bet · G501FiU1 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottet noterar att det i proposition 30 inte görs någonberäkning av hur stor konkurrenskraftsförsämringen skulle bli ommervärdeskatten inte sänks. I motion 46 har denna konkurrenskraftsförsämringberäknats till mindre än en halv procent, vilket iir mindre än hälften av denkonkurrens-kraftsförbåttring som. till följd av den västtyska D-inarkensappreciering, skett efter det att det ekonomiska åtgärdspaketet presenterades. 1 propositionen anges en förmodad expansion av deninhemska efterfrågan till följd av en utlösning av prisklausulen som skiil föriitt genom en momssänkning förhindra en dylik. I detta avseende byggerpropositionen på ett felaktigt antagande, eftersom prisklausulens konstruktioniir sådan att löntagarna endast kompenseras till 2/3 för den intriiffadeinfiationen. En inflationstakt som är högre än den i prisklairsulenstipuleriide leder med andra ord till att de reala disponibla inkomsternaminskas, inte ökas. Mot bakgrund av detta - felaktiga - resonemang framstårrnomssänkning-en rned dess ökning av de reala disponibki inkomsterna ochstimulans av inhemsk efterfrågan som svårförståeliga. I propositionen angesockså att man med momssänkningen skall undvika en utlösning av klausulen under1982. Utskottet noterar emellertid att Kl:s prognos - som innebår attprisklausulen överskrids - motsäger denna bedömning. Det andra argumentet för en momssänkning är att man villundvika en alltför kraftig nedpressning av efterfrågiin och produktionen. De -mer realistiska - prognoser för den privata konsumtionen, som konjunkturinstitutetgjort tyder emellertid på att nedgången i privat konsumtion även utan enmornssänkning inte skulle behöva bli så stark, som regeringen antagit. FiU1981/82:1 41 har också anförts att mervärdeskattesänkningen skulle varanödvändig för att undvika en alltför stark nedgång i produktionen. Som påvisasi motion 46 skulle emellertid momssänkningen till stor del leda till en ökningav importen och endast i begränsad omfattning till en ökning av den inhemskaproduktionen. Momssänkningen kan därför ses som ett uttryck för ensträvan från regeringens sida att genomföra en devalvering, utan attkonsumenterna under ett valår skulle behöva drabbas av den inkomstminskning somoundvikligen åtföljer en devalvering. Den föreslagna budgetförsvagningensätts vidare in i en si°idan fas av konjunkturen att stimulanseffekterna kanförväntas sammanfalla med en internationellt betingad konjunkturåterhämtningunder loppet av 1982. Denna inriktning av politiken- manipulationen avlöneavtalens prisklausul, försvagningen av statsfinanserna, påspädningen avinflationstrycket och åtgärder som förvärrar i stället för att dämpa konjunktursvängningarna-skapar utomordentligt dåliga förutsättningar års avtalsrörelse. 1själva verket kan mittenregeringens s. k. offensiv sägas innebära att manavsäger sig ansvaret för den övergripande stabiliseringspolitiken och läggerhela bördan av denna på arbetsmarknadens parter. Mot bakgrund av det anfördaiivstyrker utskottet förslaget om sänkning av mervärdeskatten. Den ovan beskrivna konjunkturutvecklingen innebär enfortsatt svag produktionsutveckling under detta år med en produktionsuppgångunder loppet av 1982. Arbetslösheten kommer att fortsätta att stiga och någonförbättring kan inte väntas förrän . är densvenska inflationstakten högre än våra viktigaste konkurrenters. Devalveringenger en förbättring av konkurrensläget, men denna förbättring kan ganska snabbtundergrävas om inte inflationen motverkas. Mot denna bakgrund delar utskottetden bedömning som görs i motion 46 (s) att den ekonomiska politiken börutformas så -- att den arbetslöshet, som förorsakats av den borgerligaekonomiska politiken, motverkas nu genom en aktiv arbetsmarknadspolitik, - att denekonomiska politiken inte - som i regeringens förslag - utformas så att denleder till en allmän stimulans sotn tidsmässigt sammanfaller med attkonjunkturen i övrigt går in i en expansionsfas. Politikens uppgift måste varaatt stabilisera ekonomin, inte destabilisera den. - all genom enmera ansvarsfull finanspolitik en lättnad på penningpolitikens områdemöjliggörs. En lägre räntenivå än dagens skulle ge ett verkningsfullt stöd åtindustrins benägenhet att investera, minska det statliga budgetunderskottet ochverka dämpande på inflationen, - att denekonomiska politiken ges en sådan fördelningsmässig profll att de uppoffringar,som är nödvändiga för att föra landets ekonomi ur krisen, får bäras solidarisktav alla och inte lastas på vissa grupper som har de sämsta förutsättningarnaatt bära dem. 4 1981/82. FiU1981/82:1 42 Utskottet vill i det följandekommentera den ekonomiska politik, som förordas i motion 8 (m). Denna byggerhuvudsakligen på två element: dels en sådan sänkning av inkomstskatterna fr. o.in. att marginalskatterna sänks, dels utgiftsnedskärningarutöver dem. som föreslagits i proposition 30. Den av regeringen föreslagnasänkningen av mervärdeskatten avvisas. Den marginalskattesänkning som förordas i motionen skulleinnebära en reduktion av statsskatten rned i de högre inkomstskikten ochberäknas medföra ett inkomstbortfall för staten på ca 2 miljarderkronor. Utskottet konstaterar att förslaget ommarginalskattesänkning redan fr. o. m. 1982 strider mot den skattereform somnyligen överenskommits mellan , och socialdemokraterna ochsom således har stöd av en bred majoritet i . Genomförandet av dennareform skall påbörjas och vara avslutad . Flera skäl bidrog till dettaval av genomförandeperiod. En ändring av marginalskatterna fr. o. tn. a. innebära att en av de viktigaste förutsättningarna för dettvåårsavtal som träffades mellan arbetsmarknadsparterna skulleryckas undan. Den skattetabell som föreslås i motion 8 utgörett första steg j riktning mot en marginalskatteskala 1984 som är avsevärt meragynnsam för höginkomsttagarna än den som har föreslagits av den för ,och socialdemokraterna gemensamma expertkommittén. 1 denskatteskala som förordas av moderata samlingspartiet skulle den s. k.brytpunkten, upp till vilken marginalskatten är högst , läggas viisentligthögre och marginalskatterna i de översta skikten vara lägre än i expertkommitténsförslag. Strävan att gynna höginkomsttagarna tar sig även uttryck iatt rnan i motionen avvisar en begränsning av underskottsavdragens värde.Utskottet konstaterar att en marginalskattesänkning utan en begränsning avunderskottsavdragens värde skulle medföra sådana skattesänkningar för höginkomsttagarna,att det fördelningspolitiskt skulle bli omöjligt att genomföra reformen. a.skulle man inte begränsa möjligheterna tiU nolUaxering. Sammanfattningsvisfinner utskottet att den inriktning av skattepolitiken, som förordas imotionen, dels är fördelningspolitiskt oacceptabel, dels har blivit politisktinaktuell i och med att en bred majoritet av ställt sig bakom enskattereform med annan inriktning. Det andra huvudförslaget i motionen avser nedskärningar avde statliga utgifterna. Motionärerna accepterar de av regeringen föreslagnabesparingsåtgärderna, men kräver därutöver att nedskärningarna utökas genomatt utgifter skärs ned fr. o. m. med ca 1 miljard mer än vadsom ingår i regeringens förslag. Utskottet tar i det följande ställning tillregeringens nedskårningsförslag. Beträffande de av moderata samlingspartietframförda ytterligare nedskärningarna för /82 är det att FiU 1981/82:1 43 märka att dessa har sin tyngdpunkt på social-,arbetsmarknads- och regionalpolitiken. Inom huvudtitelföreslås exempelvis en avsevärd urholkning av arbetsskadeförsäkringen,tandvårdsförsäkringen samt av reglerna för vård av sjukt barn. Påarbetsmarknadsområdet skulle AMS' möjligheter att genom kommunalaberedskapsarbeten och industri-beställningar bereda de växande skarorna avarbetslösa sysselsättning reduceras ytterligare. Under /83 avser man reducerastatsutgiflerna med . Utskottet får tillfälle att taställning till dessa förslag till nedskärningar i samband med behandlingen avbudgetpropositionen 1982. Här räcker det med att konstatera att de störstanedskärningarna avses ske inom social- och bostadspolitikens områden (5,4 resp.2,6 miljarder). Den senare nedskärningen är av speciellt intresse tned hänsyntill den omfattande kritik mot att skattereformen även inkluderar enbegränsning av underskottsavdragens värde, som framförts från moderatasamlingspartiets sida såväl i motion 8 som i den allmänna debatten.Begränsningen av underskottsavdragens värde sägs leda till krafligt ökadeboendekostnader även i villor av genomsnittlig storlek. Reformen av underskottsavdragen beräknas totalt medföraökade statsinkomster med ca . Av denna summa kan drygt 600miljoner beräknas falla på villaavdragen. Reformen genomförs successivt underloppet av . varför den årliga skatteskärpningen blir 200 milj. kr. vartoch ett av åren 1983, 1984, 1985. Mot denna bakgrund framstår motionens krav pånedskärningar av bostadssubventionerna under /83 medytterligare 2.1 miljarder kronorsorn minst sagt förvånande. Ty om den minskadesubventionsnivå. som underskottsavdragsreformen innebär för vissa kategoriervillaägare, skulle medföra de förödande konsekvenser som anges i motionen, såmåste en subventionsminskning, som är mer än 10 gånger så stor. leda tillkonsekvenser av en helt annan storleksordning. Förklaringen till att man imotionen kan anföra så inbördes motstridiga krav ligger förmodligen i attmotionärerna primärt värnar om inkomsttagare med höga inkomster, dyra villoroch stora underskottsavdrag, medan de räntesubventioner som man vill dra ned iförsta hand avser boendet i småhus med statliga lån. liksom i bostads- ochhyresrättslägenheter. Dessa nedskärningar, som huvudsakligen skulle drabba desvagaste grupperna i samhället, är fördelningspolitiskt oacceptabla i sig. Ibetraktande av att de föreslås ske för att finansiera inarginalskattesänkningarför de mest välbeställda grupperna i samhället, framstår dessa nedskärningarsom direkt stötande. Den moderata fördelningspolitiska profilen på de olikaförslagen framstår dessutom rned full tydlighet i de realekonomiska beräkningarunder 1982 som utskottet genomfört och som presenteras ovan. Med den politik som förespråkar skulle de disponibla FiU1981/82:1 44 realinkonisterna sänkiis tned 1 1/. Samtidigtförespråkar moderata samlingspartiet en marginalskattesänkning som skulle gehöginkomsttagarna en realinkomstökning pä efter skatt. Med hänvisning till dessa fördelningspolitiska ochsysselsiittningsmässiga konsekvenser av motion 8 avstyrker utskottet de imotionen förordade riktlinjerna för den ekonomiska politiken. I motion 57 riktas enligtutskottets mening i vissa delar berättigad kritik mot regeringens förslag ochriktlinjer för den ekonomiska politiken. De förslag sotn framförs i motionenskulle emellertid medförii kraftigt ökade statsutgifter som denfinansiering som anvisas bygger på skatteskärpningar och nedskärningar avförsvarsutgifterna i en oiicceptabel omfattning. Utskottet har därtill intekunnat göra kostnadsuppskattningar av samtliga förslag. Med hänsyn till attmotionens förslag är så kniipphändigt motiverade liksom att den samladeSiunhällsekonorniska effekten är oklar avvisar utskottet motionens förslag tillriktlinjer för den ekonomiska politiken. dels den del av utskottets yttrandepå s. 32 som börjar med "Inom vissa" och slutar med "riskvilligtkapital" bort ha följande lydelse: Syftet med den föreslagnaförlängningen av de obligatoriska avsättningarna till vinstkonto anges varaiitt dels stimulerii till investeringar och dels motverka inflationsdrivandelöneökningar. Utskottet noterar att fondavsättningar av det aktuella slagettillämpats under en stor del av efterkrigstiden. Därvid har syftet varit iittutjämna investeringsaktiviteten över konjunkturcykeln. haremellertid detta instrument kommit att användas för att på mer eller mindreperniiinent basis subventionera fram investeringar. Likväl ligger industriinvesteringarna på en mycket lågnivå och minskar f. n. ytterligare. På de olika investeringsfondskontona' iriksbanken har företagen f. n. 6.4 miljarder innestående. Det finns mot dennabakgrund anledning att betvivla iitt ytterligare en form av gynnsamskattemiissig behandling av investeringar, som exempelvis den föreslagnaavsättningen till vinstkonto skulle medföra, får några märkbara positivtieffekter på investeringsvolymen. Det är uppenbart att andra faktorer, främstefterfrågan, kapacitetsutnyttjandet och räntenivån, spelar en vida större rollför investeringsverksamheten under de allmän-ekonomiska förhållanden som råderf. Däremot skulle de föreslagna vinstavsättningarna medföra ettinkomstbortfall för staten i storleksordningen . Även det andra motivet för de obligatoriskavinstavsättningarna - deras förmenta dämpande effekt på löne- och prisbildningen- kan ifrågasättas. ' Konton lör investering i rörelse och skogsbruk,iubetsmiljö. särskilda investeringskonton, konto för allmän investerinesfond,samt tiUfälliiit vinstkonto. FiU1981/82:1 45 1970-talets erfarenhet i , liksom utomlands därmotsvarande system tillämpats, visar att vinstavsättningar av det aktuellaslaget inte märkbart påverkar företagens förmåga att betala löneglidning resp.överpriser på insatsvaror. Anledningen härtill är att dylika avsiittningar intenämnvärt förändrar företagens soliditet eller räntabilitet. Därmed påverkasinte heller deras beteende i pris- och lönehänseende. Sammanfattningsvis anser utskottet att den föreslagnaförlängningen av lagen om tillfällig insättning på vinstkonto i intebör genomföras. Det är osannolikt att avsättningarna leder till högreinvesteringsvolym inom näringslivet eller att de bidrar till en starkare pris-och löneutveckling. Däremot skulle de inedför;i en an.senlig belastning påbudgeten, vilket via budgetunderskottens verkningar på ekonomin bidrartill att försämra förutsättningarna för investeringarna. Med det anförda avstyrker utskottet propositionens förslagom obligatorisk avsättning till vinstkonto liksom motsvarandeförslag i motion 57. Det socialdemokratiska förslagettill tillfällig vinsiskall har som mål att devalveringen skall leda till enlångsiktig konkurrenskraftsförbättring. För, att uppnå detta krävs en ekonomisk politik som hållertillbaka kostnadsstegringar. Dessa kan drivas fram dels av kompensationskravtill följd av importprisökningar, dels av den vinstuppgång sotn devalveringenmedför. Sker denna lönsamhetsförbåttring alltför snabbt och innan kapacitetsutnyttjandetnått en sådan nivå att företagen börjar öka sina investeringar, skapas storrisk för s. k. vinstinflation som kan urholka devalveringens resultat genomokontrollerad löneglidning och överefterfrågan på insatsvaror. Har dennaprocess väl påbörjats visar bl. a. den internationella erfarenheten från197()-talet att man mycket snabbt åter kan hamna i en ny devalveringssituation. Mot denna bakgrund ansluter sig utskottet tillmotionärernas åsikt att regeringen bör vidta åtgärder för attmotverka uppkomsten av s. k. vinstinflation. Detta bör ske genom en visstillfällig beskattning av de vinstökningar som kommer att registreras under1982. I princip borde dessa vinstindragningar på lämpligt sätt återföras tillnäringslivet. Ett tänkbart sätt vore att föra de indragna medlen till 4:eAP-fonden för att förstärka dess möjlighet att bidra till näringslivetsutbyggnad. Emellertid skulle en sådan lösning stöta på principiellabetänkligheter, då det skulle innebära en ny finansieringsform för AP-fondernagenom att skattemedel skulle överföras till fonden. Den föreslagnabeskattningen avser vinsterna och blir aktuell för uppbörd förstunder . Det bör därför vara möjligt att till dess utforma ett lämpligtsystem för att till näringslivet återföra de medel som den tillfälligavinstskatten kominer att inbringa. Denna bör endast utgå på sådanavinstökningar , sorn överstiger nivå med mer än 5 milj. kr.Vinstökningen utöver denna nivå bör beskattas . FiU1981/82:1 46 Utskottet finner att det i motion46 framförda förslaget till tillfällig vinstskatt är ett lämpligt medel attmotverka den vinstinflation som kan komina att genereras av den snabbalönsamhetsförbättringen . Utskottet ställer sig därför bakom det imotionen framförda vrkandet att regeringen utarbetar ett förslag omnärmare föreskrifter för en tillfällig vinstskatt i enlighet med de riktlinjersom anges i motion 46. Av det nu sagda följer attutskottet avstyrker förslaget i motion 57 om införande av omsäitningsskan påaktier. dels den del av utskottets yttrandesom på s. 32 börjar med "Det nya" och på s. 33 slutar med "bådakommunförbunden" bort ha följande lydelse: Frågan om omläggningens effekter-budgetmässigt och ined avseende pä hur företagen påverkas - ges i propositionenen anmärkningsvärt torftig behandling. Avsikten har uppenbarligen varit att detföreslagna systemet i ett fortvarighetstillstånd skall kostnadsmässigt ligga påungefär samma nivå som det nuvarande. Det gäller beträffande kostnaderna förden offentliga sektorn som helhet. Om man ser på kostnadernas fördelning mellanstaten och kommunerna, kan man konstatera att staten, som med dagens systemsvarar för ca 2/3 av kostnaderna, med det föreslagna systemet skulle få svaraför hela kostnaden. En övergång till ett system där investeringsavdragen görsi samband med redovisningen av mervärdeskatt innebär att företagen kan komma iåtnjutande av avdragen ett till än som är fallet med nugällande system. Följaktligen kommer under återstoden av innevarande budgetåroch under nästa budgetår statsbudgeten att belastas med dels 2/3 av kostnadernaför det nuvarande systemet, dels hela kostnaden för det nya systemet. Denna tillfälliga belastning på statsbudgeten tas överhuvud taget inte upp i propositionen. Dess storiek kan visserligen inte exaktberäknas, men det är ändå klart att det rör sig om avsevärda belopp. Enrelativt försiktig bedömning är att helårskostnaden ligger i storleksordningen1 500 milj. kr. Regeringens förslag innebär att skattesubventionensstorlek sänks från nuvarande genomsnittliga 11,av investeringskostnaden till10%. Å andra sidan skulle företagen få möjlighet att ta ut avdraget tidigare änförut. Slutsatsen blir att investeringskalkylen i det enskilda projektet intepåtagligt påverkas av omläggningen och att denna därför inte kan förväntas genågot nämnvärt utslag i investeringsverksamheten. Vad som däremot inträffar äratt företagens likviditet ökar genom omläggningen. Utskottet delar den i motion 46 gjorda bedömningen att enytterligare ökning av företagens likviditet ingalunda är något som i dagslägetbör eftersträvas. Snarare torde motsatsen vara fallet. Detta, tillsammans rned FiU1981/82:1 47 den temporära belastning på statsbudgeten som omläggningenskulle innebära, talar enligt utskottets mening mot förslaget. Utskottetavstyrker därför förslaget till nytt system för investeringsavdrag ochtillstyrker yrkandet att i stället det nu gällande systemet förlängs till attgälla t. o. m. utgången av 1982. I propositionen föreslås vidare en i huvudsak oförändradskatteskala . Utskottet noterar att denna skatteskala innebäroförändrade marginalskatter vilket står i överensstämmelse medöverenskommelsen mellan , och socialdemokraterna omreform av inkomstskatten. Utskottet, som i det föregående tagit avstånd fråndet i motion 8 framförda förslaget om en marginalskattesänkning , hardärför i detta stycke inga erinringar mot den föreslagna inkomstskatteskalan. dels den del av utskottets yttrandepå s. 33 som börjar med "Vad gäller" och slutar med "taxerasför" bort ha följande lydelse: Vad gäller slopandet av densärskUda skattereduktionen har utskottet ställt sig bakom attdenna minskas, nämligen den del som motsvarar höjningen av det kommunalagrundavdraget från . Med anledning härav beslutaderiksdagen att förskottsutbetalningen av kommunalskattemedlen skulleberäknas efter ett korrigerat skatteunderlag. Det skulle beräknas som omgrundavdraget var . i stället för . I propositionen förestås nuatt det kommunala grundavdraget skall vara . Detta förslag ipropositionen är med andra ord en uppföljning av de riksdagsbeslut som fattadesvåren 1981. Även om utskottet inte anser dessa beslut vara välgrundade, ser detingen anledning att nu gå emot detta förslag. Detta innebär bl. a. att detkommunala skatteunderlaget sotn kommunalskatterna beräknas efter kommer attskilja sig från det underlag som kommuninvånarna taxeras för. dels den del av utskottets yttrandesom på s. 34 börjar med "De av" och på s. 35 slutar med "avutskottet" bort ha följande lydelse: I fråga om den automatiskaindexregleringen av skatteskalorna delar utskottet de principiella invändningarsorn härvidlag anförs i motion 46. Den automatiska indexregleringen ärinflationsdrivande, eftersom den bygger in kraftiga historiska prisstegringar iskatteskalorna. Det krävs då kraftiga löneökningar för att förhindra ökadeinkomstklyftor, räknat efter skatt. Med hänsyn till de låga löneavtalen för1982 är det därför motiverat att bryta upp den automatiska indexregleringen. Utskottetfinner att förslaget i motion 46 om en uppjustering av den s. k. basenheten förår 1982 till . i stället för , som föreslås i propositionen,skulle ge en uppräkning av skatteskalorna vilket nära ansluter sigtill löneökningstakten . Med denna justering ökas statsinkomsternamed 1 000 milj. kr. FiU1981/82:1 48 jämfört med regeringens förslag. 1 mofion 57 föreslås enbetydande höjning av inkomstskatten bl. a. till följd av att ingen justeringför inflationen görs. Följden av detta förslag skulle bli kraftigt höjdamarginalskatter. Utskottet finner att detta förslag inte tar hänsyn till denlånga rad av skäl som gjort en marginalskattereform nödvändig. I propositionen föreslås attpensionärernas extra avdrag trappas av snabbare än vad som är fallet.Utskottet konstaterar att även socialdemokraterna ansluter sig till dettaförslag på villkor att de tidigare reglerna för värdesäkring av pensionerna m.m. återställs. I motion 57 avvisas den snabbare avtrappningen av de extraavdragen. Utskottet finner för sin del att hänsyn till en rättvis fördelning avskattebördan, liksom starka statsfinansiella skäl, talar för förslaget ipropositionen. Innan utskottet kommenterar de ipropositionen föreslagna nedskärningarna, vill utskottet påminna om att detföregivna syftet bakom de föreslagna nedskärningarna är att åtminstone till endel finansiera sänkningen av mervärdeskatten. Utskottet har i det föregåendeinte funnit regeringens argument för denna sänkning vara övertygande. Deneventuella önskvärdheten av de föreslagna nedskärningarna får således prövasmed hänsyn till deras effekter i det enskilda fallet och inte med hänsyn tillbehovet att finansiera momssänkningen. De största besparingarna i propositionen sker genom attpensionärernas förmåner reduceras. Detta sker dels genom en ytterligareurholkning av pensionernas inflationsskydd, utöver de redan genomförda, ochgenom en nedskärning av det kommunala bostadstillägget. Såsom påvisas i motion46 skulle de nya reglerna för fastställande av basbelopp, om de hade tillämpatsunder 1980, lett till att en ensamstående pensionär med enbart folkpension ochpensionstillskott skulle ha mist . Detta motsvarar ett inkomstbortfallpå - och detta för grupper med en, absolut sett, mycket låginkomstnivå. Utskottet delar uppfattningen att förslag med sådanafördelningspolitiska konsekvenser inte kan godtas. I stället för att öka samhälletsinsatser mot arbetslösheten framlägger regeringen med propositionen 30 om vissaekonomisk-politiska åtgärder en rad sysselsättningspolitiska förslag som ärdirekt ägnade att ytterligare förvärra läget på arbetsmarknaden. Genomgåendeträffar försämringarna de allra svagaste grupperna. Därmed överger regeringende värderingar som präglat svensk arbetsmarknadspolitik i decennier.Arbetsmarknadspolitiken raseras. Detta kommer till tydligt uttryck i en rad avde åtgärder som regeringen föreslår. AMS har i särskild framställning till regeringen begärtytterligare 1 945 milj. kr. Regeringen har bara anvisat400 milj. kr. FiU 1981/82:1 49 detta ändamål samt 200 milj. kr. för statligt byggande.