bet · G501SoU51 · 1981-12-31 00:00:00 — Ett liknandeuttalande om atf sjukdomens art och varaktighet inte fär påverkavårdmöjligheferna återkommer i specialmo-tiveringen fill 2 § (prop. s. 27 och28 samt 114). Medanledning av ett påpekande av lagrådet om vilken betydelse sjukdomens art ochvaraktighet bör ha för vårdmöjligheterna har föredragande statsrådet vidanmälan av lagrådets yttrande framhållit att avgörande för vårdens omfattningoch karaktär bör vara patientens behov av vård och att vid en prioriteringmellan två patienter det avgörande givetvis mäste vara hur angeläget behovet avvård är. Motbakgrund av dessa uttalanden i proposifionen begärs i motion 1981/82:2161 avGunnar i (m) aft som sin mening skall ge regeringentill känna att den som har del mest akuta behovet av värd skall ges företräde(yrkande 1 c) samt i motion 1981/82:2166 av SoU1981/82:51 12 Carlshamre m.fl. (m) all skall uttala allsjukdomens art och varaktighet mycket väl kan ha betydelse vid prioritering ioundvikliga kösituationer (yrkande 1). Utskottet anser aff def klart mäste slås fast aft defavgörande när en prioritering är ofrånkomlig måste vara hur angeläget behovetav medicinsk vård är och att vid bedömningen härav självfallet sjukdomens artoch i vissa fall också dess varaktighet fär betydelse. Utskottet vill ianslutning härtill framhålla att i det sagda också ligger att en kölista inte ialla situafioner fär vara avgörande för vem som skall få vård. Vad utskottet sålunda anfört tillgodoser här aktuellayrkanden i mofionerna 1981/82:2161 och 1981/82:2166. Krav att vården skall utgå från en helhetssyn påmänniskors behov 1 motion 1981/82:2163 av LarsWerner m.fl. (vpk) begärs i här aktuell del (yrkande 2 delvis) all 2 § HSLskall kompletteras med en bestämmelse om atl värden skall utgå från enhelhetssyn på människors behov. Utskottet ansluter sig till bedömningen i proposifionenatf def infe är nödvändigt aff ha en sädan föreskrift som mofionärerna förordar(se prop. s. 117). Mofion 1981/82:2163 avstyrks därför i här aktuell del. I överensstämmelse med vad HSUföreslagit föreslås i propositionen aff landstingskommunerna skall få ettvidgat ansvar inom hälso- och sjukvårdens område. Utskottet delar dennauppfattning. Landstingskommunerna bör ges ett ansvar för atf främja hälsan hosdem som är bosatta inom landstingskommunen och för att befolkningen erbjuds engod hälso- och sjukvård. De bör, som också föresläs i propositionen, ansvaraför planeringen av hälso- och sjukvårdens utveckling och för samverkan med bl.a. andra myndigheter vars verksamhet kan ha betydelse för befolkningens hälsa.Att ett sådant samlat ansvar läggs på landstingskommunerna kan, som vidareanförs, fä stor betydelse för möjligheten aff förbättra hälsan hosbefolkningen och för att effektivisera verksamheten. Det sagda sfär infe i motsättning till den nu gällandeprincipen atf det med vissa undantag står var och en fritt aft utövaverksamhet pä hälso-och sjukvårdens område. Någon anledning aff ändra på dennaprincip finns infe. Utskottet avstyrker därför motion 1981/82:2163 av LarsWerner m.fl. (vpk), såvitt däri yrkas atf I § i lagförslaget skall kompletterasmed en bestämmelse om atf all sjukvård skall bedrivas i samhällets regi(yrkande 2 delvis). I enlighet med def ovan sagdaföreslås atf def i 3 § HSL skall stadgas aft varje landstingskommun skallerbjuda en god hälso- och sjukvård ål dem som är bosatta inomlandstingskommunen och all denna även i övrigt skall SoU1981/82:51 13 verka för en god hälsa hos hela befolkningen. Vidareföreslås att det skall stadgas atf vad sålunda sagts inte skall utgöra hinderför annan aff bedriva hälso- och sjukvård. Lagrådet ansåg att sistnämnda stadgande var obehövligt, omavsikten var atf upplysa om att landstingskommunens skyldighet att erbjudahälso-och sjukvård inte hindrade annan att erbjuda sädan vård. Om avsiktendäremot var aff begränsa landstingskommunens ansvar borde detta i stället skegenom eff fillägg fill de föreslagna bestämmelserna av innehåll attlandstingskommunens skyldighet atf erbjuda en god hälso- och sjukvård skulle begränsastill fall där invånarnas vårdbehov infe fillgodoses pä annat sätt. Vid anmälan av lagrådets protokoll i regeringen avvisadeslagrådets förslag. Därvid anfördes bl. a. att landstingskommunen bör ha ettförstahandsansvar för all den enskilde erbjuds hälso- och sjukvård, attemellertid vissa former av hälso- och sjukvård, t. ex. skolhälsovården ochföretagshälsovården, även i fortsättningen kommer att ha särskilda huvudmän,att det är angeläget att andra vårdgivare, t. ex. privatpraktiserande läkareoch privata sjukhem, ges goda möjligheter för sin verksamhet samt att det börmarkeras aft landstingskommunens ansvar inte utgör något hinder härför. Motdenna bakgrund följdes inte lagrådefs ändringsförslag i proposifionen. I motion 1981/82:2166 av m.fl. (m) yrkasatt def av lagrådet föreslagna tillägget skall tas in i 3 § (yrkande 2). Ufskoffet har stannat för atf godta den i propositionenföreslagna lagtexten. Den omständigheten aff landstingskommunen åläggs ettlångtgående vårdansvar innebär enligt utskottets mening inte aff bestämmelsernai 3 § fär tas till intäkt för aff begränsa möjligheterna för annan aft bedrivahälso-och sjukvård. Bestämmelserna måste också ses i samband med de regler somföreslås rörande planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvärden. Dessabestämmelser behandlas i det följande. Utskottet anser således atfmofionsyrkandet infe bör föranleda någon åtgärd. Enligt 7 § första stycket HSL skalllandstingskommunen planera hälso-och sjukvården med utgångspunkt ibefolkningens behov av hälso- och sjukvård. Planeringen skall enligt andrastycket i paragrafen avse även den hälso- och sjukvård som erbjuds av annan änlandstingskommunen. I motion 1981/82:2163 föresläs att det i 7 § andra stycketskall stadgas atf landstingskommun skall ha ett totalansvar för värdensplanering (yrkande 2 delvis). Enligt utskottets mening behövs def regler av def slagrörande planeringen av hälso- och sjukvården som föreslås i propositionen.Reglerna behövs för att landstingskommunen skall kunna fillgodose behovet avsjukvård hos dem, för vilka kommunen enligt 3 § har en skyldighet afftillhandahålla sädan vård. a. för aff få eff effektivt utnyttjande avtillgängliga resurser SoU 1981/82:51 14 börplaneringen avse även andra vårdgivare än landstingskommunen. Utskottet, sominte kan finna all den i motionen föreslagna lagtexten skulle förändrainnehållet i planeringsansvaret, tillstyrker propositionens förslag till 7 §HSL. a. atf landstingskommunen skall fa hänsyn fill det utbud av hälso-och sjukvård som andra vårdgivare svarar för, t. ex. privata vårdinrättningar,privatpraktiserande läkare, skolhälsovård och företagshälsovård. I dettasammanhang vill utskottet erinra om atf en beredningsgrupp tillsatts inomsocialdepartementet med uppgift att analysera frågan om nyrekrytering fillprivafpraktikerkåren. Gruppen skall bl. a. lägga fram förslag om hur samarbetetmellan privatpraktikerna och den offentliga vården kan utvecklas. I det nuaktuella lagförslaget tas upp en bestämmelse som tar sikte på samarbetet mellanlandstingskommunen och andra vårdgivare. Enligt 8 § HSL skall nämligenlandstingskommunen i planeringen och utvecklingen av hälso- och sjukvärdensamverka med samhällsorgan, organisafioner och enskilda. Utskottet vill starktunderstryka vad som anförs i proposifionen om att ordet samverkan avser aftmarkera att samarbetet skall vara fråga om ett ömsesidigt givande och tagande(prop. s. 124). Det är således inte endast fräga om att bereda nägon tillfälleall la del av t. ex. ett visst förslag lill utbyggnad, ulan avsikten är attdenne skall ges möjlighet all påverka utformningen av förslaget genom atfbelysa def utifrån hans kunskaper och erfarenheter. Utskottet vill här oeksäunderstryka aff landstingskommunen inte får någon bestämmanderätt över andravårdgivares verksamhet. Utskottet tillstyrker förslaget till lagtext. Dettainnebär att motion 1981/82:2163 avstyrks, såvitt däri föresläs enändring som hänger samman med att utskottet avvisat tanken på att all hälso-och sjukvård skall bedrivas i samhällets regi (yrkande 2 delvis). I propositionen fas utförligt upp frägan omavgränsningen av landstingskommunens ansvar för hälso- och sjukvården gentemotnärliggande verksamhetsområden som andra huvudmän svarar för (prop. s. 42). Utskottethar inte något att erinra mot vad som där anförs. Inte minst då det gäller kommunernasansvar för den allmänna hälsovården är det viktigt aft man sä långt möjligtsöker klara av gränsdragningsfrågan. Det måste här ankomma pälandstingskommunen att vara akfiv för aff, öm osäkerhet uppkommer om en vissuppgift ankommer på hälso- och sjukvärden eller på den allmänna hälsovården, fåfill stånd en överenskommelse med kommunen i fråga. Denenskildes ansvar för sin hälsa 1 3 § stadgas aff en god hälso- och sjukvård skallsärskilt (1) vara av god kvalitet och tillgodose patientens behov av trygghet ivården och behand- SoU 1981/82:51 15 lingen,(2) vara lätt tillgänglig, (3) bygga pä respekt för patientens självbestämmandeoch integritet, (4) främja goda kontakter mellan patienten och hälso- och sjukvårdspersonalen. Imotion 1981/82:2164 av () och () framhålls bl.a. aff ingen samhällsåfgärd kan förbättra folkhälsan sä mycket som denlivsföring som de enskilda människorna bestämmer sig för. Motionärerna begärmot denna bakgrund i här aktuell del av motionen atf punkt 3 i det ovanredovisade stadgandet skall kompletteras med en bestämmelse om all hälso- ochsjukvården skall utgå från den enskildes eget ansvar för sin hälsa. Kravet påden enskildes ansvar för sin hälsa skall dock enligt motionärerna inte innebäraatt nägon, oavsett anledningen till sjukdom och ohälsa, inte skall fä den likaoch goda vård som skall komma alla medborgare lill del. Utskoffefkan helt ansluta sig fill def synsätt som präglar mofionen. Detta sfär också iöverensstämmelse med vad som anförts i proposifionen. I denna förutsättssålunda bl. a. aff landstingskommunen genom upplysning och information skallstimulera de enskilda människorna atl känna ansvar för sin hälsa och alt självaompröva och eventuellt ändra sin livsföring. Hälsovård, s. k. friskvård och s.k. egenvård måste utgöra en viktig del av hälso- och sjukvården i framfiden (sevidare prop. s. 58). Sombåde föredragande statsrådet och mofionärerna framhåller skall alla oavsettorsaken till sjukdom eller skada kunna fä värd och behandling. Mot dennabakgrund har det inte skrivits in i HSL att vården skall utgå från denenskildes ansvar. Utskottet ansluter sig till detta ställningstagande. Mofion1981/82:2164 i här aktuell del avstyrks således. 1 5 § lagen (1980:11) om tillsyn över hälso-ochsjukvårdspersonalen m. fl. (fillsynslagen) finns en bestämmelse om aft den somhar ansvaret för vården är skyldig att informera patienten om hanshälsotillstånd och om de behandlingsmöjligheter som sfär till buds. Enmotsvarande bestämmelse för den landstingskommunala hälso- och sjukvärden hartagits in i 3 § fjärde stycket HSL. Patienten inom den landsfingskommunalahälso- och sjukvärden skall således ges upplysningar om sitt hälsotillstånd ochom de behandlingsmetoder som står till buds. Imotion 1981/82:2161 av i (m) anförs bl. a. aff patientenofta är mera frågande inför undersökningsmetoderna än inför behandlingen. Mofionärenbegär därför (yrkande 2 b) aft i lagtexten skall anges aftinformationsskyldigheten även omfattar de undersökningsmetoder som står tillbuds. Upplysningoch information i def enskilda vårdfallet är av grundläggande betydelse föratf skapa ett förtroendefullt förhällande mellan patienten, å ena sidan, ochhälso- och sjukvården och dess personal, å andra sidan. SoU 1981/82:51 16 Ovannämndbestämmelse i tillsynslagen och dess föreslagna motsvarighet i HSL innebär ettkrav att vården bedrivs och organiseras pä eff sådant sätt atf patientensberättigade krav pä information kan tillgodoses. Någon tvekan om attinformation om de undersökningsmetoder som står till buds innefattas iinformationsskyldigheten gentemot patienten bör mot denna bakgrund inte råda. Mofion1981/82:2161 påkallar därför enligt utskottets mening infe någon riksdagensåtgärd i här aktuell del. Invandrarnaoch hälso- och sjukvården I motion 1981/82.2167av m.fl. (i) angesen rad åtgärder som med hänsyn fill invandrarnas bakgrund i fräga om språk,kunskaper, levnadsvillkor m. m. enligt mofionärerna måste vidtas för affmålet en vård på lika villkor för hela befolkningen skall uppnås. Motionärernabegär att regeringen skall ta upp överläggningar med Landstingsförbundetrörande hälso- och sjukvårdslagens tillämpning för invandrarna. Utskoffefbehandlade i betänkande SoU 1981/82:25 en motion vari begärdes affregeringen skulle fa upp överläggningar med rörandeförbättrad hälso- och sjukvård för invandrare. I motiveringen lill yrkandetframhölls bl. a. all hälso- och sjukvården måste göras praktiskt tillgängligäven för invandrarna. Utskottet redovisade i betänkandet olika sammanhang ivilka frågan om invandrarnas situation inom hälso- och sjukvårdenuppmärksammats, nämligen bl. a. i riktlinjerna för det utredningsarbete sompågår om ett principprogram för den framtida hälso- och sjukvården med sikte pååren 1990-2000 (HS 90), uppdraget för den bildade arbetsgruppenrörande de finskspräkiga invandrarnas situation inom den svenska hälso- ochsjukvården, en anordnad konferens om invandrarfrågor medrepresentanter för statens invandrarverk och ett 20-fal företrädare för Landstingsförbundetsamt direktiven för den är 1980 tillkallade invandrarpolitiska kommittén (A1980:04). Iproposifionen framhålls bl. a. att en viktig uppgift för hälso- och sjukvårdenblir att utreda hur skilda sociala förhållanden, som kan begränsa den enskildesmöjlighet att utnyttja vårdutbudet, bör påverka hälso- och sjukvärdensinriktning och utformning och understryks vikten av aff invandrarna färfillgång till hälso- och sjukvård på samma villkor som den övriga befolkningen.Detta gäller infe minst de förebyggande insatserna. Invandrarnas särskildainformationsproblem mäste uppmärksammas (prop. s. 28, 52 och 59). Detansvar för att en god hälso- och sjukvård erbjuds befolkningen, som HSL läggerpå landstingskommunerna, innebär att hälso- och sjukvården måste anpassas äventill invandrarnas situafion. Den i utskottets ovannämnda betänkande lämnaderedovisningen för hur invandrarnas situa- SoU1981/82:51 17 tion inom hälso- och sjukvården uppmärksammats iutredningssamman-hang m. m. och den ovan lämnade redovisningen förpropositionens innehåll visar atf man är medveten om aff invandrarnassituation inom hälso- och sjukvärden behöver förbättras på olika sätt. Medhänsyn härtill och lill alt landstingskommunernas ansvar enligt HSL vidgas tillaff omfatta även hälsovård har utskottet anledning räkna med atf mofionenssyfte skall kunna fillgodoses utan aff nu behöver ta några initiativ.Någon åtgärd med anledning av motion 1981/82:2167 är därför enligtutskottets mening inte erforderlig. Krav att landstingskommunen skall delta isamhällsplaneringen I motion 1981/82:2163 av LarsWerner m.fl. (vpk) begärs i här aktuell del av mofionen (yrkande 2 delvis) aft8 § HSL kompletteras med en bestämmelse om aff landstingskommunen skall deltai samhällsplaneringen i syfte aft främja en god hälsa hos befolkningen. Den offentliga hälso- och sjukvårdens betydelse församhället har särskilt blivit allt större. a. förf med sig aft landstingskommunernas delaktighet i den allmännasamhällsplaneringen har blivit mer markerad . a. ärlandstingskommunerna genom författningsbestämmelser tillförsäkrade inflytandepä länsplaneringen. I propositionen framhålls att landstingskommunerna måsteta en aktiv del i samhällsplaneringen och i sin planering ange hälso- ochsjukvårdens önskemål om förändringar inom andra sektorer i samhället i syfteatt förbättra befolkningens hälsa. Betydelsen av samverkan med sådana kommunala,regionala och centrala organ som kan påverka behov, förutsättningar ochförhållanden inom andra samhällssektorer understryks (prop. s. 62 och 63). Med hänsyn fill def vidgade ansvar för hälso- ochsjukvården som HSL lägger pä landstingskommunerna har utskoffef anledning räknamed aff landstingskommunerna kommer aft öka sitt engagemang i samhällsplaneringen.Någon särskild bestämmelse i HSL om atf landstingskommunerna skall delta isamhällsplaneringen är därför infe erforderlig. Utskottet avstyrker såledesmofion 1981/82:2163 i här aktuell del. Vissa bestämmelser om personal för hälso- och sjukvården En god hälso- och sjukvårdförutsätter en välutbildad och kompetent personal. I avsikt attlandstingskommunens hälso- och sjukvård skall tillförsäkras den personalkadersom behövs för aff tillhandahålla en god vård har i 13 § första stycket HSLtagits in en bestämmelse om aff i hälso-och sjukvården skall finnas denpersonal som behövs för aff meddela god värd. En erinran om aft det finnssärskilda bestämmelser om åligganden för hälso- och sjukvårdspersonalen och omtillsynen över denna personal finns i andra stycket i paragrafen. 2 1981/82. SoU1981/82:51 18 I motion 1981/82:2161 av GunnarBiörck i (m) begärs aff 13 § HSL skall fä en som motionären anför nägotmindre infantil utformning (yrkande 2 c). Enligt utskottets mening behövs de i 13 § HSL föreslagnabestämmelserna. Utskottet har inte nägon erinran mot utformningen av dem.Mofion 1981/82:2161 avstyrks därför i här aktuell del. Del medicinska ledningsansvaret m.m. Föreskrifter om hälso- ochsjukvårdspersonalens yrkesansvar Tmns i olika författningar, bl. a. itillsynslagen och i allmänna läkarinstruktionen. Grundprincipen för hälso- ochsjukvårdspersonalens yrkesansvar kan sammanfattningsvis sägas vara atf var ochen som arbetar inom hälso- och sjukvården har ett ansvar för egna bedömningar,beslut och åtgärder i samband med yrkesutövningen. Alla har en skyldighet atffölja av utfärdade föreskrifter m. m. Hälso- ochsjukvårdspersonalen står i yrkesutövningen under tillsyn av ochfrågor om disciplinansvar prövas av hälso- och sjukvårdens ansvarsnämnd. Principerna för delegering av uppgifter inom hälso- ochsjukvärden finns redovisade i kungörelse med allmänna råd omdelegering av arbetsuppgifter inom hälso- och sjukvård m. m. (SOSFS(M)1980:100). Ledningsansvar avser ansvar för atf undersfälld personalfullgör sina åligganden. Man skiljer inom hälso- och sjukvården mellanadministrativt ledningsansvar, som omfattar verksamhet som infe hör fill denmedicinska verksamheten, och medicinskt ledningsansvar, till vars innebördutskottet återkommer nedan. Def administrativa ledningsansvaret är ingående reglerat iden nuvarande sjukvårdslagstiftningen. Med utgångspunkt i aff def ankommer pålandstingskommunen atf bestämma hur det administrativa ledningsansvaret skallvara fördelat har det administrativa ledningsansvaret infe närmare reglerats iHSL. Enligt den nuvarande sjukvårdslagstiftningen avser detmedicinska ledningsansvaret frågor som hör till den medicinska verksamhetenoch ligger på överordnade läkare (överläkare, distriktsläkare m. fl.). Den"direkt medicinska verksamheten" brukar enligt HSU definieras somundersökning och behandling (diagnos och terapi) dvs. uppgifter, vilkas handhavandekräver särskild medicinsk utbildning. 1 HSL behålls regler om medicinsktledningsansvar för vissa läkare. Enligt 14 § HSL skall således en särskildläkare finnas som ansvarar för ledningen av den medicinska verksamheten inomdet verksamhetsområde som landstingskommunen bestäminer. Denne läkare skallbenämnas överläkare i fråga om verksamhet på sjukhus och distriktsläkare ifråga om SoU 1981/82:51 19 En överläkares verksamhet skall kunna omfatta även verksamhetutanför sjukhuset. Vid utövandet av ledningen skall läkaren i frågor som inferör vården av enskilda patienter följa de föreskrifter som landstingskommunenkan meddela. Landstingskommunen skall kunna förordna en annan läkare aftfullgöra viss del av en överläkares eller disfrikfläkares åligganden. Deföppnas enligt lagförslaget en möjlighet att medge undantag från huvudregeln atfdef medicinska ledningsansvaret skall ligga på en läkare. Detbör i detta sammanhang nämnas att det i proposifionen förufskickas aff bl. a.begreppen överläkare och distriktsläkare kan komma att avskaffas i lagstiftningen(prop. s. 73). Verksamhetsområdeskall enligt proposifionen ha samma innebörd som i sjukvårdslagen, dvs. avseviss medicinsk funktion, t. ex. allmän kirurgi, hjärtsjukdomar eller allmäninternmedicin. Uttalandeni proposifionen om vad def medicinska ledningsansvaret bör avse kansammanfattas pä följande sätt (prop. s. 130, 131, 150 och 151, se även s. 145). Detmedicinska ledningsansvaret omfattar diagnos, vård och behandling i defenskilda fallet. Ansvaret omfattar förutom vården av enskilda patienter istrikt mening också in- och utskrivning av patienten innefattande ävenprioritering mellan patienter och ansvar för remitterade patienter. 1 detmedicinska ledningsansvaret ingär också eff ansvar för aff journaler förs förpatienten, atf befintlig medicinsk-teknisk utrustning används pä det sätt somfrån sjukvårdssynpunkt bäst gagnar patienten samt ansvar för riktig och säkermedicinering. Det medicinska ledningsansvaret omfattar vidare avgöranden ifrågor som väsentligen inte berör en viss patient utan är av mera allmän naturmen i varje fall kräver en medicinsk sakkunskap för bedömningen t. ex.grundsatserna för den prioritering som bör ske av medicinska skäl, principernaför journalföring, lämplig användning av medicinsk utrustning, olika rutinervid värden. I den mån fråga infe är om diagnos, vård och behandling av enenskild patient skall emellertid huvudmannen kunna utfärda för läkarenbindande föreskrifter. Dessa bör självfallet utgå från huvudmannens ansvar förresursfrågor och organisatoriska frågor. I motion 1981/82:2163 av m.fl. (vpk)anförs bl. a. atf proposifionen underminerar landstingskommunens möjligheteraff planera hälso- och sjukvården genom aft bl. a. inte tillfredsställande lösaproblemet med det medicinska ledningsansvaret. Ett ansvar för vården förutsätterenligt mofionärerna ett sammanhållet politiskt, administrativt och medicinsktansvar hos landstingskommunen. Mofionärerna föreslår en lydelse av 14 § somhar denna utgångspunkt (yrkande 2 delvis). Utskoffefansluter sig till förslaget i propositionen att def medicinska ledningsansvareti princip skall ligga på en läkare. SoU1981/82:51 20 avstyrker utskottet motionsyrkandef. Utskoffef har vid sina överväganden av frågan ominnehållet i def medicinska ledningsansvaret kommit fram fill att dettaledningsansvar nu bör ges det innehåll som anges i proposifionen enligt denredovisning som lämnats ovan. Def medicinska ledningsansvaret skall såledesomfatta främst diagnos, vård och behandling i def enskilda fallet. Ufskoffetvill inte förneka atf avgörandet av vad som skall omfattas av nämnda ledningsansvarrymmer svåra gränsdragningsfrågor. Som framgår av propositionen är emellertidavsikten atf den tillkallade behörighetskommitté (S 1980:11)skall fä i uppdragatt se över vissa frågor som rör ansvarsfördelningen inomhälso- och sjukvärden. Utgångspunkt för översynen skall enligt propositionenvara förslaget i HSL beträffande det medicinska ledningsansvaret och en strävani översynen bör vara aff klargöra ansvars-och arbetsfördelningen mellan framförallt läkare och vissa andra yrkesgrupper, t. ex. distriktssköterskor,barnmorskor och sjuksköterskor. Enligt ufskottets mening bör översynen bedrivasskyndsamt och företrädare för landstingskommunerna och personalorganisationernabör inbjudas aff delta i översynen. 1 avvaktan på resultatet av en översyn ochmed hänsyn till vad utskoffef ovan anfört börden i proposifionen föreslagnaregleringen i 14 § HSL godtas. Dä det gäller den språkligautformningen av paragrafen anförs i motion 1981/82:2161 av iVärmdö (m) atf användningen av den obestämda artikeln "en" framförordet "läkare" lätt kan medföra missuppfattningar genom förväxlingmed räkneordet "en". Motionären begär därför aff "en"framför "läkare" utgår i paragrafen (yrkande 2 d). Utskottet godtar den föreslagna lagtexten och avstyrkermotionsyrkandet.