bet · G501JuU44 · 1981-12-31 00:00:00 — omanslag till kriminalvården m. m. 1981/82:100 bil. 5, E, jämte motioner) Kriminalvårdsstyrelsen.Utskottet tillstyrker regeringens i proposition 1981/82:100 bilaga 5 () under punkt E I (s. 77 och 78) framlagda förslag och hemställer att till /83 anvisar ett förslagsanslag av . Kriminalvårdsanstalterna.Regeringen har under punkt E2 (s. 79 83) föreslagit att dels godkänna den i propositionen beräknade driftstaten för förvaltning av fastigheter, dels till Kriminalvårdsanstalter na för /83 anvisa ett förslagsanslag av 1 . I motion 1981/82:519 av m. fl. (vpk)föreslås såvitt nu är i fråga 1. att under bilaga 5, E 2. Kriminalvårdsanstalterna, beslutaratt anvisa ett med . i förhällande till regeringens förslag förhöjtbelopp avseende biblioteksverksamhet (yrkande 1), 2. att hos regeringen hemställer om förslag i enlighet med vadsom anförts i motionen avseende reformering av kriminalvården (yrkande 2delvis). I motion 1981/82:664 av m. fl. (s)hemställs såvitt nu är i fråga att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts angående arbetsförutsättningarna för nämnderna för arbetsmarknads-och fackliga frågor (NAFF) (yrkande 4), att som sin mening ger regeringen till känna vad som imotionen anförts angående möjligheter för utlänningar att avtjäna straffen isina hemländer (yrkande 6). I motion 1981/82:918 av ()hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vad i motionenanförts om straffades behov av stöd för att behålla sin bostad. 1 1981/82. JuU 1981/82:44 2 I motion 1981/82:1216 av m. fl. (c)hemställs såvitt nu är i fråga att hos regeringen begär åtgärder motnarkotikamissbruket bland de intagna på fängelserna i enlighet med vad somanförts i motionen (yrkande 2). I motion 1981/82:1703 av m. fl. (c)hemställs att hos regeringen begär utredning om åtgärder för bättrerehabilitering av intagna på kriminalvårdsanstalt enligt de riktlinjer somanges i motionen. UtskottetMedelsberäkningen m. m. Regeringens förslag till medelsanvisning underdenna punkt innebär att anslaget höjs från . till 1 127 935 000kr., dvs. med i det närmaste 137 milj. kr. Förslaget innebär vidare att antalettjänster inom kriminalvårdsorganisationen ökas med 80; organisationen tillförs100 nya tjänster och 20 tjänster dras in. Enligtvad chefen för budgetdepartementet uppger i sin redogörelse för budgetförslaget(bilaga 2 s. 54) är det endast två ytterligare myndighetsorganisationer som iårets budgetproposition föreslås få nya tjänster. Bakgrundentill regeringens förslag till medelsberäkning under denna punkt är denbesvärliga beläggningssituationen på anstalterna och häktena. Antaletfängelsedömda som togs in på kriminalvårdsanstalt under åren 1976 och 1977utgjorde 9 901 resp. 9 742. Motsvarande siffror för åren 1978- 1980 var 10 547,10 822 och 12 054. Även de genomsnittliga strafftiderna har ökat, ochmedelbeläggningen vid anstalterna har ökat medca . Antalet personer som genom lagakraftvunnen dom har dömts till fängelseoch som i frihet avvaktar anstaltsplacering har pä fördubblats. Föratt kriminalvården skall kunna tillgodose rimliga anspråk på differentieringbör beläggningen enligt departementschefens bedömning inte överstiga . /81 var som mest av antalet platser belagda. För de urbeläggningssynpunkt tyngsta månaderna var beläggningen . Departementschefenuppger också att platsbristen har medfört att möjligheterna att bemästranarkotikaproblem och våld intagna emellan har försvårats avsevärt. Dessutominnebär platsbristen mycket pressade arbetsförhållanden för kriminalvärdenspersonal. Ävenpå häktena är situafionen besvärlig. Där har medelbeläggningen ökat med omkring37 % . Pågrund av det hårda beläggningstrycket är omkring 140 tidigare stängdaanstaltsplatser tillfälligt öppnade. Förslagen i budgetpropositionen innebäratt kriminalvården tillförs ytterligare omkring 190 platser. I budgetpropositionenuppger departementschefen att prognoserna ty- JuU 1981/82:44 3 derpå att beläggningen vid en oförändrad kriminalpolitik kommer att öka med 5 . En tioprocentig ökning skulle innebära ettytterligare platsbehov på omkring 400 platser. framlagd proposition (1981/82:153) har regeringen föreslagitändringar i reglerna om villkorlig frigivning och i reglerna om strafftidsberäkning.Förslaget beräknas medföra vissa minskningar i fråga om beläggningen. Utskottetvill framhålla att förslagen i budgetpropositionen, som dikterats av detstatsfinansiella läget, endast innebär en marginell förbättring av situationenpå anstalterna och häktena. Förhållandena kan därför antas komma att varaotillfredsställande från beläggningssynpunkt även under den närmaste framtiden.Utskottet anser sig dock böra godta regeringens förslag såvitt nu är i fräga. Ifråga om biblioteksverksamheten innebär regeringens förslag en höjning avanslaget från . till , eller med . I motion 519föresläs att ytterligare . anvisas till biblioteksverksamheten. Fråganom biblioteksverksamheten vid anstalterna och häktena har behandlats avutskottet , senast . Utskottet framhöll då detönskvärda i att de som är intagna på kriminalvårdens anstalter och de allmännahäktena åtnjuter samma biblioteksservice som andra medborgare. Detbudgetförslag utskottet då hade att ta ställning fill och godtog innebar enhöjning av anslaget till biblioteksverksamhet med (prop. 1980/81:100bilaga 5, JuU 35 s. 3 f, rskr 376). Förra budgetåret ökades posten med endast5% (prop. 1979/80:100 bilaga 5, JuU 34, rskr 282). Motbakgrund av vad som har sagts välkomnar utskottet den ökade satsning påbiblioteksverksamheten som kommer till uttryck i årets budgetproposition, ochutskottet avstyrker bifall till motion 519 i denna del. Utskottetgodtar regeringens förslag till medelsberäkning. Utskottet har ingen erinranmot den av departementschefen beräknade driftstaten för förvaltning avfastigheter. I motionerna 519, 1216 och 1703 begärs en utökadsatsning på drogfria vårdkedjor enligt modell efter det s. k.Österäkerprojektet. Utskottetvill inledningsvis framhålla att narkotikasituationen vid anstalterna utgörett svårbemästrat problem för kriminalvårdens del. Bland kriminalvärdensklientel är inslaget narkotikamissbrukare mycket större än hos befolkningen iallmänhet. Enligt vad som upplyses i budgetproposifionen (s. 32) har detberäknats att 25 av alla intagna pä kriminalvärdsanstalter ärnarkotikamissbrukare innan verkställigheten påbörjas. JuU 1981/82:44 4 Stora ansträngningar görs för att komma fill rättamed narkotikasituationen vid anstalterna. Ett självklart riktmärke för dessaär, såsom utskottet uttalade, att intagna utan narkotikaprobleminte skall behöva komma.i kontakt med narkotika, att missbrukare avskärs fråntillförsel av droger och att intagna förhindras att bedriva narkotikahandelinom anstalterna och ute i samhället (JuU 1980/81:35, rskr 378). 1enlighet med beslut vid /78 sker i män av resurserdifferentiering av de intagna med hänsyn till narkotikaberoende. Sedan nägra årpågår ett projekt för behandling av narkotikamissbrukare vidkriminalvårdsanstalten . För projektet disponeras f. n. 48 platser vidanstalten. S. k. narkotikafria avdelningar har inrättats vidkriminal-värdsanstalterna , Hinseberg, Härianda och , omfattande sammanlagt60 platser. Även pä annat sätt görs försök att åstadkomma en differentiering.En betydande andel av de personer som dömts till mycket långa fängelsestraffför grova narkotikabrott är sålunda intagna på nägon av de trespecialavdelningarna vid kriminalvärdsanstalterna , Kumla och . Deplaceringar av missbrukare pä behandlingshem och inom familjevård som sker medstöd av 34 § lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt kan betraktas som endifferentieringsåtgärd. I genomsnitt är omkring 60 missbrukare placerade utomanstalt enligt detta lagrum. Här bör slutligen också nämnas den särskildaförsöksverksamhet som i och län pägär med s. k.kontraktsvård för narkotikamissbrukare som har begått brott. Möjligheternaatt differentiera de intagna efter narkotikaberoende och behandlingsbehov är ihög grad beroende av beläggningssituationen inom kriminalvärden. Denna är f. n.mycket ansträngd. Anstalternas utformning och karaktär är i sammanhanget ocksåav stor betydelse. De nya lokalanstalter som tagits i bruk ärpä grund av bl. a. sina små avdelningar särskilt ändamålsenliga fråndifferentieringssynpunkt. Avsikten är att övergå tifl mindre avdelningar ocksåpå vissa slutna riksanstalter (se prop. 1981/82:141). Bl.a. i syfte att underlätta en ändamålsenlig differentiering har statsmakternamed verkan fr. o. m. den infört möjligheten att förelägga enintagen att avlämna urinprov även om det inte finns någon konkret misstanke omatt han är narkotikapåverkad. Även pä annat sätt har kontrollen förstärkts. Bl.a. gäller detta rutinerna för visitationer. För att effektivisera de sju s. k.visitationspatrullernas verksamhet föreslås i budgetpropositionen attpatrullerna utrustas med egna narkotikahundar. Detskall också nämnas att regeringen har lagt fram ett förslag tilländringar i lagstiftningen om kriminalvård i anstalt (prop. 1981/ 82:141).Syftet är att öka möjligheterna att komma till rätta med narkotikamissbruk ochbrottslighet från de dömdas sida . Vid ställningstagande tillmotionsönskemälen vill utskottet för sin del JuU1981/82:44 5 peka på vikten av att man inför det fortsatta arbetet medbekämpningen av narkotikaproblemen inom kriminalvården får ytterligarekunskaper pä området. Det sagda gäller inte minst erfarenheterna avÖsteräkerprojektet, som har pågått och som tar i anspråkförhållandevis stora resurser, och verksamheten med narkotikafria avdelningarvid vissa andra anstalter. resurser för sådan forsknings- ochutvecklingsverksamhet som det här är fräga om är begränsade. Regeringen haremellertid i en nyligen framlagd proposition om åtgärder mot alkohol- ochnarkofikamissbruket (prop. 1981/82:143) förklarat att medel kommer att ställastill förfogande för bl. a. utvärdering av verksamhetenmed narkotikafria avdelningar vid kriminalvårdsanstalten m. fl.anstalter; styrelsen avses få disponera 1,5 milj. kr. av medel under femtehuvudtiteln (, A 3. Forsknings- och utvecklingsarbete samtförsöksverksamhet). Enligt vad som framhålls i den nämnda propositionenbör utvärderingarna komma fill stånd så snabbt som möjligt. Enligt utskottets mening bör de aktuella utvärderingarnaavvaktas innan ställning tas till den i motionerna upptagna frågan om enutökad satsning pä drogfria avdelningar. Utskottet avstyrker därmed bifall tillmotionerna 519, 1216 och 1703 i här behandlade delar. 1 motion 918 efterlyses åtgärderför att förbättra möjligheterna för dem som avtjänar frihetsstraff att behållasin bostad. I mofionen pekas pä att den straffade, som ju saknar inkomst, intehar möjlighet att betala hyran för sin bostad. Han riskerar därför att stä utanbostad när han lämnar anstalten. Enligt motionären skulle rehabiliteringenunderlättas om samhällets ansvar för bostaden sträcktes ut. Enligt den s. k. normaliseringsprincipen som betonades i1973 års kri-minalvärdsreform har de straffade samma rätt till samhälletsstödåtgärder som andra människor, och kriminalvården skall så långt det ärmöjligt undvika att bygga upp egna resurser som motsvarar dem som andrasamhällsorgan förfogar över. Också i samband med socialtjänstreformen fastslogsatt kriminalvärdens klienter skall ha samma rätt till insatsersom andra medborgare (prop. 1979/80:1 del A s. 149). Enligt 6 § socialtjänstlagen (1980:620) har den enskilderätt till bistånd av försörjning och sin livsföring iövrigt om hans behov Inte kan tillgodoses pä annat sätt. Den enskilde skallgenom biståndet tillförsäkras en skälig levnadsnivå. Biståndet skall utformasså att det stärker hans resurser att leva ett självständigt liv. I publikationen Rätten till bistånd som ingår i serienAllmänna råd frän uttalas följande (s. 27). 1 1981/82. Kartong: S. 20, rad 22 Står: 2) till Rättat till: 2) ochmed avslag (yrkande JuU 1981/82:44 6 När det gäller personer som är intagna påkriminalvårdsanstalt svarar staten för alla med vården förenade kostnader.Däremot kan kriminalvärden inte svara för den intagnes egna kostnader. Den sominte kan betala sin hyra riskerar t. ex. att stä utan bostad vid frigivningen.Det ankommer pä socialnämnden att ta ställning till hur man bör förfara isådana fall. Det torde emellertid knappast kunna göras gällande att rätten tillbistånd enligt 6 § socialtjänstiagen inkluderar en rätt för den som avtjänarstraff att få hyran betald. En sådan insats från socialnämndens sida är en rentförebyggande åtgärd som kommunen fär vidta även om den enskilde inte har rätttill bistånd. Är strafftiden kort t. ex. kan det vararimligt att i avvaktan pä frigivningen bistå den intagne med hyresbetal-ningarnaom inte han själv eller nägon närstående kan stå för dem. Vid längrestrafftider bör man överväga möjligheten att överlåta lägenheten mot löfte frånkommunen att försöka fä fram en annan lägenhet när personen friges. Utskottet anser att den fräga som motionären tarupp är mycket viktig; de insatser som sker för att rehabilitera den somavtjänar ett fängelsestraff kan gä om intet om han saknar bostad efterfrigivningen. Det är alltså angeläget att samhället så långt det är möjligthjälper den intagne så att han inte behöver riskera att förlora sin bostadunder anstaltstiden. Utskottet känner viss osäkerhet i frågan hursocialstyrelsens råd i detta avseende tillämpas i praktiken och över huvudtaget i frågan vilka insatser som sker för att effektivt hjälpa kriminalvårdensklienter när det gäller bostadssituationen. Utskottet anser därför att det börske en kartläggning av vilka insatser samhället vidtar för att hjälpa dem somavtjänar fängelsestraff i fråga om bostadssituationen efter frigivningen. Detbör ankomma på regeringen att föranstalta om en sådan kartläggning. nu har anfört med anledning av motion 918 bör ge regeringentill känna som sin mening. I motion 664 tas upp den verksamhet som bedrivs avnämnderna för arbetsmarknads- och fackliga frågor vid kriminalvårdsanstalterna(NAFF). Enligt motionärerna bör nämndernas verksamhet förstärkas inte minstgenom att ges möjlighet att fördela större resurser tillnämndernas verksamhet. Motionärerna anför vidare att nämnderna bör fä bättremöjligheter till påverkan, information och utbildning. NAFF-verksamhetenhar byggts ut successivt . F. n. är det bara vissa mindrefrigångsanstalter som inte har NAFF. I NAFF ingär representanter för personalenoch de intagna samt för arbetsmarknadens organisationer. NÄFF:sverksamhet finansieras ur anslaget till kriminalvärdsanstalterna(lönekostnadsanslaget). Ibestämmelser som har utfärdat beskrivs NAFF:sarbetsuppgifter pä följande sätt (FAK 1977:12). JuU1981/82:44 7 kontaktorgan mellan kriminalvården och den civilaarbetsmarknaden. NAFF skall behandla frågor rörande intagnas arbete ochutbildning samt problem vid frigäng och i samband med frigivningen. Även övrigasociala problem skall beaktas. NAFF skall medverka till att de intagna färhjälp i fackliga frågor och till att fackliga organisationer intresserar sigför de sociala problem som föreligger för kriminalvårdens klientel. NAFF börvidare medverka till att företag i orten presenterar sin verksamhet och sinasysselsättningsmöjligheter m. m. för de intagna. NAFF:s ledamöter bör skaffasig uppfattning om arbetsmarknadsläget i orten och i länet samt diskutera och vidbehov föreslå ändringar eller komplettering av pågående utbildning/arbete vidanstalterna. Nämndens ledamöter bör ta initiativ till och medverka vidinformationssaminankomster i kriminalvärdsfrägor. Det praktiska arbetet inom NAFF har till stor del inriktatspä att underlätta samarbetet med utbildningsinstitutioner som AMU-centra ochvuxengymnasier samt med arbetsplatser. NAFF har ocksä anordnat olika former avfacklig utbildning och på annat sätt informerat om facklig verksamhet. För attmedverka till en förändring av samhällets attityder gentemot straffade personerhar NAFF, genom konferenser och andra aktiviteter i samarbete med lokalafackliga organisationer, informerat allmänheten om de dömdas situation. NAFFhar vidare tagit initiativ till samverkan med anpassningsgrupper päarbetsplatser och i viss utsträckning kunnat medverka i rekrytering avövervakare (1977:76 s. 207 och SOU 1981:92 s. 137). I verksamhetsberättelse för år1980 (s. 36) framhålls NAFF:s uppgift att ha kontakt med anpassningsgrupperinom företag, kommuner och landsting samt med företag där anpassningsgrupperinte finns. Det sägs vidare att arbetsmarknadens ständiga och ofta snabbastrukturella omvandling kräver att nämnderna fortlöpande bistår med rådgivningi arbetsmarknadsfrågor och fackliga frågor. I betänkandet (SOU 1977:76) Personalen vid kriminalvårdensanstalter föreslogs att NAFF skulle flyttas över från anstalterna tillskyddskonsu-lentdistrikten. Förslaget har inte genomförts. bildades en central nämnd, kallad centrala NAFF,för att följa och förbättra lokala NAFF:s verksamhet. I ingärrepresentanter för . och arbetsmarknadsstyrelsen.Vid sitt första sammanträde beslutade centrala NAFF att ange sina uppgifter päföljande sätt: Centrala NAFF har till uppgift attfölja verksamheten inom befintliga NAFF. Centrala NAFF har att ta initiativtill åtgärder för att förbättra NAFF:s verksamhet. Centrala NAFF har att diskutera ochåtgärda ärenden anmälda från lokala NAFF eller ledamöter däri. JuU 1981/82:44 8 Centrala NAFF har att ge synpunkter rörandebildandet av nya NAFF. 1samband med att kriminalvärdsreform beslutades betonade utskottetvärdet av att NAFF, som då endast fanns vid 14 anstalter, byggdes ut (JuU1973:15 s. 7, se också JuU 1977/78:31 s. 8). Utskottetanser att verksamheten inom NAFF fyller en viktig uppgift när det gällerrehabiliteringen av de intagna. Utskottet anser därför att det är glädjande attNAFF-verksamheten har byggts ut kraftigt efter det attkriminalvårdsreformen beslutades. På de allra flesta anstalterna tordearbetsförutsättningarna vara sädana att NAFF kan fullgöra sina uppgifter mycketväl och helt enligt de intentioner som låg bakom tillskapandet av NAFF. Genomtillkorriisten av centrala NAFF har möjligheterna att ytterligare förbättraNAFF;s verksamhet ökat. Utskottet anser sig kunna konstatera att utvecklingenav NAFF:s verksamhet ligger i linje med motionsönskemålet. Men hänsyn härtilloch då endast har förflutit sedan NAFF-verksamheten förstärktesgenom inrättandet av centrala NAFF, saknas enligt utskottets mening skäl förriksdagen att nu vidta någon särskild åtgärd för att förstärka NAFF. Med detsagda avstyrker utskottet bifall till motion 664 i här behandlad del. Straffverkställigheti den dömdes hemland 1 motion 664 anförs att utlänningar som här ilandet dömts till frihetsstraff i större utsträckning än f. n. bör kunnaavtjäna straffen i sina hemländer. För att åstadkomma detta krävsöverläggningar på internationell nivå. Enligt motionärerna bör tainitiativ till sädana. Verkställighetav fängelsestraff kan överföras mellan de nordiska länderna. Detta sker intemed stöd av någon konvention, utan samarbetet grundar sig på att enhetliglagstiftning i ämnet upprätthålls inom . För del flnns reglernai lagen (1963:193) om samarbete med , , och angåendeverkställighet av straff m. m. Närdet gäller att överföra verkställigheten av ett fängelsestraff från Sverigetill en utomnordisk stat eller omvänt finns f. n. en europeisk konvention frånår 1970 om brottmälsdoms internationella rättsverkningar(brottmålsdomskonventionen). tog inom aktiv del iförberedelserna till denna konvention och tillträdde den som en av de förstastaterna. har konventionen i övrigt ratificerats av förutom Danmarkoch , och . Enligtbrottmälsdomskonventionen kan verkställigheten av frihetsberövande påföljdföras över från domslandet till en annan stat, bl. a. i fall då den dömde harsitt hemvist i den staten eller skall undergå annat frihetsstraff där.Detsamma gäller om verkställighet i den andra staten kan väntas underlätta dendömdes sociala anpassning liksom i vissa andra fall. Huvudsakligen medanledning av tillträde till brottmålsdoms- JuU 1981/82:44 9 konventionenhar antagits en särskild lag (1972:260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmälsdom. Lagen gär emellertid längre än vad konvenfionenålägger fördragsslutande land. Detta gäller framför allt i två hänseenden. Delsger den möjlighet att överföra verkställigheten till eller övertaverkställigheten från andra främmande stater än dem som är anslutna tillbrottmälsdomskonventionen efter överenskommelse i det särskilda fallet; enförutsättning för detta är att synnerliga skäl föreligger. Dels ger lagenutrymme för bilaterala avtal om samarbete i verkställighetsfrågor mellanSverige och andra stater. Konventionenhar tillämpats mycket sparsamt. Huvudskälet torde vara att sä få stater ännu sälänge har ratificerat den. Fråganom att få till ständ internationella avtal rörande avtjänande av utdömdafängelsestraff i den dömdes hemland har diskuterats i kammaren.Justitieministern besvarade dä en interpellation i ämnet och uttalade attSverige i åtskilliga sammanhang inom med eftertryck betonat viktenav att så många stater som möjligt tillträder brottmålsdomskonventionen; sammauppfattning har kommit till uttryck bl. a. i en del av rådet antagna rekommendationer.Enligt justitieministern väntas närmast och Schweiztillträda konventionen . Även för bl. a. ochNederländernas del övervägs enligt uppgift ett tillträde. Ettannat skäl till att brottmålsdomskonventionen har fått sä förhållandevis litenpraktisk betydelse kan enligt vad justitieministern uppgav iinterpellationssvaret också vara att den procedur som konventionen förutsätterär rätt komplicerad; bl. a. av detta skäl pägär f. n. arbete inom en särskildEuroparådskommitté på en ny konvention "om överförande av dömda".Även i detta arbete, som är längt framskridet, tar enligtjustitieministern aktiv del. Den nya konventionen, som är avsedd attkomplettera brottmålsdomskonventionen, sades komma att ge utrymme för ettenklare förfarande. I sitt interpellationssvaranförde justitieministern vidare. Det utrymme för bilaterala avtal istraffverkställighetsfrågor som internationella verkställighetslagen ger harhittills inte utnyttjats, men jag kan nämna att vissa sonderingar harförekommit i förhällande till . deltar emellertid , liksom ävenCanada, som observatör i arbete pä en ny Europarädskonvention. Detta har tagitssom ett tecken på att de staterna kan vara beredda att ansluta sig tillkonventionen när den öppnas för undertecknande eller sluta ett särskilt avtalav samma innehåll med Europarädsstaterna. Övriga stater med vilka bilateralaverkställighetsavtal skulle kunna fä praktisk betydelse för svensk del tillhörtill större delen en grupp länder, som till följd av grundläggandeskillnader i rättssystemen inte har haft nägot direkt samarbete med pädet rättsliga området. (Snabbprotokoll frän riksdagsdebatterna 1981/82:97.) Utskottetvill för sin del i linje med önskemålet i motion 664 till att börja medframhålla att det frän flera synpunkter bl. a. humanitära kan vara av värdeatt en här i landet dömd utlänning får möjlighet att avtjäna JuU 1981/82:44 10 straffeti sitt hemland. Det sagda gäller i synnerhet i förhällande till sädana ländersom har likartade rättssystem. Beträffande andra länder kan det emellertidenligt utskottets mening finnas anledning till viss försiktighet när det gälleratt överföra verkställigheten. a. mäste beaktas skillnader i fråga om denvård och behandling som förekommer. Somframgår av det anförda torde brottmälsdomskonventionen efter hand komma attratificeras av allt fler stater. Enligt utskottets mening finns det ocksä skälanta att den kommande, av justitieministern omnämnda Europarädskonventionenkommer att visa sig vara värdefull för vissa fall. I linje med önskemålen imotion 664 ligger ocksä de sonderingar som sker från svensk sida rörandebilaterala avtal i straffverkställighetsfrågor som den svenska lagstiftningenger utrymme för. Nägon åtgärd frän sida med anledning avmotionsyrkandet i detta hänseende påkallas därför inte, och utskottet avstyrkerbifall till motion 664 i denna del. Marknadsanpassadelöner m. m.