bet · G501SkU38 · 1981-12-31 00:00:00 — (1970:847)god man förordnats före utgången av tid som angives i det föregående, må utanhinder av vad ovan sägs åtgärder för uttagande av skatt vidtagas inom två årfrån utgången av det år då förordnandet skett eller, om ackord kommer tillstånd, från utgången av det år då ackordet skolat vara fullgjort. Revisionskrav mot en redare med anledning av attinnehållen sjömansskatt inte har betalats in får inte fastställas senare efter utgången av det år, under vilket skatteavdraget verkställdes. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. SkU1981/82:38 15 Lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624) Härigenom föreskrivs i fråga om kupongskattelagen(1970:624)' dels att28 S skall upphöra att gälla. dels attrubriken närmast före 28 § skall utgå. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse av lagens rulirik 1974:996. Lag omändring i lagen (1959:552) om uppbörd av vissa avgifter enligtlagen (1981:691) om socialavgifter Härigenom föreskrivs att 30 och 30 a §§ lagen (1959:552) om uppbörd avvissa avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter' skall ha nedanangivna lydelse. och avskrivning av skatt, antagande skrivning av skatt, antagande av av ackordsförslag som rör skatt samt ackordsförslag som rör skatt samt upprättande av balanslängd skall upprättande av balanslängd skall tillämpas också i fråga om avgiftsbe- tillämpas också i fråga om avgiftsbe- Vad i uppbördslagen (1953:272) och föreskrifter angåendetillämpningen av nämnda lag stadgas om restavgift, indrivning och redovisningav restförd skatt, avkortning lopp somavses i 29 S; dock skall befogenhet, som enligt 58 § 2 mom. angivna lagtillkommer länsstyrelse eller , i stället utövas avriksförsäkringsverket. I fråga om efterkrav och preskription tillämpasföreskrifterna i 70 och 71 §§ uppbördslagen, dock att vad i 70 S 2 mom. nämndalag sägs beträffande länsstyrelse i stället skall gälla Vad i uppbördslagen (1953:272) ochföreskrifter angående tillämpningen av lagen föreskrivs om restavgift,indrivning och redovisning av restförd skatt, avkortning och av- lopp somavses i 29 §. Befogenhet, som enligt 58 § 2 mom. nämnda lag tillkommerlänsstyrelse eller , skall dock i stället utövas avriksförsäkringsverket. I fråga om efterkrav skall föreskrifterna i 70 §uppbördslagen tillämpas. Vad i 70 § 2 mom. nämnda lag sägs beträffandelänsstyrelse skall dock i stället gälla . Införsel enligt 15 kap. utsökningsbalken får äga rum vidindrivning av avgifter som debiteras enligt denna lag. 30 a §' Har någon, i egenskap av företrädare förarbetsgivare som är juridisk person, uppsåtligen eller av grov oaktsamhetunderlåtit att betala in arbetsgivaravgift i rätt tid och ordning, är han tillsammansmed arbetsgivaren betalningsskyldig för avgiftsbeloppet och den restavgift sombelöper p;i detta. Betalningsskyldigheten får jämkas eller efterges om detföreligger särskilda skäl. I Lagen omtryckt 1974:938, SenasteIvdelse av lagens rubrik 1981:696 - .Senastelydelse 1981:846. Senaste Ivdelse 1980:314. SkU 1981/82:38 Talan om att ålägga betalningsskyldighet enligt första stycket skall föras vid allmän domstol. Talan får inte väckas sedan arbetsgivarens betalningsskyldighet för avgiftsbeloppet har bortfallit enligt lagen (1982:000) om preskription av skattefordringar m. m. Hos den som har blivit ålagd betalningsskyldighet får indrivning ske i samma ordning som gäller för arbetsgivaravgift. Talan om att ålägga betalningsskyldighetenligt första stycket skall föras vidallmän domstol. inteväckas och åtgärd för indrivning inte vidtas sedan arbetsgivarens bortfallitpå grund av preskription. En dompå betalningsskyldighet får dock verkställas ino/n från utgångenav det kalenderår då domen Hos den som har indrivningske i samma ordning som Den somhar fullgjort betalningsskyldighet för arbetsgivaravgift eller restavgiftenligt första stycket får söka beloppet åter av arbetsgivaren. tillämpasbestämmelserna i 76 § uppbördslagen (1953:272). Bestämmelsen i 4 § preskriptions lagen (1981:130) gäller i fråga om regressfordran enligt tredje Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. SkU1981/82:38 18 Lag om ändring i lagen (1976:2C6) om felparkeringsavgift Härigenom föreskrivs att 13 § lagen(1976:206) om felparkeringsavgift skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Om ej annat följer av denna lag gäller uppbördslagen(1953:272) i tillämpliga delar i fråga om felparkeringsavgift. Reglerna omrestavgift skall dock inte tillämpas. Regeringen fär föreskriva avvikelser frånuppbördslagen, när det gäller avkortning, avskrivning och det administrativaförfarandet i fråga om felparkeringsavgift. Införsel enligt 15 kap.utsökningsbalken får äga rum vid indrivning av felparkeringsavgift. Åläggande enligt 6 § andra stycket får ej utfärdas senareän efter den dag då överträdelsen skedde. Åtgärd för indrivning av felparkeringsavgift får ejvidtagas senare än efter den dag överträdelsen skedde. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. 1 Senaste lydelse 1981:837. SkU1981/82:38 19 Lag omändring i lagen (1976:666) om påföljder och ingripanden vidolovligt byggande m. m. Härigenom föreskrivs att 28 § lagen(1976:666) om påföljder och ingripanden vid olovligt byggande m. m. skall hanedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Förestagen lydelse Betalas ej avgift inom den tid som anges i 27§, fåravgiften jämte restavgift, beräknad enligt 58 § 1 mom. uppbördslagen(1953:272), indrivas i den ordning som enligt nämnda lag gäller för indrivningav skatt. Vid fördelning mellan staten och kommunen av medel som harinflutit skall medel i första hand avsättas för kommunens fordran. Åtgärd för indrivning av avgift får ej vidtagas, sedan femår har förflutit från det beslutet eller do/nen angående avgiften vann lagakraft. Denna lag träder i kraft . Äldre bestämmelser gäller fortfarande i fråga omfordringar som enligt dessa bestämmelser har preskriberats föreikraftträdandet. SkU1981/82:38 20 Lag omändring i lagen (1971:1072) om förmånsberättigade Härigenom föreskrivs att 3§ lagen(1971:1072) om förmånsberättigade skattefordringar m. m. skall ha nedan angivnalydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse Fordran på slutlig skatt enligt uppbördslagen (1953:272)och fordran på slutlig avgift enligt författning, som anges i 1 § 7 denna lag,har förmånsrätt endast om den tidrymd till vilken skatten eller avgiften är atthänföra har gått till ända innan beslutet om egendomsavträde meddelades. Med sådan fordran på skatt eller avgift på vilkenförordningen (1862:10) o/n tioårig preskription och om kallelse å okändaborgenärer är tillä/nplig följer förmånsrätt endast om konkursan.sökningengjorts efter utgången av det kalenderår under vilket skatten elleravgiften skolat erläggas enligt lag eller författning eller, om särskiltbeslut meddelats om .betalningstid, enligt detta beslut. Denna lag träder i kraft . Senaste lydelse 1974:771 (övergångsbest. SkU1981/82:38 21 Med anledning av propositionen harväckts motion 1981/82:2158 av m. fl. (s). I motionen yrkas att , med avslag på proposition1981/82:96 i motsvarande del, beslutar om förlängning av preskriptionstiden förskattefordringar m. m. i enlighet med vad som anförts i motionen. För det allmännas fordringar påskatter, tullar och avgifter har gällt två skilda preskriptionssystem.Sådana fordringar har preskriberats antingen enligt reglerna ipreskriptionsförordningen eller enligt preskriptionsbestämmelserna iuppbördslagen (UBL). Preskriptionsförordningen har ersatts aven preskriptionslag. Preskripfionsreglerna i de båda systemen skiljer sig åt bl.a. i fråga om preskriptionstidens längd och möjligheterna att avbrytapreskriptionstiden. Enligt UBL, som gäller inkomst- och förmögenhetsskatterna,mervärdeskatten och arbetsgivaravgifterna, är preskriptionsfiden räknat från utgången av det uppbördsår då fordringen skulle ha betalts.Enligt preskripfionslagen, vars preskripfionsregler omfattar bl. a. arvs- ochgåvoskatt, punktskatter och stämpelskatter, är preskriptionsfiden räknatfrån fordringens uppkomst. Enligt UBL kan preskriptionstiden inte brytas men välförlängas i vissa fall. Preskriptionslagen däremot ger både gäldenären ochborgenären möjlighet att avbryta preskriptionen. Den nya preskriptionsfid sombörjar löpa efter ett avbrott är lika lång som den ursprungliga, dvs. fio årför skattefordringar. Förslaget i proposifionen bygger på ett betänkande (SOU1978:87) av utredningen om säkerhetsåtgärder m. m. i skatteprocessen (USS).Förslaget innebär att den nuvarande ordningen med två skildapreskriptionssystem ersätts med ett enhetligt system i en ny lag ompreskription av skattefordringar m. m. Denna reglerar uteslutande s. k.indrivningspreskription, dvs. den tidrymd under vilken indrivningsåtgärder fårvidtas, och gäller i princip för alla skatter, tullar och allmänna avgifter.Preskripfionstiden skall - i likhet med vad som gällt enligt UBL -vara . Tiden skall emellertid som regel börja löpa från utgången av detkalenderår då fordringen förfaller till betalning. Från huvudregeln om femårig preskripfion skall enligtförslaget gälla vissa undantag. Om den betalningsskyldige har fått anstånd helteller delvis med betalning av fordringen preskriberas sålunda fordringentidigast efter utgången av det kalenderår då anståndet upphörde attgälla. Vidare kan den ordinarie preskripfionstiden förlängas genom särskiltbeslut. SkU1981/82:38 22 ske om den betalningsskyldige, sedan fordringenöverlämnats för indrivning, saboterar indrivningen genom att göra sig av medegendom i syfte att försvåra det allmännas möjligheter att få betalt förfordringen. Förlängning får också ske om den som svarar för betalningen avfordringen håller sig undan eller mer stadigvarande vistas utomlands.Förlängningstiden skall vara . Beslut om förlängning skall meddelas avlänsrätt och avse hela förlängningstiden. Förslaget om ett enhefiigt preskriptionssystem bygger somnämnts på ett betänkande av USS, som i allmänhet bemötts positivt vidremissbehandlingen. Även utskottet finner de nya preskriptionsprincipernavälgrundade. Utskottet tillstyrker därför förslaget att den nuvarande ordningenmed två skilda preskriptionssystem ersätts med enhetliga preskriptionsreglerför alla skatter, tullar och därmed jämförliga offentligrättsliga avgifter.Bestämmelserna bör enligt utskottets mening - med ett undantag som utskottetredovisar i det följande - utformas i enlighet med förslaget i propositionen. Utskottet har fidigare nämnt att preskriptionstiden enligtpropositionen under vissa förutsättningar skall kunna förlängas med fem år.Förslaget i propositionen avviker på denna punkt från utredningens förslag,enligt vilket preskriptionstiden skulle kunna förlängas i fasta perioder om tvåår, dock högst sammanlagt. För att så skulle kunna uppnåskrävdes således enligt utredningsförslaget fem särskilda förlängningsbeslut. I motion 2158 framhåller utskottetssocialdemokrater att preskriptionstiden bör kunna förlängas isärskilt grova och utstuderade fall av indrivningssabotage. De yrkar därför attförlängningsperioden - i enlighet med USS förslag - bestäms till tio år.Motionärerna anser också att man bör begränsa beslutet om förlängning till attvid varje fillfälle avse en period och motiverar detta med att man påså sätt skapar större förutsättningar för gäldenären att fullgöra sinbetalningsskyldighet. Utskottet anser - i likhet med departementschefen, ochflertalet av de remissinstanser som yttrat sig över USS förslag - att övervägandeskäl talar för att ett förlängningsinstitut införs i preskriptionssystemet. Dentotala förlängningstiden bör - som departementschefen framhåller - avpassas såatt den verkar avhållande på dem som har tankar på att försvåra indrivningeneller avvika utomlands. Remissinstanserna har haft olika meningar om hurförlängningsinstitutet bör utformas. Några har ansett en förlängning med fem årtillräcklig, andra har godtagit USS förslag om en fioårig förlängningsperiod,medan åter andra - däribland - som ett alternativ tillpreskriptionsförlängning fört fram tanken på en generell fördubbling av denordinarie preskripfions-fiden. har vid sin prövning av de olikaförlängningsalternativen funnit att en tioårig förlängningsperiod innebären skälig avvägning. SkU 1981/82:38 23 Utskottethar därvid beaktat att åtskilliga skatter och avgifter ärunderkastade en tioårig preskription med möjlighet fill en i princip obegränsadförlängning genom åtgärder från borgenärens sida. I likhet med mofionärerna ochUSS anser utskottet det rimligt, att kronofogdemyndigheterna i uppenbarasabotagefall och i andra situafioner, där en gäldenär genom att hålla sig undanpåtagligt försvårar det allmännas förutsättningar att bevaka sin fordran, fårmöjlighet att än som föreslås i propositionen verka för attdet allmännas intressen så långt det är möjligt fillgodoses. Utskottet föreslårsåledes att preskriptionstiden - före den första förlängningsperiodens utgång -i vissa fall skall få förlängas med ytterligare' . En förutsättninghärför bör vara att en ytterligare förlängning är påkallad från allmänsynpunkt. Enbestämmelse av angiven innebörd bör tas in i 8 § lagen om preskription avskattefordringar. Tillägget föranleder en ändring också av 6 och 13 §§ sammalag. Förslageti propositionen innebär som nämnts att ett beslut om förlängning redan frånbörjan skall avse hela förlängningsperioden eller . Vid en utsträckningav till uppkommer fråga huruvida ett förlängningsbeslut böravse hela , begränsas till femårsperioder eller-enligt motionärernasönskan - till tvåårsperioder. Utskottetanser att det inte bör komma i fråga att vid en till utsträcktförlängningsperiod låta förlängningsbeslutet avse hela . I valetmellan förlängningsperioder har utskottet ansett sig börastanna för femårsalternatiyet. Även om kortare förlängningsperioder i vissafall kan vara motiverade bl. a. med hänsyri till möjligheterna att oftareompröva förlängningsbeslutet torde ett system med återkommande tvåårigabeslutsperioder komma att innebära en administrativ belastning inte minst isådana fall då ett beslut om förlängning omfattar ett flertal fordringar medolika förfallotider. Dennya lagen om preskription av skattefordringar innebär i flera hänseenden ennyhet i förhållande till de preskriptionsregler som gäller. Det kan därförfinnas anledning att ompröva bestämmelserna om bl. a. förlängningsinstitutet,sedan närmare erfarenhet vunnits av den nya lagstiftningen. Utskottetförutsätter således att regeringen uppmärksamt följer fillämpningen av de nyabestämmelserna och förelägger de förslag till ändringar som kan kommaatt visa sig erforderliga. Mot de delar av propositionen som utskottet intebehandlat särskilt har utskottet inte funnit anledning till erinraii. att med anledning av proposition1981/82:96 och motion' 1981/82:2158 antar de vid propositionen fogade förslägentill 1. lag om preskription av skatfefordringar m.m. meddé ändringar att 6, 8 och 13 §§ erhåller följande som utskottets förslagbetecknade lydelse: SkU 1981/82:38 Får den som svarar för betalning av en fordran helteller delvis uppskov med betalningen enhgt kronofogdemyndighetens skriftligamedgivande, preskriberas fordringen såvitt gäller honom tidigast vid utgångenav det kalenderår då betalningen skall vara fullgjord enligt medgivandet.Fordringen preskriberas härigenom dock inte senare än efter utgången avdet kalenderår då preskription annars skulle inträda enligt 3 §. Får den som svarar för betalning av en fordran helteller delvis uppskov med betalningen enligt kronofogdemyndighetens skriftligamedgivande, preskriberas fordringen såvitt gäller honom tidigast vid utgångenav det kalenderår då betalningen skall vara fullgjord enligt medgivandet.Fordringen preskriberas härigenom dock inte senare än efter utgången avdet kalenderår då preskription annars skulle inträda enligt 3 §. 8§ enligt 3 §. första stycket angivna tiden får på förnyad ansökan förlängas med påkallat från allmän synpunkt. Ansökanom förlängning av preskriptionstid enligt 7 § görs av den kronofogdemyndighethos vilken målet om indrivning av fordringen är anhängigt. Mål om sådanförläng--ning prövas av länsrätten i det län, där den sökande myndigheten harsin verksamhet. Ansökningenskall ha kommit in till länsrätten före utgången av preskriptionstid somgäller enligt 3-6 §§. Ansökanom förlängning av preskriptionstid enligt 7 eller 8 § görs av denkronofogdemyndighet hos vilken målet om indrivning av fordringen är anhängigt.Mål om sådan förlängning prövas av länsrätten i det län, där den sökandemyndigheten har sin verksamhet. Ansökningenskall ha kommit in till länsrätten före utgången av preskriptionstid somgäller enligt 3-6 eller 8§§. 2. lag om ändring i uppbördslagen (1953:272), 3. lag om ändring i lagen (1968:430) om mervärdeskatt, 4. lag om ändring i lagen (1959:92) om förfarandet vidviss konsumtionsbeskattning, 5. lag om ändring i lagen (1958:295) om sjömansskatt, 6. lag om ändring i kupongskattelagen (1970:624), 7. lag om ändring i lagen (1959:552) om uppbörd avvissa avgifter enligt lagen (1981:691) om socialavgifter, 8. lag om ändring i lagen (1976:206) omfelparkeringsavgift, 9. lag om ändring i lagen (1976:666) om påföljder ochingripanden vid olovligt byggande m. m.. SkU 1981/82:38 25 10. lag om ändring i lagen (1971:1072) omförmånsberättigade skattefordringar m. m. Närvarande:Erik (), (). son (c), (), (), förste vice talmannen (),i (s), (). (), IngemarHallenius (c), (), (), (), BoSödersten (s) och ().