädde i kraft , syftar till att förstärkaden enskildes skydd mot integritetskränkningar i samband med övervakning ochbevakning som sker med utnyttjande av TV-apparatur. Viss ändring - berörande s.k. TV-backspeglar - beslutades (prop. 1978/79:111, JuU 35, rskr 365,SFS 1979:333). Genom lagen har införts ett principiellt,straffsanktionerat förbud mot dold TV-övervakning. Det åligger den som brukarövervakningskamera att fortlöpande och på verksamt sätt upplysa om kameran ochdess brukande. Kravet pä effektiv information underströks särskilt vid lagenstillkomst, se prop. 1975/76:194 s. 23 och JuU 1976/77:14 s. 7 och 18. Utanför lagen faller övervakningskamera som förskyddsändamål används vid anläggning av betydelse frän totalförsvarssynpunkt.För brukande av övervakningskamera som kan riktas mot plats som är upplåten föreller eljest nyttjas av allmänheten gäller ett straffsanktionerattillståndstvång. Detta gäller såväl för statliga och kommunala myndigheter somför näringsidkare o. d. Beskrivningen av platsen mot vilken kameran kan riktasanknyter till den innebörd som brukar tilläggas begreppet allmän plats istraffrättsliga sammanhang. Som exempel på sådan plats kan nämnas gata, torg samt 1 1981/82. JuU 1981/82:9 2 tunnelbane- och järnvägsstation. hotell,restauranger, affärslokaler m. m. innefattas i begreppet allmän plats i den månoch allmänheten har tillträde till sådana utrymmen. Fråga om tillstånd prövas av . Tillstånd fårmeddelas endast om kameran är erforderlig och anledning saknas att anta attotillbörligt intrång i enskilds personliga integritet skall uppkomma. Tillståndskall förenas med de föreskrifter i olika avseenden som betingas av hänsynentill enskilds personliga integritet. Innan tillstånd meddelas skall yttrandeinhämtas från den kommun inom vilken kameran skall brukas. Kan en tillståndsplikfigkamera riktas mot arbetsplats, t. ex. i ett varuhus, skall ocksåinhämta de anställdas mening. Vidare gäller en ordning med fortlöpande tillsynfrån sida kombinerad med möjligheter för attingripa med föreskrifter eller återkallelse av tillstånd om otillbörligtintrång i enskilds personliga integritet skulle uppkomma. Frågan om arbetsgivares rätt att anordna personövervakningpå arbetsplats som inte också är allmän plats har överlämnats till parterna påarbetsmarknaden för att lösas förhandlingsvägen. Talan motlänsstyrelsens beslut förs hos regeringen genom besvär. I likhet med vad som skett i datalagen,kreditupplysningslagen och inkassolagen har justitiekanslern givits rätt attföra talan mot beslut för att ta till vara allmänna intressen.Härvidlag syftades på integritetssammanhang, där de enskilda saknarbesvärsrätt. I lagstiftningsärendet framhölls bl. a. att man genom en sådanordning vinner den fördelen att justitiekanslern kan verka för en mer enhetligtillämpning av de nya föreskrifterna. Vissa föreskrifter, bl. a. i fråga om avgift förhandläggning hos av ansökan om tillstånd, ges i förordningen(1977:21) om TV-övervakning. Utskottet har inhämtat yttrande över motionen frånjustitiekanslern. Justitiekanslern finner det som anförts i motionen inte geanledning till någon översyn av lagen. I de båda avseenden som tas upp imotionen anför justitiekanslern följande. Vad först gäller polisensTV-övervakning av allmänna platser har jag från inhämtat,att trafikövervakning med TV-kameror förekommer endast i ochGöteborg. I förekommer dessutom TV-övervakning för upprätthållande avordning i tunnelbanan. Slutligen förekommer det runt om i landet övervakning aventréer, arrestintag och garageportar vid polishusen. Vad gällerTV-övervakningen av polishusen är denna begränsad så att inte JuU1981/82:9 3 större områden står under uppsikt än som erfordras för attändamålet med övervakningen skall kunna uppnås. Skulle någon länsstyrelse hameddelat tillstånd, som enligt justitiekanslerns mening medger en övervakningsom inte är begränsad på angivet sätt, anför justitiekanslern besvär hosregeringen. Vid polishusen torde regelmässigt ha föreskrivits, att underrättelseom övervakningen skall lämnas genom anslag. Likaså torde vid övervakade tunnelbanestationer finnasanslag om övervakningen, anslag som dock förmodligen inte observeras avflertalet trafikanter. I fråga om trafikövervakningen är det självfalletbetydligt svårare att hålla allmänheten underrättad om övervakningen. IStockholm sträcker sig ett sådant övervakat område från tillSkeppsbron och . Om alla trafikanter som beger sig in i området skulleuppmårksamgöras på övervakningen, skulle krävas ett mycket stort antal storaskyltar, något som kanske skulle vålla betänkligheter ur bl. 1 allmänhet har trafikövervakning med TV-kameratillkännagivits genom annonsering. Inte heller detta innebär i praktiken attallmänheten hålles underrättad. I så fall skulle annonseringen behöva upprepasofta. De områden som bevakas av polis genom TV-övervakning ärenligt min mening i det stora flertalet fall tillfredsställande markerade genomanslag. Endast i de fall, trafikövervakning, som gäller stora områden med tättrafik, måste upplysning om övervakningen av praktiska skäl lämnas på annatsätt. Å andra sidan är dessa områden få och belägna i de tvä största städernaoch möjligheten att övervaka enskilda personer torde vara begränsad. Jag delarsåledes inte uppfattningen i motionen att polisen vid många allmänna platserhar omfattande TV-övervakning, som allmänheten inte har kännedom om. Jag vet inte vad som åsyftas meduttalandet i motionen att det inte är tillfredsställande urrättssäkerhetssynpunkt, att vi har 24 olika tillståndsmyndigheter med liteolika praxis. Som exempel anförs att två konkurrerande affärer, som ligger näravarandra men på var sin sida om länsgränsen, kan ha olika föreskrifter omTV-övervakningen. Just när det gäller TV-övervakning i butikslokaler, lär välinte möjligheterna till varierande praxis vara stora. Att sedan den språkligautformningen av beslut i skilda länsstyrelser kan bli olika är en annan sak. Om avsikten med motionen är att tillståndsgivningen skulleflyttas från länsstyrelserna till någon central myndighet, skulle naturligtvisrisken för varierande praxis bli mindre. Å andra sidan krävs ofta företillständsgivning besök på platsen. Detta skulle komma att i hög grad försvårasom tillståndsgivningen centraliseras. Likadant blir förhållandet med dentillsynsskyldighet som enligt 9 § lagen om TV-övervakning åligger . R2JUU00902.0S- JuU 1981/82:9 4 I detta betänkande behandlarutskottet motion 1980/81:1574 vari begärs en översyn av lagen (1977:20) omTV-övervakning. Till stöd för önskemålet om översyn framhålls i motionendels att informationen till allmänheten om TV-övervakning av allmänna platser(polisens övervakning) inte blivit sådan som förutsattes vid lagens tillkomst,dels att gällande ordning med 24 olika tillståndsmyndigheter ()leder till olikheter i praxis, vilket är otillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt. Lagen om TV-övervakning syftar till att stärka denenskildes skydd mot integritetskränkningar i samband med övervakning ochbevakning som sker med utnyttjande av TV-apparatur. Genom lagen har införts ettprincipiellt, straffsanktionerat förbud mot dold TV-övervakning. Det åliggerden som brukar en övervakningskamera att fortlöpande och på verksamt sättupplysa om kameran och dess brukande. För brukande av övervakningskamera somkan riktas mot plats som är upplåten för eller eljest nyttjas av allmänhetengäller ett straffsanktionerat tillståndstvång. Fråga om tillstånd prövas avlänsstyrelsen, som också har att utöva en fortlöpande tillsyn. Talan motlänsstyrelsens beslut förs hos regeringen genom besvär. Justitiekanslern harrätt att föra talan mot beslut för att ta till vara allmännaintressen. Utskottet har inhämtat yttrande över motionen frånjustitiekanslern. Han finner det som har anförts i motionen inte ge anledningtill någon översyn av lagen. I fråga om polisens trafikövervakning med TV-kamerormedger justitiekanslern att svårigheter föreligger att hålla allmänhetenunderrättad. Denna form av övervakning tillkännages enligt justitiekanslern iregel genom annonsering, vilket emellertid i praktiken inte leder till attallmänheten hålls underrättad. Emellertid, konstaterar justitiekanslern, är deområden där sådan övervakning förekommer få och belägna i de två störstastäderna, och möjligheten att i dessa sammanhang övervaka enskilda personertorde vara begränsad. Vad gäller invändningen mot att tillståndsfrågornahandläggs regionalt av länsstyrelserna påpekar justitiekanslern bl. a. att detföre tillståndsgivningen ofta behövs besök på platsen. I detta hänseende skulleenligt justitiekanslern uppkomma svårigheter om tillståndsgivningencentraliserades. Utskottet vill instämma med motionären så till vida attutskottet känner en viss tveksamhet inför frågan om informationen tillallmänheten om polisens trafikövervakning sker på sådant sätt som förutsattesvid lagens tillkomst. Såsom justitiekanslern uttalar måste upplysning om dennaform av TV-övervakning av praktiska skäl lämnas på annat sätt än genom anslag.Enligt vad utskottet inhämtat lämnas den i enbartgenom annons i två dagstidningar en gång . JuU1981/82:9 5 syfte att bereda skydd mot integritetskränkningar och medbeaktande av det stora intresse som informationsfrågan tilldrog sig vid lagenstillkomst anser sig utskottet kunna utgå från att man vid den fortsattatillämpningen av lagen tar till vara alla praktiska möjligheter som står tillbuds att göra informationen om förekommande TV-övervakning effektiv ochkontinuerlig. Någon åtgärd från sida i detta hänseende erfordrasinte. När det gäller invändningen mot ordningen med ett stortantal tillståndsmyndigheter delar utskottet justitiekanslerns uppfattning. Encentralisering skulle onekligen försvåra handläggningen av tillståndsärendenoch den tillsyn som skall ske. I sammanhanget vill utskottet erinra om attojämnheter i den praktiska tillämpningen kan undanröjas genom den centrala besvärsprövningsom förlagts till regeringen; som framgår av redogörelsen i det föregående harjustitiekanslern särskilda möjligheter i detta hänseende. Inte heller i dennadel bör motionen leda till någon åtgärd från sida. att riksdagenavslår mofion 1980/81:1574. Närvarande: (), (), ÅkePolstam (c), (), i (fp), (),(), (), (), iHelsingborg (s), '(m), (), (),() och ().