bet · G501FiU20 · 1981-12-31 00:00:00 — Detta innebär att stödet till de sjuka, arbetslösa ochhandikappade bör tryggas och regeringens angrepp på trygghetssystemen avvisas.Utskottet noterar med instämmande att man i motion 2016 föreslår attvärdesäkringen av pensionerna återställs. Det innebär likaså att de favörer denborgerliga regeringen givit de välsituerade bl. a. genom skattefondsparandetavskaffas. Förslagen i motion 2016 kombinerar en totalt sett högreefterfrågan i ekonomin med en något stramare budgetpolitik 1982/83 än denregeringen föreslår. Efterfrågeökningen inriktas helt på investeringar somskapar produktion och sysselsättning och därmed högre inkomster i framtiden.Den något stramare budgetpolitiken blir trots detta möjlig genom att deninriktas på att till statsbudgeten överföra en del av den överskottslikviditetsom finns i andra sektorer av ekonomin och som där inte finner någon produktivanvändning. Med utgångspunkt i detsocialdemokratiska krisprogrammet föreslås en politik med följande innehåll: - Investeringar för framtiden Det svenska näringslivets och densvenska industrins produktionsförmåga främjas långsiktigt ochkapacitetsutnyttjandet höjs genom ett omfattande investeringsprogram. FiU1981/82:20 129 De sammanlagda effekterna av detsocialdemokratiska investeringsprogrammet sådana de nu kan uppskattas framgårav följande tabell: Investeringsprogrammet, budgetkostnader ochtotal effekt (milj. Invesleringsomr.åde 1982/83 Total investeringsökning Den totala effekten avinvesteringsprogrammet kan således uppskattas till ca 7,2 miljarder kronor.Olika beräkningar såväl i de fackliga organisationerna som i näringslivet harvisat att investeringar i byggsektorn på 1 miljard ger 5 000-6 000 sysselsättningstillfällen.Mot bakgrund härav kan den direkta sysselsättningseffekten av programmetuppskattas till 30 000-40 000 jobb . Av totalsiffran på 7,2 miljarder avser endast 1 miljardkronor energiområdet. Andra förslag som socialdemokraterna lägger påenergiområdet kan uppskattas ge ytteriigare mellan 30 000-40 000arbetstillfällen. Ökningen i sysselsättningen till följd avinvesteringsprogrammet inträder givetvis endast gradvis i takt med attprojekten startas. Verkan på sysselsättningen blir därmed begränsad. - Omedelbara insatser mot arbetslösheten Den omläggning av den ekonomiskapolifiken som socialdemokraterna förordar får med nödvändighet genomslag i formav ökad efterfrågan på personal först . Risken för attarbetslösheten stiger ytterligare är överhängande. Skall denöppna arbetslösheten snabbt kunna pressas tillbaka, krävs följaktligen enomedelbar förstärkning av de arbetsförmedlande och sysselsättningsskapande åtgärdernainom arbetsmarknadspolifiken. Behovet av insatser understryks ytterligare avatt möjligheterna att kraffigt och varaktigt pressa ned arbetslösheten blirallt mindre ju högre arbetslösheten är i utgångsläget. Erfarenheten visar attkraftiga höjningar av arbetslösheten lätt blir bestående. Mot denna bakgrund föreslår socialdemokraterna enomedelbar och kraftig akfivering av arbetsmarknadspolifiken. med särskildtonvikt på arbetsförmedlare: 380 nya tjänster. Ökade resurser och förnyadmedelsbehovsprövning och . 9 1981/82. FiU1981/82:20 130 Ökning avramen förutbildningen med 10 000 elever; höjning av utbildningsbidraget tillpermissions- eller uppsägningsho-tad personal . Insatserför handikappade: bl. 61 milj. kr. Förslag till åtgärder mot den höga ungdomsarbetslösheten.Ökade resurser fill studie- och yrkesorienteringen, utarbetande avuppföljningsplaner för ungdomar med studiesvårigheter, ökade resurser föryrkesutbildning på arbetsplatserna m. m. - Energipolitik och råvaruförsörjning Obalansen i utbyte medutlandet förklaras till betydande del av vårt stora oljeberoende. Utbudet avinhemska råvaror, främst virke, har också varit otillräckligt, vilket medförtatt bytesbalansen visat större underskott än annars skulle varit fallet. Tvåviktiga uppgifter för den ekonomiska politiken måste därför vara att minskavårt importbehov på energiområdet och att öka virkesutbudet. Socialdemokraterna framför i en separat motion1981/82:1607 ett heltäckande program för en kraftfull energipolifik. Medutgångspunkt i krisprogrammets riktlinjer för energipolitiken presenteras dären rad förslag som sammantagna skulle göra avsevärt mindre beroende avimporterad energi. Socialdemokraterna föreslår i sin motion 1981/82:2075 omskogsnäringen att ett system införs som effektivt ökar virkesutbudet. Dettasystem bygger pä att den existerande skogsvårdsavgiften höjs somstödet vid avverkning ökas. Härigenom ges skogsägarna incitament att avverka-eftersom den högre skogsvårdsavgiften åsamkar dem en fast kostnad samtidigtsom det ökade stödet i form av återväxt- och produktionsfrämjande åtgärder gördet billigare att avverka. - Tillvaratagande av inhemsk efterfrågan Ett viktigt element i detsocialdemokratiska krisprogrammet är att den efterfrågan och de behov som finnsinom landet i ökad utsträckning måste tillgodoses genom svensk produktion. Deav socialdemokraterna föreslagna insatserna på energiområdet och i fråga omvirkesutbudet år exempel på hur man på två betydelsefulla områden kan öka efterfråganpå svenska varor och tjänster. Ett område där mofionärerna ser möjligheter att i ökadutsträckning ta till vara den inhemska efterfrågan är gruvnäringen där en ökadsvensk produktion är möjlig. Ett annat område där importen kan ersättas genomsvensk produktion är insatsvarorna till industrin. En framgångsrik politik för importersättning måste byggapå samma ekonomiska förutsättningar som en politik för ökad export. FiU1981/82:20 131 hög produktivitet, balanserad kostnadsutveckling ochkonkurrenskraftig teknikutveckling kan svensk produktion vinna inhemskamarknadsframgångar. Men i en rad avseenden, exempelvis marknadskännedom,leveranssäkerhet, transportavstånd och valutarisker, borde svenska företagkunna skaffa sig ett försteg i konkurrensen på den egna hemmamarknaden. För attöka konkurrenskraften mot importen bör aktiva insatser göras för att ökainformationsspridningen bland de svenska företagen om möjliga svenskaleverantörer av komponenter. Vidare bör producenternas intresse förbearbetningen av den svenska marknaden ökas. Staten bör inrätta en lämpligorganisafion som kan ge stöd och service till företag som antingen önskarflytta över sin upphandling till hemmamarknaden eller söker etablera produkfionför ersättning av importerade varor och tjänster. Ytterligare ett område där möjligheter föreligger attstyra efterfrågan till svensk produkfion är den offentliga sektornsupphandling. Den offentliga sektorns efterfrågan på varor och tjänster frånnäringslivet spelar en allt viktigare roll i den ekonomiska utvecklingen. Detutrymme, som både den nya GATT-stadgan och EFTA-bestämmelserna lämnar förnationell upphandling i industripolitiskt syfte, bör därför utnyttjas. Den del av den privata konsumtionen som ägnas turistresorär avsevärd och turistresorna utgör en betydande belastning på vår bytesbalans.Ansträngningar bör göras för att öka såväl svenska som utländska turistersintresse att semestra i . Den fördelningspolitik somsocialdemokraterna vill föra skiljer sig i en rad grundläggande avseenden frånden borgeriiga fördelningspolitiken. Det gäller främst följande fyra områden: Socialdemokraternaavvisar de socialt orättfärdiga utgiftsnedskärningar som regeringen föreslår. Istället föreslår man vissa begränsade insatser till särskilt utsatta grupper. Socialdemokraternavill av fördelningspolitiska skäl skärpa vissa skatter. Socialdemokraternavill återskapa full sysselsättning. Socialdemokraternavill kraftfullt bekämpa inflationen. Mot bakgrund härav föreslår socialdemokraterna att - värdesäkringenav pensionerna m. fl. För attkompensera pensionerna i förväg för under kalenderåret inträffade prishöjningargörs en extra höjning av basbeloppet - barnfamiljernages ett vidgat stöd genom att det allmänna barnbidraget FiU1981/82:20 1.32 från den 1 juli 1982.Studiebidraget höjs i konsekvens härmed med . - de försämringarav villkoren för den kommunala barnomsorgen som den borgerligariksdagsmajoriteten genomfört, återtas - de föreslagnaförsämringarna i sjukpenningförsäkringen och arbetslöshetsförsäkringen avvisas - förmögenhetsskatten skärps i synnerhet för större förmögenheter, avdragsrätten förfrivilliga periodiska understöd avskaffas - avgifterna vidolika typer av skatteuppbörd höjs - en skatt införspå videobandspelare och annan videoutrustning - en skatt tas utpå kraftbolagens vinster. Förslagen rörandesysselsättningspolitiken har lagts fram i en särskild partimotion. Förslagenrörande inflationsbekämpningen presenteras nedan. - Det enskilda sparandet I motionen 2016 föreslås att detkraftigt skattesubventionerade skattefondsparandet avskaffas från årsskiftet1982-83. Insättningar som gjorts före bör berättiga tillförmåner enligt nu gällande regler. Vidare föreslås att den särskildaskattereduktionen för aktieutdelningar avskaffas. Det faktum att man kräver att skattesparandet skallavvecklas betyder inte att socialdemokraterna skulle vara negafivt inställdaeller likgiltiga gentemot individuellt sparande. Den socialdemokratiskapartikongressen tog ställning för att hushållens sparande böruppmuntras och uppdrog åt partistyrelsen att utarbeta konkreta förslag på dettaområde. Som villkor för stimulanser av hushållens sparande angavs att de skallvara fördelningspolitiskt rättvist utformade och främst komma den storagruppen av småsparare till del, att de skall vara enkla och överskådliga ochavse alla typer av produktivt sparande samt att de så långt möjligt skalluppmuntra ett verkligt nysparande. Det måste vidare utformas med hänsyn filldet ansträngda statsfinansiella läget. Detta arbete pågår f. n. och man avseråterkomma till denna fråga i annat sammanhang. Socialdemokraterna erinrar emellertid om det förslag manframförde som alternativ till utvidgade förmåner tillaktiesparandet. Det förslaget innebar att det s. k. sparavdraget skulleutvidgas och göras om till en skattereduktion, som blir lika mycketvärd för alla. I anslutning till sina förslag beträffande sparandet,upprepar mofionärerna sin kritik mot kreditgivningen med kontokort. I dettasammanhang upprepas kravet att regeln om 25-procentig amortering inom en månadfrån köpet återinförs för kontokreditköp. FiU1981/82:20 133 - Kamp mot inflationen Konsumentpriserna steg i Sverigemed . Denna starka inflation har orsakatsvåra skador i vårt samhälle. Den har skapat nya orättvisor och hämmatekonomisk tillväxt och produktiva investeringar. Inflationen har därmed blivitett av de allvarligaste hindren för att återvinna ekonomisk balans och fullsysselsättning. Energiska och verksamma insatser för att sänka inflationstaktenär således ett av de viktigaste målen för socialdemokratins ekonomiska politik. Det torde vara uppenbart att frågan om framgång ellermisslyckande devalvering avgörs av huruvida pris- ochkostnadsutvecklingen och åren framöver kan ges ett lugnare förlopp. Dencentrala rollen spelar därvid utfallet av arbetsmarknadens löneuppgörelser. Ettovillkorligt krav på den ekonomiska politiken är att den redan nu inriktas påatt skapa bästa möjliga förutsättningar för en lugn avtalsrörelse 1983 ochföljande år, som medverkar till en klar uppbromsning av inflationen. Det måste betecknas som en oursäktlig underlåtenhet, attfinansplanen över huvud taget inte berör detta problem. Regeringen tycks inteinse att dess politik utformats på ett sådant sått att utsikterna för en lugnavtalsrörelse direkt minskar. Löntagarorganisationerna godtog löneuppgörelser för 1981och 1982, som man var medveten om skulle leda till reallönesänkningar för derasmedlemmar. Men man utgick också ifrån att med de förhållandevis lågalöneökningarna inflationen påtagligt skulle dämpas, sysselsättningen förbättrasoch de ökade vinsterna användas för investeringar. Men ingen av dessaförväntningar har infriats- inflationen fortsätter, arbetslösheten ökar ochinvesteringarna sjunker. Regeringen låter emellertid inte bara denna utvecklingfortgå. Man inleder också en direkt konfrontationspolitik motlöntagarorganisationerna genom att föreslå kraftiga försämringar av löntagarnassociala villkor och anställningstrygghet. Utskottet avvisar med bestämdhet denna inriktning avpolitiken. Den måste i stället inriktas på att skapa förutsättningar för att enåterhållsam lönerörelse ger resultat i form av lägre inflation, ökadsysselsättning och växande investeringar. En rad åtgärder med detta syfte föreslås isocialdemokraternas motioner. Det gäller insatserna för att stimulera fillväxtoch investeringar, åtgärderna mot arbetslösheten och för en tryggareråvaruförsörjning. Men det gäller också förslagen om en rättvis fördelnings-och skattepolifik, liksom avvisandet av orättmätiga ingrepp i den socialagrundtryggheten. Ett nödvändigt villkor för löntagarnas medverkan istabiliseringspolitiken år således att deras förtroende för landets regeringoch dess vilja att föra en politik i de stora löntagargruppernas intresse kanåterställas. Denskattereform, som överenskommits mellan socialdemokraterna och FiU1981/82:20 134 regeringen, kommer att underlätta lönerörelserna iframtiden och därmed bidra till en lugnare pris- och kostnadsutveckling. kan detta dock uppnäs endast om de högreinkomsttagarna visar särskilt stor återhållsamhet i sina lönekrav. Detförutsätter dessutom, att sänkningen av inkomstskatten finansieras på sätt somkan godtas av löntagarnas fackliga organisationer. I båda de inflationsprocesser som föregick 1977 och 1981års devalveringar spelade vinstutvecklingen inom industrin en betydande roll.Snabba och ojämnt fördelade vinstökningar drev på pris- och kostnadsstegringen.Under 1982 väntas på nytt kraftiga vinstuppgångar i vissa industrigrenar ochbranscher som en effekt av fjolårets devalvering. För att förhindra en upprepning av tidigareinflafionsimpulser från vinstuppgången hade det således varit befogat att vidtaåtgärder, som skapade en jämnare vinstutveckling . är dettadock för sent och det kan endast beklagas, att socialdemokratiska förslag meddetta syfte avslogs av . Regeringen har visserligen antytt att den svenska kronanskulle kunna skrivas upp för att dämpa inflationen ochexportindustrins vinster. Denna avsiktsförklaring saknar emellertidtrovärdighet, eftersom det centrala elementet i regeringens konjunkturpolitikär en exportökning, som fill väsenflig del bygger på att de svenskaexportpriserna sänks kraftigt i förhållande till världsmarknadspriserna. Ensådan utveckling skulle uppenbarligen omöjliggöras, om kronan revalverades. Därför bör handlingsberedskap redan nu skapas för att igod fid års avtalsrörelse kunna presentera åtgärder, som kanförebygga uppkomsten av starka vinstökningar vid en återhållsam löneutveckling.Åtgärderna bör också utformas så, att de resurser som frigörs genomvinstindragningen används för produktiva investeringar och industriellutveckling. Regeringen bör skyndsamt utarbeta förslag med dessa syften. Utskottet anser för sin del att denekonomiska polifik som förordas i mofion 2016 är väl ägnad att utgöra en grundför arbetet att föra den svenska ekonomin ut ur dess nuvarande kris. Politikenskulle medföra högre sysselsättning och lägre arbetslöshet, ökade investeringaroch stärkt produktionspotential samt en rättvisare fördelning av välfärden ochav de uppoffringar som blir nödvändiga för att rekonstruera vår ekonomi. Utskottet tillstyrker med det anförda de riktlinjer förden ekonomiska politiken som förordas i motion 2016 och avvisar den politik medensidig inriktning på nedskärningar och social nedrustning som regeringensfinansplan bygger på. En dylik politik leder enbart till högre arbetslöshetoch sjunkande investeringar och förvärrar därmed den ekonomiska krisen. Inriktningen av den politik somförordas i motion 2018 (m) är densamma som i regeringens finansplan. Skillnadenbestår i att motionen är mera långtgående i sina krav på nedskärningar inom denoffentliga sektorn, mera FiU1981/82:20 135 öppet likgiltig för de sysselsättningsmässigakonsekvenserna av den ensidiga åtstramningspolitiken mitt i en djuplågkonjunktur. negativa syn på offentlig sektor leder till enideologisk blockering, som utesluter stimulans av de produkfivainvesteringarna. Olika förslag framförs för att få ekonomins utbudssida attfungera bättre. Dessa förslag innebär emellertid samtliga att man gerhögavlönade och välsituerade ytterligare favörer. När det gäller att få marknaderna att fungera innebärförslagen enbart att man överlåter åt marknadskrafterna att lösa problemen,oberoende av hur de konkreta förhållandena ser ut. Exempel på denna överdrivnatro på marknadskrafterna utgör förslagen på skogspolifikens område, där manvill ge skogsägarna ytterligare förmåner, trots att erfarenheten visar att denökning av lönsamheten i skogsbruket som ägt rum under de borgerliga åren intelett till ett ökat utbud. Ett annat område där man helt utan hänsyn till rådandeomständigheter förordar en marknadslösning är kreditpolitiken där man förordaratt alla regleringar avskaffas. I nuvarande statsfinansiella läge skulle dettaleda till en orimlig höjning av räntan då en avreglering skulle tvinga uppobligationsräntorna för att den ständigt ökande statsskulden skulle kunnaplaceras. Ytterligare ett vältalande exempel pä den "nyliberala"ekonomiska politik som genomsyrar motionen är synen på arbetsmarknaden. Dennasfunktionssätt skulle "förbättras" genom bl. a. urholkning avtrygghetslagstiftningen och den sociala grundtryggheten samt enåtstramningspolitik som leder till en ännu högre arbetslöshet. Denna form av"utbudspolitik" bedrivs f. n. i vissa länder. Den har enbart lettfill rekordarbetslöshet och fallande investeringar. Utskottet finner att de förslag som framförs i mofion 2018skulle medföra orimliga fördelningspolitiska konsekvenser. De skulle vidare pressaned efterfrågan i så att den nuvarande lågkonjunkturen och arbetslöshetenskulle förvärras. Utskottet finner att denna politik skulle strida mot decentrala målen för den ekonomiska politiken. Med det anförda avstyrker utskottet de i motion 2018uppdragna riktlinjerna för den ekonomiska polifiken. Vad gäller de riktlinjer för denekonomiska politiken som anges i motion 371 ansluter dessa sig till deriktlinjer som förordas i motion 2018 (m). Med hänvisning till vad utskottetanfört beträffande denna avstyrker utskottet även motion 371. De riktlinjer som anges i motion1567 kommunisterna är enligt utskottet präglade av enensidig syn pä den ekonomiska kris som f. n. kännetecknar världsekonomin.Enligt motionärerna är denna ett uttryck för att det kapitalistiskaproduktionssättet är historiskt utlevat. Det är emellertid uppenbart att mycketbetydande ekonomiska svårigheter under FiU1981/82:20 136 det uppstått även i de centralplaneradeekonomierna. I dessa tar sig problemen inte enbart uttryck i låg tillväxt ochinflation, utan även i direkta kriser när det gäller att försörja befolkningenmed livsmedel. Motionärerna kritiserar vidare, enligt utskottets uppfattningmed rätta, den av regeringen förda svångremspolitiken. Denna krifik underbyggsemellertid inte med något hållbart ekonomiskt-politiskt alternativ. Manifrågasätter behovet av att öka den konkurrensutsatta sektorns andel i densvenska ekonomin. vill man genom statlig planering öka industrisysselsättningenmed 100 000 personer. Redan en oförändrad industrisysselsättning kräveremellertid till följd av den trendmässiga produktionsökningen en klar ökningav såväl inhemsk som utländsk efterfrågan. Att föreslagna ökningar avindustrisysselsättningen skulle kunna åstadkommas utan att även exporten ökarär osannolikt. Utskottet avvisar vidare de av motionärerna föreslagnaomfattande socialiseringsåtgärderna. Dylika skulle inte bidra till att lösa Sverigesekonomiska problem. Med det anförda avstyrker utskottet de riktlinjer för denekonomiska politiken som anges i motion 1567. Kreditpolitikens utformning underde har i stor utsträckning styrts av de snabbt växandeunderskotten i statens budget och den bl. a. därav följande kraftigaförsvagningen av betalningsbalansen. Utrymmet för en självständig svenskkredit- och penningpolitik är i rådande läge mycket litet och vår räntestrukturmåste anpassas till förhållandena utomlands. Den strama penningpolitikenutomlands och vår svaga externbalans har lett till att den svenska räntenivånmåst hållas på en hög nivå. Vad gäller kreditpolitikens inriktning under 1982-1983 ärdet därför två problem som står i förgrunden. För det första måste vårtränteläge avvägas i förhållande till den internationella utvecklingen så att vikan hantera det valutautflöde som är en följd av underskottet ibetalningsbalansen. För det andra måste kreditpolitiken utformas så att detstora budgetunderskottet kan finansieras på ett sätt som begränsarlikviditetstillväxten i ekonomin. kan följande ungefäriiga kalkyl förbudgetunderskottets finansiering göras (miljarder kronor). Minskade fordringar m. m. FiU1981/82:20 137 Av de beräkningar som presenteras ifinansplanen framgår att tillväxten i penningmängden väntas uppgåtill . Då inflationstakten förutses gå ned till underloppet av året och tillväxten i uppgå till 3,5 ä iårstakt, innebär detta en påtaglig ökning av den reala likviditeten i ekonominmed åtföljande risker för höjd inflationstakt. Det är uppenbart att om dennaökningstakt i penningmängden skulle fortsätta även minskarmöjligheterna att verkligen kunna få ned inflationstakten. Detta understrykerytterligare behovet av kraftfulla åtgärder för att få ned budgetunderskottet. I syfte att dämpa budgetunderskottetslikviditetspåspådande effekt i samhällsekonomin är det av stor betydelse att enstörre del än f. n. av underskottet kan placeras utanför banksystemet.Utvecklingen har nämligen inneburit en kraftigt ökadfinansiering av budgetunderskottet i bankerna, vilket bl. a. leder tillkraftiga förändringar i bankernas resultat när diskontot förändras.Kreditpolitiken skulle behöva omorienteras till en ökad försäljning avstatspapper direkt till allmänheten. Steg i denna riktning har redan tagits.Ytterligare steg förutsätter uppkomsten av en fungerande obligationsmarknad.Enligt vad utskottet erfarit har man från sida initierat endiskussion kring dessa problem med bankerna. Utskottet välkomnar dettainitiativ. Det bör också ligga i bankernas intresse att medverka till enutveckling i denna riktning. I den moderata partimotionen 2018konstaterar motionärerna att kreditmarknaden nu kännetecknas av lågkreditefterfrågan från näringsliv och företag. Placeringsmöjligheterna på denoreglerade marknaden krymper. Särskilt den korta räntan visar en fallandetendens. Vi har, menar motionärerna, därför fått något av en fungerandemarknad. Likviditetskvoterna är för fillfället verkningslösa ochränteregleringen uppfattas inte som en restriktion. Enligt motionärernas meningbör detta tillfälle utnyttjas för att inleda ett återinförande avmarknadsprincipen inom kreditväsendet. Om regleringarna av bankernas räntor ochplaceringar avskaffas får använda en annan typ avlikviditetsstyrande politik. De viktigaste inslagen i denna är räntestyrninggenom variationer i villkoren för lån i (diskonto, straffränta),kassakvoter för att styra bankernas likviditetsutveckling på kort sikt samtoperationer på öppna marknaden med statspapper. När kreditpolitiska utredningenoch banklagsutredningen slutfört sina uppgifter bör liberaliseringenfullföljas, anför mofionärerna. Utskottet kan inte ansluta sig till motionärernas bedömning.Det är visserligen sant att efterfrågan på krediter för produkfivainvesteringar f. n. är mycket låg, särskilt sett i relation till att vi bådebehöver bygga ut och modernisera produktionsapparaten ifall vi skallkunna få upp tillväxten i ekonomin och avveckla underskotten. Samtidigtbefinner vi oss i FiU1981/82:20 138 det läget att ett växande budgetunderskott måste placeraspå den svenska marknaden. bör situationen beskrivas så, att trängselnpå kreditmarknaden kommer att bli stor när, under inverkan av en konjunkturuppgång,investeringarna i näringslivet tar fart på allvar.