bet · G501JuU10 · 1981-12-31 00:00:00 — omändrade arbetsformer i högsta domstolen m. m. 1980/ 81:154 jämte motion) 1 proposition 1980/81:154 har regeringen() föreslagit att anta genom propositionenframlagda förslag till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om ändring i lagen(1974:579) om handläggningen av nådeärenden, 3. lag om ändring i lagen(1957:668) om utlämning för brott, 4. lag om ändring i lagen(1959:254) om utlämning för brott till , , och , 5. lag om ändring i lagen(1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar. Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till vad som anförs idet följande under rubriken på s. 11. Isamband med propositionen behandlar utskottet den med anledning avpropositionen väckta motionen 1980/81:2175 av m.fl. (s). Motionenredovisas på s. 10. Utskottethar inhämtat yttranden över motionen från högsta domstolen, regeringsrätten,justitiekanslern, riksåklagaren, samtliga hovrätter och kammarrätter samtSveriges advokatsamfund. Yttrande över motionen har också inkommit frånSveriges domareförbund. har avstått från att yttrasig. Remissyttrandena fogas som bilaga till detta betänkande. De vid propositionenfogade lagförslagen har följande lydelse. JuU1981/82:10 2 Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att 3 kap. 6 §, 54 kap. 13 §, 55 kap. 4, 7 och 11 §§samt 56 kap. 4 och 7 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i balken skall införas enny paragraf, 54 kap. 12 §, av nedan angivna lydelse. 3 kap. 6§' Avdelning av högsta domstolen är domför med fem ledamöter. Ej må flera än sju sitta i rätten. I behandling av fråga rörande tillstånd, att talan må komma under högsta domstolens prövning, skola tre ledamöter deltaga. Fråga om prövningstillstånd, som förklarats vilande enligt 54 kap. 11 § första stycket, avgöres dock av de ledamöter som pröva målet. En avdelning av högsta domstolen är domför med femledamöter. Vid prövning av ansökningar om resning eller återställande av försuttentid eller av besvär över domvilla ur avdelningen domför med tre ledamöter, omprövningen är av enkel beskaffenhet. Detsamma gäller vid prövning av frågor omhäktning och reseförbud. Flera än sju ledamöter får inte sitta i rätten. Vid behandling av frågor om prövningstillstånd skall treledamöter delta. År tillståndsfrågan av enkel beskaffenhet får den avgöras aven ledamot. Frågor om prövningstillstånd som har förklarats vilande enligt 54kap. 11 § första stycket avgörs dock av de ledamöter som prövar målet. Vid beslut om avskrivning av mål efter återkallelse ochprövning av frågor som avses i 55 kap. 8 § andra stycket första och andrameningarna är avdelningen domför med en ledamot. 54 kap. 12 §2 Vid avgörandet av om prövningstillstånd skall meddelasbehöver hänsyn tas endast till omständigheter som har åberopats av sökanden. Senaste lydelse 1974: 573. Förutvarande12 § upphävd genom 1971: 218. Föres i mål eller ärende, som väckts vid underrätt, talanmot hovrätts beslut, som ej är slutligt, och har ej i anledning av talan mothovrättens dom eller slutliga beslut meddelats prövningstillstånd, som enligt11 § andra stycket gälleräven beslutet, äge vad i 911 §§ är stadgatmotsvarande tillämpning. Förs i mål eller ärende, som väckts vid underrätt, talanmot hovrätts beslut, som ej är slutligt, och har ej i anledning av talan mothovrättens dom eller slutliga beslut meddelats prövningstillstånd, som enligt11 § andra stycket gäller även beslutet, tillämpas 9-12 §§. 55 kap. 4 § I revisionsinlagan skall revisionskärandenuppgiva: 1. den dom, motvilken talan föres; 2. grunderna forrevisionstalan med angivande, i vilket avseende hovrättens domskäl enligtkärandens mening äro oriktiga; samt 3. i vilken deldomen överklagas och den ändring i domen, som käranden yrkar. Erfordras prövningsfillstånd, bör käranden irevisionsinlagan närmare angiva de omständigheter han åberopar till stöd föratt sådant tillstånd skall meddelas. Erfordras prövningstillstånd, skall käranden irevisionsinlagan ange de omständigheter han åberopar till stöd för att sådanttillstånd skall meddelas. Käranden skall i revisionsinlaganuppgiva de bevis han vill åberopa och vad han vill styrka med varje särskiltbevis. I tvistemål skall käranden, om beviset ej tidigare förebragts, uppgivaanledningen härtill. Åberopar käranden skriftligt bevis, som ej tidigareförebragts, skall det i huvudskrift eller styrkt avskrift fogas vidrevisionsinlagan. I revisionsinlagan skall käranden ock angiva, om han vill,att motpailen eller i brottmål målsägande eller den tilltalade skall infinnasig personligen vid huvudförhandling i högsta domstolen. Är ibrottmål den tilltalade anhållen eller häktad, skall det angivas. Revisionsinlagan skall vara egenhändigt undertecknad avkäranden eller hans ombud. Uppfyller revisionsinlagan ej föreskrifterna i 4 § eller är den eljest ofullständig, skall högsta domstolen förelägga revisions käranden att avhjälpa bristen. Uppfyller revisionsinlagan ej föreskrifterna i 4 första,tredje eller femte stycket eller är den eljest ofullständig, skall högstadomstolen förelägga revisionskäranden att avhjälpa bristen. ' Senaste lydelse 1971:218. JuU1981/82:10 4 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Efterkommes ej föreläggande ochbestår bristen däri, att inlagan ej innehåller bestämt yrkande eller attgrunderna för revisionstalan ej äro tydligt angivna, eller är bristen eljest såväsentlig, att inlagan är otjänlig som grund för rättegång i högsta domstolen,skall revisionstalan avvisas. Erfordras prövningstillstånd, be- Erfordras prövningstillstånd, stämme högsta domstolen, sedan skall högsta domstolen sedan skriftväxlingen avslutats, om så- skriftväxlingen har avslutats be- danttillstånd skall meddelas. När stämma omsådant tillstånd skall skäläro därtill, må frågan uppta- mcddc\as. När det finns skäl till det gas,ehuru skriftväxling ej ägt rum. får frågan las upp trots att skrift- Innan prövningstillstånd medde- växling inte har iigi rum. lats, må fråga, som avses 18 § and ra stycket, ej upptagas. 56 kap. 4 §5 1besvärsinlagan skall klaganden uppgiva: 1. detbeslut, mot vilket talan föres; 2. grunderna förbesvärstalan; samt 3. den ändring ibeslutet, som klaganden yrkar. Erfordras prövningstillstånd, *ör Erfordras prövningstillstånd, klagandeni besvärsinlagan närma- skall klaganden i besvärsinlagan re angivade omständigheter han ange de omständigheter han åbero- åberopartill stöd för att sådant till- par tillstöd för att sådant tillstånd Klaganden skall i besvärsinlaganuppgiva de bevis han vill åberopa och vad han vill styrka med vaije särskiltbevis. Skriftligt bevis, som ej tidigare förebragts, skall i huvudskrift ellerstyrkt avskrift fogas vid besvärsinlagan. Besvärsinlagan skall vara egenhändigt undertecknad avklaganden eller hans ombud. 7§ Uppfyller besvärsinlagan ej före- Uppfyllerbesvärsinlagan ej före- skrifternai 4 § eller är den eljest skrifterna i 4 § första, tredje eller ofullständig, skall högsta domsto- fjärde stycket eller är den eljest len förelägga klaganden att avhjäl- ofullständig, skall högsta domsto- pa bristen. len förelägga klaganden att avhjäl- Efterkommes ej föreläggande ochbestår bristen däri, att inlagan ej innehåller bestämt yrkande eller attgrunderna för besvärstalan ej äro tydligt 5 Senaste lydelse 1971:218. JuU1981/82:10 5 angivna, eller är bristen eljest så väsentlig, att inlaganär otjänlig som grund för rättegång i högsta domstolen, skall besvärstalanavvisas. Denna lag träder i kraft den 1 juli1981. Den nya 54 kap. 12 § gäller ej om fullföljd har ägt rum . Lag om ändring i lagen (1974:579) om handläggningen avnådeärenden Härigenom föreskrivs att 2 § lagen (1974:579) om handläggningen av nådeärendenskall ha nedan angivna lydelse. Regeringen kan avslå ansökan om nåd, otn skältill bifall uppenbarligen saknas. I annat fall skall regeringen, innan den avgörnådeärende, inhämta yttrande från högsta domstolen eller, när fråga är om mål ivilket regeringen, förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet är sistainstans, från regeringsrätten. Den domstol som skall avgiva sådant yttrande ärdärvid beslutför med tre ledamöter. Innan regeringen avgör ett nådeärende skall den, omsärskild anledning föreUgger, inhämta yttrande från högsta domstolen eller,när fråga är om ett mål i vilket regeringen, en förvaltningsdomstol eller enförvaltningsmyndighet är sista instans, från regeringsrätten. Den domstol somskall avge ett sådant yttrande är därvid beslutför med tre ledamöter. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1957:668) om utlämning för brott Härigenom föreskrivs att 15-17 och 24 §§ lagen (1957:668)om utlämning för brott skall ha nedan angivna lydelse. Innan regeringen meddelar beslut i anledning avframställningen, skall yttrande avgivas av riksåklagaren och ärendet prövas avhögsta domstolen. Är det uppenbart att framställningen ej bör bifallas, skallden dock avslås. Innan regeringen meddelar beslut i anledning av framställningen,skall yttrande avges av riksåklagaren. Har inte den som avses medframställningen samtyckt till att han utlämnas, skall ärendet dessutom prövasav högsta domstolen. Är det uppenbart att framställningen ej bör bifallas,skall den dock avslås. Senaste lydelse 1975:292. Riksåklagaren skall till grund för sitt yttrande verkställaerforderiig utredning enligt vad om förundersökning i brottmål är stadgat. Om tvångsmedel skall gälla vad som i allmänhet ärföreskrivet för brottmål. Beslut av rätten gäller tills vidare intill desshögsta domstolen prövat ärendet och, om utlämning enligt dess beslut kanlagligen beviljas, regeringen avgjort ärendet. Talan mot rättens beslut/ö/-eigenom besvär till högsta domstolen utan inskränkning till . Om tvångsmedel gäller vad som i allmänhet är föreskrivetför brottmål. Beslut av rätten gäller tills vidare intill dess ärendet har avgjortseller högsta domstolen i fall som avses i 15 § har funnit hinder möta motutlämning. Talan mot rättens beslut/öo- genom besvär till högsta domstolen utaninskränkning till . Den som häktats äger påfordra, attny förhandling skall äga rum från det beslut senast meddelats. Sedan utredningen avslutats, överlämnar riksåklagaren ärendet jämte sitt yttrande till högsta domstolen. Sedan utredningen avslutats, överlämnar riksåklagarenärendet jämte sitt yttrande till högsta domstolen. Har den som avses medframställningen samtyckt till att han utlämnas, skall ärendet jämte yttrande istället överlämnas tUl regeringen . Utan hinder av villkor som uppställts för utlämning ägerregeringen på framställning av den främmande staten medgiva, att den somutlämnats må ställas till ansvar för annan före utlämningen förövad gärning änden, för vilken utlämning skett, eller utlämnas fill annan stat. I fråga omsådan framställning skall i tillämpliga delar gälla vad som är stadgat angåendeframställning om utlämning. Medgivande må lämnas allenast om,såvitt handlingarna visa, utlämning för gärningen kunnat lagligen äga rum. Framgår av inkomna handlingar, att framställningen ickekan lagligen bifallas, eller finner regeringen eljest anledning att ickevillfara framställningen, skall den avslås. I annat fall prövasfrå- Framgår av inkomna handlingar, att framställningen ickekan lagligen bifallas, eller finner regeringen eljest anledning att ickevillfara framställningen, skall den avslås. I annat fall prövasfrå- Senaste lydelse 1975:292. Senaste lydelse 1975:292. gan av högsta domstolen. Finner högsta domstolen atthinder möter, må framställningen icke bifallas. gan av högsta domstolen, om inte den som avses medframställningen har medgivit denna. Finner högsta domstolen att hinder möter,får framställningen inte bifallas. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning för brotttill , , och Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1959:254) om utlämning för brott till , , och dels att11 § skall upphöra att gälla, dels att12 och 18 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 15 a §, avnedan angivna lydelse. 12 § Till främjande av utredningen och för att säkerställautlämning må åklagaren, om den gärning för vilken utlämning begäres ellergärning av motsvarande beskaffenhet är i svensk lag belagd med straff, användaoch hos rätten påkalla användandet av tvångsmedel enligt vad i allmänhet ärföreskrivet för brottmål. Tvångsmedel må användas utan att särskild utredning,utöver vad av framställningen om utlämning framgår, förebragts till stöd föratt den som avses med framställningen begått det uppgivna brottet. Beslut av rätten om användande av tvångsmedel gäller tillsvidare intill dess ärendet avgjorts eller högsta domstolen i fall som avses i// § funnit hinder mot utlämning möta. Talan mot rättens beslut/ö-rcs genombesvär till högsta domstolen utan inskränkning till . Beslut av rätten om användande av tvångsmedel gäller tillsvidare intill dess ärendet avgjorts eller högsta domstolen i fall som avses i/.5 a § funnit hinder mot utlämning möta. Talan mot rättens bes\ut förs genombesvär till högsta domstolen utan inskränkning till . Den som häktats äger påfordra, attny förhandling skall äga rum från det beslut senast meddelats. Innan regeringen meddelar beslut iärendet skall, om det finns särskilda skäl, yttrande inhämtas från högstadomstolen huruvida utlämning kan lagligen beviljas enligt denna lag. Om det behövs, skall högstadomstolen hålla förhandling. Förhandling får inte vägras, såvida intetidigare förhör under utredningen måste anses tillräckligt eller saken bedömsvara uppenbar. Finner högsta domstolen att hinder mot utlämning möterenligt denna lag, får framställningen inte bifallas. Utan hinder av villkor som uppställts för utlämning äger regeringen på framställning medgiva, att den som utlämnats må ställas till ansvar för annan före utlämningen förövad gärning än den, för vilken utlämning skett, eller utlämnas till annan av de i 1 § omförmälda staterna. I fråga om sådan framställning skall i tillämpliga delar gälla vad i denna lag är stadgat angående framställning om utlämning. Medgivande må lämnas allenast om, såvitt handlingarna visa, utlämning för gärningen kunnat lagligen äga rum. Framgår av inkomna handting- Innan regeringen meddelar be- ar, att framställningen icke kan slut i ärendet skall, om det finns lagligen bifallas, eller finner rege- särskilda skäl, yttrande över fram- ringeneljest anledning att icke villfara framställningen, skall den omedelbartavslås. I annat fall prövas frågan av högsta domstolen, dock endast om detbegäres av den som avses med framställningen. Finner högsta domstolen atthinder möter, må framställningen icke bifallas. Beträffande tillstånd till utlämning till annan än de i 1§ omförmälda staterna skola bestämmelserna i 24 § lagen om utlämning för brottäga tillämpning. ställningeninhämtas från högsta domstolen. Finner högsta domstolen att hinder möter,/årframställningen tVt/e bifallas. Beträffande tillstånd till utlämningtill annan än de stater som avses i I § tillämpas 24 § lagen (1957:668) omutlämning för brott. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1971:289) om allmännaförvaltningsdomstolar Härigenom föreskrivs i fråga omlagen (1971:289) om allmänna förvaltningsdomstolar dels att 4§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skall införas en ny paragraf, 4 a §, avnedan angivna lydelse. Senaste lydelse 1975:294. JuU1981/82:10 9 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Regeringsrätten är delad i tvåeller flera avdelningar. Avdelningarna är lika behöriga att upptaga mål somregeringsrätten handlägger. Regeringsrättens ordförande är ordförande på en avdelning.Ordförande på annan avdelning är det regeringsråd som regeringen förordnar. På avdelning dömer fem regeringsråd.Regeringsrätten är dock domför med fyra regeringsråd, om tre av dessa är enseom slutet. Vid behandling av fråga om prövningstillstånd skall treregeringsråd deltaga. På avdelning dömer fem regeringsråd. Avdelningen är dockdomför med fyra regeringsråd, om tre av dessa är ense om slutet. Vid prövning av ansökningar om resning eller återställandeav försutten tid och vid prövning av frågor som avses i 28 §förvaltnings-processlagen (1971:291) är avdelningen domför med tre regeringsråd,om prövningen är av enkel beskaffenhet. Vid beslut om avvisande av för sentinkomna besvär och avskrivning av mål efter återkallelse är avdelningen domförmed tre regeringsråd. Vid behandUng av frågor om prövningstillstånd skall treregeringsråd delta. Denna lag träder i kraft . ' Senaste lydelse 1974:577. JuU 1981/82:10 10 I den med anledning av propositionen väcktamotionen 1980/81:2175 av m.fl. (s) hemställs att somsin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförts omlekmannamedverkan i de högsta rättsinstanserna. Imotiveringen till yrkandet behandlar motionärerna verksamheten i högstadomstolen (HD). Domstolen sägs till stor del sysselsätta sig med mål somomsorgsfullt prövats i två instanser och där domen saknar vaijeprejudikatintresse medan behandlingen av centrala rättsfrågor får vänta. Ianslutning till förslagen i propositionen uttalar motionärerna att det är ettallvarligt steg att minska kraven på domförhet, framför allt att införaenmansavgöranden. Föreliggande problem i HD aktualiserar enligt motionärernafrågan om lekmannamedverkan. Enligtmotionärernas mening skulle en lekmannamedverkan kunna förbättra HD:s arbetepå flera sätt. Den kan enligt motionärerna ge en mera allsidig diskussion ochett bättre beslutsunderlag t. ex. när domstolen skall (1) välja ut de mål sombör prövas med hänsyn till det allmänna intresset av prejudikat, (2) yttra sigi nådeärenden, (3) avgöra om någon skall uteslutas ur och (4)pröva mål i vilka HD är första och enda instans. Förslag till lekmannamedverkanbör enligt motionärerna utformas av rättegångsutredningen. Under en följd av år har antalet mål i högstadomstolen (HD) ständigt ökat. Ökningen gäller främst ansökningar omprövningstillstånd men tendensen har varit i stort sett densamma generelltsett. Antalet ledamöter i HD har emellertid inte ökat i takt medmåltillströmningen. Följden har blivit att arbetsbelastningen på ledamöterna nuär besvärande stor. a. måste en oproportionerligt stor del av arbetstidenägnas åt ställningstagande till ansökningar om prövningstillstånd, s. k.dispensprövningar. Nuvarande pressade arbetsförhållanden torde komma att beståunder överskådlig tid, om inte särskilda åtgärder vidtas för att nedbringaarbetsbelastningen. InomHD tillsattes en arbetsgrupp för att se över arbetsförhållandena. Påförslag av arbetsgruppen har en del ändringar skett i arbetsordningen och i deruUner som i övrigt tillämpas i HD. De lättnader som dessa har fört med sig haremellertid inte kunnat bli annat än marginella. Arbetsgruppen har därför isamråd med tagit upp frågan i vad mån det skulle varalämpligt att genom lagstiftning söka påverka målantalet och arbetsformerna iHD. Arbetsgruppen har vid detta arbete utökats med en representant för varderaregeringsrätten och justifiedepar- JuU 1981/82:10 II tementet.Resultatet av arbetsgruppens överväganden har redovisats idepartementspromorian (Ds Ju 1980: 12) Högsta domstolens och regeringsrättensarbetsformer. Regeringens förslag i propositionen bygger på förslagen ipromemorian och remissbehandlingen därav. GenomtilläggsdirekUv till rättegångsutredningen (Ju 1977:06) harutredningens uppdrag utvidgats till att omfatta en översyn avöverrättsprocessen, bl. a. systemet för överklagande till HD. Syftet medöversynsarbetet i denna del bör vara att söka ytterligare begränsa tillströmningenav mål. I tilläggsdirektiven aktualiseras också frågan om prejudikatbildningen. I propositionen föreslås vissa ändringar av HD:sarbetsformer och av domstolens befattning med nåde- och utlämningsärenden.Syftet med förslaget är att komma till rätta med nuvarande besvärligaarbetsförhållanden i HD och ge vidgat utrymme för ledamöterna att kunna ägnasig åt den dömande verksamheten. Det föreslås bl. a. att HD vid avgörande avfrågor angående prövningstillstånd skall vara domför med en ledamot när tillståndsfråganär av enkel beskaffenhet. På motsvarande sätt skall HD vid ansökningar angåenderesning m. m. kunna vara domför med tre ledamöter mot f. n. minst fem. Vidareföreslås att den som söker prövningstillstånd skall vara skyldig att ange påvilken grund han anser att prövningstillstånd bör meddelas. Ävenför regeringsrättens del föreslås en minskning av befattningen med nådeärendenoch vissa jämkningar av sammansättningsreglerna. De nya reglerna harföreslagits träda i kraft . Övervägandenmed anledning av propositionen Den stoi:a tillströmningen av mål till HD skaparsvårigheter för domstolens ledamöter att i önskvärd omfattning koncentrera sigpå HD:s främsta uppgifter sådana de lades fast genom fullföljdsreform(prop. 1971:45, JuU 7, rskr 163), dvs. att sörja för den prejudikatbildandeverksamheten och därigenom vårda rättsenhetligheten. Det är enligt utskottetsmening otillfredsställande att ledamöterna såsom f. n. får ägna omkring hälftenav arbetstiden åt prövning av dispensansökningar, särskilt som det storaflertalet sådana ansökningar är av det slaget att det över huvud taget inte finnsnågon utsikt att dispens skall kunna beviljas. och för sig nära till hands liggande möjlighet att bereda lättnad iarbetsförhållandena skulle vara att öka antalet ledamöter i domstolen. En sådantanke, som skulle strida mot intentionerna bakom reform, måsteemellertid avvisas, eftersom möjligheterna att sörja för enhetlighet ochkonsekvens i rättskipningen minskar i samma mån som antalet ledamöter ökas.Mot en sådan lösning talar också svårigheterna att rekrytera JuU 1981/82:10 12 ettstort antal domare med de kvalifikationer som bör fordras av en ledamot i (se SOU 1969: 41 s. 47). Även andra möjligheter att förbättra arbetssituationenfinns, t. ex. genom begränsningar av måltillströmningen. Frågan härom kräverdock ingående överväganden, som det ankommer på rättegångsutredningen att göra. Regeringsförslagetär i stället inriktat på att med framhållande av HD:s ställning somprejudikatinstans - nedbringa den sammanlagda arbetsbördan genom att sänkakravet på antalet ledamöter som skall delta i avgörandena. Särskiltintresse tilldrar sig då regleringen i fråga om domförhet viddispensprövningen. Detta beror bl. a. på att antalet dispensansökningar trots1971 års fullföljdsreform som förut sagts alltjämt är mycket stort och att majoritet av dem är enkla att avgöra; i de flesta finns det över huvudtaget inte någon fråga av prejudikatintresse. Och det är naturligtvis - pågrund av ärendenas frekvens - pä detta område som några mera betydande vinsterstår att göra genom ändrade domförhetsregler. Förslageti propositionen i denna del innebär att den nuvarande bestämmelsen i 3 kap. 6§ att tre ledamöter skall delta vid behandling av frågor omprövningstillstånd mjukas upp så att tillståndsfrågan - om den är av enkelbeskaffenhet - får avgöras av en ledamot. En sådan reglering har underremissbehandlingen av departementspromemorian godtagits av de flestaremissinstanserna. Också utskottet finner att den bör godtas. Med anledning avden tveksamhet mot förslaget som yppats från några håll också i motion 2175och under utskottets remissbehandling av den - viil utskottet dock tillfoga attden nya ordningen bör följas med uppmärksamhet och sedan tillräckligerfarenhet vunnits - utvärderas i lämpligt sammanhang. Närdet gäller HD:s arbete med dispensprövning vill utskottet fästa uppmärksamhetenpå de ändringar som föreslås i propositionen i fråga om dispensansökningarsinnehåll. Ändringarna innebär att sökanden uttryckligen åläggs att ange dengrund han åberopar till stöd för prövningstillstånd samt att möjlighet öppnasför domstolen att vid prövningen ta hänsyn enbart till omständigheter som haråberopats av sökanden. En sådan ordning är enligt utskottets mening ägnad attinskärpa domstolens ställning som prejudikatinstans och torde, som föredragandestatsrådet anför, pä sikt kunna medföra en minskning av antalet ogrundadedispensansökningar.