bet · G501FiU40 · 1981-12-31 00:00:00 — Vidare har inriktningenoch omfattningen av de förslag som regeringen redovisade i budgetpropositionenför att begränsa kommunernas finansiella utrymme förändrats under den fortsattaberedningen inom . Denändrade inriktningen av besparingsförslagen rörande den kommunala FiU1981/82:40 32 ekonomin ger en budgetförstärkning utöver de som föreslogsi budgetpropositionen på 500 milj. kr. som helårseffekt och med 250 milj. kr.räknat för /83. Bland övriga större förändringar kan nämnas attnettobesparingen inom sjukförsäkringen nu beräknas bli ca 100 milj. kr. lägreför /83. Beslut om besparing inom företagshälsovården har intefattats, vilket innebär att en kalkylerad besparing om 150 milj. kr. Det ändrade finansieringssätlet m. m. i fråga om oljelagringsprogrammetleder enligt nya bedömningar till en ökad besparing om 300 milj. kr. per helår.De redovisade besparingsåtgärderna ger en samlad besparing på knappt 4,8miljarder kronor räknat på helår. För /83 uppgår besparingentill ca . Besparingarna överstiger sålunda med istorleksordningen 200 milj. kr. de belopp som aviserats i budgetpropositionensåväl räknat på helår som för /83. I detta sammanhang bör ocksåuppmärksammas den positiva ränteeffekt för statsverket på drygt 400 milj. kr.räknat i helårseffekt som följer av förslaget om ändrad uppbörd av bensinskattm. De samlade besparingarna uppskattades ibudgetpropositionen till ca för helår och till ca 9,7miljarder kronor för /83. Dessa belopp bör nu räknas upp med ca1,resp. . Av denna redovisning framgårsålunda att det uppsatta sparmålet har uppfyllts. I årets budgetproposition angavs att ett begränsat utrymmeskapats för ökade insatser inom ett fåtal särskilt angelägna områden.Kostnaderna för de nämnda insatserna inkl. kommande särpropositioner angavskomma att understiga 900 milj. kr. Denna bedömning äger alltfort giltighet. Dekostnader som inte fanns redovisade under anslag i budgetpropositionen hadebeaktats vid beräkningen av posten tillkommande utgiftsbehov, netto. De förändringarav statsbudgeten som här redovisats sammanfattas i tabell 4. Underskottet i statsbudgeten för /83 harenligt de reviderade beräkningarna nu minskat och beräknas uppgå till ca 75,7miljarder kronor. Av förbättringen på svarar vissaengångsförstärkningar i denna beräkning för . Även omengångsförslärkningarna exkluderas visar budgetunderskottet mellan budgetpropositionenoch nuvarande beräkning en minskning med . Statsbudgeten budgetåren 1981/82-1982/83 (Miljarder kronor) Ny be- Budgetprop. 1981 räkning 1982 räkning -67,6 -76,2 -82,6 -75,7 Underlångtidsbudgelperioden ökar budgetunderskottet med ca 19,7 miljarder kronor.Jämfört med fjolårets långtidsbudget är detta en betydligt lägre ökningstakt.Med givna antaganden förutses en lägre tillväxttakt av statens utgifter och eninkomslulveckling som innebär att inkomsterna som andel av BNP är stabil underperioden. Det kan observeras att denna utveckling skulle innebära attunderskottet som andel av BNP sjunker från då engångseffekterna påstatsbudgeten /83 ftånräknats till /87. Jämfört med långtidsutredningens prognos enligt alternativI ligger långtidsbudgetens saldo för ca högre.Skillnaden hänför sig huvudsakligen till de höjda punktskatter som lagts in ilångtidsutredningens kalkyl, vilket med hänsyn till beräkningsmetodiken intesker i långtidsbudgeten. Många av de indirekta skatterna som är utformade somslyckskatter har emellertid genom särskUda beslut höjts så att de huvudsakligenföljt prisutvecklingen. Det gäller t. ex. skatten på vin, sprit och tobakliksom på olja. Om de indirekta skatterna höjs i takt med den allmännaprisutvecklingen skulle inkomsterna bli ca högre 1986/87 änvad som har beskrivits. Statens inkomster är starkt beroende av den realatillväxten i ekonomin. Budgetens utgifter däremot styrs i hög grad av faktorerav annan art såsom befolkningsförändringar och olika former av automatik.Långtidsbudgeten är som nämnts varken en prognos eller en plan för den framtidautvecklingen. Däremot visar den på vissa grundläggande tendenser ibudgetutvecklingen. Alltför stor uppmärksamhet bör därför inte fästas vidbudgetsaldots absoluta nivå . De resultat som långtidsbudget visar befästerdock att den strukturella obalans som finns i statsbudgeten består. Dock börnämnas att de målmedvetna insatser som har vidtagits för att bromsa upp denstatliga utgiftsutvecklingen har inneburit att det statliga budgetunderskottetsökningstakt i långtidsbudgetkalkylen minskar. Exkluderas statsskuldråntornablir denna tendens än mer påtaglig. Även om tendenser kan skönjas till en utveckling motsundare statliga finanser, så kvarstår behovet av fortsatta målmedvetnabesparingsansträng- 3 1981/82. FiU1981/82:40 34 ningar som bl. a. måste syfta till att bryta upp de starkaautomatiska bindningar som finns på utgiftssidan, anför föredraganden. Erfarenheter av de senaste årensbesparingsarbete. De direkta effekterna av de vidtagnabesparingsåtgärderna beräknas i löpande priser öka från inemot 19 miljarderkronor /83 till /87. a. tekniska skäl redovisas vissa besparingar som ökade inkomster.Begränsningarna i det kommunala skatteunderlaget och begränsningarna i avdragetför arbetsresor svarar för merparten av detta belopp. Viss del av besparingarnafaller inte på statsbudgeten. Detta gäller de besparingar som berör ATP,delpension och delar av arbetslöshetsförsäkringen. Sammantaget svarar dessaför av besparingarna. I fasta priser ökarbesparingarna från inemot 19 till 27 miljarderkronor. Sammanfattningsvis pekar enligt föredragandens mening denredovisning som görs i propositionen av besparingsansträngningarna under desenaste åren mot att arbetet varit framgångsrikt och att vidtagna åtgärder nubörjar bära frukt. krävs fortsatta åtgärder med denna inriktning ominte gjorda insatser helt eller delvis skall omintetgöras. Budgetpolitiska riktlinjer.Föredraganden framhåller att besparingsansträngningarna måste drivas vidare påett planmässigt sätt och i ett långsiktigt perspektiv. Det av angivnalångsiktiga målet att minska budgetunderskottet som andel av BNP med igenomsnitt en procentenhet bör Ugga fast liksom målet att minskastatsutgifternas reala tillväxt, exkl. statsskuldräntor och vissakonjunkturberoende anslag, med . Det har varit av stort värde attha kvantifierade mål för det praktiska besparingsarbetet även på . Dessa mål för budgetutvecklingen av relativt allmän artmåste kompletteras med mer preciserade riktlinjer för utgiftsprövningen ochbesparingsarbetet. I förra årets kompletteringsproposition redovisades sådanariktlinjer. Erfarenheterna från den praktiska tillämpningen av dessariktlinjer i det besparingsarbete som har bedrivits sedan fjolåretskompletteringsproposition bygger i mångt och mycket på det synsätt som lågbakom riktlinjerna. Enligt föredragandens mening bör dessa ligga fast. har statsmakterna lagt fastriktlinjer för kommunsektorn som innebär att den kommunalakonsumtionstillväxten måste begränsas till högst . Detta förutsätteratt omfattande omprövningsåtgärder sätts in. Något utrymme för nya statligtbeslutade reformer som ökar den kommunala konsumtionsvolymen finns inte.Statsmakternas fortsatta besparingsansträngningar måste därför med nödvändighetberöra också kommunerna. bör åtgärder som inskränker kommunernasfinansiella utrymme motsvaras av en minskning i statliga krav på kommunalverksamhet. Det har itidigare sammanhang anförts att besparingsbehoven är av sådan FiU 1981/82:40 35 omfattningatt inget område ensamt kan svara för den nödvändiga anpassningen.Besparingsåtgärderna måste med nödvändighet påverka levnadsvillkoren för alla isamhället. får besparingarna inte drabba de grupper som har detsämst. Dessa bedömningar har präglat arbetet med de besparingar som framlagtseller aviserats budgetproposition. Följandeområden bör integreras i besparingsarbetet framöver. Detförsta området rör statens in- och utbetalningar. De bör fördelas på ett sådantsätt att räntekostnaderna minimeras. I takt med den starkt växande omslutningenpå statens budget och genom del höga ränteläget ökar betydelsen av att nogabevaka gällande kreditlider och utbetalningsrutiner m. m. Vadgäller inbetalningar av bl. a. skatter till staten förekommer varierandekredittider. Dessa är ofta betingade av bl. a. historiska skäl. Även på dettaområde finns skäl till en förnyad översyn. Föredragandenavser att senare i vår återkomma till regeringen med förslag om att dessaförhållanden ses över allsidigt. Utöverlöpande in- och utbetalningar har staten fordringar och skulder gentemotprivatpersoner, organisationer och förelag. Även här är det angeläget att seöver gällande regelsystem i syfte att förbättra statens kassahållning och uppnåbesparingar. Från statsfinansiell synpunkt finns det ett starkt behov av att t.ex. påskynda återbetalningarna av de lån som ulestår inom bostadsdepartementetsområde. Liknande bedömningar kan behöva göras vad gäller vissa låneformer därvalmöjlighet föreligger i fråga om utlåning över den statliga budgeten ellerupplåning direkt på kreditmarknaden. Vidsidan av budgeten förekommer olika former av statUga fonder. Vissa av dessatorde numera ha förlorat sin ursprungliga betydelse. Vidare är förvaltningenmänga gånger spridd på flera olika myndigheter. I syfte att effektivisera ochförenkla fondförvaltningen bör fondernas administration i så stor utsträckningsom möjligt sammanföras till effektiva enheter. Dessutom bör de fonder somspelat ut sin roll upplösas. Som exempel på åtgärder med denna inriktning nämnsförslagen i propositionen om avveckling av vissa statliga fonder (prop.1981/82:213). Det finns enligt föredragandens mening anledning att undersökamöjligheterna att gå vidare på denna väg. Viktenav att i ökad utsträckning ägna uppmärksamhet åt sådana finansiellakonsekvenser av statliga beslut som inte kommer till uttryck på Statsbudgeten,s. k. utombudgelära utgifter, framhålles. Riktlinjer för budgetåret 1983184.11982 årsbudgetproposition anfördes att ett sparmål bör uppställas även för budgetåret1983/84. Långtidsbudgetkalkylerna utgör ett viktigt underlag för att bedömaden rimliga nivån. Budgetunderskottet beräknas i dessa till ca 86,6 miljarderkronor /84. Erfarenhetsmässigt innebär det en kraftigunderskattning av del FiU1981/82:40 36 underskott som uppkommer vid oförändrad politik och utansärskilda budgetförstärkande åtgärder. Det sammanhänger med den metodik somanvänds i långtidsbudgetkalkylerna. Mot bakgrund av svårigheterna altytterligare höja skattetrycket, måste slutsatsen bli att besparingarna /84 bör vara av ungefär samma omfattning som de i åretsbudgetproposition redovisade besparingarna för /83. Det är inte möjligt att redan nu precisera vilka områdensom kan komma alt beröras av olika sparåtgärder. a. bör myndigheternasanslagsframställningar avvaktas innan ställning tas härtill. Neddragningar avutgifter och i vissa fall personal blir aktuella över ett mycket brett fäll.Eftersom budgetarbetet inriktas på besparingar kan nya eller utökadeutgiftsåtaganden bli aktuella endast i undantagsfall och då enbart om definansieras genom omprioriteringar eller besparingar utöver de besparings-kr.avsom den allmänna budgetpolitiken kommer att ställa. Den framförhållning som ett målmedvetet och rationelltinriktat besparingsarbete kräver har kommit till uttryck bl. a. i de årligaanvisningar till myndigheterna som regeringen har beslutat om. I anvisningarnafår myndigheterna i uppdrag att för sakanslag (dvs. främsttransfereringsanslag) som omsluter minst 100 milj. kr. redovisa ett teknisktunderlag som visar hur en neddragning om kan genomföras. I de årliga anvisningarna slås fast att myndigheternaskall beräkna sitt medelsbehov med utgångspunkt i det s. k. huvudförslaget.Detta gäller såväl för /84 som för de påföljande fyra budgetårsom omfattas av långtidsbedömningsperioden. Enligt föredragandens bedömning börmyndigheterna räkna med att huvudförslaget i allt väsentligt kommer atttillämpas inom överskådlig framtid. Ett genomarbetat underlag för det fortsattabesparingsarbetet bör även komma fram genom de översynsprojekt som regeringenhar initierat och som redovisats i tidigare propositioner. Ett ökat utnyttjandeav de kvalificerade utredningsresurserna vid riksrevisionsverkel och statskontoretbör också kunna avsätta värdefulla resultat. Denna möjlighet att få frambesparingsunderlag bör framgent kunna få en större betydelse. har beslutat att ändra riksdagsordningen (RO) såatt de krav som finns i RO, 3 kap. 2 §,alt propositioner med förslag om nytt eller väsentligt höjt anslag också skallinnehålla en uppskattning om framtida kostnader för det ändamål som förslagetavser, utvidgas till att gälla även sådana propositioner som innehållerriktlinjer för viss statsverksamhet (RF, 9 kap. 7 §). Den beslutade ändringenträder i kraft (SFS 1981:1097). Mot bakgrund av riksdagensbeslut har regeringen utfärdat riktlinjer för arbetetsbedrivande inom så att även förslag om ändrad eller ny lagstiftningav riktlinjekaraktär så långt som möjligt redovisar tillförlitligakostnadsbedömningar. Redovisningen bör, bl. a. mot bakgrund av riksdagensuttalande, göras mer utförlig och i möjligaste mån ange de beräknadestatsfinansiella effekterna i form av FiU1981/82:40 37 belopp eller beloppsinlervall. Mot bakgrund av det ansträngda budgetläget tillämpades iårets budgetproposition striktare principer för omräkning av bidragsanslagsamt för statlig garantigivning. Denna uppstramning är väl motiverad av detövergripande kravet att uppnå balans i prövningen av olika typer av statUgaaktiviteter liksom mellan stora och små verksamhetsområden. Även förnästkommande budgetarbete bör därför dessa principer äga giltighet. Fortsatt uppmärksamhet kommer att ägnas åtkostnadsutvecklingen för det statliga utredningsväsendet. Regeringen harnyligen genom en ändring i 5 § kommittéförordningen (1982:37) ålagt allakommittéer att göra upp en plan för utredningsarbetet och ange denberäknade kostnaden för fullgörandet av uppdraget. Frågan om kommittéernaskonsultkostnader behandlas i en särskild bilaga till propositionen (bilaga 3). De taxor för statliga tjänster som tillämpas utanfördirekt uppdragsverksamhet har traditionellt höjts med tämligen långamellanrum. Fortsättningsvis bör i normalfallet en justering med hänsyn lillkostnadsutvecklingen ske . Det fortsatta arbetet med att dra ned de statligautgifternas tillväxttakt kommer att fordra en ökad medverkan från de statligamyndigheterna. Förutsättningarna för en rationell budgetering förbättrasavsevårt om den kan baseras på underlag från de organ som besitter sakkunskapenpå olika områden. Detta konstaterande är särskilt relevant då budgetarbetetinriktas på omprioriteringar och besparingar. I motion 2547 (s) anförs att detunder den socialdemokratiska tiden var en självklar princip att den statligautgiflsutveckHngen skulle hållas inom ramen för den inkomstökning som kundeuppnås. Förutsättningen för att kunna genomföra reformer medutgiftskonsekvenser var att dessa kunde täckas med motsvarandeinkomstförstärkningar, i första hand genom ökade skatteinkomster. Beträffandeden nu aktuella budgetsituationen avviker beräkningarna i kompletteringspropositionenpå vissa punkter från dem som gjordes i budgetpropositionen. De pekar på attbudgetunderskottet skulle stabiliseras på ungefär oförändrad nivå, mätt ilöpande priser. Som framgår av regeringens reviderade budgetförslag är dennaförbättring i huvudsak en konsekvens av en rad engångsvisabudgetförstärkningar. Sammantaget föreslår regeringen för nästa budgetåråtgärder av engångskaraktär som förstärker budgeten med drygt 7 miljarderkronor. Det finns en risk för att budgetläget därigenom bedömsvara starkare än vad det faktiskt är. Det förefaller troligt att regeringen harunderskattat utgiftsbehoven under /83 för bl. a.näringspolitiska insatser -inte minst inom - ocharbetsmarknadspoUtiska åtgärder. Slutsatsenav långtidsbudgeten måste bli att regeringen, trots att en viss FiU1981/82:40 38 dämpning förutses i fråga om ökningstakten förbudgetunderskottet, alltjämt inte har lyckats bemästra de statsfinansiellaproblemen. Budgetunderskottet, liksom underskottet i den totala offentligasektorns finanser, ligger kvar på en oacceptabelt hög nivå och tenderar attfortsätta öka. Budgetpolitiken kommer därför under en följd av år all ställas påmycket hårda prov. RiktUnjer för budgetpolitiken.Socialdemokraterna har en positiv syn på den offentliga sektorn. Den är ett avde viktigaste medlen för att förverkliga socialdemokratins idéer om solidaritetoch rättvisa. En väl fungerande offentlig sektor utgör en omistlig del av detsom brukar kallas för den svenska modellen. Socialdemokratins stråvan är attåterupprätta ett sådant samhällsbygge, där den offentiiga sektorn utgör encentral beståndsdel. Denna positiva syn på den offentliga sektorn gör delsärskilt viktigt att kritiskt granska hur dess verksamhet är organiserad så attskattemedlen skall användas så effektivt som möjligt. Kraven på en godhushållning skärps när den offentliga sektorn tar en så stor del av de totalaekonomiska resurserna i anspråk som den gör i . En av de främsta uppgifterna förbudgetpolitiken måste vara att bryta den hittiUsvarandeutvecklingen med snabbi stigande underskott såväl i statsbudgeten som i dentotala offentiiga sektorn. Målet måste vara att nedbringa dessa till enväsentligt lägre nivå sett i förhåUande till omslutningen i den totalaekonomin. Även den ekonomiska politiken i övrigt måste utformas föratt göra det lättare att lösa dessa problem. Nedan nämns några inslag i ensådan politik. o Högre ekonomisk tillväxt. En högre ekonomisk tillväxtmotsvarande den för övriga skulle sannolikt väsentligt ha minskatbehovet av kostsamma statliga insatser inom bl. a. närings- ocharbetsmarknadspolitiken. En hög inflationstakt har sannolikt en negativ inverkan påbudgetunderskottet. Detta gäller inte minst i nuvarande budgetläge medstatsutgifter som väsentiigt överstiger statsinkomsterna. Den mer eller mindre fullständiga indexering som gällerför en stor del av statsutgifterna gör all dessa till stor del ökar i takt medprisutvecklingen. o Kamp mot ekonomisk brottslighet, skattefusk ochskatteflykt. Olika beräkningar som har gjorts tyder på att det årligaskattebortfallet för stat och kommun till följd av skattefusk och annanekonomisk brottslighet uppgår till flera . Summan avdebiterade men icke inbetalda skatter och avgifter har vuxit snabbtoch beräknas nu överstiga . Effektivare åtgärder på detta område skulle kunna ledatill icke oväsentiigt ökade skatteinkomster för den offentUgå sektorn. FiU1981/82:40 39 o Statligt reformstopp. Socialdemokraterna har gjort fyrabestämda åtaganden på det sociala området som, i händelse av att det blir ensocialdemokratisk regering , förutsätts bli genomförda : 1. upphäva ett eventuelltriksdagsbeslut om alt införa karensdagar i sjukförsäkringen, 2. eliminera den urholkning som skettav arbetslöshetsersättningen, 3. återställa värdesäkringen avpensionerna, 4. återställa statsbidragsnivån tillbarnomsorgen. Dessa fyra åtaganden innebär inte löften om nya reformereller utgiftsökningar. Åtagandena innebär likväl en nivåhöjning avstatsutgifterna som utan motverkande åtgärder skulle öka budgetunderskottetutöver vad som annars skulle bli fallet. Kravet på återhållsamhet måste därförbli mycket stort för sådana statsutgifter som avser statlig konsumtion ellertransfereringar till andra sektorer i samhället, där de i slutändan leder tillprivat eller offentlig konsumtion. o De ekonomiska relationerna mellan staten ochkommunsektorn. Det är nödvändigt att en nytillträdd regering genast efterhöstens val upptar överläggningar med om deekonomiska relationerna mellan staten och kommunsektorn. Grunden för dessa överläggningar bör vara uppfattningenall den kommunala konsumtionen bör få öka . Därmedfinns det utrymme för en fortsatt utbyggnad av äldreomsorgen och barnomsorgen. En parlamentariskt sammansatt utredning bör tillsättas föratt se över det nuvarande skatteutjämningssystemet. Den socialdemokratiskabudgetpolitiken bör syfta till att ta ett fast grepp om den totala budgeten.Budgetens inkomstsida bör granskas lika noga som dess utgiftssida. I dettasyfte bör redovisningen av statsinkomsterna byggas ut, bl. a. för att bättrebelysa de inkomstbortfall som förorsakas av olika typer av avdrag,skattereduktioner, underuttag vid den preliminära beskattningen,skattebefrielse och underlåtenhet att betala debiterade skatter och avgifter. a. med hänsyn till "utbytbarheten" i vissafall mellan statsutgifter och avdrag vid beskattningen (s. k. skatteutgifter)finns det starka skäl till en ökad samordning vid kontrollen av statsutgifteroch statsinkomster. Härigenom erhålls en bättre överblick och det blir möjligtatt noggrant prioritera mellan olika typer av åtgärder som kan beröra såvälbudgetens utgiftssida som dess inkomstsida. Ett annat inslag i en socialdemokratisk budgetpolitik föratt öka möjligheterna till överblick och underlätta meningsfulla prioriteringarär att budgetförslaget för ett visst är bör utarbetas vid ett och sammatillfälle. FiU1981/82:40 40 har budgetprocessen tenderat att spridasut över . För att underlätta budgetarbetet för alla parter ochmöjliggöra att det bedöms mot en samhällsekonomisk bakgrund, bör budgetarbetetinom i allt väsentligt äga rum och därvidresultera i en samlad bedömning med noggranna prioriteringar mellan olikaåtgärder med budgetmässiga konsekvenser. har de borgerligaregeringarna försökt sätta upp vissa mål för budgetutvecklingen. I flertaletfall har man dock inte lyckats nå de uppsatta målen. En viktig förklaring tilldetta är att målen delvis har varit olämpUgt formulerade. En omständighet som bör få ökad vikt gälleratt studera de fördelningsmässiga effekterna av olika ekonomisk-politiskaåtgärder. Del är angeläget att ambilionsgraden för sådana studier höjs. Dettaär särskilt betydelsefullt mot bakgrund av de kärva perspektiv som avtecknarsig såväl i fråga om budgetpolitiken som när det gäller den ekonomiskapolitiken i stort . Riktlinjer för budgetpolitiken denärmaste åren. Mot bakgrund av de ovan angivna allmänt formuleradeutgångspunkterna för den kommande budgetpolitiken finns det enligtmotionärernas mening anledning att ange vilka riktlinjer som bör gälla förbudgetpolitiken under främst budgetåren 1982/83 och 1983/84. I motionen angesdessa riktlinjer under följande rubriker. Myndigheternas anslagsframställningar bör styras avsärskilda anvisningar. Översynsarbetetbör byggas ut. d. av olika anslag bör ske mycket restriktivt. Indexeringaroch andra typer av automatik bör brytas eller mildras. Detstatliga kommittéväsendet bör ses över. Kontrollenav budgetens inkomstsida bör förbättras. Taxornaför statliga verksamheter bör ses över. Statensbetalningsrutiner böir effektiviseras. Kontrollenav s. k. utombudgelära utgifter bör byggas ut. Riktlinjer för skattepolitiken. Enskattehöjning påverkar basen för andra skatter i minskande riktning. Dettainnebär att den initiala skattehöjningen till en del motverkas av att andraskatteinkomster minskar. Till detta kommer att vissa skattehöjningar genom attdriva upp prisnivån även kan medföra ökade statsutgifter. En annan aspekt som begränsar möjligheterna tillskattehöjningar är att dessa verkar dämpande på den ekonomiska aktiviteten. Detkommer därför inte att vara möjligt att sanera statsfinanserna genom attuteslutande eller ens huvudsakligen förlita sig till skattepolitiken. Dettautesluter inte alt en aktiv skattepolitik bör föras, där ett av syftena är attstärka den offentliga sektorns inkomster. FiU1981/82:40 41 Men slutsatsen är likväl klar. Föratt begränsa underskotten i såväl statsbudgeten som i den totala offentligasektorns finanser måste skattepo-Uliska åtgärder kompletteras med en rad andraåtgärder. Socialdemokraterna presenterade ett samlatalternativ till regeringens budgetförslag. Enligt det förslaget skulle budgetunderskottetför /83 bli lägre än enligtregeringens förslag.