bet · G501JoU15 · 1981-12-31 00:00:00 — I motion 1980/81:468 av m.fl. (s)yrkas att hos regeringen begär en omedelbar inventering ochkartläggning av befintliga våtmarker samt en redovisning av vilka effekter somett utnyttjande för torvbrytning, energiskogsodling o. d. skulle få. I motion 1980/81:580 av och (båda fp) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad i motionen anförts om nationalpark på Stenshuvud. I motion 1980/81:589 av och (båda fp) yrkas att som sin mening ger regeringen tillkänna vad som i denna mofion anförts angående möjligheten till avsättning avhavsbottnar såsom naturreservat. I motion 1980/81:634 av Per m.fl. (m)yrkas att måtte uttala att dispensgivande myndigheter i fråga omstrandskyddsbestämmelserna i ovan berörda fall skall ha en generösarebedömning än vad som är fallet. I motion 1980/81:771 av och (båda fp) yrkas att beslutar uttala 1. att ett naturreservat börbildas på Sydbillingen i enlighet med vad tidigare uttalat (CU1979/80:6), 2. att berörda markägare i störstamöjliga utsträckning erhåller likvärdig ersättningsmark. I mofion 1980/81:781 av och KarlLeuchovius (båda m) yrkas 1. att hos regeringenanhåller om översyn av bestämmelserna för dispensförfarande och handläggning avöverklagningsärenden i frågor som angivits i motionen, 2. att uttalar attberörda markägare skall tillerkännas skälig ersättning för det intrång sombildandet av tillfälliga naturreservat medför, 3. att uttalar attersättningsmark bör garanteras berörda markägare vid bildandet av naturreservateller vid motsvarande former av intrång på enskilt ägd mark. I mofion 1980/81:782 av och (båda m) yrkas att hos regeringen hemställer om översyn avgällande regler för JoU 1981/82:15 2 snöskoteri skogsmark, införande av särskilda regler för körning över samtobligatorisk märkning av drivbanden. I motion 1980/81:1008 av m.fl. (s)yrkas att beslutar uttala 1. att ett naturreservat börbildas på Sydbillingen i enlighet med vad tidigare uttalat (CU1979/80:6), 2. att berörda markägare i störstamöjliga utsträckning bör erhålla likvärdig ersättningsmark. I motion 1980/81:1018 av m.fl. (m)yrkas att hos regenngen anhåller om förslag till lagändring så atttalan mot beslut om naturvårdsområde skall föras ho:; kammarrätten. I motion 1980/81:1358 av m.fl. (m, s,c, fp) yrkas att hos regeringen hemställer om en översyn av formernaför säkerställandet av naturvårdsobjekt einligt vad i motionen anförts, isyfte att möjliggöra avsättningar i en omfattning som svarar mot samhälletslångsiktiga intresse. Imotion 1980/81:1373 av () yrkas 1. att hos regeringenhemställer att får i uppdrag att skyndsamt omprövaskötselplanen för naturreservat så att kulturlandskapet där bevaras i sinursprungliga form, 2. att hos regeringenhemställer om åtgärder i landskapsvär-dande syfte i enlighet med vad som imotionen anförts. I motion 1980/81: 1374 av m. fl. (m)yrkas att hos regeringen hemställer om en utredning om upphävande avlagen om bevarande av bokskog. I motion 1980/81:1379 av m. fl. (s)yrkas, såvitt nu är i fråga (yrkandena 8 och 9) att beslutar 8. att anta det i bilaga tilldenna motion framlagda förslaget till lag om ändring i naturvårdslagen(1964:822) i fråga om skyddet av våtmarker, 9. att anta det i bilaga tilldenna motion framlagda förslaget till lag om ändring i naturvårdslagen (1964;822) i fråga om avsättande av naturvårds-område. I motion 1980/81:1749 av () yrkasatt hos regeringen begär förslag om införande i naturvårdslagen avkrav på tiil-ståndsplikt för sådan dikning av våtmarker som inte erfordrartillstånd enligt vattenlagen. I motion 1980/81:1772 av ()yrkas att hos regeringen begär förslag till ny lagstiftning omterrängkörning på snöklädd mark enligt de grunder som anges i motionen. JoU 1981/82:15 3 I motion 1980/81:1879 av och (båda fp) yrkas att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts 1. om behovet av ytterligarenaturvårdsinsatser i fjällvärlden, 2. om åtgärder i syfte att inrättanationalparker i Sjaunjaområdet. Utskottet behandlar i detta betänkande ett antalunder /81 väckta motioner och motionsyrkanden som berör olikanaturvårdsfrågor. I mofion 1980/81:468 hemställs om en omedelbarinventering och kartläggning av landets våtmarker samt en redovisning av vilkaeffekter det kan få bl. a. från naturvårdssynpunkt om sådana marker utnyttjasför torvbrytning, energiskogsodling m. m. Utskottetfår erinra om att f. n. genomför en våtmarksinventeringmed den inriktning som åsyftas i mofionen. Arbetet igångsattes sedan riksdagenpå förslag av utskottet - delvis med bifall till en socialdemokratiskpartimotion, 1976/77:521 (yrkande 8) - förordat en våtmarksinventering genomnaturvårdsverkets försorg (se närmare härom i JoU 1976/77:36). Projektet harhittills bl. a. resulterat i en översiktlig inventering, som redovisades år1979 (SNV PM 1181-1184). Inventeringen beräknas bli slutgiltigt genomfördunder . Syftet med mofion 1980/81:468 är således redan tillgodosett,och mofionen påkallar ingen vidare åtgärd från sida. Skyddetav våtmarkerna tas upp i ytterligare två mofioner, nämligen 1980/81:1379(yrkande 8) och 1980/81:1749. Motionsförslagen innebär att tillståndsplikt börinföras i naturvårdslagen i fråga om vissa markavvatt-ningsföretag. Enligtmotionärerna medför avvattning av våtmarker i allmänhet sådana olägenheterfrån naturvårdssynpunkt att samhället måste ges möjlighet att ta ställning fillföretagets tillåtlighet. Utskotteterinrar om att under föregående behandlade ettmotionsyrkande av samma innebörd som de nu föreliggande (JoU 1980/81:5).Utskottet anförde då att redan gällande regler i naturvårdslagen (NVL) gerviss möjlighet att bevaka miljöintressen m.m. i samband med t. ex.markavvattningsföretag inom skogsbruket. Härmed åsyftades samrådsskyldighetenenligt 20 § nämnda lag. Av särskild betydelse i sammanhanget var vidare en avregeringen beslutad ändring i naturvårdsförordningen (SFS 1979:794), somträdde i kraft . Denna innebar att anmälningsplikt infördesbeträffande våtmarksdikning för virkesproduktion. Den som ämnar utföra sådandikning skall möjligt och senast i förväg anmäla detta tillskogsvårdsstyrelsen. Denna skall med eget yttrande om företagets skogligalämplighet överlämna anmälan till för samråd enligt 20 § NVL. JoU 1981/82:15 4 Enligt utskottets .mening var syftet med berördamotionsyrkande till stor del tillgodosett genom angivna författningsändring.Vidare hänvisades till pågående arbete med en ny vattenlag. Utskottetvill tillägga att regeringen genom beslut för lagrådetsyttrande har överlämnat förslag till ny vattenlag m. m. Föredragandedepartementschefen framhåller i lagrådsremissen bl. a. att markav-vattningsföretagenomfattas av de föreslagna nya reglerna om prövning av vattenföretag. Dessakommer att möjliggöra en friare bedömning av mark-avvattningsföretagen än vadsom nu kan ske (s. 92). I remissen hänvisas också till våtmarksinventering.I ett avsnitt som berör tillståndsplikten för dikningsföretag anfördepartementschefen bl. (s. 174) att även sådana företag kan tänkas komma ikonflikt med naturvårdsintressena. De redovisade övervägandena leder fram tillatt en "mildare" tillståndsplikt föreslås för s.k. detaljdräneringgenom täckdikning, vilket innebär att tillstånd skall inhämtas om detföreligger sannolika skäl att företaget skadar allmänna eller enskildaintressen. För övriga markavvattningsföretag gäller däremot som föreslagenhuvudregel en strängare tillståndsplikt. För dessa fall gäller att tillstånd ärobehövligt endast om det är uppenbart att varken allmänna eller enskildaintressen skadas genom företagets inverkan på vattenförhållandena. Propositionmed förslag ull ny vattenlag m. m. beräknas föreläggas senare underinnevarande . Utskottetfinner med hänsyn till vad som här anförts inte anledning att förorda någotändrat ställningstagande från sida i fråga om behovet av en särskildtillståndsplikt i NVL för vissa markavvattningsföretag. Förevarande motion ochmotionsyrkande avstyrks således. Enligt motion 1980/81:580 innehåller det skånskalandskapet naturtyper som måste anses som omistliga naturresurser. Ett särskiltvärdefullt område finns inom det nuvarande naturreservatet vid Stenshuvud iKristianstads län. Motionärerna anser att detta område har så högt skyddsvärdeatt det bör avsättas till nationalpark. Utskottetvill fästa uppmärksamheten på att i län i samrådmed utarbetat ett förslag om att avsätta det berörda områdettill nationalpark. Förslaget är f. n. föremål för närmare överväganden inomnaturvårdsverket, som torde komma att inge en framställning tillregeringen i ämnet. Utskottet anser sig inte böra föregripa resultatet av dessaöverväganden och föreslår att motionen inte föranleder någon åtgärd. Enligt motion 1980/81:589 finns det stor risk attskyddsbehovet för vissa från naturvårdssynpunkt och vetenskaplig synpunktintressanta havsbottnar glöms bort i naturvårdsplaneringen. Även sådanaområden bör, anser motionärerna, kunna komma i friiga i skyddsarbetet och t.ex. avsättas till JoU 1981/82:15 5 Ett riksdagsuttalande härom skulle enligt motionen varavärdefullt. Utskottetvill påpeka att det inte finns några rättsliga hinder att inrätta naturreservati vattenområde. Det får förutsättas att behovet av att säkerställanaturvårdsobjekt av detta slag beaktas inom ramen för vederbörandelänsstyrelses naturvårdsplanering. I sammanhanget bör nämnas att naturvårdsverketunder åren 1975 1979 bedrivit ett riksomfattande projekt angående marinanaturreservat, som resulterat i en rapport med förslag rörande skyddsvärdaområden längs m. m. (SNV PM 1297). I rapporten redovisas förslagangående ca 100 värdefulla kust- och havsområden av varierande typ ochomfattning. Rapporten har tillsänts kustläns-styrelsema som underlag för dessasplanering i naturvårdsfrågor i kust-och havsområden. Utskottet anser motangivna bakgrund att motionen inte påkallar någon särskild åtgärd frånriksdagens sida. I två motioner, 1980/81:771 och 1980/81: 1008,hemställs om riksdagsuttalanden att ett naturreservat med viss omfattning börbildas på Sydbillingen och att berörda markägare i största möjligautsträckning erhåller likvärdig ersättningsmark. Utskottetvill nämna att frågan om inrättande av ett naturreservat på Sydbillingen varitaktuell utan att något slutgiltigt beslut härom kommit tillstånd. förordnade i om ettinterimistiskt naturreservat om 2000 ha på Sydbillingens platå. Länsstyrelsensställningstaganden har därefter i olika sammanhang prövats av regeringen pågrund av anförda besvär. Närmare uppgifter härom har lämnats bl. a. icivilutskottets betänkande 1979/80:6. De nu aktuella mofionerna synes haföranletts av att beslöt avbryta det pågående arbetet medreservatet och uttala att något reservat inte borde komma till stånd. Därefterhar emellertid frågan blivit föremål för ytterligare överväganden. Efter detatt beslutet att avskriva reservatsärendet upphävts av regeringenhar detta år beslutat att inrätta ett naturreservatom ca 1 280 ha i området, dvs. ett mindre område än de ca 1 800 ha som f. n.omfattas av ett interimistiskt beslut. Beslutet har överklagats av bl. a.naturvårdsverket och är således åter föremål för regeringens prövning. Utskottetföreslår med hänvisning det anförda att motionerna 1980/ 81:771 och1980/81:1008 lämnas utan vidare åtgärd från sida. Syftet med motion 1980/81: 1373 uppges vara attförhindra att de s.k. klåvorna - unika inslag i ett månghundraårigtkulturlandskap- försvinner. En kläva beskrivs som en långsträckt öppen sprickai ett svenskt berglandskap. De är vanligast i men förekommer också iandra kustlandskap. Klåvorna rymmer en del lövängskultur och innehåller dessutomvärdefulla växtlokaler för orkidéer m. m. Denna landskapstyp finns bl. a.representerad i naturreservat i , ti /82. JoU 1981/82:15 6 Motionären hemställer att skötselplanen för dettanaturreservat omprövas under påstående att planen leder fill igenväxning avklåvorna. Vidare yrkas, med syftning på det svenska kulturiandskapet iallmänhet, att regeringen tar initiativ till en landsomfattande kampanj föratt med frivilliga landskapsvårdande insatser söka rädda väsentliga delar avvårt kulturarv. Utskottetvill framhålla att det inte torde vara en uppgift för att görauttalanden i ett visst skötselärende, som enligt gällande lagstiftning skallhandläggas av vederbörande länsstyrelse i samråd med naturvårdsverket.Motionen avstyrks därför såvitt avser omprövning av skötselplanen för Lindönaturreservat (yrkande I). Det kan tilläggas att man från sidaframhållit att leservatsbestämmelserna i sig inte hindrar den som så skullevilja att återuppta en kulturmarkshävd av traditionellt slag med lövtäkt,slätter och bete i området. När det gäller värdet av att bibehålla det öppna, svenskakulturiandskapet i allmänhet kan utskottet delvis instämma i motionärenssynpunkter. Som mofionären anfört torde det stå fritt för enskilda medborga.reliksom för organisationer av olika slag att engagera sig i dessa frågor. mening bör det inte i första hand ankomma på regeringen utan på t.ex. de ideella naturvårdsorganisationerna att initiera och organiseralandskapsvårdande insatser av frivillig karaktär, i den mån förutsättningarhärför föreligger. Någon framställning till regeringen från sida iberörda ämne är utskottet inte berett att förorda. Motionen avstyrks även i nuförevarande del (yrkande 2). I motion 1980/81:1879 föreslås en rad åtgärder föratt åstadkomma ett bättre och mera varaktigt skydd mot exploatering av detsvenska Qällområ-det. Exempel anförs på områden som bör skyddas genom attavsättas som nationalpark resp. naturreservat. Till den förra gruppen hörenligt motionen Taavavuoma-Pirtimäsvuoma samt Sjaunjaområdet och till densenare gruppen Norrbottensdelen av Tärna-Graddisområdet. Det måste slås fastatt någon exploatering inte får ske av nationalparkerna. Ocksåden fysiska riksplaneringen förs fram som ett instrument att skyddaQällområdena. Enligt motionen bör rikflinjerna för denna planering, som bl.a.innebär att de s.k. Qällområdena skyddas från tyngre exploatering,konkretiseras och föras in i den nya . Vidare framhålls attdet skogsbruk som bedrivs i de yttre delarna av det obrutna Qällområdet måstebedrivas med särskild hänsyn till miljön. Detta krav bör införas i plan- ochbygglagstiftningen, alternativt skogsvårdslagstiftningen. Utskottetinstämmer självfallet i motionärernas bedömning av Qällområ-denas stora värdefrån bl. a. naturvårds- och rekreationssynpunkt. De i motionen anförda exemplenpå åtgärder för att skydda Qällväriden synes enligt utskottets bedömning inteinnebära någon avvikelse från de av statsmaktema godkända principerna förmarkanvändning m. m. i berörda områden. Enligt riktlinjerna för den fysiskariksplaneringen skall sålunda de obrutna fjällområdena ges ett starkt ochlångsiktigt skydd mot exploate- JoU 1981/82:15 7 ringför olika ändamål. Förslag föreligger om att föra in riktlinjerna för dennaplanering i en ny plan- och byggnadslag. Frågan övervägs f. n. iregeringskansliet (jfr prop. 1980/81: 183 s. 9 f.). Beträffande skogsbruket idenna del av landet bör påpekas att en ny skogsvårdslag trätt i kraft etter detatt fattade beslutet om riktlinjer för de obrutna Qällområ-dena. Tillskillnad från den äldre skogsvårdslagen (1948:237) gäller den nya även statensoch kyrkans skogar. Den nya lagen är fillämplig på all skog. Lagen föreskriverkrav på tillstånd från för avverkning eller omläggning avskogsmark till annat ändamål inom områden med svårföryngrad skog (19§). Störredelen av skogsmarken inom de obrutna Qällområdena utgörs av svårföryngradeområden. I samband med att tillstånd till avverkning m. m. ges kanskogsvårdsstyrelsen besluta om åtgärder för att begränsa eller motverkaolägenheter och trygga återväxten (19 §). All slutavverkning som omfattar merän 0,5 ha skall anmälas i förväg till (17§). Omlänsstyrelsen för visst område har begärt det, överlämnar skogsvårdsstyrelsensådana anmälningar till . har därvid möjlighet att,innan någon avverkning sker, ingripa med stöd av NVL. Vidare bör nämnas attskogsvårdsstyrelsen i den nya skogsvårdslagen ges möjlighet att i särskildafall föreskriva vilka åtgärder som skall vidtas med hänsyn till naturvårdensintressen (24§). I ett svar på en fråga om skogsavverkningen i Qällområdena den27 hänvisade jordbruksministern till ovan angivna regler ochframhöll bl. a. att det är fråga om en naturresurs som från många synpunkterbör skyddas men också bör användas om det sker på ett riktigt sätt.Jordbruksministern tillade att frågan hur skogsbrukets hänsynstagande tillrennäringen närmare skall regleras f. n. övervägs av en arbetsgrupp somtillsatts av lantbruksstyrelsen. Utskottet vill för sin del i detta sammanhangunderstryka vikten av att frågan om avverkning i dessa områden handläggs medstor försiktighet, mot bakgrund bl. a. av svårigheterna att rätt bedömamöjligheten att åstadkomma tillfredsställande återväxt av skog. Beträffandesäkerställandet av naturvårdsobjekt i fjällvärlden får utskottet erinra om attnaturvårdsverket f. n. genomför en Qällutredning som kommer att omfatta enöversiktlig plan för naturvård i hela fjällregionen. Utredningen väntas blifärdig . Vidare pågår inom verket en översyn av syftena med ochreglementena för befinfliga naUonalparker. Ocksåpå länsnivå bedrivs ett omfattande utrednings- och planeringsarbete.Länsstyrelsen i har t. ex. utarbetat ett förslag om inrättandeav naturreservat i Sjaunjaområdet. Förslaget, som remissbehandlats, kommer attgenomgås närmare av och i samråd. I fråga omexploatering av nationalparker får utskottet hänvisa till sina uttalanden ibetänkande 1979/80: 39. I det av godkända betänkandet framhöllutskottet bl. a. att den allra största restriktivitet måste iakttas näringrepp i nationalparker aktualiseras. JoU1981/82:15 8 Utskottet anser med hänsyn till detanförda att mofion 1980/81; 1879 inte f. n. påkallar någon ytterligare åtgärdfrån sida. Motionen bör kunna anses besvarad med hänvisning tillutskottets redovisning och uttalanden i övrigt. Enligt 15 § NVL råder generelltstrandskydd vid havet, insjöar och vattendrag, omfattande land- ochvattenområdet intill från strandlinjen vid normalt medelv.attenstånd.Syftet med denna bestämmelse är att åt allmänheten trygga tillgången fillplatser för bad och friluftsliv. Strandskyddet innebär bl. a. att nybyggnad ochviss annan markanvändning i princip är förbjudna inom angivna område. Enligt motion 1980/81:634 kan inskränkningar ibebyggelserätten - som ibland är nödvändiga i tätbefolkade områden - oftauppfattas som stridande mot sunt förnuft när de Ullämpas på glesbygdsområden inorra . I stora delar av finns mycket god tillgång på strändersom är lämpliga för bebyggelse. Större dispensmöjligheter för byggande vidstrand kan ges utan att det skulle skada allmänna intressen eller överblickbarabehov för rörligt friluftsliv. Motionärerna hemställer att uttalarsig för en generösare tillämpning av dispensbestämmelserna i enlighet med detanförda. Utskottet vill framhålla att skälen för en strikttillämpning av strand-skyddsbestämmelserna givetvis kan ha olika styrkaberoende på vilken del av landet som berörs. Otvivelaktigt finns det områdendär tillgången på mark är riklig och där konflikter mellan allmänna ochenskilda intressen bör kunna undvikas i planeringsarbetet. Avvägningarna mellandessa intressen ankommer därvid i första hand på vederbörande länsstyrelse ochkommunala myndighet. Utskottet får erinra om att gällande naturvårdslagstiftningger möjlighet till avsteg från strandskyddsprincipen såväl generellt, förvisst område, som i ett enskilt byggnadsärende. Närmare regler härom finns i 15och 16 §§ naturvårdslagen. Utskottet är med hänsyn till det anförda inte berettatt förorda något riksdagsuttalande med den i motionen angivna innebörden. Vissa procedurfrågor vid säkerställande avnaturvårdsobjekt, m. m. I motion 1980/81:781 föreslåsåtgärder som syftar till en enklare handläggning av naturreservatsärenden. Isådana ärenden fattas ofta beslut om interimistiskt naturreservat. Detta vållarenligt motionen betydande svårigheter för markägaren om t. ex. avverkning inomdet berörda området därvid förbjuds. Inkomstförluster, långa handläggningstiderm. m. drabbar markägaren på ett sätt som är oacceptabelt frånrättssäkerhetssynpunkt. Motionärerna hemställer om en översyn av hithörandebestämmelser, inbegripet jämväl besvärsreglerna och förfarandet i sambanddärmed. Vidare föreslås att uttalar dels att berörda markägare skallerhålla JoU 1981/82:15 9 skäligersättning för det intrång bildandet av tillfälliga naturreservat innebär,dels att ersättningsmark bör garanteras markägare vid ifrågavarande former avintrång på enskild mark. Utskotteterinrar om att enligt 11 § NVL har möjlighet aU genominterimistiskt förbud skydda ett område, vilket är lämpligt som naturreservat,mot åtgärder som skulle strida mot det filltänkta reservatets syfte. Sådantförbud skall avse , högst . Om särskilda skäl föreligger fårförbudets giltighetstid förlängas . Det bör påpekas attmarkägaren också i dessa fall har möjlighet att få ersättning för det intrångsom beslutet innebär. Detta följer av 26 § tredje stycket NVL. Om t. ex.avverkningsförbud meddelats och dispens från förbudet vägras kan ersättningutgå enligt de grunder som gäller för bildande av naturreservat (8 och 9 §§).Sådan ersättning skall enligt 31 § första stycket bestämmas att utgå med visstårligt belopp. Beslutom interimistisk reservatsbildning och ersättning i samband härmed överklagashos regeringen genom besvär. Det rör sig om s. k. förvaltningsbesvär, därregeringen kan pröva både lagligheten och lämpligheten av det överklagadebeslutet. Utskottethar för sin del inte funnit anledning att föreslå en översyn av de nuredovisade bestämmelserna och avstyrker därför motion 1980/ 81:781 yrkande 1.Med hänvisning de ersättningsregler som angivits avstyrker utskottetäven yrkande 2 i motionen. Närdet gäller frågan om ersättningsmark får utskottet framhålla attexpropriationslagens regler om kompensation till markägare i princip ärtillämpliga i nu åsyftade fall. Detta innebär att ersättningen skall utgå iform av pengar. har tidigare uttalat att en allmän princip bör varaatt staten vid expropriation inte skall ha att följa särskilda kompensationsgrunder(CU 1979/80:6). Utskottet är inte berett att förorda någon ändring av dennaprincip. Detta innebär självfallet inte att utskottet ställer sig avvisandetill andra former av uppgörelser. Som utskottet tidigare framhållit är detviktigt att frågan om säkerställande av naturvårdsobjekt föregås av ett närasamarbete med berörda markägare. I samband därmed bör bl. a. möjligheten atttillhandahålla ersättningsmark undersökas närmare. Utskottet vill i likhet medcivilutskottet framhålla vikten av att rimhga avvägningar görs så att det blirmöjligt att tillgodose såväl de areella näringarnas som naturvårdens intresseni de fall konflikter dem emellan föreligger. Något särskilt riksdagsuttalandemed den innebörd som anges i yrkande 3 i den nu behandlade motionen synes intenödvändigt. Motionen bör i denna del inte föranleda någon vidare åtgärd. Enligt motion 1980/81:1018 är det angeläget atträttssäkerhetsaspekterna beaktas vid ärenden om bildande av naturvårdsområde.Vid tvist om ersättnings- eller lämplighetsfrågor uppges bestämmelsernainnebära att prövning kan ske anfingen i domstol eller i regeringen. En sådanordning innebär enligt motionen risk för att domstolar och administrativamyndig- JoU 1981/82:15 10 heterutvecklar olika praxis. Detta skulle motivera att talan mot beslut omnaturvårdsomräde enbart bör prövas av domstol (kammarrätten). Utskottetvill påpeka att talan mot beslut om bildande av naturvårdsområde och i sambanddärmed meddelade föreskrifter enligt gällande bestämmelser förs hosregeringen. Påståendet att naturvårdslagen skulle ha utformats så att dessafrågor även kan prövas av domstol synes felaktigt. Möjligen åsyftarmotionärerna de situationer som avses i 33 § NVL, nämligen dåersättningsfrågan i samband med bl. a. bildande av naturreservat ej kunnatlösas på frivillig väg. Den som vill göra anspråk på ersättning skall därvidväcka talan mot kronan vid fastighetsdomstol.