bet · G501NU27 · 1981-12-31 00:00:00 — Det endabotemedlet tror jag är att skogsägarna - virkesleverantörerna - inser att bådeindustrin och ansvarsmedvetna skogsägare på lång sikt förlorar på endesorganiserad virkeshandel. Därför bör man på nyttorganisera sig i skogsägarföreningar i någon form för att på den vägen få NU1981/82:27 20 grepp om och stabilitet i virkesmarknaden. När Vänerskog fungerade som bäst och hade en årsfångst på2,5 ä , hade man ett totalt grepp över marknaden,och då var det stabila förhållanden i . Det är ju ingenting som sägeratt den situationen inte kan uppstå på nytt. Industriministern sade sig räknamed att strukturgruppen tillsammans med konkursförvaltarna rätt snart skullekunna finna nya ägarkonstellationer för vissa av de berörda industrierna. Inågra fall kunde man dock behöva det halvår som stod till förfogande förarbetet. Samhällsekonomisk analys av alternativ tillföretagsnedläggning på en ort På uppdrag av industriverket kommerEkonomiska forskningsinstitutet (EFI) vid i attredovisa samhällsekonomiska kalkyler för ett antal nedläggningar av företag påorter där företaget i fråga är den dominerande arbetsgivaren. Alternativet tillnedläggning kan t. ex. vara fortsatt drift, eventuellt i neddragen skala, elleretablering av ersättningsindustri. Nedläggning av företag på små orter medför,om ingen ersättningsindustri etableras, ett kraftigt ingrepp i de berördamänniskornas levnadsförhållanden. Många av de kostnader för individen som ärförknippade med byte av yrke och bostadsort är emellertid svåra eller omöjligaatt kvantifiera. Studien koncentreras på kalkyler av arbetskraftensalternativkostnad, flyttnings- och anpassningskostnader samt kapitalkostnaderför den offentliga sektorn. avverkningar i fjällområden Motion1981/82:1602 I motion 1981/82:1602 (fp) erinrasom att barrskogarna närmast fjällen i allmänhet är opåverkade av moderntskogsbruk och har ovärderlig betydelse för naturvården och renskötseln. Dettagäller särskilt barrskogarna inom de s. k. obrutna fjällområdena. Enligt denfysiska riksplaneringens riktlinjer bör karaktären av dessa områden bevaras,vilket bl. a. innebär att intensivt skogsbruk inte bör förekomma (prop.1977/78:31, CU 1977/78:9, rskr 1977/78:99). I intensivt skogsbruk innefattaskalavverkning, markberedning, gödsling, kemisk bekämpning och inplantering avfrämmande trädslag. Ett intensivt skogsbruk förutsätter också ett ganskaomfattande vägbyggande. Vidare är skogen i de obrutna fjällområdena klassad somsvårföryngrad, vilket innebär att slutavverkning inte får ske utan tillstånd. Enligt motionärerna har gällande bestämmelser visat sigotillräckliga för att åstadkomma det skydd för fjällskogarna som den fysiskariksplaneringens riktlinjer torde ha syftat till. Utmed hela fjällranden pågåreller planeras omfattande avverkningar som också berör de obrutnafjällområdena. I praktiken förekommer ett intensivt skogsbruk också inom dessaområden. NU1981/82:27 21 varigenom deras unika värden delvis riskerar att gåförlorade, fortsätter motionärerna. Det är, framhålls det i motionen, nödvändigt att dettaskogsbruk bedrivs med särskild hänsyn till miljön. För att vildmarkskaraktärenskall bevaras bör inga skogsbilvägar få byggas. Större kalhyggen,hyggesplogning, kemikalieanvändning och dikning bör inte heller få komma tillstånd. Nästan alla de känsliga skogsområdena det här är fråga omägs av staten och förvaltas av domänverket. Det handlar enligt motionärernasuppfattning därför inte så mycket om att ändra gällande bestämmelser i fråga omskogsbruk i områden som är av stort värde för naturvården. Grundläggande är istället hur samarbetet mellan domänverket och naturvårdsmyndigheterna inriktaspå att anpassa den här aktuella verksamheten till andan i naturvårdslagen ochden fysiska riksplaneringen. Det bör enligt motionärerna kunna förutsättas attdomänverket, så snart det är fråga om t. ex. skogsbruk som berör ett obrutetfjällområde, tar hänsyn till beslut om den fysiska riksplaneringenoch anpassar verksamheten därtill, i samarbete med vederbörande myndighet. Detbör också kunna förutsättas att domänverket samarbetar mednaturvårdsmyndigheterna för att medverka till en god framförhållning när detgäller inrättande av naturreservat och liknande åtgärder med stöd avnaturvårdslagen. Gällande ordning m. m. Skogsvårdslagen (1979:429) angerallmänna riktlinjer för avverkning av skog. Den kompletteras avskogsvårdsförordningen (1979:791). Lagen gäller - till skillnad från dentidigare gällande lagstiftningen - även statens och kyrkans skogar. Statensskogar förvaltas av domänverket. Enligt skogsvårdslagen skall skogsmark meddess skog genom lämpligt utnyttjande av markens virkesproducerande förmågaskötas så att den varaktigt ger hög och värdefull virkesavkastning (1 §). Vidskötseln skall hänsyn tas till naturvårdens och andra allmänna intressen. Medskogsmark avses mark som är lämplig för virkesproduktion och som inte iväsentlig utsträckning används för annat ändamål, och vidare mark där det börfinnas skog till skydd bl. a. mot att fjällgränsen flyttas ned. skallanses lämplig för virkesproduktion om den enligt vedertagna bedömningsgrunderkan producera i genomsnitt minst en kubikmeter virke per hektar (2 §). I fråga om avverkning av skog gäller bl. a. attskogsmarkens ägare är skyldig att, enligt föreskrifter som meddelas avskogsstyrelsen efter samråd med , anmäla dels avverkning somföranleder skyldighet att anlägga ny skog, dels avverkning som är föranledd avatt skogsmark skall tas i anspråk för annat ändamål än virkesproduktion. Nyskog skall anläggas bl. a. när markens virkesproducerande förmåga inte tas tillvara på ett godtagbart sätt, vilket i princip är fallet när beståndetsvirkesförråd har gått ned till under NU1981/82:27 22 hälften av det förråd som normalt bör finnas (5 oeh 17 §§skogsvårdslagen jämförda med 2 och 18 SS skogsvårdsförordningen). Särskilda bestämmelser har meddelats till skydd försvårföryngrad skog och skyddsskog. Regeringen får föreskriva att skog som ärsvår att föryngra, t. ex. på grund av att den har ett ogynnsamt läge eller avatt den behövs för att förhindra att fjällgränsen flyttas ned, skall avsättassom svårföryngrad skog eller skyddsskog. I sådan skog får avverkning inte skeutan tillstånd (18 och 19 §§ skogsvårdslagen).Skogsstyrelsen får efter samråd med i första hand meddelaföreskrifter om den hänsyn som skall tas till naturvårdens intressen vidskötsel av skog (21 § skogsvårdslagen, 20 § skogsvårdsförordningen). utövar den centrala tillsynen enligtskogsvårdslagen. Skogsvårdsstyrelserna utövar den närmare tillsynen inom länen.Skogsvårdsstyrelsen eller kan utfärda föreskrifter om avverkningoch därvid ange den hänsyn som skall tas och de åtgärder som kan behöva vidtasför att onödig skada på naturmiljön skall undvikas. antog vissa riktlinjer för hushållningenmed landets samlade mark- och vattentillgångar (prop. 1972:111, CU 1972:35.rskr 1972:348). Riktlinjerna för den fysiska riksplaneringen innebar bl. a. attsju s. k. väglösa vildmarksområden undantogs från tyngre exploatering som t.ex. vägdragning och vattenkraftsutbyggnad. avgjorde genom deti föregående avsnitt nämnda beslutet att 14 områden i fjällregionen, s. k.obrutna fjällområden, framgent skulle undantas från tyngreexploateringsförslag. Befintliga rättsliga instrument ansågs vara tillräckligaför att trygga att markanvändningen inom de obrutna områdena skulle följa deföreslagna riktlinjerna. har vidare beslutat omändring av gränserna för två obrutna fjällområden (prop. 1980/81:71, CU 1980/81:14,rskr 1980/81:155). Regeringen har i budgetpropositionen (prop. 1981/82:100bil. 9) aviserat att den kommer att besluta om den närmareavgränsningen av övriga obrutna fjällområden och om områdenas benämning. Vidareöverväger regeringen att förelägga en proposition omändringar i byggnadslagstiftningen, bl. a. avseende lagreglering avriktlinjerna för hushållning med mark och vatten. Den s. k. skogsodlingsgränsen är en"biologisk-ekonomisk" gräns som domänverket drog upp i början av1950-talet. Avsikten var att inför förestående restaureringsverksamheterinternt avskilja skogsmark i höglägen där det inte bedömdes som möjligt attinom rimlig tid och till rimliga kostnader få tillbaka ny skog sedan den gamlaavverkats. Resurserna i restaureringsarbetet skulle prioriteras till områdennedanför gränsen, som med nödvändighet blev grov och därför tänjbar.Skogsodlingsgränsen har NU 1981/82:27 23 reviderats vid åtskilliga tillfällen , senast år1979. Den gamla, sammanhängande gränsen har därvid ersatts med en kvalificeradbedömning beståndsvis av de biologiska föryngringsmöjligheterna inom denberörda zonen. Bestånden indelas i skötseltyper. Bestånd ovanför gränsen, dvs.bestånd som ej är möjliga att föryngra, redovisas med särskild skötseltyp. Deekonomiska möjligheterna att utnyttja aktuella områden nedanför gränsen avgörsfrån fall till fall och påverkas inte av det ändrade synsättet. För områdenovanför den nya gränsen gäller (a) att hyggesupptagning inte får förekomma, (b)att möjligheter till beståndsföryngring av skiktade bestånd får utnyttjas dåförutsättningar härför finns, (c) att skogsvårdande gallringar i övrigt fårgöras då behov och förutsättningar finns, (d) att gränsen fortfarande ärprovisorisk i den meningen att ändrade kunskaper och förutsättningar kanmotivera upp- eller nedflyttningar. Den nya gränsen är sammanfattningsvis betydligt merdetaljerad och är en noggrant tecknad linje nedanför vilken det finns öar avskog som är undantagna från avverkning. har det tillkommit områdenlängre upp vilka domänverket har bedömt vara möjliga att avverka och föryngra.Nettoeffekten av dessa finjusteringar har blivit att ca överförtstill normalt skogligt utnyttjande. Som en jämförelse kan nämnas att denåterstående arealen av svårföryngrad skog under den rena fjällvegetationenutgör ca . Inventering av de fjällnära urskogarna och skogsstyrelsenleder en inventering av de fjällnära urskogarna i landet. I en samarbetsgruppsom har bildats för detta ändamål ingår bl. a. företrädare för domänverket samtpersonal från och i resp. län. Inventeringenväntas vara klar . Inventeringen syftar bl. a. till att man skallkomma fram till vilka urskogsområden som för framtiden bör undantas frånskogsbruksåtgärder och avsättas för framför allt vetenskapligt ändamål.Principen är att avgränsa stora sammanhängande rena urskogsområden ellerurskogsartade områden. Inventeringen gäller framför allt barrskogen - såledesinte t. ex. fjällbjörkskogen - och har redan nu gett vid handen att det i debåda nordligaste länen finns så mycket urskog och urskogsartade områden att detinte är ekonomiskt möjligt att säkerställa dem alla. avser att redovisa sina långsiktigaavverkningsplaner för . Sådan redovisning har under hösten1981 skett avseende Luleåregionen. Parallellt med den pågående inventeringen av fjällskogarnasamt en särskild fjällutredning följer , genom information frånlänsstyrelserna och domänverket, utvecklingen av avverkningar och avverkningsplanerinom fjällnära skogar. NU1981/82:27 24 Riksdagsbehandling av tidigare motioner I ett betänkande (NU1979/80:46) behandlade näringsutskottet en rad motioner rörande domänverketsverksamhet, I en motion (m) hade begärts ett tillkännagivande om attdomänverket och andra genom användande av den s. k. offertprincipen skullestimuleras till ökat skogsuttag och ökad skogsförnyelse i inland vidden s. k. skogsodlingsgränsen. Utskottet redovisade bakgrunden till upprättandetav skogsodlingsgränsen och det avslutade arbetet med att revidera denna.Vidare erinrade utskottet om att året innan hade avslagit en motionmed i huvudsak samma önskemål (JoU 1978/79:30). Med hänvisning härtillavstyrkte näringsutskottet den aktuella motionen, som också avslogs avriksdagen. I samband med behandlingen av regeringens förslag till nyagränser för och obrutna fjällområden (prop. 1980/81:71,CU 1980/81:14, rskr 1980/81:155) avslog ett motionsyrkande (fp) omett tillkännagivande angående den fysiska riksplaneringen i obrutna fjällområden, Motionärerna ansåg att klart borde stryka under betydelsen avnuvarande riktlinjer för skogsbruket i sådana områden för att ge eftertryck åtbevarandeintressena. anförde att motionärernas intresse i dennadel "fick anses vara obestritt och därmed inte påkalla något ytterligareuttalande från ". En annan av motionärerna aktualiserad fråga,nämligen huruvida riktlinjerna borde få uttryck i en ny plan- och bygglag, fickenligt civilutskottet bedömas i annat sammanhang. Frågesvar om skogsavverkningen i fjällområden Jordbruksminister en fråga (1981/82:42) av (vpk)huruvida jordbruksministern avsåg att vidta några åtgärder för att få tillstånd en modifierad avverkning av skog i extrema höjdlägen. I sitt svar (RD1981/82:12 s. 75) erinrade jordbruksministern om innehållet iskogsvårdslagstiftningen i fråga om fjällskog och tillade att skogsbruket äveni sådan skog rent allmänt måste bedrivas med hänsyn tagen till naturvårdens ochandra allmänna intressen. Föreskrifterom detta finns i skogsvårdslagen, menstatsrådet erinrade om att naturvårdslagen (1964:822) kan tillämpas om meralångtgående åtgärder behövs. var skogsindustrin- massa- och pappersindustri, sågverksindustri och skivindustri - enjämförelsevis framgångsrik industrigren. Vissa problem av både kortsiktig ochlångsiktig natur fanns emellertid. NU1981/82:27 25 Dessa problem har accentuerats under de senaste åren.Detta gäller i synnerhet i fråga om virkesförsörjningen. Skogsindustrin harinte fått virke från svenska skogar i tillräcklig omfattning. Trots enbetydande import av virke har produktionsbegränsningar genomförts. Dessa harmedfört ett bortfall av exportinkomster. Andra problem sammanhänger medsysselsättningssvårigheter i anslutning till aktuella strukturförändringar ochmed den ofta låga förädlingsgraden inom skogsindustrin. Utskottet har behandlat flera ärenden somgällt större företag inom skogsindustrin, nämligen (NU 1980/81:46)och (Ncb) (NU 1980/81:49, 1981/82:20).Möbelindustrins situation har behandlats i ett särskilt betänkande (NU1981/82:16) med anledning av ett motionsyrkande. I ett betänkande (NU1980/81:54) tog utskottet ställning till regeringens förslag om den fortsattaskogsindustripolitiken (prop. 1980/81:130). Härvid behandlades ett stort antalmotioner som hade väckts med anledning av propositionen eller . I annat sammanhang (NU 1980/81:60) tog utskottet upp frågor kringskogsråvarans roll i energiproduktionen. I detta betänkande behandlar utskottet helt eller delvisåtta motioner rörande skogsindustrin, vilka har väckts . I två motioner föreslås att statenskall spela en mer aktiv roll när det gäller utformningen av den framtidaskogspolitiken. Enligt den socialdemokratiska partimotionen 1981/82:2076bör ett statligt handlingsprogram upprättas för skogsindustrin. Detta yrkandemotiveras bl. a. med att det kommer att krävas stora kapitalinsatserom branschens konkurrenskraft skall kunna hållas på en tillräckligt hög nivå.Motionärerna anger vissa riktlinjer för en sådan plan: vidareförädlingsgradenoch integrationen måste öka inom sågverksindustrin, tillverkningen av papperoch papp måste öka inom massaindustrin, forsknings- och utvecklingsarbetetmåste intensifieras inom hela skogsindustrin. Satsningen på en högre vidareförädlingsgrad är ett inslagäven i den nationella utvecklingsplan för skogsindustrin som föreslås ivänsterpartiet kommunisternas partimotion 1981/82:325. Den nationella planenskall kompletteras av regionala utvecklingsplaner på länsnivå, föreslås detvidare. Nedläggning av en skogsindustri bör, hävdar motionärerna, inte komma ifråga i den mån en utredning av den typ som gjordes beträffande Ncb:s fabrikeri skulle visa att det från samhällsekonomiska utgångspunkter finnsbättre lösningar. I samband med behandlingen av liknande motionsyrkanden år1981 gav näringsutskottet (NU 1980/81:54) uttryck för uppfattningen attstatens NU1981/82:27 26 uppgift när det gäller strukturomvandlingen iskogsindustrin bör vara att noga följa utvecklingen inom branschen medmöjlighet att ingripa då företagens agerande tenderar att ge upphov till enutveckling som inte är önskvärd från samhällsekonomisk synpunkt. Staten har,framhöll utskottet, i sådana fall flera styrmedel till sitt förfogande. De dåaktuella förslagen (vpk) om nationella och regionala utvecklingsplaner gav,anförde utskottet, uttryck för en övertro på statens förmåga att ta överansvaret för skogsindustrins strukturomvandling. Utskottet vidhåller sinbedömning att det i vårt ekonomiska system är företagen som har det huvudsakligaansvaret för att skogsindustristrukturen utvecklas i sådan riktning attkonkurrenskraften stärks. Om händelser inträffar med stor inverkan ochräckvidd på flera områden har regeringen självfallet möjlighet att gå in medolika åtgärder. Ett exempel från senare tid på en sådan åtgärd är tillsättandetav en strukturgrupp under generaldirektör ledning med uppgiftbl. a. att föreslå en samordning mellan krisföretagen i skogsindustrin iMellansverige (se s. 18). Ett annat exempel är beslut ombidrag för avveckling av lågproducerande skogsbestånd (prop. 1981/ 82:30 bil.5, JoU 1981/82:8). Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet de nuaktuella yrkandena i motionerna 1981/82:325 (vpk) och 1981/82:2076 (s). Den socialdemokratiskapartimotionen 1981/82:2076 innehåller ett förslag om ett statligt strukturbolagför skogsindustrin. Motionärerna anser att inrättandet av ett sådant bolag börutgöra en väsentlig beståndsdel i det förslag till handlingsprogram förskogsindustrin som regeringen enligt deras mening bör lägga fram. Motionsyrkanden av motsvarande innebörd har avslagits avriksdagen vart och ett av (NU 1978/79:61, 1979/80:47,1980/81:54). har i sina betänkanden i ämnet erinrat om attomstruktureringen av branschen har inneburit stora statliga insatser avekonomisk natur och att staten genom sina ägarintressen i vissaskogsindustrikoncerner har betydande möjligheter att påverkastrukturutvecklingen i önskad riktning. Som utskottet påpekade ärförslaget om ett statligt strukturbolag emellertid inte förenligt medutskottets grundsyn på statens roll i strukturomvandlingen av skogsindustrin.Därför avstyrker utskottet motionen i denna del. Ett annat förslag i densocialdemokratiska partimotionen 1981/82:2076 är att långsiktiga virkesavtalavseende priser och leveranser skall ingås och att regeringen skall uppmanas tainitiativ till förhandlingar härom. NU1981/82:27 27 träråvara och oron på marknaden när det gäller priset påvirke är två omständigheter som ligger bakom dessa förslag. Ett par liknande motionsyrkanden avslogs av riksdagenvåren 1980. I det betänkande (NU 1979/80:47) som låg till grund för beslutetkonstaterade näringsutskottet att en säker och jämn tillförsel av råvara är avvital betydelse för skogsindustrin. Utskottet erinrade om att statsmakternahade vidtagit vissa åtgärder (s. 8) för att förbättra skogsindustrinsvirkesförsörjning och förutsatte att regeringen noga skulle följa den fortsattautvecklingen på området. Det finns enligt utskottets mening mot bakgrund av desenaste virkeskriserna inom skogsindustrin nu anledning att ytterligare understrykadet angelägna i att råvarutillförseln till denna industri fungerartillfredsställande. Med dagens transportkostnader är import av virke ingetalternativ som skogsindustrin i längden kan basera sin verksamhet på. Samtidigtär det av vikt att industrins kortsiktiga behov inte får styraskogsproduktionens långsiktiga inriktning. Som framhölls i 1979 årsskogspolitiska proposition (prop. 1978/79:110, JoU 1978/79:30, SkU 1978/79:49,rskr 1978/79:387, 388) bör skogsindustrins kapacitet i stället efter handanpassas till den råvarutillförsel som är möjlig inom ramen för den fastlagdaskogspolitiken. har i sitt betänkande(SOU 1981:81) föreslagit vissa statliga åtgärder som är ägnade att påverkavirkesutbudet. Åtgärderna innefattar en komplettering avskogsvårdslagstiftningen, ökat statligt stöd till skogsbruket samt vissaåtgärder på skatteområdet. Betänkandet har remissbehandlats och är underberedning i . Enligt utskottets uppfattning bör regeringens kommandeförslag avseende virkesförsörjningen inte föregripas genom något uttalande frånriksdagens sida av det slag som föreslås i motionen. Denna avstyrks därför i nuberörd del. Vidareförädling, forskning och utveckling inomträindustrin Önskemål om att vidareförädling,forskning och utveckling inom träindustrin skall främjas förs fram i fleramotioner. I rapporten (SIND 1980:16) Sågverkens vidareförädling - enomvärldsanalys föreslog statens industriverk ett flerårigt branschprogram föratt stödja sågverksindustrin. Programmet skulle omfatta omställnings- ochutvecklingsstöd, exportfrämjande åtgärder samt statliga kreditgarantier. I tvåmotioner, 1981/82:1612 (c) och 1981/82:2076 (s), föreslås att detta programgenomförs. I den senare motionen framhålls bl. a. ätten satsning påvidareförädlade produkter skulle skapa nya arbetstillfällen inomsågverksindustrin. I motion 1981/82:1066 understryks att en betydande del avdessa nya arbetstillfällen skulle komma till stånd vid sågverken i län, somi dag svarar för av rikets sysselsättning i branschen. Angelägenheten avforsknings- och utvecklingsinsatser på det träkemiska området inomskogsindustrin betonas särskilt i motionerna 1981/82:1612 (c) och 1981/82:325(vpk). NU1981/82:27 28 Motionsyrkanden av liknande slaglades fram vid föregående och avslogs av (NU 1981/82:54).Utskottet vill nu liksom då understryka vikten av att skogsindustriföretagenägnar största uppmärksamhet åt frågor rörande vidareförädling samt forskningoch utveckling. Inom ramen för befintliga program satsar statsmakterna storabelopp på forskning och utveckling inom industrin, inkl. skogsindustrin. Ilikhet med vad chefen för industridepartementet anför i årets budgetproposition(prop. 1981/ 82:100, bil. 17 s. 38 f.) vill utskottet framhålla att takten ividareförädlingen inom denna industri, liksom inom all industri, ytterst ärberoende av den allmänna ekonomiska utvecklingen i landet. a. devalveringen,räntesänkningen, investeringsstimulerande åtgärder av generell natur samt de avriksdagen beslutade åtgärderna för att underlätta industrinsvirkesförsörjning (s. 10) bör enligt utskottets mening goda förutsättningar haskapats för en ökad vidareförädling oeh för en ökad satsning på forskning ochutveckling inom skilda sektorer av skogsindustrin. Utskottet vill också erinraom att industriverket har fått medel för att till företagensprida kännedom om den marknadsinformation som verkets utredare har tagit frami rapporten om sågverksindustrin (SIND 1980:16). Med hänvisning till detanförda avstyrker utskottet de här berörda motionsyrkandena. I motion 1981/82:1605 (vpk) föreslås att ett träkemisktforskningsinstitut förläggs till , bl. a. med hänsyn till attdenna kommun redan har viss träkemisk industri. Ett liknande yrkande avslogs avriksdagen (NU 1980/81:54). Utskottet kan inte heller tillstyrkaatt gör ett sådant uttalande till förmån för ett träkemisktforskningsinstitut i som föreslås i motionen. Vad angår det i motion 1981/82:325 (vpk) framlagdaförslaget rörande vidareförädling av rayonfibrer vill utskottet erinra om attregeringen () och ingick ettavtal, avsett att säkra driften vid Svenska Rayon AB:s anläggning i till utgången av . Avtalet, som har godkänts av (prop. 1979/80:138, FöU 1980/81:3, rskr 1980/81:18), innebär bl. a. att statenpå vissa grunder lämnar ett villkorslån på mellan 30 och 35milj. Enligt vad utskottet inhämtat pågår forskning rörande vidareförädlingav rayonfibrer dels inom detta bolag, dels vid Svenska träforskningsinstitutet.Forskningen inriktas bl. a. på framtagning av starkare rayonfibrer (s. k.semistarka fibrer) och fibrer med egenskaper som mer liknar bomullens (s. k.krusiga modalfibrer). Vid pågår vidare försök medflamhärdiga fibrer. Utskottet ser med tillfredsställelse på denforskningsverksamhet som pågår när det gäller vidareförädlingen av rayonfibrer.Något uttalande från sida i linje med det som föreslås i motionenfinner utskottet inte erforderligt.