bet · G501JuU47 · 1981-12-31 00:00:00 — Närdet sedan gäller motionsförslaget om en särskild kampanj mot ekonomiskbrottslighet vill utskottet peka på att frågor som gällt den ekonomiskabrottsligheten under senare är har tilldragit sig stor uppmärksamhet i denallmänna debatten. De problem som är förknippade med denna typ av brottslighettorde därmed delvis vara allmänt kända. Vilket värde en kampanj mot denekonomiska brottsligheten skulle ha är enligt utskottets mening högst osäkert.Dessutom skulle en sådan kampanj som mäste finansieras av allmänna medel dra inte obetydliga kostnader. Utskottets slutsats blir att utskottet inuvarande budgetläge inte kan ställa sig bakom önskemålet i motion 859 i härbehandlad del. 1motion 859 begärs vidare skyndsamma åtgärder för att främja samverkan mellanolika myndigheter i arbetet med den ekonomiska brottsligheten. a. att BRÅ:s arbete med att se över bestämmelserna ominformationsutbyte m. m. mellan myndigheterna bör påskyndas. Ijuni 1979 uppdrog regeringen åt BRÅ att, inom ramen för sitt uppdrag att seöver lagstiftningen mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten,granska bestämmelserna om informationsutbyte och anmälningsskyldighet mellanmyndigheterna samt föreslå erforderliga lagstiftningsåtgärder. I uppdragetingick också att arbeta ut förslag till bestämmelser som skulle kompletterareglerna om sekretess mellan myndigheter i det förslag till en ny sekretesslagsom regeringen lade fram. Medanledning av regeringens uppdrag framlade en av BRÅ tillkallad arbetsgrupp inovember 1980 en promemoria om informationsutbyte mellan myndigheter.Promemorian var avsedd att vara en första utredningsetapp i arbetet, och deninnehåller en bedömning av hur den nya sekretesslagen (1980:100) påverkarmöjligheterna till informationsutbyte mellan de myndigheter som är att anse somcentrala i kampen mot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten. I enandra utredningsetapp avser arbetsgruppen bl. a. att se över bestämmelserna ominformationsutbyte och anmälningsskyldighet mellan myndigheterna samt attföreslå erforderliga lagstiftningsåtgärder. 1en på grundval av promemorian framlagd proposition (prop. 1980/ 81:78)framhölls bl. a. att strävandena mäste inriktas på att för framtiden JuU 1981/82:47 12 skapamöjligheter för ett ökat informationsutbyte, och det förutsattes att detfortsatta arbetet inom BRÅ med dessa frågor bedrivs med största skyndsamhet. Idetta uttalande instämde i sitt av godkändabetänkande (KU 1980/81:12, se även JuU 1980/ 81:21 s. 79 0- 1linje med motionsönskemålet anser utskottet att det är av grundläggandebetydelse för myndigheternas möjligheter att komma till rätta med denekonomiska kriminaliteten att de ges goda möjligheter till ett väl fungerandesamarbete. Brister i detta avseertde kan enligt utskottets mening leda tillmisshushållning med tillgängliga resurser och motverka samhälletsan-stängningar att bekämpa den ekonomiska brottsligheten. Det arbete i syfteatt skapa möjligheter för ett ökat informationsutbyte myndigheter emellan sombedrivs inom BRÅ är därför enligt utskottets mening mycket angeläget. Enligtvad utskottet har inhämtat kommer en promemoria i ämnet att läggas fram redanunder hösten 1982.1 sammanhanget vill utskottet framhålla angelägenheten avatt de förslag som BRÅ:s arbete kan mynna ut i om de är sådana att de kräverlagstiftning föreläggs möjligt. Medhänvisning till det anförda anser utskottet att någon åtgärd medanledning av motion 859 i här behandlad del inte är påkallad. Utskottetavstyrker bifall till motionsyrkandet. Samarbete mellan polis, socialnämnd, skola m. fl. I motion 2031 efterlyses ett effektivare samarbetemellan skola, hem, sociala myndigheter och polismyndigheter i syfte att kommatill rätta med brottsligheten. Motionärerna hänvisar till vad som har anförts isaken i motion 1981/82:2018 under rubriken . I den motionenpekas pä behovet av ett nära samarbete mellan de nämnda myndigheterna m. fl. isyfte att förebygga bl. a. våldsbeteenden i skolan. proposition som låg till grund för socialtjänstreformen (prop. 1979/80:1)diskuterades olika samverkansfrägor utförligt. Det påpekades bl. a. attsocialtjänstreformens genomförande leder till ett ökat behov av samverkanmellan och samhället i övrigt. Det betonades också att man genomsamverkan bör kunna undvika att flera myndigheter var och en pä sitt hållutreder och försöker tillgodose samma eller likartade behov. I propositionen ompolisens uppgifter, utbildning och organisation m. m. 1980/81:13)underströks angelägenheten av ett väl fungerande samarbete mellan polisen ochde sociala myndigheterna. Föreskrifterom samarbete socialnämnd skola polis finns f. n. i regeringenscirkulär(1970:5l3) till m. fl. I det förordas ettintensifierat samarbete i syfte att främja barns och ungdoms utveckling samtförebygga och motverka brottslighet och annan missanpassning. Särskildasamarbetsorgan bör enligt cirkuläret i princip finnas. JuU 1981/82:47 13 Isamarbetet bör förutom företrädare för socialnämnd, skola och polis även andramyndigheter och organisationer som berörs av verksamheten delta. Initiativettill att samarbetsorgan bildas bör i första hand tas av socialnämnderna. Sådanaorgan finns numera inrättade i nästan samtliga kommuner i landet (se BRÅ PM1982:3 s. 32 och SoU 1980/81:20). Ocksåi andra författningar än det nämnda samarbetscirkuläret finns föreskrifter omsamråd och samarbete. Enligt socialtjänstlagen (1980:620) har socialnämnden ettförstahandsansvar för att samverkan med andra organ i samhället kommer tillstånd. Polisen har enligt polisinstruktionen (1972:511) en allmän skyldighetatt samarbeta med myndigheter och andra organisationer vars verksamhet berörpolisverksamheten. Särskilt åligger det polisen att fortlöpande samarbeta medmyndigheterna inom . Även inom skolans område finns föreskrifterom samverkan. Dessa finns intagna läroplan för (Lgr 80). Utskottetkan konstatera att det behov av samarbete mellan myndigheter m. n. somefterlyses i motionen väsentligen fär anses vara tillgodosett genom de olikaföreskrifter som har berörts. Pä det lokala planet torde det också pågå ettomfattande samarbete som rör bl. a. barn och ungdomar. Utskottet vill isammanhanget gärna understryka vikten av att samarbetet förstärks ytterligare.Någon åtgärd från sida med anledning av motion 2031 är dock intepåkallad. Utskottet avstyrker därmed bifall till motionen i nu behandlad del. Na r k o t i kas t r a f f 1 age n m . m. 1 sex motioner upptas yrkanden angåendestraffrättsliga åtgärder mot narkotikabrottslighet. Imotionerna 517, 919 och 1114 förespråkas att brottsrubriceringennarkotikaförseelse avskaffas. Enligt motionärerna bör överträdelser avnarkotikastrafflagen (1968:64) rubriceras antingen som narkotikabrott ellersom grovt narkotikabrott. I motion 1707 begärs att fängelse högst ett är införsi straffskalan för narkotikaförseelse och att böter slopas i straffskalan för normalbrottetnarkotikabrott. Den bärande tanken i motionerna är att de begärdastraffskärpningarna skulle underlätta polisens spanings-och utredningsarbete. Imotion 209 begärs bl. a. att allt innehav av narkotika skall beivras och imofion 1576 ifrågasätts om inte ocksä själva nyttjandet av narkotika bordekriminaliseras. I den sistnämnda motionen anförs vidare att samhällstjänst kanvara en lämplig påföljd för ringa narkotikabrott i stället för böter. Enhöjning av minimistraffet för grovt narkotikabrott till fängelse fyra ärförespråkas i motion 209. I den motionen begärs ocksä att straffet förurkundsförfalskning höjs. JuU1981/82:47 14 I motion 1576 föresläs ensamordning av samhällets resurser i kampen mot narkotikabrottsligheten. Enligtmotionärerna bör ett tidsbegränsat samarbete komma till stånd i ett organsammansatt av företrädare för polisen, tullen, kriminalvården m. fl.myndigheter. Narkotikastrafflagen innehållerbestämmelser om straff för den som uppsåtligen och utan att vara berättigaddärtill tillverkar, saluhåller, överlåter eller innehar narkotika. Brotten ärindelade i tre grader: narkotikaförseelse (2 §), narkotikabrott (1 §) ochgrovt narkotikabrott (3 §). Straffskalan omfattar för narkotikaförseelseendast böter, för narkotikabrott böter eller fängelse i högst tre är och förgrovt narkotikabrott fängelse i lägst två och högst tio är. Vid bedömande huruvida brottet är grovt skall enligt 3 §särskilt beaktas om det har utgjort ett led i en verksamhet som har bedrivits istörre omfattning eller yrkesmässigt, avsett särskilt stor mängd narkotikaeller eljest varit av särskilt farlig eller hänsynslöst art; bedömningen skallgrundas pä en sammanvägning av omständigheterna i det särskilda fallet. Om smuggling av narkotika ges straffbestämmelser i lagen(1960:418) om straff för varusmuggling. Även varusmugglingsbrotten är indeladei tre grader. Straffet för varusmuggling avseende narkotika är böter eller fängelsei högst tre är. Är varusmugglingen med hänsyn till godsets värde och övrigaomständigheter att anse som ringa är straffet böter, högst . Ärvarusmugglingen att anse som grov och har gärningen gällt narkotika skall dömastill fängelse lägst två och högst tio är. Straffsatserna för narkotikabrott och grovt narkotikabrotthöjdes senast genom lagstiftning (prop. 1980/81:76, JuU 25).Maximistraffet för narkotikabrott höjdes från fängelse till tre är ochminimistraffet för grovt narkotikabrott höjdes frän ett till fängelse.Motsvarande höjning av straffskalorna beslutades beträffandesmuggling av narkotika. Lagstiftningen trädde i kraft (SFS1981:226 och 227). 1 lagstiftningsärendet förelåg för prövningmotionsyrkanden rörande straffsatserna för narkotikabrott som innefattadeönskemål om skärpningar av dessa av i huvudsak samma slag som framförs iförevarande motioner. I sitt av godkända betänkande avstyrkteutskottet bifall fill motionerna. Vid bedömningen av motionsspörsmålen rörandede lindrigare narkotikabrotten erinrade utskottet inledningsvis om den principsom ligger till grund för kriminaliseringen pä området, nämligen att varjeolovligt innehav av ett narkotiskt medel är straffbart. Detta innebär att varjeolovligt innehav av narkotika, hur obetydligt det än är, i princip faller undernarkotikastrafflagens bestämmelser. Mot den bakgrunden fann utskottet att detfanns skäl att bibehålla beteckningen narkotikaförseelse för ringa brott motnarkotikastrafflagen. Beträffande straffsatserna för narko- JuU 1981/82:47 15 tikabrottav lindrigare slag anförde utskottet bl. a. att det för vissa kategorier avdem som begär sädana narkotikabrott kan ifrågasättas om böter i alla lägen ären ändamålsenlig påföljd. Utskottet fann emellertid inte skäl att förorda attböter avskaffades för de lindrigaste narkotikabrotten. Från kriminalpolitiskasynpunkter var det enligt utskottets uppfattning inte heller påkallat attinföra fängelse i straffskalan för narkotikaförseelse. Närdet gällde straffsatserna för de allvarligare brotten ansåg utskottet att andraändringar än dem som hade föreslagits i propositionen inte borde ske. Enfräga som har aktualitet i anslutning till mofionsönskemålet om att alltinnehav av narkotika skall beivras gäller tillämpningen av reglerna omåtalsunderlåtelse vid narkotikabrottslighet. Angående tillämpningen av dessaregler har riksåklagaren tid efter annan utfärdat anvisningar i cirkulär tilllandets åklagare. De senaste anvisningarna för åtalsunderlåtelse i fråga ominnehav av mindre mängder narkotika utfärdades i början av är 1980(riksåklagarens cirkulär RÅC 1:94). Idet nyssnämnda lagstiftningsärendet hade utskottet att ta ställning till ettmotionsyrkande om skärpning av bestämmelserna i riksåklagarens cirkulär.Utskottet konstaterade därvid att de senaste anvisningarna frän riksåklagareninnebar en inte oväsentlig skärpning i förhållande till vad som tidigare gälltoch avsågs leda till åtal också mot de smålangare som bildar sista ledet ihanteringskedjan. Ytterligare skärpningar i den riktning som hade förespråkatsi motionen borde enligt utskottets mening inte övervägas innan de aktuellaanvisningarna hade tillämpats . Somett led i översynen av lagstiftningen mot den organiserade och den ekonomiskabrottsligheten har inom BRÅ utarbetats en promemoria (1982:2)Narkotikabrott. Promemorian har överlämnats till regeringen och är f n.föremål för remissbehandling. Ipromemorian konstateras att de ändringar som skett i narkotikastrafflagen ihuvudsak har inskränkt sig till att gälla straffskalorna. De straffbelagdagärningarna är fortfarande desamma som vid lagens tillkomst . Detpåpekas att gärningsbeskrivningarna går tillbaka på äldre för-' ordningar som iförsta hand var avsedda att reglera den legala narkotikahanteringen. Vidareframhålls att lagstiftningen i flera hänseenden är oklar och i vissa fallbehäftad med vad som närmast framstår som "luckor i lagen". Mot dennu angivna bakgrunden redovisas i promemorian en översyn avnarkotikastrafflagens gärningsformer. Olika förslag som syftar till attunderlätta lagföring av kvalificerad narkotikabrottslighet presenteras. Någraförslag till ändringar i straffskalorna för de olika narkotikabrotten läggsinte fram i promemorian. I anslutning till en diskussion i promemorian om detokvalificerade innehavsbrottet ifrågasätts dock om inte straffskalorna förnarkotikaförseelse och narkotikabrott borde justeras. JuU 1981/82:47 16 Vid ställningstagande till de i motionernaaktualiserade frågorna om straffsatserna för narkotikabrott rn. m. villutskottet inledningsvis erinra om att så sent som , isamband med att vissa straff-skärpningar beslutades, tagit avstånd från tankenpå att ändra straffskalornas utformning i de avseenden som är aktuella.Enligt utskottets mening finns det i och för sig inte anledning till ändratställningstagande på denna punkt. Med tanke på att narkotikastrafflagen f n. ärföremål för översyn-såvitt avser gärningsbeskrivningarna kan det ändå finnasskäl att i sammanhanget uppmärksamma huruvida straffskalorna för de olikanarkotikabrotten är ändamålsenligt utformade. Detta gäller särskilt straffsatsernaför narkotikaförseelse och narkotikabrott. Intresset av förändringar härvidlagär emellertid enligt utskottets uppfattning främst förestavat av lagtekniskaoch processrättsliga skäl och inte av ett behov av att ändra gärningarnasstraffvärde, och intresset kan därför inte ensamt tillmätas avgörande betydelsei sammanhanget. En annan omständighet som gör det svårt att nu ta ställningtill frågan om straffsatserna för de aktuella brotten är att man ännu inte vetvilka effekter i rättstillämpningen som förra årets straffskärpningar har letttill. Riksåklagarenssenaste anvisningar om åtalsunderlåtelse vid innehav av mindre mängd narkotikahar tillämpats . Enligt utskottets mening är detangeläget att närmare få belyst vilka effekter av bl. a. kriminalpolitisk ochsocial art som tillämpningen av anvisningarna har lett till. Denu berörda frågorna har enligt utskottets mening en naturlig anknytning tilldet arbete pä den översyn av narkotikastrafflagen som pågår i regeringskansliet.Utskottet utgår därför från att frågorna kommer att uppmärksammas utan någottillkännagivande härom frän sida. Medhänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifall till motionerna 209,517, 919, 1114 och 1707 i nu behandlade delar. När det sedan gäller den i motion 1576 upptagnafrågan huruvida inte själva nyttjandet av narkotika borde kriminaliseras skallerinras om att narkotikastrafflagen stadgar straff för den som inneharnarkotika. Med innehav torde närmast vara att förstå detsamma som besittning.Narkotika som t. ex. redan har injicerats i kroppen anses inte utgöra innehav.Utskottet anser att det inte finns anledning att överväga en ordning sominnebär att narkotikamissbruk som sådant straffbeläggs. Motionen i denna delavstyrks. 1 motion 209 begärs att straffet förurkundsförfalskning höjs. Bakgrunden till yrkandet är enligt motionärerna atturkundsförfalskning mänga gånger begås i samband med narkotikabrott. Fråganom straffskalornas utformning när det gäller andra brott än förmögenhetsbrottär föremål för en allmän översyn av fängelsestraffkom- JuU 1981/82:47 17 mitten(Ju 1979:04). Översynen skall enligt direktiven (kommittéberättelsen 1980 del II s.34) ta sikte på om straffskalorna är anpassade till de värderingar som råder idagens samhälle. I direktiven framhålls i sammanhanget att insatserna i kampenmot den organiserade och den ekonomiska brottsligheten kan behöva stödjas avändringar i de straffvärden som kommer till uttryck i och andraförfattningar. Denna fråga bör uppmärksammas särskilt av kommittén. Fängelsestraffkommitténberäknas avsluta sitt arbete . Medhänsyn till det utredningsarbete som således pägär anser utskottet att det intefinns anledning till någon åtgärd med anledning av motion 209. Utskottetavstyrker bifall till motionen i nu berörd del. I motion 1576 anförs att samhällstjänst kan vara enlämplig påföljd för ringa narkotikabrott i stället för böter. Samhällstjänstär en påföljd som kan innebära att den dömde är skyldig att under t. ex. vissatimmar uppehålla sig i en institution och där delta i olika slag avsamhällsnyttigt arbete. Den kan ocksä bestå i att den dömde på sin fritid utförsamhällsnyttigt arbete ett visst antal timmar. Arbetet kan bestå i t. ex.biträde vid naturvårdsprojekt, reparation av leksaker åt barnstugor, uppförandeav lekplatser o. d. Frågorom den framtida utformningen av kriminalvård i frihet och om alternativ tillfrihetsstraff prövas av frivårdskommittén (Ju 1979:05). I kommitténs uppdragingår bl. a. att pröva förutsättningarna att i påföljdssysteminförliva en eller flera brottspåföljder som kan utgöra alternativ tillfrihetsstraff Som exempel på sådana nämns i direktiven (kommittéberättelsen1980 del II s. 50) bl. a. samhällstjänst. Kommittén beräknasavsluta sitt arbete . Motionermed önskemål om bl. a. samhällstjänst som alternativ påföljd har tidigare undervåren avslagits av med hänvisning till pågående utredningsarbete(JuU 1981/82:36 s. 6 O- Medhänvisning till det pågående utredningsarbetet anser utskottet att nägon åtgärdmed anledning av motion 1576 inte är påkallad. Utskottet avstyrker därförmotionen i här behandlad del. 1 motion 1576 föresläs att polisens m. fl.myndigheters resurser samordnas i kampen mot narkotikabrottsligheten.Motionärerna efterlyser ett tidsbegränsat samarbete i ett särskilt organ som ärsammansatt av företrädare för bl. a. polisen, tullen och kriminalvården. Centralauppgifter när det gäller att samordna samhällets åtgärder mot narkotikantillkommer och . Inom BRÅ bedrivs arbetet av en särskildarbetsgrupp, narkotikagruppen. Till gruppens uppgifter hör att verka församordning av insatserna pä narkotikaområdet. Gruppen skall vidare ta initiativtill nya åtgärder på narkotikaomrädet. Enligt utskottets mening finns det inteskäl att tillskapa ytterligare en central orga- JuU1981/82:47 18 nisation på det här aktuella området. Utskottet anser inte heller att det finns skäl att på detmera operativa planet tillskapa en organisatorisk ordning för beivrande avnarkotikabrottsligheten som avviker från den som eljest gäller förbrottsbekämpningen. Ett intensifierat samarbete i kampen motnarkotikabrottsligheten sker f ö. mellan framför allt tullen och polisen. Såbedrivs t. ex. tullens underrättelsetjänst i nära samarbete medrikspolisstyrelsen och andra grenar av polisverksamheten. Inom polisväsendetförekommer vidare frän tid till annan stora periodvisa, landsomfattandeaktioner med målsättningen att slå sönder narkotikamarknaden. Med hänvisning till det anförda avstyrker utskottet bifalltill motion 1576 i här behandlad del. attriksdagen med bifall till regeringens förslag och med avslag på motion1981/82:1224 i denna del (yrkande 2) till Brottsförebyggande rådet:Utvecklingskostnader för /83 anvisar ett reservationsanslag av , 2. beträffandeBRÅ.s arbete rörande ungdomsbrottsligheten att avslår motion1981/82:516, 3. beträffandeundersökning av bl. a. orsaker till den ekonomiska brottsligheten attriksdagen avslår motion 1981 /82:859 i denna del (yrkande 1), 4. beträffandeen kampanj mot den ekonomiska brottsligheten attriksdagen avslår motion 1981 /82:859 i denna del (yrkande 6), 5. beträffande myndigheterssamverkan mot den ekonomiska brotts ligheten attriksdagen avslår motion 1981 /82:859 i denna del (yrkande 5), 6. beträffandesamarbete mellan polis, socialnämnd, skola m.fl. att avslår motion1981/82:2031 i denna del (yrkande 2), 7. beträffandeavskaffande av brottsrubriceringen narkotikaförseelse att riksdagenavslår mofion 1981/82:517, motion 1981/82:919 och motion 1981/82:1114 i dennadel (yrkande 2), 8. beträffande straffsatserna förnarkotikaförseelse och narkotika brott attriksdagen avslår motion 1981/82:1707, 9. beträffandestraffskärpning för grovt narkotikabrott attriksdagen avslår motion 1981/82:209 i denna del (yrkande 2 delvis). JuU1981/82:47 19 10. beträffande beivrandet av allt innehav avnarkotika attriksdagen avslår motion 1981/82:209 i denna del (yrkande 2 delvis), 11. beträffandekriminalisering av narkotikamissbruk attriksdagen avslår motion 1981/82:1576 i denna del (yrkande 1 delvis), 12. beträffandestraffskärpning för urkundsförfalskning attriksdagen avslår motion 1981/82:209 i denna del (yrkande 2 delvis), attriksdagen avslår motion 1981/82:1576 i denna del (yrkande I delvis), 14. beträffande bildandetav särskilt samhällsorgan för narkotika bekämpning attriksdagen avslår motion 1981 /82:1576 i denna del (yrkande 2). Regeringenhar under punkt G 8 (s. 107) föreslagit att till Brottsskadenämnden:Förvaltningskostnader för /83 anvisa ett förslagsanslag av . I motion 1981/82:718 av MartinSegerstedt (s) och () hemställs att beslutar attsåsom sin mening ge regeringen till känna vad som anförts i motionen ominformation om brottsskadeersättning. Utskottet godtar regeringens förslag till medelsberäkning. I motion 718 anförs att kunskaperna om möjligheten att fåersättning enligt brottsskadelagen (1978:413) inte är tillfredsställande.Motionärerna anger att man vid vissa tingsrätter i samband med domenunderrättar den skadelidande om möjligheterna att fä sädan ersättning, ochenligt motionärerna bör detta bli rutin vid alla tingsrätter. Olika insatser har skett för att informera ommöjligheterna att få ersättning enligt brottsskadelagen. I samband med attlagen trädde 1978 framställdes en broschyr som spreds tilldomstolarna, polismyndigheterna, kronofogdemyndigheterna och kommunförbundet.Information om den nya lagen gavs också i massmedia, bl. a. i TV. Under våren1980 genomfördes en kampanj med anslag i tunnelbanan i och på bussari vissa orter. Artiklar i ämnet har också varit intagna i nägra JuU1981/82:47 20 I den avbrottsförebyggande rådet på tio språk utgivna publikationen Rätt iSverige nämns möjligheten att få brottsskadeersättning. Utskottet delar motionärernas uppfattning att det ärangeläget att de som har rätt till brottsskadeersättning fär kunskap om vilkamöjligheter lagen ger i detta hänseende. Utskottet kan dock inte oreserveratinstämma i motionärernas uppfattning att man bör ha som en rutin att denskadelidande i samband med domen upplyses om möjligheterna att få ersättningenligt brottsskadelagen; det kan uppfattas som ett misstroende mot denbetalningsskyldige. En annan sak är att tjänstemännen vid domstolarna och andraberörda myndigheter givetvis bör biträda de skadelidande i detta hänseende pålämpligt sätt. De informationsinsatser som krävs bör enligt utskottetsmening ske i stort sett på samma sätt som och utskottet utgår från attregeringen och brottsskadenämnden tar de initiativ som behövs för att effektivtsprida information i ämnet. Med det sagda avstyrker utskottet bifall tillmotion 718. attriksdagen till : Förvaltningskostnaderför /83anvisar ett förslagsanslag av , 2. beträffande information ombrottsskadeersättning att avslår motion 1981/82:718. : Ersättnimg för skador pä grund avbrott. Utskottet tillstyrker regeringens förslag under punkt G 9 (s. 108) ochhemställer attriksdagen till : Ersättning för skador på grund avbrott för /83 anvisar ett förslagsanslag Närvarande: (), (), EricJönsson (s), i (fp), (), (), i (s), (), (),(), (), (), Ulla-BrittÅbark (s), () och ().