bet · G501LU34 · 1981-12-31 00:00:00 — I motion 1981/82:523 av ElvyNilsson m. fl. (s) yrkas att beslutar att den utvärdering av reglernaom förmynderskap och godmanskap som beslöts med anledning av lagutskottetsbetänkande LU 1981/82:4 även skall omfatta i motionen anförda synpunkter oehförslag. Reglerna i (FB) omomyndighetsförklaring och om förordnande av god man fick i huvudsak sinnuvarande utformning vid en reform av FB (prop. 1974:142, LU 1974:38).Reformen som trädde i kraft innebar bl. a. att väsentligainskränkningar gjordes i då gällande omyndighetsgrunder och att möjligheternaatt förordna god man vidgades. Enligt 10 kap. 1 § FB skall den som fyllt förklarasomyndig av domstol, om han på grund av psykisk sjukdom, hämmadförståndsutveckling eller psykisk abnormitet av annat slag inte kan vårda sigeller sin egendom. En förutsättning för omyndighetsförklaring är vidare att detinte är tillräckligt att god man förordnas för personen i fråga eller att hanpå annat mindre ingripande sätt får hjälp med vården av sina angelägenheter. I2 § stadgas att domstol får förklara att underårig skall förbli omyndig ocksåefter uppnådd myndighetsålder om det beträffande honom föreligger sådant fallsom avses i 1 §. För den som omyndigförklaras skall rätten utse en förmyndare(11 kap. 3 § FB). Med omyndighetsförklaring följer vissa rättsverkningar.Sålunda gäller enligt 10 kap. 3 § att den omyndigförklarade i princip inte fårråda över sin egendom eller åta sig förbindelser. Den som omyndigförklarats avdomstol har ej heller rösträtt vid val till (3 kap. 2 §regeringsformen) eller vid kommunalval (2 kap. 3 § kommunallagen). Också enligtandra författningar gäller vissa inskränkningar beträffande den som äromyndigförklarad. Ansökan om omyndighetsförklaring får göras av den somansökningen gäller, hans make och närmaste fränder, överförmyndaren samt, dåfråga är om underårig, av förmyndaren. Rätten får inte förklara någon omyndigutan att läkarintyg angående hans sinnestillstånd har företetts. Intyget skallvara utfärdat av psykiater eller av annan som förklarats behörig avsocialstyrelsen oeh vara avfattat enligt formulär som fastställts av styrelsen. 1 1981/82. LU1981/82:34 2 Regler om förordnande av god manfinns i 18 kap. FB. Den gode mannen är legal ställföreträdare för en person,som dock inte förlorar sin egen rättsliga handlingsförmåga i och medgodmanskapet. God man kan förordnas om bl. a. en förmyndare av olika orsakerinte kan utöva-förmynderskapet eller förmyndaren och den omyndige i enangelägenhet har stridiga intressen. Vidare gäller enligt 3 § att domstol kanförordna god man för den som på grund av sjukdom, hämmad förståndsutveckhng,försvagat hälsotillstånd eller liknande förhållande behöver bistånd med attbevaka sin rått, förvalta sin egendom eller sörja för sin person. Finner övermyndaren att god man bör förordnas för någonskall han enligt överförmyndarkungörelsen (1974:1074) anmäla detta till rätten.Av 42 § socialtjänstförordningen (1981:750) följer att en socialnämnd skallanmäla till överförmyndaren om den finner att någon behöver omyndigförklaraseller att god man bör förordnas för någon eller att någon inte längre bör varaomyndigförklarad. Motsvarande skyldighet åvilar en överläkare enligt 31 § 3 p.sjukvårdskungörelsen (1972:676). God man enligt 18 kap. 3 § FB får inte förprdnas om inteden hjälpbehövande har samtyckt till förordnandet. Samtycke behöver dock inteinhämtas om hans tillstånd medför hinder häremot eller särskilda skälföreligger. Under den allmänna motionstiden7977 aktualiserades genom tre motioner frågan om en översyn av bestämmelsernaom omyndighetsförklaring m. m. konstaterade i betänkande LU 1977/78:2 medtillfredsställelse att antalet omyndighetsförklaringar hade gått ned kraftigtefter och att syftet med reformen således uppnåtts. Någonöversyn av bestämmelserna fann utskottet inte påkallad. Beträffande det närmareinnehållet i utskottets yttrande hänvisas till betänkandet. Med anledning av två motioner prövade lagutskottet hösten1981 i betänkande LU 1981/82:4 ånyo frågor om omyndighetsförklaring, utseendeav god man m. m. Motionerna hade remissbehandlats av utskottet.Beträffande remissvarens innehåll hänvisas till utskottets betänkande. Utskottet konstaterade för egen del att remissbehandlingenav motionerna hade visat att antalet omyndighetsförklaringar fortfarande låg påen låg nivå och att den enskildes hjälpbehov oftast hade kunnat tillgodoses påannat sätt, exempelvis genom att god man förordnats. Att det i allmänhet vartillräckligt med ett godmansförordnande kunde illustreras av det faktum attStockholms överförmyndarnämnd sedan de nya bestämmelserna trätt i kraft endasti ett fall hade begärt att få en person omyndigförklarad vid Stockholmstingsrätt med motiveringen att godmanskapet inte fungerat. LU1981/82:34 3 Även om huvudsyftet med 1974 årsreform uppnåtts och de nya reglerna i allmänhet syntes ha fungerat väl hade,framhöll utskottet, i olika sammanhang viss kritik framförts motlagstiftningens innehåll. Vid remissbehandlingen av motionerna hade sålundaflera remissinstanser gjort gällande att reglerna om omyndighetsförklaring ochom godmanskap i vissa hänseenden var oklara och inte gav de tillämpandemyndigheterna tillräcklig vägledning. Så hade t. ex. ansetts vara falletbeträffande bestämmelserna om förordnande av god man i den situationen att detkunde föreligga risk för s. k. kolliderande rättshandlingar mellan huvudmannenoch gode mannen. I någon mån belyses problemet av utgången i rättsfallet NJA1981 s. 291, där skiljaktiga meningar yppades om möjligheterna att håva enomyndighetsförklaring och i stället förordna god man. Utskottet hänvisadevidare till att andra frågor med anknytning till förmynderskapslagstiftningenhade aktualiserats i med anledning av skrivelser frånmyndigheter och organisationer. Mot bakgrund av det anförda ansåg utskottet att det kundevara motiverat med en närmare utvärdering av bestämmelserna i omförmynderskap och godmanskap. Syftet med utvärderingen borde vara att kartläggade problem som yppat sig i tillämpningen av bestämmelserna. a. bordeundersökas i vad mån skyddet för sjuka eller handikappade personer kunde behövaförstärkas. Utskottet hemställde att skulle som sin mening geregeringen till känna vad utskottet med anledning av motionerna anfört om enutvärdering av reglerna om förmynderskap och god man. Riksdagenbiföll utskottets hemställan (rskr 1981/82:7). I motionen hänvisas inledningsvistill att en överförmyndare påvisat vilken glädje det varit för tidigareomyndigförklarade, personer att efter en myndighetsförklaring kunna återfårätten att delta i allmänna val och att överförmyndaren ifrågasatt om det förframtiden över huvud taget blir erforderligt med omyndighetsförklaringar. Enligt motionärerna visar sådana här uttalanden frånpersoner som i sin dagliga verksamhet kommer i kontakt med de aktuellaproblemen att det finns skäl att se över förmynderskapsreglerna utifrån justdessa synpunkter. Vid en översyn bör övervägas om man kan tillskapa andraformer för bistånd till tidigare omyndigförklarad eller om man möjligen kanförstärka godmansförordnandet. Ett annat alternativ som bör utredas är attbehålla omyndighetsförklaring för den som är oförmögen at vårda sin egendom ochdärför behöver skydd men ge den omyndigförklarade rätt att delta i allmännaval. Motionärerna hänvisar avslutningsvis till den av riksdagenbegärda utvärderingen av reglerna om förmynderskap och godmanskap. I motiveringentill hemställan framfördes dock inte de synpunkter som LU1981/82:34 4 tagits upp i motionen. Motionärerna anser attutvärderingen bör omfatta även dessa synpunkter. Reglerna i (FB) omomyndighetsförklaring och om förordnande av god man fick i huvudsak sinnuvarande utformning vid en reform av förmynderskapsreglerna . a. att väsentliga inskränkningar gjordes i då gällandeomyndighetsgrunder och att möjligheterna att förordna god man vidgades. De nyabestämmelserna trädde i kraft . Med anledning av två motioner uttalade lagutskottet hösten1981 (LU 1981/82:4) att det kunde vara motiverat med en närmare utvärdering avbestämmelserna i om förmynderskap och godmanskap. Syftet med utvärderingenborde enligt utskottets mening vara att kartlägga de problem som yppat sig itillämpningen av bestämmelserna. a. borde undersökas i vad mån skyddet försjuka eller handikappade personer kunde behöva förstärkas. Vad utskottet anförtmed anledning av motionerna gav som sin mening regeringen till känna. I motion 1981/82:523 anförs att från överförmyndarhållpåpekats vilken glädje tidigare omyndighetsförklarade känner över att åter fådelta i allmänna val. Mot bakgrund härav bör enligt motionärena övervägas omman kan tillskapa andra former för bistånd än omyndighetsförklaring, t. ex. enförstärkning av godmansinstitutet. Ett annat alternativ som bör övervägas äratt bibehålla institutet omyndighetsförklaring för personer som är oförmögnaatt vårda sin egendom men att införa en möjlighet för omyndigförklaradeatt i vissa fall få delta i allmänna val. Motionärerna yrkar att riksdagenskall hemställa att nu nämnda synpunkter beaktas vid den av begärdautvärderingen av förmynderskapsreglerna. Den begärda utvärderingen har ännu inte påbörjats. Enligtvad utskottet inhämtat pågår inom arbetet med att utformadirektiv för hur utvärderingen skall bedrivas. Med hänsyn till attutvärderingen skall syfta till en kartläggning av de olika problem som yppats itillämpningen av förmynderskapsbestämmelserna utgår utskottet från att också defrågor som tagits upp i den nu aktuella motionen kommer att belysas. Någonåtgärd från sida med anledning av motionen är således inte påkallad. attriksdagen avslår motion 1981/82:523. LU1981/82:34 5 Närvarande: (). (), (), i (s), (),(), (), (), (), (), (), (), StinaAndersson (c) och ().