bet · G501JoU15 · 1981-12-31 00:00:00 — Beträffande den närmareinnebörden av dessa regler hänvisas till utskottets betänkande 1980/81:5.Utskottet behandlade i detta sammanhang en motion som syftade till att allmändomstol skulle utgöra ensam besvärsinstans vid prövning av ersättningsfrågorenligt NVL. På utskottets förslag avslogs motionen av . Ianslutning till den nu förevarande motionen vill utskottet tillägga att talanmot beslut om bildande av naturvårdsområde enligt 40 § NVL förs hos regeringengenom besvär. Eftersom sådana beslut ej grundar rätt till ersättning förmarkägaren blir ersättningsfrågan som sådan inte aktuell i besvärsprövningen.Däremot kan givetvis klaganden som grund för sin talan göra gällande attbeslutet om inrättande av naturvårdsområde innebär sådana inskränkningar attdet berörda området i stället borde avsättas till naturreservat.Besvärsprövningen blir härigenom indirekt av betydelse för möjligheten atttillämpa reglerna om ersättning i samband med bildande av naturreservat. Besvärsprocedurenför nu åsyftade ärenden diskuterades utförligt i samband med att skyddsformennaturvårdsområde infördes (prop. 1974; 166, JoU 1974:52). I samband härmedanfördes bl. a. att frågan om inrättande av naturvårdsområde och meddelande avföreskrifter härför framför allt var en ändamåls- och lämplighetsfråga. Detskulle enligt föredragande departementschefen vara synnerligen opraktiskt attdela upp avgörandet i rätts- och lämplighetsfrågorna på olika instanser. Vidarehänvisades till det nya institutets betydelse för samhälletsnaturvårdsverksamhet och sambandet med den fysiska planeringen i övrigt. Dessaskäl ansågs såväl av departementschefen som av utskottet tala för attbesvärsprövningen uteslutande borde ankomma på regeringen. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet mofion 1980/ 81:1018. I motion 1980/81:1358 hemställs om en översyn avformerna för säkerställande av naturvårdsobjekt. Syftet med motionen är bl. a.att få till stånd ändrade principer för markägarersättningarna vidreservatsbildning m. m. Ersättningen för t. ex. inlösen av ett urskogsartatområde har karaktären av investeringskostnad för ett objekt med i principobegränsad skyddstid. Det kan därför vara befogat att ersättningen "amorteras", t. ex. JoU 1981/82:15 11 Även intrångsersättning bör kunna fördelas . Därigenomperiodiseras samhällets kostnad på ett korrekt sätt, som ersättningenfår samma karaktär som intrånget. En fördel med detta system skulle bl. a.vara att det möjliggör en högre ambiuonsnivå i naturvårdsarbetet. Utskottetbehandlade ett liknande motionsyrkande vid / 78 och anfördedärvid bl. (JoU 1977/78:4). Utskottet vill för sin del erinra om attfastighetsägare och innehavare av särskild rätt till fastighet är berättigadetill intrångsersättning av staten i den utsträckning som anges i 26 och 30 §§naturvårdslagen (1964:822). Reglerna innebär bl. a. alt ersättning utgår i denmån föreskrifter i samband med naturreservatsbildning medför att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras eller att mark tas i anspråk. Huvudprincipeni ersättningssystemet är att ersättning skall utgå med ett engångsbelopp. Omsärskilda skäl föreligger kan emellertid ersättning fastställas att utgå medvisst årligt belopp, med rätt för parterna att erhålla omprövning vid ändradeförhållanden. Denna möjlighet föreligger inte när fastighet inlöses. Detfinns enligt utskottets mening skäl som talar för att frågan omengångsersättning contra periodisk ersättning blir föremål för ökad uppmärksamheti naturvårdsplaneringen. Som exempel på fall där periodisk ersättning skullekunna innebära vissa fördelar kan nämnas inrättandet av naturteservat, vars skyddsvärdeberäknas föreligga under en överskådlig och begränsad tidsrymd. Som framgår avredogörelsen för ersättningssystemet föreligger emellertid redan nu vissamöjligheter att i sådana och liknande fall frångå huvudregeln omengångsersättning. På grund härav och med hänsyn jämväl till verksamheten inomramen för den pågående fysiska riksplaneringen är utskottet f. n. inte berettatt göra några närmare överväganden rörande ersättningssystemets utformning.Utskottet vill framhålla att resultatet av planeringsarbetet kommer att utgöraen nödvändig komponent i bedömningarna angående samhällets totala resurser inaturvårdsarbetet och möjligheten att upprätthålla en hög ambitionsnivåhärvidlag. Som framgår av utskottets redovisadeuttalanden finns redan nu vissa möjligheter att bestämma markägarersättningentill ett årligt belopp. Den möjligheten föreligger dock inte när fastighetinlöses. Utskottet betvivlar inte att en vidgad möjlighet att periodiseramarkägarersättningen skulle kunna innebära vissa fördelar inaturvårdsplaneringsarbetet. Närmare överväganden torde emellertid krävasrörande det föreslagna ersättningssystemets verkningar i ohka hänseenden.Utskottet vill t. ex. peka på de problem som kan uppstå såvitt avser detperiodiska ersättningsbeloppets storlek i förhållande till inträffadeförändringar i penningvärdet. Man kan också ifrågasätta i vad mån det ärlämpligt att ta i anspråk viss del av ett statligtutgiftsanslag. I sammanhanget bör nämnas att bildat enarbetsgrupp som utreder de ekonomiska möjligheterna att säkerställa vissaurskogsliknande områden. I detta sammanhang har enligt uppgift frågan omperiodisering av markägarersättning JoU 1981/82:15 12 Som ytterligare ett alternativ har man diskuterat möjligheten attgenom någon form av nyttjanderättsavtal mellan det allmänna och berördamarkägare säkerställa ett naturvårdsobjekt för längre eller . mening bör det i första hand ankomma på naturvärdsverket att tainifiativ till de förändringar i ersättningssystemet som befinns nödvändiga.Utskottet föreslår att motionen utöver de av utskottet gjorda uttalandena inteföranleder någon åtgärd. I motion 1980/81; 1379 yrkande 9 hemställs omåtgärder som kan främja ett ökat utnyttjande av institutet naturvårdsomräde.Det i moUonen framlagda lagförslaget i denna del innebär att det i 7 § NVLklart utsågs att ett område inte får avsättas som naturreservat om syftet medåtgärden i allt väsentligt kan tillgodoses genom alt området i ställetförklaras som naturvårdsområde. Som motivering anförs bl. a. att dettaskyddsinstitut endast kommit till användning i mycket liten utsträckning sedanden då institutet infördes. Utskottethar behandlat motionsyrkanden av motsvarandeinnebörd. Beträffande förslaget till ändring av 7 § NVL har utskottet därvidframhållit att det redan av förarbetena till bl. ändringar i sagdalag klart framgår att naturreservat inte skall komma i fråga i fall medbegränsat åtgärds- och kontrollbehov. Det är främst för sådana fall, därsåledes mindre ingripande åtgärder behövs för att skydda naturmiljön, sominstitutet naturvårdsomräde är avsett. Möjligheten att utnyttja sistnämndaskyddsform inskränks i övrigt i princip endast av stadgandet i 19 § förstastycket sista punkten. Där anges att området i stället skall avsättas tillnaturreservat om åtgärd som bör vidtas är så ingripande att pågåendemarkanvändning avsevärt försvåras. Enligt motionäremas förslag skulleemellertid denna skyddsform inte få komma i fråga om "syftet med åtgärdeni allt väsentligt kan fillgodoses genom att området i stället med stöd av 19 §förklaras som naturvårdsomräde". Enligt utskottets mening skulle denföreslagna lydelsen leda till viss oklarhet rörande vilket kriterium som skallvara avgörande i fråga om tillåtligheten av ett naturreservatsförordnande. Medhänsyn till det anförda har utskottet avstyrkt motionsyrkandena i fråga.Riksdagen beslöt i enlighet med utskottets förslag. Vadgäller den faktiska utvecklingen i fråga om inrättande av naturvårdsområdenfår utskottet framhålla att antalet naturvärdsområden under fiden den 1 juli1979-den 1 juli 1981 stigit frän 9 till 20. Ökningen är mest påtaglig iarealhänseende: den sammanlagda arealen omfattade sist angivna tidpunkt 23050ha, jämfört med 9200 ha . Utskottetfinner mot nu redovisad bakgmnd inte heller anledning föreslå någon ändringav 7 § NVL. Motion 1980/81; 1379 yrkande 9 avstyrks således. JoU 1981/82:15 13 I två motioner, 1980/81:782 och 1980/81:1772,diskuteras olägenheterna med den ökande snöskotertrafiken. Enligt denförstnämnda motionen har det visat sig att skoterkörningen på ochängsmark förorsakar djupare tjälbildning än normalt, och igenfrysning avtäckdiken kan då ske. Vidare sägs sådan körning orsaka skador på plant- ochungskogar, förutom att den oroar djurlivet. I den senare motionen berörs bl. a.skotertrafikens störningar på växt- och djurlivet och olägenheterna för dem somsöker rekreation i fjällvärlden. understryks att snöskotern är ettnära nog oumbärligt fordon för vissa yrkesgrupper, t. ex. de renskötandesa-meraa, personer verksamma i räddningstjänst, underhålls- och reparationsverksamhetoch i skogsbruk m.m. Avsikten är enligt moUonen inte att begränsa dennanyttotrafik. Båda motionerna utmynnar i yrkanden om översyn av gällandebestämmelser för skoterkörning resp. förslag till lagstiftningsåtgärder. Engemensam utgångspunkt i motionerna synes vara att skotertrafiken, med undantagav nyttotrafiken, endast bör få förekomma i särskilt avgränsade områden ellerlängs uppgjorda leder och tävHngsbanor. Utskotteterinrar om att terrängkörningslagen (1975; 1313) trädde i kraft den 1 januari1976. Enligt denna lag är körning i terräng med terrängfordon och motorfordonförbjuden i hela landet dels på barmark, dels pä snötäckt skogsmark med plant-eller ungskog, om det ej är uppenbart att kömingen kan ske utan risk för skadapä skogen. Förbud mot terrängkörning råder även i vissa delar av fjällområdet.Närmare föreskrifter om bl. a. undantag från terrängkörningslagen ochomfattningen av de generella förbuden mot terrängkörning finns iterrängkörningsförordningen (1978:594). Intressekonflikterav det slag som åsyftas i motionerna diskuterades bl. a. i samband med attutskottet behandlade proposition 1975/76; 67 med förslag till terrängkörningslag.Enligt utskottets mening var förslaget väl ägnat att möjliggöra en rimligavvägning mellan å ena sidan naturskyddsintressena m. m., å andra sidanbehovet att kunna färdas i vägfat-tiga eller väglösa områden. Ianslutning till de nu aktuella motionerna vill utskottet emellertid föstauppmärksamheten på att antalet registrerade snöskotrar ökat betydligt sedanterrängkörningslagen tillkom. Enligt uppgifter i nyssnämnda propositionuppgick antalet snöskotrar till ca 28500. Från naturvårdsverkethar meddelats att motsvarande antal var drygt 78000. Enligtvad utskottet erfarit har i olika sammanhang framförtsönskemål om restriktioner i fråga om snöskotertrafiken. Framställningar meddetta syfte övervägs f. n. i . Till flera länsstyrelser harenligt uppgift inkommit en ökande mängd rapporter om markskador och andrastörningar främst till följd av nöjeskörning med snöskoter. Problemen med dentätortsnära terrängtrafiken har uppmärksammats inom , där manf. n. utarbetar anvisningar till kommunerna angående reglering av sådan trafik.Vad sålunda och i övrigt förekommit vid ärendets beredning tyder enligt JoU1981/82:15 14 utskottets mening på att snöskotertrafiken vållatolägenheter av en art och omfattning som möjligen inte förutsågs när nugällande bestämmelser tillkom. En samlad översyn av gjorda erfarenheter underde nära sex är som terrängkömingslagen varit i kraft framstår därför sommotiverad. En sådan översyn bör bl. a. innefatta en undersökning av behovet avytterligare begränsningar av snöskotertrafiken till skydd för såväl allmännasom enskilda intressen. Det bör ankomma pä regeringen att närmare bestämmaunder vilka former översynen skall ske. Vad utskottet anfört med anledning avmotionerna 1980/81:782 och 1980/81:1772 bör som sin mening geregeringen till känna. Enligt motion 1980/81:1374 reglerasi den nya skogsvärdslagen många frågor som också behandlas i lagen om bevarandeav bokskog. Detta innebär bl. a. att två olika myndigheter - skogsvärdsstyrelsen och - skall granska frågor om bokskogsskötsel.Detta leder till ökat krångel och onödiga kostnader För statsmakterna. Motionärernaföreslär därför en utredning om upphävande av bokskogslagen. Huvudsyftet med lagen (1974:434) om bevarande av bokskogär att så långt möjligt bevara bokskog som är av värde från naturvårdssynpunkt.Av förarbetena lagen framgår att den inte är avsedd att hindra att bokskogsmarkbrukas i enlighet med skogsvärdslagens bestämmelser om rationell skogsvärd. Ilagen regleras bl. a. frågor om tillstånd till avverkning av bokskog ochinplantering av annat trädslag pä bokskogsmark samt om ersättning tillmarkägare m.fl. när tillstånd vägras. Som motionärerna anfört finns visserligeni nya skogsvårdslagen en regel om hänsyn till naturvårdens intressen vidskötseln av skog. Syftet med bokskogslagen kan dock enligt utskottets meningknappast tillgodoses inom ramen för denna bestämmelse. Utskottet ser för sindel inga skäl som talar för ett uphävande av bokskogslagen och avstyrker därförmofion 1980/81:1374. 1. beträffandeinventering av våtmarker att avslår motion 1980/81; 468, 2. beträffandetillståndsplikt för markavvattningsföretag attriksdagen avslår motion 1980/81:1379 yrkande 8 och motion 1980/81:1749, 3. beträffandeen nationalpark vid Stenshuvud attriksdagen lämnar motion 1980/81:580 utan vidare åtgärd, 4. beträffandemarina naturreservat attriksdagen lämnar motion 1980/81:589 utan vidare åtgärd, JoU1981/82:15 15 5. beträffande ett naturreservat på Sydbillingen attriksdagen lämnar motionerna 1980/81:771 och 1980/81:1008 utan vidare åtgärd, 6. beträffande/riviV/igoinsatser för landskapsvård m. m. att avslår motion 1980/81:1373, 7. beträffandenaturvårdsinsatser i fjällvärlden m. m. attriksdagen lämnar motion 1980/81:1879 utan vidare åtgärd, 8. beträffandedispens från strandskyddsbestämmelserna attriksdagen lämnar motion 1980/81:634 utan vidare åtgärd, 9. beträffandehandläggningen av naturreservatsärenden attriksdagen lämnar motion 1980/81; 781 utan vidare åtgärd, 10. beträffande talan motbeslut om naturvårdsområde att avslår motion 1980/81; 1018, 11. beträffandeändrade principer för markägarersättning attriksdagen lämnar motion 1980/81:1358 utan vidare åtgärd, 12. beträffande utnyttjande av skyddsformennaturvårdsområde att avslår mofion 1980/81:1379 yrkande 9, 13. beträffande en översyn avterrängkörningslagen attriksdagen som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört medanledning av motionerna 1980/81:782 och 1980/81:1772, 14. beträffande upphävandeav bokskogslagen att avslår motion 1980/81:1374. Närvarande: (), (), HansWachtmeister (m), (), (), ()*,(), (), ()*, LennartBrunander (c), ()*, ()*, ()*, () och ()*. * Ej närvarande vid betänkandets justering. JoU1981/82:15 16 (mom. 2) , ,, , , och (alla s) anser att dels den del av utskottets yttrandesom pä s. 3 börjar med "Utskottet erinrar" och på s. 4 slutar med"avstyrks således" bort ha följande lydelse: Utskottet delar motionärernas uppfattning om det angelägnai att effektivare skyddsbestämmelser för våtmarkerna kommer till stånd snarastmöjligt. Ytterligare dröjsmål härvidlag kan innebära risker för attoersättliga naturvärden spolieras. Som i motion 1980/81; 1379 anförts kan interesultatet av vätmarksinventering eller ikraftträdandet aven ny vattenlag avvaktas innan åtgärder sätts in för att skydda våtmarkerna.Utskottet biträder förslaget att det i naturvårdslagen införs bestämmelser omtillståndsplikt för sådana markavvattningsföretag som anges i motionen.Förslag om en sådan tillständsplikt bör kunna utarbetas tämligen omgående.Under fömtsättning att den nya vattenlagen kommer att innehålla tillräckligtlångtgående skyddsregler i här åsyftat hänseende bör den av utskottet förordaderegleringen kunna gälla som en temporär lösning i avbidan pä den nyavattenlagens ikraftträdande. Utskottet föreslår således att hosregeringen anhåller om förslag möjligt till lagsUft-ning på i huvudsakde grunder som anges i mofion 1980/81; 1379. Bifalles utskottets förslag synesäven syftet med mofion 1980/81; 1749 bli tillgodo-se«. dels utskottets hemställan under 2bort ha följande lydelse: 2. beträffande tillståndsplikt förmarkavvattningsföretag attriksdagen med anledning av motion 1980/81:1379 yrkande 8 och motion1980/81:1749 hos regeringen anhåller om förslag möjligt rörandetillständsplikt för markavvattningsföretag i huvudsak enUgt de grunder somanges i motionerna, En nationalpark vid Stenshuvud (mom. 3) och (båda fp) anser att dels den del av utskottets yttrandepå s. 4 som börjar med "Utskottet vill fästa" och slutar med"åtgärd" bort ha följande lydelse; Utskottet delar motionärernas uppfattning att detnuvarande naturreservatet vid Stenshuvud i KrisUanstads län är avriksintresse, och att det har ett sä stort skyddsvärde att avsättning tillnationalpark är motiverad. bör användas för ettbegränsat antal särskilt värdefulla objekt, fill vilka Stenshuvud kan räknas.Enligt vad utskottet erfarit JoU 1981/82:15 17 pågårockså vissa överväganden rörande avsättande av Stenshuvud till nafionalpark.Länsstyrelsen i län har i samråd med utarbetatett förslag om detta. Förslaget är f. n. föremål för närmare överväganden inomnaturvårdsverket, som torde komma att inge en framställning tillregeringen i ämnet. Utskottet anser det angeläget att framställningen lederfram till ett förslag till om inrättande av en nationalpark. Dettabör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 3 bort ha följandelydelse; 3. beträffande en nationalpark vid Stenshuvud att med bifalltill motion 1980/81:580 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottetanfört, 3.Naturvårdsinsatser i fjällvärlden (mom. 7) KerstinSandborg och (båda fp) anser att dels den del av utskottets yttrande som på s. 7börjar med "Också på" och som pä s. 8 slutar med "i övrigt"bort ha följande lydelse: Imotion 1980/81:1879 förordas tre väsenfiiga förändringar när det gällernafionalparkerna i landets norra delar. Vadförst gäller derf nuvarande delar utskottetmotionärernas uppfattning att denna delvis är så exploaterad att den inte kanfylla de krav som måste ställas på en nationalpark. När det gäller utskottetsprincipiella inställning till exploatering av nationalparker hänvisar utskottettill sina uttalanden i betänkande 1979/80:39. I detta av godkändabetänkande framhöll utskottet bl. a. att den allra största restriktivitetmåste iakttas när ingrepp i nationalparker aktualiseras. När det gäller StoraSjöfallet har betydande exploatering redan ägt rum, vilket gör att delar avnationalparken kan sägas vara ett objekt med särskilt stortskyddsvärde från naturvårdssynpunkt. Eftersom nationalparksinstitutet enligtutskottets mening bör reserveras för sådana särskilt skyddsvärda objekt, delarutskottet motionärernas uppfattning att börupplösas, och att de inte exploaterade delarna bör överföras till angränsandenationalparker. bör hos regeringen anhålla om ett förslag tillsådana åtgärder. Imotionen förordas också nya nafionalparker inom Sjaunjaområdet och inomTaavavuoma-Pirtimäsvuoma. Dessa båda områden har uppenbarligen mycket stortskyddsvärde från naturvårdssynpunkt och tillhör båda de europeiska våtmarkersom det är särskilt angeläget att bevara. Ilikhet med motionärerna anser utskottet att frågan om inrättande avnationalparker i de båda områdena nu bör prövas. Närdet gäller tidigare utredningar skiljer sig de båda områdena dock åt. 1973biföll en hemställan från jordbraksutskottet angående snara åtgärderför att bevara Sjaunjaområdet. Det utredningsarbete som sedan JoU 1981/82:15 18 följthar pågätt ett stort antal år. i har utarbetatett förslag om inrättande av naturreservat i Sjaunjaområdet. Förslaget, somremissbehandlats, kommer att genomgås närmare av och naturvärdsverket i samråd. Någon klarhet har ännu inte vunnits, och framför alh börunderstrykas att frånvaron av det starkare skydd som nationalparksinstitutetinnebär kommer att medföra fortsatta stora risker för en påverkan som skadarden känsliga miljön i Sjaunjaområdet. Frågan om inrättande av nationalpark istället för naturreservat bör därför prövas skyndsamt. Detta bör ges regeringentill känna. Närdet gäller Taavavuoma-Pirtimäsvuoma har motsvarande utredningar inte utförts.Att områdets botaniska värden är utomordentliga har framhållits i motionen.Att det i Taavavuoma finns mycket känsliga palsmyrs-områden och ett ytterstvärdefullt fågelliv har i andra sammanhang också understmkits. Även här ärenligt utskottets mening en utredning om inrättande av nafionalpark befogad.Detta bör ges regeringen till känna. dels utskottets hemställan under 7 bort ha följandelydelse: 7. beträffande naturvårdsinsatser i fjällvärlden m.m. att riksdagenmed anledning av motion 1980/81:1879 a) hos regeringen anhåller omförslag till upplösning av i enlighet med vadutskottet förordat, b) hos regeringen anhåller omutredning om inrättande av en nationalpark i Sjaunjaområdet, c) hos regeringen anhåller omutredning om inrättande av en nationalpark i Taavavuoma-Pirtimäsvuomaområdet, 4.Utnyttjande av skyddsformen naturvårdsområde (mom. 12) , , ,, , och (allas) anser att dels den del av utskottets yttrande på s. 12 sombörjar med "Utskottet har" och slutar med "avstyrks således"bort ha följande lydelse: Utskottetanser det i likhet med vad som anförts i mofion 1980/81:1379 angeläget attskyddsformen naturvårdsområde kommer fill användning i större utsträckning änvad som varit fallet. Som motionärerna anfört är behovet att säkramarkområden för rekreation, vetenskap och kuhur stort. De anslag som står tillförfogande för ersättningar i samband med inrättande av naturreservat äremellertid begränsade. Det är därför enligt utskottets mening viktigt attnaturreservat kommer i fråga endast när utnyttjande av marken för angivnaändamål inte kan kombineras med pågående markanvändning. I flertalet fall tordedet vara fullt möjligt att utnyttja ett markområde för t. ex. rekreation utanatt ett normalt jord- eller skogsbruk hindras. I sådana fall bör det varasjälvklart att naturvårdsområ-desinstitutet kommer till användning. Det börankomma pä regeringen att JoU1981/82:15 19 tillse att länsstyrelserna erhåller rekommendationer ochanvisningar som främjar ett ökat utnyttjande av institutet naturvårdsområde.För att understryka vikten av att naturreservat inte kommer i fråga i häråsyftade fall bör 7 § naturvårdslagen kompletteras med en bestämmelse sominnebär att inte får utnyttja nämnda skyddsform om syftet medåtgärden i allt väsentligt kan tillgodoses genom att området i ställetförklaras som naturvärdsområde. dels utskottets hemställan under 12 bort ha följandelydelse: 12. beträffande utnyttjande avskyddsformen naturvårdsområde att med bifall till mofion 1980/81:1379yrkande 9 antar följande förslag till lag om ändring i naturvårdslagen: Lag om ändring i naturvårdslagen (1964:822) Härigenom föreskrivs att 7 §naturvårdslagen (1964:822) skall ha nedan angivna lydelse: Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 7§ Område, som finnes böra särskih Område,som finnes böra särskilt skyddaseller vårdas på grund av skyddas eller vårdas på grund av sin betydelse för kännedomen om sin betydelse för kännedomen om landets natur, sin skönhet eller el- landets natur, sin skönhet eller el jest märkliga beskaffenhet eller jest märkliga beskaffenhet eller emedan området är av väsentlig be- emedan området är av väsentlig be tydelse för allmänhetens friluftsliv, tydelse för allmänhetens friluftsliv, må av förklaras som må av förklaras som naturreservat. inteavsätta ett område till naturreservat, om syftet med åtgärden i alltväsentligt kan tillgodoses genom att området i stället med stöd av 19 §förklaras som naturvårdsområde. Denna lag träder i kraft . JoU 1981/82:15 I motion 1980/81:1379 framlagt förslag till Lag om ändringi naturvårdslagen (1964:822) Härigenom föreskrivs i fråga om naturvårdslagen (1964:822)dels att 7, 20 och 37 §§ skall ha nedan angivna lydelse, dels att i lagen skallinföras en ny paragraf, 18 a §, av nedan angivna lydelse.