bet · G501JoU11 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottet förutsätter givetvis att även jakten på äldre salarföljs med upmärksamhet och att frågan om ytterligare importrestriktioner hållsöppen t. ex. för den händelse ytterligare belägg presenteras för påståendet attjaktkvoternas storlek utgör ett hot mot de berörda sälarternas fortbestånd. Detbör ankomma på regeringen att vidta erforderliga ätgärderför att få till ståndett importförbud i enlighet med de av utskottet angivna riktlinjerna. Utskottetföreslår att som sin mening ger regeringen detta till känna. hemställan tillgodoses syftet med i första hand motionerna1980/81:470 och 1980/81:590 samt i stor utsträckning även med motionerna1980/81:769 samt 1980/81:1014, yrkande 1. dels utskottets yrkande undermoment 2 bort ha följande lydelse: 2. beträffande förbud mot import avsälskinn attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört medanledning av a) mofion 1980/81:470, b) motion 1980/81:590, c) motion 1980/81:769 och mofion1980/81:1014 yrkande 1, JoU1981/82:11 12 Yttranden över motionerna 1980/81:470, 1980/81:590,1980/81:769 och 1980/81:1014 ochnaturhistoriska har under avgivit yttranden i enahandasak. Kopia av verkets yttrande till regeringen jämte riksmuseetskommentar inför säljakten i bifogas liksom museets yttrande1979-02-28 angående importen av sälskinn. Verket påpekar i nämnda yttrande att internationell handelmed utrotningshotade arter av vilda djur och växter regleras genom Washingtonkonventionen.Vare sig grönlandssäl eller klappmyts omfattades av konventionensbestämmelser och har ej heller senare, trots en fortlöpande översyn och denuppmärksamhet jakten tilldragit sig, befunnits motiverade att omfattas avdesamma. Någon anledning till införande av importförbud med anledning avbeskattningens inverkan på de aktuella sälarternas situation föreligger såledesinte enligt verkets mening: har, vilket även påpekas i flertalet avmotionerna, en överenskommelse träffats mellan svenska stiftelsen förvärldsnaturfonden och företrädare för pälshandlare i . Överenskommelsen,som har en vidare omfattning än berörda sälarter, är av tämligen sent datum ochkommer sannolikt att få en ännu bredare tillämpning . Överenskommelsengrundar sig bl. a. på att produkter av djur som faller eller fälls påbiologiskt riktiga grunder inte skall förfaras utan tillgodogöras på bästasätt. finner f. n. inte anledning till införandeav speciellt importförbud utan anser att handeln för svenskt vidkommande börbevakas inom ramen för medlemsskapet i Washingtonkonventionen. Lantbruk-.styrelsen hänvisar tillföljande yttrande av professorn vid statens veterinärmedicinska anstalt, KarlBorg. Vid jakt utanför klubbas ihjäl ettstort antal sälungar under vårens digivningsperiod. För bedömning av denna jakt från djurskyddssynpunkt hadedet varit av stort värde om tillfälle funnits att undersöka kropparna av någradödade sälungar och om praktisk erfarenhet av jakten hade kunnat inhämtas.Tillfälle härtill har emellertid mte erbjudits. Bedömningen får av denna anledning grundas på de uppgifterom jakten och tillvägagångsättet vid avlivningen av ungarna, som lämnats iolika rapporter. JoU1981/82:11 13 Vid slakt av husdjur i hartidigare bl. a. kalvar avlivats genom slag i huvudet med klubba. I samband medbrådska, trötthet osv. blev precisionen i slagen inte alltid så god, vilketgivetvis måste bedömas som oacceptabelt från djurskyddssynpunkt. Vid avlivning av sälungar genom klubbning kanotvivelaktigt samma brister i precisionen vid avlivningen uppkomma, särskiltsom jakten är koncentrerad till , under vilken ett stortantal sälungar dödas. Arbetet med att flå av hudarna påbörjas enligt uppgiftibland innan ungar dött! Avlivningen av ungarna syns enligt uppgift ske i direktnärvaro av mödrarna och det anges att dessa ibland skadas vid försök att skyddasina ungar. Graden av sälhonornas känslomässiga reaktion vid avlivandet avungarna är svår att bedöma, men mätt med mänskliga mått är tillvägagångssättetytterst stötande. Komplikationer av fysisk art för honornas vidkommande kantänkas vara mjölkstockning eller juverinflammation vid utebliven digivning.Komplikationer av denna art syns dock osannolika, då sådana erfarenhetsmässigtär ovanliga hos vilda djur, som förlorat sina ungar. Tillvägagångssättet vid ovannämnda jakt efter sälungar,sådant det beskrivs i olika rapporter, finner jag sammanfattningsvis heltoacceptabelt från djurskyddssynpunkt och i vissa delar t. o. m. vittnande om enofattbar grymhet. (1981 -02-11) Ett importförbud avseende bereddaoch oberedda pälsskinn av säldjur av de slag som motionärerna åsyftar innenbärinte några särskilda svårigheter att övervaka inom ramen för tullproceduren. Enförutsättning för ett dylikt förbud är dock, att detsamma är förenligt medSveriges åtaganden enligt det allmänna tull- och handelsavtalet ().Eftersom förbudet i första hand avser att skydda djur utom riket vill styrelsenifrågasätta om inte det föreslagna importförbudet bör bygga på en internationellöverenskommelse liknande konventionen om internafionell handel medutrotningshotade arter av vilda djur och växter. Föreningen har som organisation atti första hand bevaka naturvårdsintressena och att belysa de ekologiskaaspekterna i olika frågor. I frågan om säljakten gäller det således förföreningen att främst ge synpunkter på denna från ekologisk utgångspunkt. I detföljande tas därför inte rena djurskyddsaspekter upp. Människan måstesjälvfallet utnyttja olika levande naturre- JoU1981/82:11 14 surser på vår jord. En grundförutsättning måste emellertidvara att utnyttjandet baseras på ordentliga kunskaper om de olika arternaspopula-tionsstorlekar och ekologi. Det årliga uttaget får inte vara större äntillväxten. I vissa fall har också människans ingrepp i naturen satt naturliga,ekologiska processer ur spel så att det helt enkelt är nödvändigt att människangriper in som predator. När det gäller salarna finns det vissa arter på jorden somefter noggranna vetenskapliga undersökningar visat sig tåla en viss årligbeskattning. Som exempel kan nämnas pälssälen på . Någotgenerellt importförbud på sälskinn, som föreslås i två av motionerna, ärdärför inte motiverat från naturvårdssynpunkt. Något annorlunda förhåller det sig med de sälarter somframför allt diskuteras i motionerna, nämligen grönlandssäl och klappmyts. (Storsal, som nämns i ett par av motionerna, berörs ej av denna jakt.) Grönlandssälen har gått starkt tillbaka de senastedecennierna men populationen är ändå så stor att inget hot mot arten föreliggerf. Internationell naturvårdsexpertis och även de kanadensiskamyndigheterna har ändå ansett det angeläget att arten åter ökar i antal. Kanadasäger sig också sköta sälstammen på ett sådant sätt. Stark kritik riktasemellertid mot de metoder man använder för att sätta de årliga jaktkvoterna.Ett internationellt expertmöte, arrangerat av Internationella naturvårdsunionenoch Världsnaturfonden , konstaterade att alltför lite är känt omgrönlandssälens antal och fortplantningskapacitet samt om jaktens effekter påstammen för att trovärdiga jaktkvoter skulle kunna sättas. Ännu drygt ett årefter mötet fortsätter den vetenskapliga kommittén som är rådgivande åt dekanadensiska myndigheterna att använda metoder som har kritiserats avInternationella naturvårdsunionens experter. Samma kritik kan riktas mot de årliga kvoterna förklappmyts, som har en betydligt mindre population. Många experter anser attarten skattas alltför hårt och därigenom är utrotningshotad. I motionerna förekommer uppgifter om att 50 000 skinn avungar av grönlandssäl importeras till . Om denna siffra ärriktig kan det mot bakgrund av vad som ovan sagts synas motiverat med enbegränsning. Innan något beslut fattas bör emellertid under alla förhållandenklargöras hur mycket som verkligen är grönlandssäl. Det måste också anmärkasatt ett svenskt importförbud sannolikt skulle få en obetydlig effekt för deaktuella arternas bestånd, om inte andra stater följer exempel. Detbästa sättet att säkerställa stabila populationer torde vara att envetenskapligt godtagbar metod för fastställande av de årliga jaktkvoternatillämpas. , svenska pälsbranschens centralkommitté() Handeln med skinn av säl, specielltsälungar, har varit föremål för allmänhetens intresse medhänsyn bl. a. till de former. JoU1981/82:11 15 under vilka jakten av sälungar sker samt på grund avrisken för utrotning av vissa sälarter. I anledning härav har såvälpälsnäringens nationella och internationella organisationer som statliga ochinternationella organ funnit anledning göra omfattande undersökningar för attbelysa de påtalade förhållandena. Det har därvid visat sig att den offentligadebatten angående sälskinn i betydande omfattning såväl i som i andraländer präglas mera av känslomässiga uppfattningar än tillgängliga fakta. Från pälsbranschens sida föreligger ett klart uttalatintresse att tillförsäkra sälstammen liksom övriga pälsdjur förutsättningar fören gynnsam naturlig utveckling och branschen stödjer alla åtgärder, som ärägnade att tillgodose sådana syften. Enligt informationer, grundade på vetenskapligautredningar, som lämnats av behöriga statliga organ i , ochDanmark (för ) vilka länder vad avser säl är aktuella för ,delas icke uppfattningen att risk för utrotning av sälbeständet skulle föreligga.De olika ländernas myndigheter har genom en rad åtgärder genomfört övervakningoch kontroll av jakten på säl med inriktning på att sälbeständet icke skallbeskattas i större utsträckning än att sälstammarnas fortbestånd och utvecklingfrämjas inom de ramar, som av ekologiska skäl anses önskvärda. Formen för jakten på säl är reglerad genom detaljeradestatliga bestämmelser, vilkas upprätthållande övervakas av myndigheterna. Förutomgenom jakt med gevär förekommer en form av "klubbning" av sälungar(Whitecoat). Den senare avlivningsmetoden har särskilt uppmärksammats i pressenoch därför ingående studerats av veterinärmedicinsk sakkunskap. Enligt dennaanses metoden helt godtagbar så till vida som något lidande för djuren isamband med avlivandet icke förekommer. Någon annan metod har icke förordats. I samband med diskussionerna i sälfrågan bör jämvälframhållas att säljakt och fiske utgör de viktigaste näringsfången förbefolkningen i de trakter, där salen förekommer. Salen är för sin försörjninghelt beroende av tillgången på fisk och det har visat sig att om sälbeståndettillätes växa utan kontroll dess fortbestånd äventyras genom brist på föda. Förbefolkningen uppstår då också allvarliga svårigheter att skapa sig underlag försin försörjning. Senast har i ett par tidningsartiklar i frågan belysts,se bil. I motionerna pekas på en icke obetydlig import till avoberedda sälskinn. Det görs också gällande att denna till betydande del skulleutgöras av skinn från sälungar (Whitecoat och Blueback). 1 anledning härav harvi företagit en utredning av sammansättningen av importen; något som varitmöjligt på grund av att importen så gott som till ägt rum till endast ettberederi i landet. Resultatet härav redovisas nedan. Importen av oberedda sälskinn (stat. nr 4301.600) uppgickenligt officiell statistik till följande: 10 786 2 075 272 722 9 712 11693 1563 341 15 996 28 888 3 473 635 Summa 37 469 43 477 5 422 200 Hos berederiet har under 1980beretts 41 177 st. sälskinn. (Differensen i antalet mellan import och beredningberor på förskjutningar av tekniska skäl.) Vid en genomgång som skett hos berederiet har konstateratsatt i intet fall beretts skinn av nyfödda salar (Whitecoat, Blueback ellerandra arter). Skinnen har kommit från vuxna eller halvvuxna djur, somexporterats från ursprungsländerna i enlighet med gällande bestämmelser. Störresalar avlivas icke genom "klubbning"; jakten sker med gevär. Av de skinn, som beretts i exporteras den heltövervägande delen. Beredningen utförts som s. k. lönberedning; äganderättentill skinnen ligger kvar hos berederiets kunder. Enligt exportstatistikenutfördes beredda sälskinn (stat. nr 4302.600) med ett värde av kr. 7128 283, vilket väl svarar mot importvärdet plus berednings- ochhanteringskostnader m. m. För berederiets del utgör sålundasälskinnsberedningen ett betydande tillskott ur sysselsättningssynpunkt. I motionerna berörs även den överenskommelse, som träffatsmellan pälsbranschens organisationer och den svenska sektionen av (WWF - Världsnaturfonden). I överenskommelsen har fastlagts riktlinjerför marknadsföringen av pälsskinn och man har däri tillgodosett naturvårds- ochdjurskyddsintressena vid handeln med pälsvaror. Vid utarbetandet av den tillöverenskommelsen fogade förteckningen över djurarter, vars skinn branschen utanhinder ur naturvårds- eller andra intressen kan använda för framställning avpälsvaror, har deltagit expertis från och sakkunnigafrån Världsnaturfonden. I överenskommelsen har från handel undantagits skinn avbl. a. knubbsäl, kutar av grönlandssäl (Whitecoat) samt kutar av storsal(Blueback). - I detta sammanhang bör framhållas att i de förbudslistor, som ärfogade till den s. k. Washingtonkonventionen, sälskinn av de arter, som kanvara aktuella för pälsindustrin, icke finns intagna. Vid den konferens, som iår avhölls i New Dehli, där en revision av Washingtonkonventionen diskuterades,avvisades förslagom införandet av säl i konventionens förbudslista. -Överhuvudtaget är handeln med pälsvaror av sälskinn ( av annat slag än de nämnda) inomlandet synnerligen begränsad. Erfarenheterna inom pälsbranschen av tillämpningen avöverenskommelsen med Världsnaturfonden har varit klart positiva: inom denorganiserade handeln har riktlinjerna följts till . Det börframhållas att även berederier är anslutna till överenskommelsen. Åven företagutanför organisationerna har med något enstaka undantag strikt följt avtalet. mån orgnisationerna erhållit kännedom om att avvikelser skulle haförekommit har vederbörande erhållit påpekande därom. Det bör här framhållasatt branschöverenskommelsen gällt och att under ettövergångsår, dels kan ha funnits pälsvaror i lager sedan föregående säsonger,dels på grund av missförstånd eller bristande information enstaka avvikelserfrån avtalet förekommit på marknaden. Att lägga sådana enstaka undantag lillgrund för generella åtgärder förefaller icke motiverat. Mot bakgrunden av branschens erfarenheter av samarbetetmed Världsnaturfonden och zoologisk expertis samt pälsbranschens klartådagalagda intentioner att till följa den träffade överenskommelsen, somexkluderar vissa arter av säl från användning inom pälsbranschen, finner viicke skäl föreligga att skulle tillmötesgå de förslag, som motionärernaframställt. Branschen har i syfte att anpassa sitt sortiment i sinöverenskommelse med Världsnaturfonden följt principerna för den svenskajaktlagstiftningen och därjämte utsträckt skyddet för vissa djurarter avsevärtlängre än vad som anges i Washingtonkonventionen. Fyra motioner angående förbud motimport av skinn från sälungar m. m. har inlämnats till . Vi harberetts tillfälle att yttra oss över dessa motioner och får därvid hänvisa ochansluta oss till det gemensamma yttrande som lämnats från oehSvenska . Då frågan har internationell karaktärsynes det oss lämpligt att den blir föremål för överväganden inom ramen förredan befintliga internationella överenskommelser. mot plågsamma djurförsök () slaktas ca 300 000 salarutanför , vid (Västisen) och i (Östisen).Jakten bedrivs av , samt på Väst- och Östisen även av . 1981års siffror visar inga som helst tecken på nedskurna kvoter. JoU1981/82:11 18 22 500 147 500 6 000 6 000 3 000 De extra 3 000 delas efter jaktlyck till den som hinner först. I denna stafistik ingår vid NewFoundland en kvot på 10 000 grönlandssälar för befolkningen på . Det är framför allt diande ungar som dödas då dessas skinnär värdefullast. Slakten bedrivs alltså främst under salarnas yngelperiod ochdet är storföretag inom skinnindustrin i framför allt som gör den störstaförtjänsten på hanteringen. Förutom klappmyts och grönlandssäl jagas päGrönland också den arktiska vikaresälen (Pusa hispida). Siffror för denna ingårinte i statistiken ovan och denna jakt är inte kvoterad. Antal dödade vikarerör sig om 70 000 . Grönlandssäl (Pagophilus groenlandicus) De flesta vetenskapsmän - ävenflera kanadensiska - är överens om att beskattningen av beståndet är förhög. Man kan klart konstatera att antalet salar minskat med mellan1950 och 1970. F. n. beräknar man beståndet till 1-2 miljoner. (Sergeant D. 1976; History and Present Status of Populations ofHarp and Hooded Seals. I en undersökning som gjordes av MarineMammal Commission 1980 uppges att; "den teknik som fidigare använts föratt fastställa populationen av grönlandssälar har avvikelser i sig vilkatenderar att ge en underskattning av de naturiiga dödsorsakerna. . . nedgångeni populationens nyfillväxt var underskattad med så mycket som en tredjedel". De brittiska vetenskapsmän som står bakom rapporten anseratt den givit alarmerande resultat och att "den ger en långt värresituation för sälpopulationen och dess möjligheter att tillväxa" än vadman tidigare räknat med. Olika bedömare har på basis av rapportens data räknatut att antalet salar kommer att ha minskats vid oförändrathöga kvoter. JoU1981/82:11 19 När kommissionens rapportöverlämnades till den kanadensiska regeringen förväntades en kraftig sänkningav slaktkvoter. Detta blev dock inte fallet. Ett ytterligare tecken på att beskattningen avsälbeståndet är för hög, är att salarna tenderar att bli tidigare könsmogna.Det har bl. a. forskare vid i kommenterat,eftersom det är vad som hänt drastiskt minskande sälpopulationer. (AlmkvistL., 1977; Comments on the Canadian Seal Hunt 1977.) Klappmyts (Cystophora cristata) Det finns inga övergripandevetenskapliga undersökningar av klappmytsbeståndet gjorda. Detta kan delvisbero på att debatten om protesterna mot sälslakten främst rört sig kringgrönlandssälarna. 1979 uttalade sig den kanadensiske zoologen att "avsaknaden av tillgängliga data begränsar utvecklingen avlämpliga skötselåtgärder för klappmytsbestånden". Han drog slutsatsen att"överexploatering måste fortfarande ses som ett möjligt hot motklappmytssälarna i ". Uttalandet har senare fått stöd avFörenta Nationernas "Food and " (FAO). gav den kanadensiska regeringens IndependentAdvisory Committée on Seals and Sealing (COSS) följande rekommendation;"Vi rekommenderar på det starkaste att den kanadensisk/norskasäljaktskom-missionen inför ett uppehåll i jakten på klappmyts tills dess attfler undersökningar om antal och överlevnad presenterats". Fiskbestånden - Salarnas roll Många anser att salarna är skyldigatill nedgången i fiskbestånden. Detta är den officiella inställningen i bl. Vi hävdar dock, tillsammans med många vetenskapsmän och miljörörelser,att det inte är salarna utan det storskaliga fisket som människan bedriver somminskat bestånden av fisk. Salen ingår i den ekologiska balansen och är, anser mångabiologer, nödvändig för ett fortsatt fiskbestånd; Salen äter fisk, vilken efternågra timmar omvandlats till exkrementer, vilka är nödvändiga för att föda deplankton som fisken bl. a. livnär sig av. Ett ytterligare argument mot salens skuld är att, trotsatt sälbeståndet (grönlandssäl) vid minskat (se ovan) så har inte fiskbeståndet ökat. Antalet fiskar har tvärtom minskatkraftigt! Minskningen också på andra håll är så kraftig att den får ses som ettallt större hot mot salarna! Det anser bl. a. den kanadensiske vetenskapsmannenDavid Sergeant liksom (Status -80 Natur og ) JoU1981/82:11 20 biolog i norska miljövärnsdepartementet. Utfiskningen avtorsk, sill och lödda ledde till att man års sälslakt kunde iakttaett stort antal undernärda och svältande salar (muntliga uppgifter frånsäljägare). Även hotet från de oljefyndighetersom man tror finns inom New Foundlandsområdet är stort. Vad händer vid enoljeläcka under salarnas yngelperiod . Professor , ordförande i , har påtalatmöjliga effekter av kvicksilver och andra föroreningar på salarna. Man har iflera undersökningar funnit giftrester lagrade i vävnader hos grönlandssäl. Många vetenskapsmän hävdar attklubbningen är ett humant sätt att avliva sälungar på. Detta är dock intealltid fallet. Jägarna har betalt efter antalet klubbade salar och arbetarsåledes under stark stress. Det finns flera bevis för att sälungarklubbas med 6-7 slag innan de blir medvetslösa. Man har också funnit ett stortantal siilkroppar där kranierna varit helt intakta innan salen flåtts (1978: The Killing of the Harp Seal Pups 1978; for thePrevention of Crueity to Animals, ). En sälunge som klubbas medvetslösfår ofelbart defekter på skallbenet. Även vuxna salar klubbas. Detta sker oftast i samband medatt de försöker försvara sin unge. Att man inte dödar en fullvuxen sälhonamedeff slag är helt klart. Vad gäller slakten av klappmyts, vilka är större ängrönlandssälarna och håller ihop i familjegrupper, leder den ofta till att bådehannen och honan måste dödas innan jägaren kommer åt ungen. För att slippa"stridigheter" med de vuxna salarna, skjuts dessa ofta ihjäl fråndirekt från båtarna. Varierande på olika områden är det känt att avsalarna "smiter" sårade undan och senare till stor del dör avskottskadorna. (1975 rekommenderade COSS att"inga klappmyts bör få skjutas i vattnet", samt påpekade att"förlusten beräknas till ".) Detta ökar givetvis avskjutningen påett sätt som inte visar sig i antalet ilandförda sälskinn. Årets ovanligt blida väder inom sälslaktsområdena utanförKanadas kust har lett till en idet närmaste katastrof förde födande salarna.Avsaknaden av is har gjort att tusentals sälhonor fött sina ungar i vattnet,där dessa drunknat. De honor som lyckats ta sig upp på öar och skäri S:t har. fått sina ungar dödade under helt okontrolleradeformer. Dessa dramatiska händelser filmades av en veterinär från ,vilken hade tillstånd att kontrollera slakten. Allt bevismaterial beslagtogsdock av den lokala polisen! Allteftersom protesterna från olikadjurskyddsorganisationer mot denna "improviserade" slakt tilltog,blev JoU1981/82:11 21 dock Fiskeridepartementet tvungna att stoppa all jakt iområdet (muntl. uppgifter från lan McFail, For AnimalWelfare, ). Det land som tycks ha de hårdaste lagarnavad gäller sälslakten, är . Dessa kom till efter det att populationen vidÖstisen sjönk märkbart. T. ex. är nu all jakt på födande honor förbjuden. Avden sovjetiska kvoten klubbas 6 000 ungar av grönlandssäl. Resten, alltså 36000, vilka har hunnit bli "beaters" (dvs. och harslutat dia) flygs med helikoptrar in till stranden, där de avlivas genominjicering av bedövningsmedel. förklaring till detta är att, dettaslaktsätt är mer humant, samt att man på detta sätt lättare kan kontrollera hurmånga salar som dödas (bl. a. 1978: Seal Hunt Underway. ReuterUSSR 30). År säljakten nödvändig? För del är det som tidigarepåpekats främst stora firmor inom skinn- och pälsbranschen som förtjänar pengarpå sälslakten. T. ex. G. C. i Bergen. De jägare som kommer frånNorge kommer från jordbruksbygden i inlandet och ingen kan sägasvara beroende av säljakten för sitt direkta uppehälle. Från sida har det länge hävdats attfiskarbefolkningen vid och är helt beroende avsäljakten. Men enligt egna siffror (se "Seal Hunt InformafionKits" 1977-1979 från ) kommer endast avprovinsens inkomster från jakten och av jägarna tjänar ett netto på 1,5 %av sin årliga inkomst på säljakten. Det finns intressenter som menar att importav sälskinn från är livsviktig för grönländarna. Vi håller inte med,utan hävdar att de skinn som når den internationella marknaden är en rentkommersiell produkt. De grönländare - främst inuiter - som får sin försörjninggenom bl. a. säljakt är få. De bereder dessutom och syr upp sina sälskinn föreget behov (BarzdoJ 1980; International Trade in Harp and Hooded Seals, /IFAW). Den kanadensiske sälforskaren har utöver detta pekat på att den storskaliga sälslakten gjort attbestånden av grönlandssäl och klappmyts på , där salarna vistas undersommaren, minskat, till nackdel för de inuiter som är beroende av salarna försitt uppehälle.