bet · G501FiU20 · 1981-12-31 00:00:00 — Det minskade lokalbehov som fillämpningen avhuvudalternativet kan medföra på ger reella besparingseffekter iden mån lokalerna kan utnyttjas för annan verksamhet. Utskottetnoterar vidare att regeringen har uppdragit åt samtliga länsstyrelser ochsamfliga civilbefälhavare att med början innevarande budgetår försöksvisbedriva ett besparingsarbete beträffande lokalkostnaderna för länsstyrelserna,lokala skattemyndigheterna, kronofogdemyndigheterna och civilbefälhavarna.Regeringen har för anmält att man nära följer det arbete som pågåroch att myndigheterna avser att redovisa arbetet i anslagsframställningarna ihöst. Utskottetanser mot bakgrund av det anförda att det f. n. inte är erforderligt med någotinitiafiv i denna fråga från sida. Motion 1657 avstyrks. I propositionen anförs att antalet nya kommittéermed utredningsuppgifter, som förväntas få statsfinansiella konsekvenser, harminskat . De som tillsatts har fått sådana direktiv attbesparingsaspekterna klarare framhävts. Ytterligareett antal åtgärder som berör kommittéväsendet redovisas i propositionen. FiU1981/82:20 116 Som ett led i arbetet att minskalokalkostnaderna för statlig verksamhet inkl. kommittéverksamheten inomstorstockholmsområdet uppdrog regeringen åtbyggnadsstyrelsen att i den fortsatta lokalförsörjningsplaneringen särskiltbeakta möjligheterna att begränsa de statliga myndigheternas lokalkostnader.Det skall ske genom en fortlöpande anpassning av myndigheternas lokalinnehavtill den minskade omfattning av verksamheten som uppstår till följd avbesparingsarbetet. Vidare avser regeringen att besluta om ändring ikommittéförordningen (1976:119). Enligt gällande bestämmelser skall varjekommitté göra upp en plan för utredningsarbetet. Ändringen går ut påatt det i planen skall anges den beräknade kostnaden för fullgörande avuppdraget. För att skapa större fasthet i kommittéernas verksamhetsplaneringkommer fortsättningsvis, i flertalet fall, i direktiven att anges en bortrefidsgräns för utredningsuppdraget. Längre utredningsfid än skall fåförekomma endast undantagsvis. har utbildning av kommittépersonalpåbörjats. Utbildningen vänder sig främst fill kommittéernas sekreterare,biträdande sekreterare samt anställda experter och sakkunniga. Syftet medutbildningen är att effekfivisera kommittéväsendet genom att ge deltagarnakunskaper om dels de formella regler som gäller, dels den speciella planerings-och utredningsteknik som gäller för kommittéarbetet. En utgångspunkt förutbildningsverksamheten är gällande kommittéhandbok (Ds SB 1978:1). En översynav kommittéhandboken pågår. Riksdagenhar(skr. 1980/81:144, FiU 1980/81:30, rskr1980/81:284) begärt en analys av orsakerna fill den kraftiga förskjutningen moten ökad andel konsultkostnader som skett inom kommittéväsendet. Samtidigtkonstateras att den andel av kommittékostnaderna som dagarvodena svarar för harminskat. Inom pågår arbete med denna fråga. Detta arbeteberäknas bli avslutat . Vadföredraganden anfört har utskottet inget att erinra emot. I anslutning härtill tar utskottetställning till motion 180 av i (m). I denna anförs attavstyrkandet av mofioner i i ett mycket stort antal fall motiverasmed att frågan är föremål för utredning. De större kommittéerna år emellertidganska ineffekfiva inrättningar som alltför ofta fördröjer framtagandet av ettför beslut tillräckligt relevant underlag, anser mofionären. Bättreeffektivitet skulle uppnås genom att använda heltidsarbetande enmansutredaremed tidsbegränsade uppdrag och kanske också med normer för betänkandenassidantal. Endast i exceptionella fall borde en utredning ta längre fid än ettår; borde normalt vara riktpunkt. Vidare föreslås att de framlagdaförslagens sannolika samhällsekonomiska innebörd på skallredovisas. Utskottet vill med anledning av motionen framhålla attutredningsväsendet fyller en väsentlig uppgift i arbetet med att ta framnödvändigt underlag FiU1981/82:20 H7 för de politiska besluten. Det är också mänga gångerönskvärt om man i detta arbete har en parlamentarisk insyn. Det kan underlättafrågornas vidare handläggning. Utskottet vill härmed inte ha sagt att inte mycket kanförbättras i kommittéväsendet. I budgetförslaget anmäler föredraganden en radåtgärder som vidtagits och som kommer att vidtas i syfte att effektiviserakommittéväsendet. Dessa har redovisats i det tidigare. Utskottet anser inte att några ytterligare åtgärderbehöver vidtas med anledning av mofion 180, varför motionen avstyrks. Utskottet har tagit del av vadföredraganden anfört angående statliga kreditgarantier och har inte funnitanledning att erinra mot vad som anförts. 1. beträffande översynsprojekt attriksdagen lägger till handling arna vad som anförts i proposition 1981/82:100 bilaga 2 moment 2. beträffandevissa budgettekniska förenklingar att som sin mening ger regeringentill känna vad utskottet anfört med anledning av proposition 1981/82:100 bilaga2 moment 12, 3. beträffandeinriktningen av spararbetet i de statliga verken att avslår motion1981/82:1657, 4. beträffandekommittéväsendet att lägger till handlingarna vad som anförts iproposifion 1981/82:100 bilaga 2 moment 13, 5. beträffanderationalisering av kommittéväsendet att avslår mofion 1981/82:180, 6. beträffandestatliga kreditgarantier att lägger till handlingarna vad som anförtsi proposition 1981/82:100 bilaga 2 moment 14. FIU1981/82:20 118 Närvarande: (), (), LarsTobisson (m), (c), (), (), (), (), (), (), LennartBlom (m), (), (), () ochDaniel Tarschys (fp). Vidavsnitt A EKONOMIDEPARTEMENTET Finansplanen Deallmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken , ,, , , och (alla s) anser att dels den del av utskottets yttrandesom på s. 14 börjar med "Den iitternationella utvecklingen" och på s.27 slutar med "till känna" bort ha följande lydelse: I valet vann de borgerligapartierna en majoritet av rösterna och bildade den första borgerliga regeringenpå . Den ekonomi de då övertog ansvaret för hade utvecklats framgångsrikt. I en rad avseenden var den svenska polifikenpå såväl de ekonomiska som de sociala områdena ett internationellt föredöme. , , är den svenska ekonomin i en allvarligekonomisk kris och har hamnat i samma kategori som de i-länder som harde allvarligaste ekonomisk-politiska problemen. Den ekonomiska politikens mål brukar anges på följandesätt; full sysselsättning, låg inflationstakt, god tillväxt, balans iutrikesaffärerna, jämn fördelning av inkomster och förmögenheter och regionalbalans. I alla dessa avseenden har politiken under de borgerliga regeringsårenvarit mindre framgångsrik än politiken under den socialdemokratiska epoken. Iflera vikfiga avseenden har den också varit sämre än i andra jämförbara länder. I fråga om målet fuU sysselsättning har de borgerliga åreninneburit en succéssiv försämring. Antalet öppet arbetslösa har hållits nerefram till , men i gengäld har antalet personer som anvisatsberedskapsarbeten eller beretts arbetsmarknadsutbildning och skyddat arbetestigit till högre nivåer än någonsin fidigare. har ävenden öppna arbetslösheten börjat öka snabbt och nådde den högstanivå som registrerats . Tillväxttakten i ekonomin har under de borgerliga åren1976-82 varit lägre jämfört med såväl utvecklingen i 1976-82 somtillväxten i omvärlden . FiU1981/82:20 H9 BNP-tillväxt i totalt och i Sverige1970-1982. Källa: Nationalräkenskaperna SMN 1981:2.5 och PNB 1982 Den svenska inflationstakten låg1970-76 en procentenhet under det internationella genomsnittet. harvi haft en prisstegring som legat över detta genomsnitt. Underperioden steg priserna i mer än underperioden . Fördelningen av inkomster och förmögenheter har under deborgerliga åren blivit mera ojämn. Bakom denna utveckling ligger minskadereallöner, sfigande aktiekurser och fastighetsvärden samt den ökandearbetslösheten. Den regionala balansen har utvecklats till skogslänensnackdel när det gäller sysselsättning och produktion. Den utveckling mot ökadgeografisk utjämning av välfärden som pågick under första hälften av 1970-taletbröts därmed. Den borgerliga politiken har under hela 1970-taletkännetecknats av sinsemellan oförenliga löften och både skattesänkningar ochutgiftsökningar. Utvecklingen för statsfinanserna före och efter 1976 talarsitt tydliga språk. Budgetens inkomst- och utgiftsutveckling. Årligprocentuell förändring i volym 1969/70-1975/76 1975/76-1981/82 Statsutgifter 4- 4,8 4-5,5 Statsinkomster 4-5,7 -0,6 Följden av denna politik har bliviten dramatisk försämring av statsbudgetens saldo. FiU 1981/82:20 ,l.j,.,ll,.L'lj,.Ul.,l,ll.,j.l..L,l.Mj.l. ]l.,.l Källa: och Indikatorer. Vår produktionskapacitet har underde borgerliga åren minskat genom att näringslivets och industrins investeringarsjunkit kraftigt. Industriinvesteringarnas utveckling 19731982 Index1973=100 Den ökande strukturella obalansen iSveriges utbyte av varor och tjänster med utlandet har tagit sig uttryck iökande underskott i bytesbalansen. Oberoende av konjunkturutvecklingen harunderskottet uppgått fill 2,5-3,av BNP. Ett vikfigt mått på huruvida ett lands polifik är riktigutgörs av sparkvoten. Denna anger hur mycket av inkomsterna som nafionenavsätter fill produktivt sparande i form av investeringar inkl. utlandsnetto.Under hela perioden låg sparkvoten i den svenska ekonomin på enbetryggande nivå. har den först halverats till föratt sjunka ytterligare ned till . Denna utveckling kommer att fåallvarliga konsekvenser. Vår produktionskapacitet harreducerats och därmed utrymmet på framtida realinkomster. Politikens uppgift måste således vara att möjligtvända denna utveckling och höja sparkvoten i den svenska ekonomin genom ökadeinvesteringar och minskade bytesbalansunderskott''. Även om detta skullelyckas, kommer den nedgång av sparandet, som ägt rum under de borgerligaregeringarnas tid, att utgöra en tung belastning på det svenska folkhushålletunder kommande år. Sparkvoten* i den svenska ekonomin 17 16 1514 13 12 11 10 63 64 6b 66 67 68 69 70 71 72 73 74 75 76 77 78 79 80 81' 82 Källa: Nationalräkenskaperna och Kl. * = Netlosparkvoten = bruttoinvesteringar -kapitalförslitning -l- utrikesnettot, ställt i relation lill disponibelnationalinkomst. ' Ett ökat bytesbalansunderskott kan vara förenligt med enhöjd sparkvot om nämligen investeringarna ökar mer än vad bytesbalansenförsämras. FiU1981/82:20 123 Orsakerna till det borgerliga misslyckandet De senaste sex årens svagaekonomiska utveckling i den svenska ekonomin har en rad orsaker. Deninternationella utvecklingen har under hela 1970-taiet varit svagare äntidigare. Återhämtningen efter den första oljeprishöjningen 1973 blev endastpartiell innan den andra oljeprishöjningen 1979-80 åter skapade en högkonjunktur.En annan omständighet som starkt påverkat den svenska ekonomin är destrukturkriser som drabbade vissa branscher som varv, gruvor, järn och stål.Den svenska exporten kom vidare att hämmas av att de svenskaproduktionskostnaderna 1975-76 kom att stiga snabbare än våra konkurrenters. Dessa omständigheter kunde inte de borgerliga regeringarnaefter påverka. Även en socialdemokratisk regering skulle ha haft attbrottas med de problem som den svaga internationella utvecklingen ochstrukturkriserna i den svenska ekonomin medförde. Men de borgerligaregeringarna bär likväl ett tungt ansvar för den försämring av den svenskaekonomin som inträffat . I en rad avseenden har denpolitik de fört bidragit fill att fördjupa problemen och försämra våraekonomiska förutsättningar. Stabiliseringspolitiken harallvarligt försämrat ekonomins funktionssätt och därmed sänkt rillväxttakten. Istället för att motverka konjunktursvängningarna har polifiken konsekventutformats på ett sådant sätt att dessa förstärkts. Fördelningspolitiken har under de borgerliga åren medförtatt man ökat klyftorna mellan olika grupper. Politiken, i synnerhet frånmoderaternas sida, har varit inriktad på konfrontation med löntagarna och derasorganisationer. I stället för att söka lösa de problem drabbats avgenom konstruktivt samarbete, har man valt att på olika sätt attackeraarbetarrörelsen. Budgetpolitiken har varit en viktig anledning till att densvenska ekonomins läge försämrats så påtagligt . Ovan harsiffror anförts som visar att de borgerliga regeringarnas politik har inneburiten snabbare real ökningstakt för statsutgifterna jämfört med perioden 1970-76.Statsinkomsterna har sjunkit. Resursanvändningen har varit sådan att vår välfärd nuhotas. Ovan har pekats på det faktum att det produktiva sparandet har minskattill en tredjedel av vad det brukade vara. De strukturella problemen i densvenska ekonomin har regeringen sökt lösa genom att satsa enorma summor för atthälla kapitalägarna skadeslösa. Följden av denna politik är att gigantiskasummor- sammanlagt . - satsats utan attsvensk ekonomi i någon större utsträckning tillförts ny, ekonomiskt livsduglig produktionskapacitet. FiU1981/82:20 124 finansplan utgör enligtutskottets mening ett monument över den uppgivenhet som kännetecknar dennuvarande ekonomiska politiken. Av intresse är att t. o. m. regeringen självsynes vara medveten om att det nuvarande läget i den svenska ekonomin till stordel måste förklaras med den politik, eller rättare sagt brist på politik, somkännetecknat de borgerliga regeringsåren. De enda åtgärder man anför somexempel på positivt verkande beslut är: - "devalveringarna1977" - sorn misslyckades; - "inflationsskyddetav skatteskalan" - som redan i praktiken övergivits; - "uppbromsningenav den offentliga utgiftsökningen" - som fått sättas in i panik sedanutgifterna under en följd av år tillåtits öka i snabbare takt än under densocialdemokratiska regeringsperioden; - "åtgärderför att öka funktionsdughgheten hos den svenska ekonomin" -somsåväl arbets-, kapital- som råvarumarknadernas sätt att fungera försämratskonfinuerligt under den borgerliga regeringsperioden. av borgerlig politikmåste, enligt finansplanen, ytterUgare åtgärder sättas in "för att merafundamentalt vända utvecklingen". Man talar likaså - helt riktigt - om attden "svenska ekonomin måste restaureras". Men givetvis återkommeräven i denna finansplan den borgerliga tesen om att de djupgåendebalansbristerna i den svenska ekonomin har sina rötter "åtskilliga årtillbaka i tiden" eller med andra ord i tiden . - somgivetvis minskar i trovärdighet som går - har konsekvent drivits för att skyla över de borgerliga regeringarnas oförmåga att lösa de ekonomiska problemen. Till bilden hör också att regeringen underlåter att diskutera effekterna av den egna politiken . Regeringens "strategi" Den "strategi"mittenregeringen presenterar, framställs som en "offensiv" somsyftar till att vi både skall arbeta och spara oss ur krisen. Strategins tvåviktigaste beståndsdelar utgörs av devalveringen och avbesparingsåtgärder inom den offentliga sektorn. Denna "strategi" är emellertid i huvudsak ettförsök att göra en dygd av nödvändigheten. Devalveringen var inte en delav en sammanhållen stabiliseringspolitisk strategi. Den blev i stället ennödvändig anpassning till realiteterna sedan den svenska inflationstakten, somdrivits upp över våra konkurrenters inflationstakt, och en oplaneraduppskrivning av växelkursen allvarligt hotade att undergräva denkonkurrensutsatta sektorn. "Besparingarna" inom den offentliga sektorn hartvingats fram bl. a. av det politiska åtagande gentemot moderatasamlingspartiet på vilket mittenregeringens parlamentariska underlag vilar. FiU 1981/82:20 125 Påståendet att strategin skulle innebära att vi"arbetar oss ur krisen" är en direkt cynism i ett läge närarbetslösheten tilläts stiga till rekordnivåer och industrins kapacitet drasned. Att vi genom enbart nedskärningar av de offentliga utgifterna mitt i endjup lågkonjunktur i någon rationell mening skulle öka "sparandet" ärinte heller riktigt. Det produkfiva sparandet (sparkvoten) minskar i själva verketytterligare. "Besparingarna"är inriktade på att begränsa och minska den privata konsumtionen och denoffentliga verksamheten. Men den vikfigaste effekten blir att investeringarnadras ned ytterligare. Världsekonomin genomgår f. n. en lågkonjunktur medstagnerande produkfion och investeringar, samt en oavbrutet stigandearbetslöshet. Orsakerna till denna utveckling står i första hand att finna iföljderna av oljeprishöjningar och den restriktiva ekonomiskapolitiken. Den restrikfiva politiken fill trots har inflafionstakten iOECD-området bromsats in endast i mindre omfattning - från 1980 fill 8%1982. Den restriktiva politiken har haft ett högt pris i form av denarbetslöshet som beräknas stiga till omkring 28-29 miljoner människor iOECD-området, vilket motsvarar av arbetskraften. Sedanmer än har och andra internationella organisationer förutsagt enåterhämtning av den internationella konjunkturen. Uppgången har emellerfid intematerialiserats, och vändningen i konjunkturen har successivt fått skjutasframåt i tiden. Orsakerna härtill är främst att den ekonomiska politiken i detongivande länderna stramat åt efterfrågan mer än förutsett. I komdärtill den effektiva nedvärderingen av valutorna gentemot dollarn att utöva endepressiv effekt på efterfrågan av samma styrka som den andra oljechocken. IUSA har den strama penningpolifiken drivit upp räntorna till höga nivåer. Dettahar i sin tur fillsammans med ett stort bytesbalansöverskott kraffigt stärktden amerikanska dollarn. Eftersom de västeuropeiska regeringarna inte velatacceptera en ytterligare depreciering av de nationella valutorna har även destramat åt penningpolitiken. har flertalet regeringar reagerat på debudgetunderskott, som uppstått till följd av lågkonjunkturen, med nedskärningarav de offjenfliga utgifterna. Som visar i sin senasterapport blir nettobesparingarna oftast begränsade. Detta leder i sin tur fillytteriigare besparingsåtgärder i en efterfrågehämmande spiral. Sammantaget hardessa faktorer haft en betydande restriktiv effekt på världsekonomin. Nuförutses i stort samma konjunkturprofil, som man sedanförutsåg , med ett svagt första halvår och en uppgång . Betydande osäkerhet vidlåder emellertid denna bedömning. FiU1981/82:20 126 Visserligen kommer de reala disponibla inkomsternasannolikt att öka och konsumtionen med dem. Någon påtaglig uppgång förinvesteringarna är dock inte att vänta . Samma faktorer som verkathämmande på utvecklingen - växelkursfluktuationer, högt ränteläge i USAoch restriktiv politik - kan mycket väl leda till att återhämtningen blir ännumera utdragen än den som regeringen nu förutser i sin finansplan. Det är inteheller uteslutet att den avbrytes så att säga till följd av den stramaränte- och kreditpolitiken. Utvecklingen i innebär en tillbakagång föralla efterfråge-faktorer utom exporten och lagerinvesteringarna. När det gällerexporten bygger regeringen på den prognos presenterat ipreliminär nationalbudget och som skulle medföra en exportökning på knappt 7 %.Osäkerheten beträffande den internafionella konjunkturen, den svaga inhemskaefterfrågan på våra viktigaste avnämarmarknader och den fortsatt försiktigavärderingen av exportmarknaderna som görs av företagen i den senastekonjunkturbarometern medför att regeringens exportprognos framstår som föroptimistisk. Samma sak gäller antagandena om de svenska företagens benägenhetatt sänka sina relativpriser och deras förmåga att snabbt återtamarknadsandelar. Investeringarna förutses minska i volym med 4,4 %.Regeringen har för industrins investeringar justerat upp konjunkturinstitutetsprognos från -till -med hånvisning till bl. a. förlängningen avinvesteringsfonds-frisläppet för maskininvesteringar. Mot bakgrund av detmycket låga kapacitetsutnyttjandet och företagens försiktiga bedömningar avefterfrågan - i synnerhet från hemmamarknaden - torde (-) resp. industriförbundets prognoser (-) bättre spegla den sannolikautvecklingen. Även övriga fasta investeringar pekar neråt.Bostadsinvesteringarna väntas gå ned med i är. Industrinsbyggnadsinvesteringar ger en god bild av i vilken ringa utsträckning industrinsatsar på att utvidga sin kapacitet; på de två väntas denminska sina byggnadsinvesteringar med . För den privata konsumtionen förutses en minskning med 1,trots att de reala disponibla inkomsterna beräknas sjunka med hela 2,5.Skillnaden förklaras av att regeringen antar att hushållens sparkvot sjunkerunder 1982 efter att ha sjunkit 1981. Prognoser för sparkvoten ärnotoriskt osäkra. Den betydande försämring av arbetsmarknaden som med allsäkerhet sker torde motverka den nedgång i sparkvoten som regeringen ochkonjunkturinstitutet bygger sina prognoser på. FiU 1981/82:20 127 Jämförelse mellan prognos i -rl,5 +4,7 +4.0 + 1,4 -0,1 + 1,7 -2.5 + 0,7 -0.3 -0,4 -0,8 +1,0 -1,3 -1,8 -6,1 -4,4 -0,1 +6.7 Källor: Finansplanen 1980, 1981 och 1982. Av ovanstående tabell framgår hur regeringensprognoser förskönat läget . Mot bakgrund av dennaskillnad mellan prognos och utfall under fidigare år måste regeringens prognosför 1982 tolkas med den största försiktighet. Denhär tecknade konjunkturutvecklingen innebär att arbetsmarknaden kommer attförsvagas kraftigt . Regeringen vågar själv inte förutse hur högarbetslösheten blir. Av den opfimisfiska kalkyl som ges i preliminärnationalbudget skulle arbetslösheten öka med knappt 30 000. Denna prognosbygger vidare på att industrin efter ett svagt första halvår skulle börja öka sin personal så att denna för året som helhet skulleöka med 10 000 personer. Detta skulle kräva en kraftig ökning avindustrisysselsättningen under loppet av året. Kvalificerade bedömningar frånannat håll tyder däremot på en absolut nedgång i industrisysselsättningenunder loppet av 1982. Regeringens beräkningar utgår även från att ökningen ikvinnornas förvärvsfrekvens skall bromsas upp. I klartext innebär detta att ominte arbetslösheten skall bli högre än regeringen förutser så måste kvinnor,som skulle vilja arbeta, stanna hemma. Sammanfattningsvisfinner utskottet anledning att räkna med en ännu svagare utveckling av densvenska ekonomin än den regeringen presenterat. Detta innebär bl. a. attarbeslösheten - med den i finansplanen angivna ekonomiska politiken - bliravsevärt högre än man räknat med i nationalbudgeten. Riktlinjerför den ekonomiska politiken Den ekonomiska utvecklingen i ärutomordentligt svag. Den inhemska efterfrågan kommer att ha pressats ned mednära . Inte bara den privata konsumtionen utan alla slagav fasta investeringar - de som representerar den framfidaprodukfionspotentialen -sjunker kraftigt. Sysselsättningen sjunker ocharbetslösheten stiger. Utskottetdelar den i motion 2016 framförda meningen att denna arbetslöshets- ochåtstramningspolitik bör avvisas. Det är oundgängligen nödvändigt att stärka vårkonkurrensutsatta sektor. Men detta sker inte när industriinvesteringarnasjunker . Inte heller stärks vår ekonomis slagkraft genom atttusentals människor drivs ut i arbetslöshet. FiU1981/82:20 128 Detta slag av politik har prövats och misslyckats i andraländer och kommer att misslyckas även i . Den borgerligaåtstramningspolitiken har krävt stora uppoffringar av de bredafolkgrupperna utan att detta lett till några resultat. Det enda uppoffringarnaleder till är nya borgerliga krav på uppoffringar. En central uppgift för den ekonomiska politiken är attgenom omedelbara arbetsmarknadspolitiska insatser motverka desamhällsekonomiska förluster och de sociala olyckor som arbetslösheten medför.Kapacitetsutnyttjandet inom det svenska näringslivet har vidare utsatts förstarka störningar och är nu orimligt lågt. sjunkerinvesteringarna på bred front. Den inhemska efterfrågan bör därför stimuleras.Detta måste dock ske på ett sätt som år förenligt med det akuta behovet av atthöja det produktiva sparandets andel av nationalinkomsten. Den stimulans somerfordras bör därför ges formen av åtgärder som direkt ökar eller sfimulerarinvesteringarna i ekonomin. som politiken inriktas på att tryggasysselsättningen och öka investeringarna, måste den också leda till en rättvisfördelning av välfärden.