bet · G501JuU36 · 1981-12-31 00:00:00 — om anslag till m. m. (prop.1981/82:100 bil. 5, A, jämte motioner) ANDRA HUVUDTITELN m. m. Utskottettillstyrker rege ringens i proposifion 1981/82:100 bilaga 5 () under punkterna A 1 och A 2 (s. 35 och 36) framlagda förslag och hemställer 1. att riksdagentill Statsrådsberedningen för /83 anvisar ett förslagsanslag av9215000 kr., 2. att riksdagentill för /83 anvisar ett förslagsanslag av28820000 kr. Kommittéer m.m. Regeringen har under punkt A 3 (s. 36)föreslagit att till Kommittéer m. m. för /83 anvisa ett reser vationsanslag av . I motion 1981/82:300 av . (vpk) föresläs att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts angående förslag från regeringen med anledning avutvärdering av lagen om tillfälligt omhändertagande (LTO) och lagen omomhändertagande av berusade personer (LOB). I motion 1981/82:389 av KerstinAndersson i (c) och () hemställs att antarföljande såsom Motionärernas förslag betecknade ändring av 9 kap. 6 § tredjestycket : Nuvarande lydelse Motionärernas förslag Är brott som anges i första eller Är brott som anges i första eller andra stycket grovt, dömes till andra stycket grovt, dömes till fängelse, lägst och fängelse,lägst och högst sex I mofion 1981/82:664 av LisaMattson m.fl. (s) hemställs såvitt nu är i fråga - att som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts angående straff- och päföljdssystemet vad gällerarbetsmiljö-, miljöskydds- och valutabrott (yrkande 2), 1 Riksdagen1981/82. JuU 1981/82:36 2 attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i motionen anförtsangående den allmänna inriktningen i övrigt av påföljdssystemet (yrkande 3), attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad som i mofionen anförtsangående tilläggsdirekfiv till fängelsestraffkommittén att utreda möjligheternaför domstol att uppskjuta verkställighet av straff i avvaktan pä resultatet avmedicinsk eller social behandling som den dömde underkastar sig (yrkande 5). I motion 1981/82:715 av () hemställsatt hos regeringen begär att motionen överlämnas tillfrivårdskommittén för beaktande. I mofion 1981/82:874 av () ochMargareta () hemställs, med hänvisning till vad som anförts i motion1981/82:873, att hos regeringen begär sådana åtgärder att kvinnligavåldsoffers rättsliga ställning förbättras. Imotion 1981/82:920 av () hemställs 1. att hos regeringenbegär en skärpning av lagen sä att tillgrepp av ringa värde ej medgeråtalseftergift, 2. att begär attregeringen utlyser en rikskampanj under mottot "Du skall ickestjäla". Imofion 1981/82:924 av m. fl. (fp) hemställs 1. attriksdagen hos regeringen hemställer om en utvärdering av det s. k", skyltningsförbudet, 2. attriksdagen beslutar att som sin mening ge regeringen till känna vad i övrigt anförts om åtgärder för att förebygga prostitution. I motion 1981/82:1215 av () hemställsatt antar följande ändrade lydelse av 10 kap. 5 § : Omnågon----------- tvä är. Är brottet----------- skada. MissbtTikar någon--- ekonomiskart. Tillstraff skall dömas även om jämväl annan behörighet eller befogenhet innehafts,som ej härrör av förtroendeställningen. I motion 1981/82:1217 av () hemställsatt hos regeringen anhåller att fängelsestraffkommittén får i uppdragatt överväga införande av päföljdskombinationen fängelse och böter. I motion 1981/82:1221 av m.fl. (c)hemställs att hos regeringen begär vidtagande av åtgärder i syfte attåstadkomma någon JuU 1981/82:36 3 formav försöksverksamhet med samhällstjänst speciellt för unga lagöverträdare. I motion 1981/82:1223 av m. fl. (m)hemställs såvitt nu år i fråga att under andra huvudtiteln med bifalltill förslagen i motionen beslutar att till Kommittéer m.m. för budgetåret1982/83 anvisa ett reservationsanslag av . (yrkande 1). Regeringen föreslår att 20 milj. kr. skall anvisastill Kommittéer m.m. Det är lika stort belopp som har anvisats för innevarandebudgetår. Imotion 1223 anförs att anslaget kan minskas med 2 milj. kr. eftersom åttakommittéer har slutfört sitt arbete under är 1981 men endast tre nya hartillsatts. Tilljustitiedepartementet är knutna ca 45 kommittéer. Under är 1981 har, sommotionärerna anger, åtta kommittéer avslutat sin verksamhet och tre nya hartillsatts. Enligt de redovisningar som görs i kommittéberättelsen 1982 (skr.1981/82:103) planerar ca 20 kommittéer att avsluta sitt arbete . Budgetåret1980/81 var belastningen pä kommittéanslaget ca 19,6 milj. kr. Den störstaposten utgjordes av kostnaderna för löner som uppgick till 12,6 milj. kr. Dennäst största posten var dagarvodena som uppgick till ca 2,5 milj. kr.Kostnaderna varierade avsevärt mellan de olika kommittéerna. Bland dekommittéer vars kostnader belastade kommittéanslaget /81 fannsdet två vars utgifter översteg 1 milj. kr. Kostnaderna för det stora flertaletkommittéer understeg . och för mer än hälften understeg kostnaderna300000 kr.-Bland de sist nämnda kommittéerna fanns det dock sådana somavslutat sin verksamhet före ingången av budgetåret och sådana som inte bedrevnägon egentlig verksamhet. Iförra årets kompletteringsproposition behandlade budgetministern åtgärder isyfte bl. a. att begränsa kommittéverksamheten (prop. 1980/ 1981:150 bil. 2, s.24 O- Han uttalade där bl. a. att större restriktivitefbör iakttas när detgäller att tillsätta nya kommittéer. I årets budgetproposition återkommerbudgetministern till denna fråga och anger bl. a. att en bortre tidsgräns förutredningsuppdraget fortsättningsvis kommer att anges i direktiven; längreutredningstid än två är skall fä förekomma endast undantagsvis (prop.1981/82:100 bilaga 2, s. 89 f). Regeringen har beslutat att varjekommitté i sin plan för utredningsarbetet skall beräkna kostnaderna förfullgörande av uppdraget (SFS 1982: 37). Utskottet,som noterar att regeringens förslag till medelsanvisning reellt sett innebär enminskning av anslaget i förhållande till innevarande budgetår, anser att regeringensförslag utgör en lämplig avvägning mellan intresset av att göra besparingarinom den stafiiga verksamheten och intresset av JuU 1981/82:36 4 attha en väl fungerande utredningsorganisation. Enligt utskottets mening börriksdagen därför godta regeringens förslag och avslå motion 1223 i nu behandladdel (yrkande 1). I motion 664 tas upp frågan om inriktningen avpåföljdssystemet. Motionärerna framhåller bl. a. att straffsatserna för olikabrott måste förändras i takt med de förskjutningar i värderingar som sker isamhället. Härvidlag måste det enligt motionärerna vara en allmän princip tar hänsyn till det ökande behovet att ingripa mot ekonomisk brottslighetoch mot sådana brott som arbetsmiljö-, miljö- och valutabrott. Det torde främstvara beträffande den organiserade och den ekonomiska brottsligheten som straffskärpningarkan få förebyggande effekt. I övrigt anser motionärerna det väsentligt att slåvakt om ett päföljdssystem som i första hand är ägnat att hjälpa den dömde tillåteranpassning; resurserna måste alltså åven i fortsättningen i störstautsträckning satsas pä frivården och pä en meningsfull anstaltsbehandling. Imofionerna 664, 715, 1217 och 1221 efteriyses alternativ fill de nuvarandebrottspåföljderna. De alternafiv som tas upp i motionerna är kontraktsvård,samhällstjänst och kombinationen fängelse och böter. Utskottetbehandlar först det yrkande i motion 664 som gäller den allmänna inriktningenav påföljdssystemet. Härefter behandlas frågan om alternativ till de nuvarandebrottspåföljderna och därefter frågan om straff-och påföljdssystemetbeträffande arbetsmiljö-, miljö- och valutabrott. Vid införandet av påföljdssystem varen av huvudlinjerna att i möjlig män söka begränsa användningen avfrihetsstraff, som underlag skapades för en ordning som innebar attkriminalvård i frihet skulle kunna tillämpas i största möjliga utsträckning.Detsamma gäller de reformer beträffande päföljdssystemet som fid efter annanhar beslutats efter tillkomst och vid vilka inriktningen i storutsträckning varit att avkorta längden på de frihetsberövanden som ändå måstegöras. Förfängelsestraffets utformning har kriminal värdsreform haft väsentligbetydelse. Reformen innebar bl. a. att kriminalvärden i anstalt redan fränbörjan skulle inriktas på konkreta åtgärder som förbereder den intagne förtillvaron utanför anstalten. Kriminalvårdsreformen har kommit fill uttryck bl.a. i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt. Somframgår av redogörelsen i budgetpropositionen (s. 30-32) är påföljdssystemetf.n. föremål för överväganden inom kommittéväsendet. Det pågående reformarbetethar föregåtts av diskussioner om huruvida den behandlingstanke som legat bakombrottsbalkens påföljdssystem är rationellt mofiverad. Det har satts i fråga ominte straffet i princip uteslutande JuU1981/82:36 5 bör bestämmas med utgångspunkt i brottets svärhet. -Statsmakterna har inte tagit någon bestämd ståndpunkt i dessadiskussioner. Frågan om användningen av frihetsstraffet är föremål fören allsidig översyn a\ fängelsestraffkommittén (Ju 1979:04). Vägledande förutredningsarbetet är enligt direktiven (kommittéberättelsen 1980 del II s. 37) att användningen avfrihetsberövande påföljder bör minskas och att längden på de frihetsberövandensom förekommer bör förkortas. I detta hänseende har kommittén lagt fram förslagtill dellösningar i två betänkanden. Dessa gäller dels förslag om sänkning avminimitiden för fängelse (SOU 1980:1) som redan har lett fill lagstiftning (SFS1981:331), dels förslag rörande bl. a. reglerna om villkorlig frigivning (SOU1981:92). har också till uppgift att göra enallmän översyn av straffskaloma. Översynen skall enligt direktiven ta sikte päom straffskalorna är anpassade till de värderingar som råder i dagens samhälle.Härvidlag bör i första hand de straffbestämmelser som i praktiken leder till deflesta frihetsstraffen tas upp till bedömande. De straffbestämmelser somomfattas av förmögenhetsbrottsutredningens uppdrag (se nedan) bör i principinte omfattas av översynen. I direktiven framhålls i sammanhanget att insatsernai kampen mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behövastödjas av ändringar i de straffvärden som kommer till uttryck i brottsbalkenoch andra författningar. Denna fräga bör uppmärksammas särskilt av kommittén. Fängelsestraffkommitténberäknas avsluta sitt arbete . Frågan om straffvärdegränser och straffbarhetsgrader vadgäller förmögenhetsbrotten är föremål för en förutsättningslös prövning avförmögenhetsbrottsutredningen (Ju 1976:04). Den översyn som utredningen haratt göra skall gä ut på att anpassa lagstiftningen på området till det modernasamhällets värderingar (kommittéberättelsen 1977 del II s. 22 och 1978 del II s. 17). beräknas avsluta sitt arbeteunder . (Ju 1979:05) har i uppdrag att prövafrågor om den framtida utformningen av kriminalvård i frihet och om alternativtill frihetsstraff. Kommitténs arbete skall ses som ett led i strävandena attminska användningen av frihetsberövande påföljder. Enligt kommitténs direktiv(kommittéberättelsen 1980 del II s.50) bör utredningsarbetet bedrivas efter tvä huvudlinjer. Dels bör undersökasmöjligheterna att effekfivisera frivärden inom ramen för det nuvarandepäföljdssystemet, dels bör prövas förutsättningarna för att med detta systeminförliva en eller ett par brottspåföljder som kan utgöra nya alternativ tillfrihetsstraff. , som avlämnat ett delbetänkande(SOU 1981:90), beräknas avsluta sitt arbete . Utskottet kan för sin del konstatera att de pågåendeövervägandena rörande päföljdssystemet följer den huvudhnje för systemet somlades fast 11 1981/82. JuU 1981/82:36 6 Utredningsarbetet rörande inriktningen av påföljdssystemethar enligt utskottets mening f. ö. också i huvudsak getts den riktning somanges i motion 664. Också den i motionen berörda frågan om huruvidastraffskalorna är anpassade till de värderingar som råder i dagens samhälle ärsåledes under övervägande. Vidare övervägs straffskärpningar i fräga om sådanabrott som kan hänföras fill ekonomisk brottslighet. Medhänvisning till det sagda anser utskottet att det inte finns anledning tillnågon åtgärd med anledning av motion 664 i här behandlad del. Alternativtill de nuvarande brottspåföljderna Kontraktsvård brukar användas som benämning för enordning som innebär att frågan om vilka reaktioner som skall följa pä brottetgörs beroende av att den brottslige frivilligt underkastar sigvård eller behandling. I pågår försöksverksamhet med kontraktsvård förnarkotikamissbrukare som begått brott. Denna försöksverksamhet innebär attmålet förklaras vilande i avvaktan på att den brottslige undergår behandling;när målet tas upp på nytt bestäms påföljden (lag 1979:661 med vissabestämmelser om handläggningen av brottmål i anslutning till försöksverksamhetpä narkomanvårdens område). Utomlands förekommer kontraktsvård som en självständigpåföljd. Vad motionärerna efterlyser är en ordning som innebär attverkställigheten av ett ådömt fängelsestraff skjuts upp i avvaktan på att dendömde undergår vård eller behandling. Samhällstjänstär en påföljd som kan innebära att den dömde är skyldig att under t. ex. vissatimmar vaije vecka uppehålla sig i en institution och där delta i olika slag avsamhällsnyttigt arbete. En annan form kan bestå i att den dömde på sin frifidutför samhällsnyttigt arbete ett.visst antal timmar. Arbetet kan bestå i t. ex.biträde vid naturvårdsprojekt, reparation av leksaker åt barnstugor, uppförandeav lekplatser o. d. Enligtde regler som gäller nu kan flera påföljder ådöiiias för samma brott i vissafall. Således kan t. ex. villkorlig dom och skyddstillsyn kombineras med böterom det är påkallat för den filltalades tillrättaförande eller av hänsyn tillallmän laglydnad (27 kap. 2 § och 28 kap. 2 §). Böter och fängelsekan däremot inte ådömas för samma brott. Utskottethar tidigare behandlat mofioner som gällt alternativ till de nuvarandepåföljderna. I samband härmed har utskottet uttalat att det är angeläget attfrågan om att finna verkningsfulla alternativ fill frihetsstraffet ägnasuppmärksamhet; en önskvärd minskning i användningen av frihetsstraffet tordeenligt vad utskottet anförde inte kunna komma till stånd förrän det inompäföljdssystemet finns att tillgå alternativ som bättre än de nuvarandetillgodoser de kriminalpolitiska behoven (JuU 1980/81:4). (Ju 1979:05) som fillkallades är 1979 har till uppgift att pröva frågor om denallmänna utformningen av kriminalvård i frihet. Kommittén har avlämnatdelbetänkandet (SOU 1981:90) Frivårds- JuU 1981/82:36 7 påföljder.I betänkandet har kommittén föreslagit förändringar som syftar till attintensifiera verkställigheten av skyddstillsynspåföljden. Kommittén har ocksåföreslagit förändringar i påföljden villkorlig dom, och den påföljden föresläsbli kallad straffvarning. Vidare har kommittén bl. a. föreslagit att en nypåföljd införs. Den nya påföljden kallas villkorligt fängelse och innebär attdomstolen mäter ut ett straff men medger anstånd medverkställigheten. uppdrag ingår att pröva förutsättningarna att ibrottsbalkens påiföljdssystem införliva en eller flera brottspåföljder som kanutgöra alternativ till frihetsstraff. Som exempel på sådana nämns i direktivenbl. a. samhällstjänst och kontraktsvärd (kommittéberättelsen 1980 del II s.501). Kommittén avser att behandla frågan om alternativa påföljder i ett senarebetänkande. (Ju 1979:04), som tillkallades , har till uppgift att göra en allsidigöversyn när det gäller användningen av frihetsstraff (kommittéberättelsen 1980del II s. Kommittén har avlämnatdelbetänkandet (SOU 1981:92) Villkoriig frigivning. Utskottet har inhämtat inom kommittén överväger att pröva frågan om det bör bli möjligt attkombinera fängelse med böter. Avden redogörelse som utskottet nu lämnat framgår att det pägär ett omfattandearbete som syftar till att ändra päföljdssystemet pä ett förhållandevisingripande sätt. De av motionärerna aktualiserade alternativa påföljdernaövervägs i de sammanhangen. Utskottet anser därför att inte börvidta någon åtgärd med anledning av motionerna. Utskottet avstyrker såledesbifall till.motion 664 i här behandlad del (yrkande 5) och motionerna 715, 1217och 1221. Påföljderför arbetsmiljö-, miljö- och valutabrott Vad härefter gäller frågan om straff- ochpåföljdssystemet beträffande arbetsmiljö-, miljö- och valutabrott bör erinrasom att de mera allmänna övervägandena rörande påföljdssystemet som har berörtsi det föregående under rubriken av påföljdssystemet givetvis ocksågäller sådan brottslighet. I övrigt skall följande filläggas. Bestämmelserom utformningen av arbetsmiljön och därmed sammanhängande frågor regleras iarbetsmiljölagen (1977:1160), som trädde i kraft . Till lagen anknyterarbetsmiljöförordningen (1977:1166). Föreskrifternai arbetsmiljölagen är inte direkt straffsankfionerade. De ger i ställetmöjlighet till ingripande i enskilda fall av yrkesinspektionen i syfte att fåtill stånd konkreta åtgärder i arbetsmiljöfrämjande syfte. Den som uppsåtligeneller av oaktsamhet bryter mot ett av yrkesinspektionen meddelat föreläggandeeller förbud kan dömas till böter eller fängelse i högst ett är. Till sammastraff kan den dömas, som bryter mot föreskrift som innehåller t. ex. konkretaeller generella förbud mot användning av bl. a. viss arbetsprocess ellerfarligt ämne. JuU 1981/82:36 8 Ansvar för brott mot arbetsmiljön kan ocksåförekomma enligt . Har arbetsgivaren t. ex. åsidosatt föreskriftereller inte anskaffat erforderliga säkerhetsanordningar eller på annat sättförfarit oaktsamt och därigenom vållat arbetstagarens död eller åsamkat dennekroppsskada eller sjukdom som inte är ringa kan straff sålunda bli aktuelltenUgt 3 kap. 7 och 8 §§ . Straffet för vällande till annans död ärfängelse i högst eller, om brottet är ringa, böter (7 §). För vällandetill kroppsskada eller sjukdom är straffet böter eller fängelse i högst sexmånader (8 §). Utsätter nägon av grov oaktsamhet annan för livsfara eller faraför svär kroppsskada eller allvarlig sjukdom kan han enligt 3 kap. 9 § brottsbalkendömas för framkallande av fara för annan till böter eller fängelse i högst tvåår. Isyfte att öka möjligheterna för de rättsvårdande myndigheterna att ingripa motarbetsmiljöbrott slopades genom en lagändring, som trädde i kraft den 1 juli1980, kravet på angivelse frän målsägande vid brottet vållande till kroppsskadaeller sjukdom för fall då skadan eller sjukdomen åsamkats målsäganden iverksamhet som arbetstagare. Underföregående behandlade utskottet ett motionsyrkande om straffskärpningbeträffande arbetsmiljöbrott. I sitt av godkända betänkande (JuU1980/81:21 s. 77, jfr JuU 1980/81:40) avstyrkte utskottet bifall till motioneni denna del. En minoritet (s) inom utskottet förordade i en reservation tillbetänkandet att straffsatserna för arbetsmiljöbrotten höjdes. Närdet gäller andra sanktionsformer än straff mot den som begår brott motarbetsmiljön skall nämnas att regeringen har förelagt enproposition om ekonomiska sanktioner vid brott i näringsverksamhet (prop.1981/82:142). Förslaget i propositionen syftar till att göra det möjligt attförverka sådana företagsekonomiska vinster som har uppkommit hos näringsidkarei anledning av att brott har begåtts i utövningen av deras verksamhet.Bestämmelserna tar sikte inte bara pä direkta brotts-förtjänster utan även påvärdet av sådana ekonomiska fördelar som på ett mera indirekt sätt kan härledastill brottet. Bestämmelserna skall kunna tillämpas såväl vid brott motbrottsbalken som vid specialstraffrätisliga överträdelser. För brott motarbetsmiljön kommer således den nya sanktionsformen att kunna tillgripas ivissa fall. Ocksåpä annat sätt övervägs frågan om nya sanktionsformer pä området. Efterregeringens bemyndigande har chefen förjusfitiedepartementet tillkallat en kommitté med uppdrag att pröva frågan omutvidgade regler om näringsförbud. Kommittén har enligt sina direktiv(kommittéberättelsen 1982 del IIs. 225) fill uppgift attförutsättningslöst ta ställning till det allmänna behovet av och deprincipiella och praktiska aspekterna pä utvidgade regler om näringsförbud motoseriösa näringsidkare som pä ett kvalificerat sätt har dokumenterat att deinte är beredda att följa de regler som gäller för verksamheten. Sädana förbudskulle, enligt JuU 1981/82:36 9 vaddepartementschefen framhåller i budgetproposifionen (s. 25), kunna vara ettverksamt medel för att motverka systematiskt överträdande av bl. a. denlagstiftning som gäller arbetarskydd, valuta, miljövård, konsumentskydd ellerillegal konkurtens. Slutligenskall beträffande beivrandet av arbetsmiljöbrott nämnas att socialutskottetunder behandlat två mofioner som rörde viss del avsankfionssystemet i arbetsmiljölagen. I sitt av godkända betänkande(SoU 1981/82:20) framhöll socialutskottet att ansvarsreglerna och derasfillämpning måste ägnas uppmärksamhet, och utskottet utgick från att regeringeni lämpligt sammanhang lämnar en redovisning av vilka åtgärder somvidtagits inom polis- och åklagarväsendet för att utreda och beivraarbetsmiljöbrott. Redovisningen borde också innefatta en bedömning av i vad mändet är mofiverat att ytterligare insatser görs för att polis- ochåklagarmyndigheterna skall bibringas kunskaper om arbetsmiljölagstiftningenoch dess ansvarsregler. Utskottet ansåg att mofionsyrkandet i denna del skullekomma att bli tillgodosett utan någon åtgärd och avstyrkte därfördetta. Beträffandemiljöbrott finns regler om ansvar säväl i miljöskyddslagen (1969:387) som ibrottsbalken. Imiljöskyddslagen regleras s. k. miljöfarlig verksamhet som härrör frän mark,byggnader eller anläggningar. Straffansvar kan drabba den som bl. a. överträdervissa med stöd av lagen meddelade förbud. Straffbestämmelserna skärptes genombeslut av (SFS 1981:420). Straffet för brott motmiljöskyddslagen är böter eller fängelse i högst tvä är;straffmaximum var tidigare fängelse i ett är. I samband med att straffet höjdesinfördes också en särskild avgiftspåföljd (miljöskyddsavgift). Syftet med avgiftenär att eliminera de ekonomiska fördelar som överträdelser av lagen kanmedföra. Ibrottsbalken har införts generella straffbestämmelser tillskydd för miljön (SFS 1981:469). För uppsåtligt begånget brott kan enligt 13kap. 8 a § dömas till ansvar för miljöbrott. Om gärningen begås avgrov oaktsamhet döms enligt 13 kap. 9 § till straff för vållande tillmiljöstörning. Straffet för säväl miljöbrott som vällande till miljöstörning ärböter eller fängelse i högst tvä år. För grova fall av miljöbrott finns ensärskild straffskala som omfattar fängelse i lägst och högst sexår. Reglerom ansvar för valutabrott finns i valutalagen (1939:350). Valutalagen är enfullmaktslag som ger regeringen rätt att under vissa förutsättningar utfärda ilagen angivna valutareglerande föreskrifter. Regeringens föreskrifter finns ivalutaförordningen (1959:264). Denna har fått sin giltighet föriängd för ettår i sänder. F. n. gäller valutaregleringen t. o. m. (SFS 1981:438och 439). Brott mot valutalagen kan innefatta t. ex.otilläten ut- eller införsel av svenska eller utländska betalningsmedel,fordringar eller värdepapper. JuU 1981/82:36 10 Straffetför sådant brott är böter eller fängelse i högst eller, om brottet ärgrovt, fängelse i högst tvä .är. Har gärning begåtts av grov oaktsamhet dömstill böter. I valutalagen finns också bestämmelser om ansvar för försök ochmedverkan till överträdelser av lagens föreskrifter. Betalningsmedel, fordraneller värdepapper som varit föremål för brott eller vederlag därför får vidareförklaras förverkat. I stället för sådan egendom kan dess värde helt ellerdelvis förverkas. Valutaregleringenoch valutalagstiftningen är f.n. föremål för översyn av valutakommittén (E1977:03). Enligt sina direktiv (kommittéberältelsen 1978 del II s.211) har kommittén bl. a. att utreda frågan hur man på ett effektivare sättskall förebygga och beivra överträdelser och kringgående av valutaregleringenutan att därmed åstadkomma nämnvärda störningar av det stora antalet legalabetalningstransaktioner. Kommittén kommer därvidlag enligt vad utskotteterfarit också att överväga frågan om utformningen av straffbuden på områdetsamt straffsatsen för brott mot valutabestämmelserna.