bet · G501TU19 · 1981-12-31 00:00:00 — Med anledning av de två övriga motioner som är i frågavill även utskottet framhålla vikten av att trivilligorganisationerna påtrafikområdet får fortsatt stöd för sin trafiksäkerhetsfrämjande verksamhet.Utskottet delar vidare uppfattningen om betydelsen avtrafiksäkerhetsinformation via massmedia. Dessa frågor bör enligt utskottetsmening klarläggas av regeringen och redovisas för i samband med denvidare förändringen av informationsverksamheten på trafiksäkerhetsområdet.Utskottet förutsätter att så sker. Ifrågavarande motionsyrkanden synes därförkunna lämnas utan åtgärd. TU1981/82:19 21 Utskottet har ingen invändning motatt det fill trafiksäkerhetsverket knutna registerrådet avskaffas och att ettråd för samordning och planering upprättas. Med hänvisning till vad sålunda anförts om organisatoriskafrågor fillstyrker utskottet de av regeringen förordade principerna förtrafiksäkerhetsarbetets organisation i nu berörda delar. Proposifionen innehåller bl. a. ettavsnitt 10 Vissa frågor angående motorfordon, ett avsnitt 11 Vissa andratrafiksäkerhetsfrågor och ett avsnitt 12 Viltolyckorna i trafiken. Avsnittenbehandlar till en del frågor som omfattas av återstående mofionsyrkanden.Utskottet behandlar i det följande dessa yrkanden. 6.1 Bilbälten och annan bilutrustning I de väckta mofionerna 1980/81:1341 (s) och 1980/81:1342 (m)samt i motion 1981/82:231 (m) framställs yrkanden om obligatorisk användning avbilbälten i baksäten på personbilar. I de båda förstnämnda motionerna framhållsatt tvingande regler bör föregås av en upplysningskampanj. Den sistnämndamofionen kompletteras av ett andrahandsyrkande - att nuvarande bestämmelser ombilbälten i baksätet bör upphävas - om inte beslutar om obligatoriskanvändning. Enligt föredraganden är nyttan av bilbälten i baksätet ovedersäglig.De används dock i alltför liten omfattning. Användningen ökar genominformation. Så skedde innan nuvarande bestämmelser om obligatoriskbältesanvändning i framsätet infördes. Erfarenheten talar sålunda för attfrivillighet - sporrad av upplysning - bör prövas före obligatorisk användning. Utskottet delar föredragandensuppfattning och förutsätter att en målmedveten informationsverksamhet bedrivsför att bältesanvändningen skall öka. Med hänvisning till vad sålunda anförtsavstyrker utskottet motionerna 1980/81:1341 (s), 1980/81:1342 (m) och1981/82:231 (m) yrkande 1. Utskottet avstyrker även andrahandsyrkandet i motion1981/82:231 (m). I den väckta motionen 1980/81:266 (m) yrkas att det undantag somnu gäller i taxibilar från skyldigheten att använda bilbälte i framsätet skallslopas, i första hand för passageraren och i andra hand för föraren. Avpropositionen framgår att förstahandsyrkandet avses bli tillgodosett. TU1981/82:19 22 Vad gäller den fråga som omfattas av andrahandsyrkandethänvisar föredraganden till taxiförarnas ljumma intresse av att användabilbälte. Han vill därför inte nu införa tvingande regler utan förordarsamverkan med branschens organisationer i syfte att söka ändra taxiförarnasinställning. Utskottet, som delar föredragandensuppfattning, vill framhålla att ett gott föredöme från taxiförarnas sida synesvara ägnat att öka den allmänna bältesanvändningen. Med hänvisning till det anförda synes motionen kunnalämnas utan åtgärd. I motion 1981/82:784 (c) yrkas attnymonterade bilbälten förses med enhetliga lås. I motion 1981/82:1017 (s) yrkasatt utredningar görs dels om sätt att göra bilbälten säkrare och enklare attanvända, dels om standardisering av olika bilmärkensdörrstängningsanordningar. Okunnighet om bältes- och dörrlåsens funktion kaninnebära att passageraren i en kritisk situation inte tillräckligt snabbt kanspänna av sig bältet och ta sig ur bilen. Utskottet har tidigare (se bl. a.TU 1979/80:25) behandlat frågan om enhetliga lås på bilbälten. Utskottet hardärvid framhållit det angelägna i att det internationellastandardiseringsarbetet på detta område påskyndas. Resultat har - enligt vad utskotteterfarit - nåtts så till vida som bälteslåsens utlösningsmekanismer numera skallmarkeras på ett enhetligt sätt. Ensidigt svenska regler - som föreslås i denförstnämnda motionen - bör enligt utskottets mening undvikas. Även frågan omenhetliga dörrstängningsanordningar synes vara en inte oväsentlig uppgift fördet internationella harmoniseringsarbetet. Detta torde också utgöra ett meraändamålsenligt forum än de föreslagna utredningarna för att tillgodose desyften som är i fråga. Utskottet förutsätter att man i det internationellasamarbetet från svensk sida aktivt verkar för en lösning av de berördaproblemen. Medhänvisning till vad sålunda anförts avstyrker utskottet motionerna. I motion 1981/82:1893 (s) hänvisastill ett förslag av trafiksäkerhetsutredningen om obligatorisk utmärkning avlastbil med tillkopplad släpvagn. Utmärkningen skulle bestå i en skylt medtexten "Släp" att placeras framfill på lastbilens högra sida medtexten läsbar bakifrån. Motionärerna ansluter sig till utredningens förslag,eftersom det värnar om de oskyddade trafikanternas säkerhet. Föredraganden framhåller att det är förenat med praktiskasvårigheter att alltid ge skylten en sådan placering att den får avseddinformationseffekt. Han vill därför inte införa tvingande bestämmelser utanförordar en frivillig användning. Utskottet ansluter sig till föredragandens bedömning ochavstyrker motionsyrkandet. TU1981/82:19 23 I mofion 1981/82:174 (s) framhållsbetydelsen av de trafikvarningar som förekommer i lokalradion. Regler bördärför införas som föreskriver att en radiomottagare måste finnas i alla bilar. De regler som motionärerna föreslår skulle innebära ettförbud att köra bil som saknar radio. I mofion 1981/82:1408 (m) yrkas attbestämmelsen om att personbilar skall vara försedda med strålkastarrengörareskall upphävas. Dessa anordningar fungerar enligt motionären i regel dåligteller inte alls. Bestämmelsen i fråga gäller för bilarfr. Motionärens anmärkning, som avser flera årsmodellermen i synnerhet modell, är enligt vad utskottet har erfarit inte utanfog. Hållbarhet och driftsäkerhet har blivit bättre men är ännuinte fullt godtagbara. Produktutvecklingen på området bör dock kunna medföraavsevärda förbättringar. Strålkastarrengörare synes fullgöra en för svenskaväg- och klimatförhållanden inte oväsentlig uppgift. Utskottet är medhänvisning fill det anförda inte berett att tillstyrka motionen. I motion 1981/82:1020 (m) yrkas attintervallen mellan kontrollbesiktningar av bilar förlängs. AB Svenskbilprovnings avgifter har höjts kraffigt. Kostnaden för färden till och frånbilprovningsanläggningen blir alltmera kännbar, särskilt förglesbygdsbefolkningen. Mången arbetsinsats och arbetsförtjänst går förloradtill följd av förrättningarna. Ä andra sidan har bilarnas hållbarhetförbättrats. Bilägarna vårdar också sina bilar bättre än . Personbilarnasårliga körsträcka har minskat och torde numera understiga 1 igenomsnitt. Alla dessa omständigheter talar för att mellanrummen mellanbesiktningarna bör förlängas. Första besiktning bör ske först . Denandra när bilen är . Därefter, eller kanske först när bilen är ännuäldre, bör årliga besiktningar äga rum. I mofion 1981/82:1845 (c) yrkas att Tärnaområdet fårtillgång till kontrollbesiktning en å . Befolkningen där äri dag hänvisad till för kontrollbesiktningar. Vägen dit är 135 kmlång. Kundunderlaget i Tärnaområdet är tillräckligt stort för att berättigabesiktningsverksamhet där i angiven omfattning. Lokaler finns som skulle kunnaanvändas. I motion 1981/82:1888 (s) yrkas att de samhällsekonomiskakonsekvenserna av skilda alternativ för i glesbygd skallkartläggas. Mofionärerna framhåller att fordonsägare i har engenomsnittlig resväg fram och åter till kontrollbesiktningen i Sveg.De långa resvägarna där och i annan glesbygd åsamkar fordonsägarna storakostnader. Om bilprovningsfilialer anläggs i glesbygd drabbas samhället avkostnader för verksamheten. De merkostnader som fordonsägarna drabbas av stårinte i TU1981/82:19 24 rimlig proportion till samhällets kostnader för attupprätta filialerna. Utskottet har erfarit att en framställning liknande den imotion 1981/ 82:1020 (m) har överlämnats till regeringen och attframställningen f. n. remissbehandlas. Utskottet har vidare erfarit att Svenskbilprovning undersöker möjligheter att söka tillmötesgå de tre motionernassyften. I fråga om besiktningar i glesbygd studeras sålunda görligheten av enuppsökande verksamhet. Frågan om erforderlig besiktningsfrekvens omfattarsvårbedömda trafiksäkerhetsmässiga och ekonomiska överväganden, som synes krävaen viss fidsutdräkt. Utskottet ser med tillfredsställelse att de i motionernabehandlade frågorna utreds på sätt som f. n. sker. I avvaktan på resultatet avdenna utredning bör motionerna enligt utskottets mening inte föranleda någonriksdagens åtgärd. I motion 1980/81:749 (m) yrkas attbesiktning av brandförsvarets fordon skall ske en gång . Nuvarandeordning, som innebär att utryckningsfordon skall kontrollbesiktigas två gångerper år, medför onödiga kostnader. Körsträckorna är merendels mycket korta.Skötseln och internkontrollen av de kommunala brandförsvarens fordon utförs avvälutbildad personal och på sådant sätt att kontrollbesiktning mer än en gång perår synes obefogad. Beredskapen försämras då kontrollbesiktningarna måste göraspå annan ort än där brandstationen ligger. Kommunernas sammanlagda kostnaderför dessa kontrollbesiktningar uppgår fill ca 2 milj. kr. En halveringav kostnaden skulle innebära att medel kunde friställas till användning för eneffekfivare räddningstjänst. Vid tidigare behandling av denfråga som omfattas av motionen har utskottet hänvisat till yttranden fråntrafiksäkerhetsverket och . Av verkets yttrande framgick attett fordons trafiksäkerhet inte enbart beror av dess användning och körsträcka,att brister, särskilt på äldre fordon, kan uppstå utan samband medanvändningens omfattning och frekvens samt att fordon med låg nyttjandegrad iregel får relativt stor livslängd. Verket underströk också att olägenheternamed kontrollbesiktningar på stationer fill stor del kundeundvikas genom att besiktningarna på begäran av vederbörande huvudmän utfördespå fordonens stationeringsorter. I det yttrande från somutskottet hänvisade till framhölls att långvarig uppställning av fordon i vissafall kan resultera i fel som innebär allvarlig fara för trafiksäkerheten ochatt en undersökning av förekommande fel hos brandbilar hade visat att dessaofta var behäftade med brister av betydelse för trafiksäkerheten. Utskottet har - i samband med behandlingen av den motionsom är i fråga -från erfarit att andelen brandbilar som fåttanmärkning vid besiktning gått ned avsevärt . befannsdock alltjämt mellan var tredje och fjärde brandbil ha fel av betydelse förtrafiksäkerheten. belades brandbilar med körförbud i tre fall. TU1981/82:19 25 denna bakgrund saknas enligt bolagets uppfattning skäl attminska antalet besiktningstillfällen. Utskottet gör samma bedömning ochavstyrker därför motionen. 6.3 Klassificering av vissa bärgningsbilar somutryckningsfordon I motion 1981/82:1852 (s) begärs enutredning om möjligheterna att klassificera s. k. tungbärgningsbilar somutryckningsfordon. Dessa bilar, vilkas tjänstevikt överstiger , har enmycket omfattande utrustning som kommer till nytta vid svåra olyckor. Förarnasarbete är svårt när de inte kommer fram snabbt nog i trafiken och när de vetatt det hänger på dem om människor som sitter fastklämda efter en bilolyckaskall kunna räddas till livet. Utskottet har förståelse för deberörda problemen och vill peka på möjligheten för polisen att i de fall sommotionärerna beskriver ställa ett utryckningsfordon till förfogande som eskortåt bärgningsbilen. Nuvarande regler om de motorfordon som får registreras somutryckningsfordon är dock enligt utskottets mening ändamålsenliga, varför motioneninte kan tillstyrkas. 6.4 Helgförbudet mot trafik med tyngre lastfordon 1 mofion 1981/82:1022 (m, c) yrkasatt uttalar sig för att förbudet mot trafik med tyngre lastfordonhelt slopas eller slopas på försök. Motionärerna hänvisar till uppgifter frånbl. och , som bådaifrågasätter förbudets betydelse för ökad trafiksäkerhet. Mofionärernaframhåller lastbilstransporternas stora betydelse för näringslivet, attförbudet innebär en diskriminering av en viktig del av transportapparaten ochatt detta leder till ökade kostnader för näringsliv och konsumenter samtidigtsom det medför olägenheter för åkeriägare och anställda. Då dessutom stortvekan råder om förbudets trafiksäkerhetsmässiga effekt bör detta slopas,åtminstone på försök under . Enligt utskottets mening bör ettslopande av ifrågavarande förbud övervägas endast om uppenbara skäl föreligger.Förbudets uppgift är att öka framkomligheten på vägarna vid toppar i personbilstrafikenså att riskerna för olycksfall minskar och trafiksäkerheten ökar. De tider då förbudet gäller kungörs . Förinnevarande år gäller att tiderna för förbudet kraffigt har begränsats ijämförelse . Med förutseende planering och med utnyttjande av detimmar då förbudet suspenderas torde därför förbudets olägenheter förberörda intressenter kunna avsevärt minskas. Dispensmöjligheterna bör ocksåuppmärksammas. TU1981/82:19 26 Med hänvisning till vad sålunda anförts avstyrkerutskottet motionen. I mofion 1981/82:279 (parfimofion,vpk) yrkas att högsta fillåtna hastighet fastställs och atthögre hastigheter endast i undantagsfall skall få medges. Motionärerna hänvisartill en uppgift i propositionen att en sänkning av hastigheten /timtill skulle medföra en minskning av personskadeolyckorna med 20 %.Trots denna omständighet vill inte regeringen föreslå en allmän sänkning avhasfigheten utan stannar vid en rekommendation om återhållsamhet när det gälleratt i fortsättningen bestämma nya hastighetsgränser . Enligt föredraganden är tiden ännu inte mogen för enhasfighetsbegräns-ning sådan som den föreslagna. Den skulle, i vart fall början, inte uppfattas som meningsfull av allmänheten. Möjligheterna tillbevakning är begränsade. Alltför många överträdelser skulle i sin tur medföraatt trafikregler i allmänhet efterlevdes sämre än f. n. Om trafikanternaallmänt skulle iaktta de hastighetsgränser som gäller skulle antalet olyckorminska avsevärt. Schablonbeloppen för penningböter vid hastighetsöverträdelserhar nu fördubblats. Dessa förseelser bör därför rimligen minska. Utskottet, som inte har någon erinranmot vad föredraganden anfört, förutsätter att alla möjligheter tillvaratas föratt ordna en så rationell och effektiv trafikövervakning som möjligt. ställningstagande följer att mofionsyrkandet avstyrks. I mofion 1981/82:1419 (m) yrkas attalla generella hastighetsbegränsningar som avser högre hasfighet än /timoch som gäller utanför tätorter skall omvandlas fill rekommendafioner.Mofionären menar att förarens eget omdöme - i de fall han avser - medför entill väg- och trafikförhållandena bättre anpassad hastighet än en skyltning,som inte regelmässigt kan fylla den funktionen så att den av trafikanternauppfattas som meningsfull. Överträdelser av rekommenderade hastigheter skullemedföra påföljd endast i de fall de medverkat fill en olycka. Utskottet har vid ett flertaltillfällen - senast i betänkande /80:25 -behandlat motioner av deninnebörd som är i fråga. Utskottets avgörande invändning mot en generelltillämpning av rekommenderade hastighetsgränser är att de skulle kunna medföraett ökat antal risktaganden och därmed menliga följder för trafikanterna, ävende mest omdömesgilla. Medhänvisning till vad sålunda anförts avstyrker utskottet motionen. I mofion 1981/82:1868 (fp) framhålls att enförsöksverksamhet med rehabiliteringsåtgärder för rattfyllerister bör inledas iSverige. Avpropositionen framgår att trafiksäkerhetsutredningen - fill följd av riksdagensbeslut med anledning av proposition 1975/76:155 om vissa körkortsfrågor (TU1975/76:28, rskr 1975/76:390) - har studerat den i mofionen behandlade frågan.Utredningen har redovisat erfarenheter från , därrehabiliteringsåtgärder för rattfyllerister prövas med utgångspunkt i tankenatt utbildning och behandling från individualpreventiv synpunkt kan varaeffektivare än straff. De amerikanska erfarenheterna manar enligt utredningeninte till efterföljd. Det starka sambandet mellan trafiknykterhetsbrott ochannan brottslighet talar för att frågan om rehabiliteringsåtgärder förrattfyllerister bör bedömas av frivårdskommittén (Ju 1979:5) som studerarkriminalvård i frihet och alternativ till frihetsstraff för andra brottslingar. Avpropositionen framgår vidare att frivårdskommittén avser att behandla frågan omatt på försök införa s. k. kontraktsvård för bl. Sådan vård används i främst föråteranpassning av narkotikamissbrukare. överväger vidare omallmänpreventionens krav kan fillgodoses utan frihetsstraff vid bl. I samband därmed studeras erfarenheter från , därmånga rattfyllerister döms till ett villkorligt fängelsestraff. Sådant straffskulle kunna kombineras med fillsyn av den dömde. Motionärernaframhåller att trafiksäkerhetsutredningen hade fått i uppdrag att lägga framförslag om rehabiliteringsåtgärder. De konstaterar att någon konkret förslaginte föreligger. Utredningen har dessutom bortsett från en del av problemetgenom att alltför mycket betona ett samband mellan rattfylleri och kriminaliteti allmänhet. De amerikanska erfarenheterna talar enligt motionärerna för attförsöksverksamhet med rehabiliteringsätgärder nu bör inledas i . Enligt utskottets mening är det värdefullt att nyavägar prövas för att komma fill rätta med det synnerligen allvarligatrafiksäkerhetsproblem som alkoholförtäring kan innebära. Den s. k.kontraktsvård som frivårdskommittén studerar innebär vård i enlighet med ettbehandlingsprogram i stället för straff. Sådan vård synes till stor del kunnatillgodose de krav på rehabiliteringsåtgärder som mofionärerna framställer.Frivårdskommitténs arbete kommer att medföra att förutsättningarna för attinföra kontraktsvård i blir allsidigt bedömda. I avvaktan på dennabedömning synes motionen inte böra föranleda någon åtgärd. TU1981/82:19 28 6.7 Rökning och bilkörning I mofion 1980/81:1735 (s) yrkas attriksdagen beslutar ati hos regeringen anhålla om en undersökning av rökningensbetydelse som riskfaktor vid bilkörning. Den som kör måste vara heltkoncentrerad på vägen, den omgivande trafiken och bilens manövrering. Attsamtidigt ta fram, tända och röka en cigarett sänker koncentrationen. Riskeruppstår också då tappad glöd måste släckas. Härtill kommer medicinsk påverkan,inte minst i form av försämrat mörkerseende. Rökningens medicinskaskadeverkningar på lång sikt synes ovedersägliga. Det förefaller vidaresannolikt att rökning vid ratten är en faktor - bland andra - som kan ha enmenlig inverkan på förarens uppmärksamhet och därmed på trafiksäkerheten.Utskottet förutsätter att trafiksäkerhetsverket och statens väg- ochtrafikinstitut ger akt på sådana faktorer och, om erforderhgt, föreslårlämpliga åtgärder. Någon åtgärd synes sålunda motionen inte påkalla,varför denna avstyrks. 6.8 Viltolyckorna i trafiken I mofion 1981/82:1844 (c) yrkas attregeringen vidtar åtgärder för att begränsa viltolyckorna. Motionärerna erinrarom den kraftiga ökningen av viltolyckorna och de skador på liv och egendom somdenna utveckling medför. Siktröjning, viltstängsel, älgvarningsmärken,viltspeglar och ökad avskjutning har inte hjälpt. Ytterligare åtgärder krävs.Personskadorna måste kunna begränsas genom forsknings- och utvecklingsarbete ifråga om bilarnas konstruktion. Avskjutningen bör öka ytterligare.Inventeringar i ökad omfattning är viktiga för att kartiägga älgarnas vandringaroch därmed bidra till att förebygga olyckor. Föredraganden framhåller att ett omfattande forsknings-och utredningsarbete har visat att det inte finns några enkla medel för attavsevärt minska antalet viltolyckor. Att söka begränsa älgstammens tillväxt börfrämst komma i fråga. Ökad avskjutning är nödvändig i vissa särskilt olycksdrabbadeområden. Frågor om älgstammens storlek, avskjutning och jakttidens längd kommeratt behandlas i regeringens proposition om den framtida älgjaktens utformning.Siktröjningar är effektiva om de genomförs fortlöpande och konsekvent. De äremellertid liksom viltstängsel mycket kostsamma. Föredraganden anser atthastighetsbegränsning /fim och varningsskyltning på flera vägsträckorbör införas, även om effekten inte kan antas bli särskilt stor. Utskottet är allvarligt oroat överdet växande antalet viltolyckor, som utgör mer än en tredjedel avantalet polisrapporterade trafikolyckor. Utskottet nödgas konstatera att någrasnabbt verkande åtgärder - trots forskning och utredningar - inte föreslås ipropositionen. TU1981/82:19 29 åtgärder framstår dock för var dag som alltmer uppenbart.Utskottet förutsätter att förslag om en av trafiksäkerhetsskäl ökad avskjutningav framför allt älg föreläggs . Utskottet utgår vidare frånatt trafikanterna i högre grad än f. n. uppmärksammas på de risker som viltetinnebär och på vikten av att respektera viltvarningsmärken. I avvaktan på nämdaförslag bör motionen inte föranleda någon åtgärd. 6.9 Vissa frågor angående motorcyklar och motorcyklister I den väckta motionen 1980/81:186 (c) hänvisas till ett förslag avtrafiksäkerhetsutredningen om cylindervolym-gränsen för lätt motorcykel.Motionärerna vill inte att förslaget skall genomföras. Av propositionen framgår att föredraganden har sammainställning. Motionen kan sålunda lämnas utan åtgärd. I motion 1981/82:1847 (fp) yrkasatt regeringen nogsamt följer den tekniska utvecklingen av motorcyklar. Avmotionen framgår att motionärerna vill att regeringen uppdrar åttrafiksäkerhetsverket att följa den nämnda utvecklingen. Så sker redan, varförmotionen i nu berörd del kan lämnas utan åtgärd. I motion 1981/82:1877 (fp) fästsuppmärksamheten på miljöstörningar som kan vållas av vissa terränggåendemotorcyklar. Dessa används till en del av samerna. Deras användning börbetraktas som nyttobruk och vara tillåten. Skulle terrängmotorcyklar vinnaökande marknad för fritidsändamål kan man befara att de bhr ett besvärande hotmot miljön. Utvecklingen bör uppmärksammas, så att lämpliga motåtgärder kansättas in för att värna om miljön. Regeringen bör få i uppdrag att vidtaätgärder som begränsar användningen av terränggående motorcyklar till endastnyttobruk. Bestämmelserna iterrängkörningslagen (1975:315) innebär avsevärda begränsningar avmöjligheterna till miljöstörningar. Lagen ger också rätt attmeddela kompletterande bestämmelser. Även lokala trafikföreskrifter kananvändas för att värna om miljön. Vid förarutbildningen av motorcyklisterbetonas vidare nödvändigheten av att undvika sådana miljöstörningar sommotionären befarar. Goda möjligheter synes alltså föreligga att fillgodosemotionärens syfte utan att man behöver tillgripa sådana svåra gränsdragningarsom hans förslag innebär. Medhänvisning till vad sålunda anförts avstyrker utskottet motionen. I mofion 1981/82:1867 (fp) hänvisastill en regel i vägmärkesförordningen om omkörningsförbud. Motsvarande märkeinnebär förbud att köra om andra motordrivna fordon än motorcyklar utansidovagn och mopeder. Bil får alltså köra om motorcykel, säger motionärerna,men motorcykel får inte köra om en bil. Motorcyklister behöver ofta mera platsän vad som återstår av TU1981/82:19 30 vägbanan när en bil kör om. Omkörningsförbud är vanligastpå sträckor där vägen är smal. Motorcyklisten tvingas, när han blir omkörd,ofta ut på den vita markeringslinjen som kan vara hal och därmed farlig. Etttvåhjuligt fordon får lättare sladd än ett fyrhjuligt. I de vitamarkeringslinjerna borde användas ett mera strävt material än det nuvarande.Trafiksäkerhetsverket bör närmare studera de berörda problemen. Enligt utskottets mening är deomkörningar som motionärerna talar om inte påfallande vanliga. Problemet synesbäst kunna angripas genom information. Utskottet förutsätter att så sker. Vadgäller materialet i de vita markeringslinjerna utgår utskottet från att fråganuppmärksammas av berörda myndigheter. Någon åtgärd synes sålundainte erforderlig, varför motionen avstyrks. 6.70 Reflexutrustning på cyklar