bet · G501JuU18 · 1981-12-31 00:00:00 — JuU 1981/82:18 betänkande om åtalsreglerna vid misshandel (prop. 1981/82:43) I proposifion 1981/82:43 harregeringen () föreslagit att anta följande Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 3 kap. 11§ skall ha nedan angiven lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 kap. 11 §' Misshandel, som ej är grov och som ickeförövats å allmän plats, eller försök eller förberedelse till sådant brott mååtalas av åklagare allenast om målsägande angiver brottet till åtal eller ockåtal finnes påkallat ur allmän synpunkt. Vållande till kroppsskada ellersjukdom må, om brottet ej är grovt, åtalas av åklagare endast om målsägandenangiver brottet till åtal eller har åsamkats skadan eller sjukdomen iverksamhet som arbetstagare och åtal finnes påkallat ur allmän synpunkt. Denna lag träder i kraft den . Enligt en särskild åtalsregel i 3kap. 11 § (BrB) fär åklagarna åtala för misshandel som har skettpå enskild plats endast om brottet är grovt eller om den som har utsatts förmisshandeln anger brottet till åtal eller om åtal är påkallat från allmänsynpunkt. har det kommit fram uppgifter om attkvinnor utsätts för våld i hemmen i en utsträckning som inte har varitallmänt känd. ' Senaste lydelse 1980: 107. 1 1981/82. JuU 1981/82:18 2 Dettahar lett till att man i den allmänna debatten har diskuterat den särskildaåtalsregeln och satt i fråga om de motiv som legat till grund för den alltjämtär hållbara. Mot bakgrund av vad som har sagts uppdrog regeringen ät1977 års sexualbrottskommitté att se över åtalsregeln. Kommittén lade tidigarei är fram ett delbetänkande (Ds Ju 1981:8) i vilket man föreslog att regelnskulle avskaffas . Betänkandet har remissbehandlats. I propositionen,som bygger pä kommittéförslaget och vad som har kommit fram vidremissbehandlingen, föreslås att BrB ändras sä att inga särskilda begränsningarkommer att gälla för åtal vid misshandel. Lagändringen föresläs träda i kraftden . Äveni har kritik riktats mot den särskilda åtalsregeln. uttaladeutskottet att intresset av att våldsgärningar och liknande övergrepp mot barnförhindras starkt talade för att möjligheterna att använda straffbestämmelsernapå området inte begränsades av andra åtalsregler än dem som i allmänhet gäller(JuU 1979/80:41). gjorde utskottet ett liknande uttalande ianslutning till behandlingen av motioner som främst gällde kvinnomisshandel(JuU 1980/81:29). Kravetatt angivelse måste ske för att åklagaren skall fä väcka åtal har brukatmotiveras med att samhållet inte bör ingripa med straffrättsliga åtgärder närden som har kränkts genom brottet inte vill att samhället skall ingripa ellermotsätter sig det. Man förutsätter således att den som har kränkts genombrottet har möjlighet att ge uttryck för sin uppfattning i åtalsfrågan. mening gäller detta knappast i allmänhet vid kvinnomisshandeleftersom de kvinnor som misshandlats säkerligen ofta utsätts för starkapåtryckningar av de män som har misshandlat dem. Härtill kommer att man genomatt lägga avgörandet i åtalsfrågan på kvinnan försätter henne i en svårvalsituation. Utskottetanser således att motivet för att kräva angivelse inte gäller i fråga omkvinnomisshandel. Ett annat skäl att upphäva regeln som begränsar åklagarnasmöjlighet att väcka åtal för kvinnomisshandel är, i linje med vaddepartementschefen anför, att man därigenom bestämt slår fast att misshandel ihemmet är ett brott som är minst lika straffvärt som de former av misshandelbeträffande vilka ingen särskild åtalsbegränsning gäller. Härtill kommer attett avskaffande av regeln åtminstone i vissa fall kan få till effekt attkvinnor som utsatts för misshandel får ökade möjligheter att skydda sig motytterligare övergrepp. En annan konsekvens är givetvis att åklagarna får störremöjlighet att väcka åtal i sådana fall då misshandeln har dokumenterats ianslutning till gärningsfillfället men kvinnan tar tillbaka sin angivelse. Påsikt bör effekten också bli att kvinnomisshandel, som har en oroandeomfattning, minskar. Vadsom nu har sagts innebär att utskottet ställer sig bakom förslaget i den deldet gäller misshandel mot kvinnor. Utskottet vill dock framhålla att det ärsjälvklart att man i första hand skall försöka förebygga misshandel i hemmenmed andra medel än åtgärder på det straffrättsliga området. JuU 1981/82:18 3 Utskottetinstämmer härvidlag i departementschefens uttalande att den viktigasteförebyggande åtgärden när det gäller kvinnomisshandel är att fortsättasträvandena mot jämställdhet mellan kvinnor och män. Härvill utskottet också framhålla att ett avskaffande av regeln i fråga inte färmedföra att samhället minskar ansträngningarna att ge de kvinnor sommisshandlats hjälp och stöd. Mängaav de skäl som har anförts för att avskaffa regeln om åtalsbegränsning ifräga om kvinnomisshandel gäller också i fräga om misshandel mot barn. Härtillkommer att regeln fär egenartade konsekvenser når det gäller barn. Beträffandeunderåriga är det nämligen vårdnadshavaren som skall ange brott till åtal ochofta är det just vårdnadshavaren som har förövat misshandeln. Åtalsbestämmelsengäller även andra fall av misshandel på enskild plats än kvinnomisshandel ochbarnmisshandel. Utskottet anser i likhet med departementschefen att det inteheller för dessa fall år motiverat att behälla regeln om åtalsbegränsning.Utskottet förordar således att antar det i propositionen framlagdalagförslaget. att antar det genom proposition1981/82:43 framlagda förslaget till lag om ändring i . Närvarande:Bertil (), (), (), (), BjörnKörlof (m), (), (), iHelsingborg (s), (), (), (),(), Sfina (), () och ElisAndersson (c).