bet · G501FiU3 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:3 I detta betänkande behandlarutskottet motion 1980/81:1518 av () vari hemställs attriksdagen begär att regeringen låter utreda frågan om tvåårsanslag på vissautgiftsposter. Det är önskvärt att varje möjlighettas fill vara för att förkorta och koncentrera riksdagsarbetet, anförmotionären. En enkel förändring som skulle innebära en viss tidsvinst och ävenekonomiskt skulle innebära besparingar är att ge en rad mindre anslag för tvåår i stället för som för ettårsperioder. En sådan omläggning torde dockförutsätta vissa ändringar i riksdagsordningen och därför måste frågan utredas. Beträffande frågan om budgetåretslängd sägs i regeringsformen 9 kap. Finansmakten 3 §: företager budgetreglering för närmast följandebudgetår eller, omsärskilda skäl föranleder det, för annan budgetperiod. häromupptages i en statsbudget. kan besluta att särskilt anslag på statsbudgetenskall utgå för annan tid än budgetperioden. Vid budgetreglering enligt denna paragraf skall riksdagenbeakta behovet under krig, krigsfara eller andra utomordentliga förhållanden avmedel för rikets försvar. Det kan i sammanhanget också noteras vad som sägs i sammakapitel kan i samband medbudgetreglering eller annars besluta riktlinjer för viss statsverksamhet förlängre tid än anslag till verksamheten avser. I propositionen med förslag till nyregeringsform och ny riksdagsordning (1973:90) framhöll departementschefen attdet inte är aktuellt att för normala fall tillämpa annan budgetperiod än 12månader. Möjligheten att reglera budgeten för annan period är avsedd förextraordinära förhållanden. Enligt vad som framhölls i samma proposition krävsdet en grundlagsändring för en definitiv övergång till flerårsbudget. 1 1981/82. FiU1981/82:3 2 När motion 1977/78:500 medmotsvarande yrkande behandlades av avstyrktes detta medhänvisning till att det varken i budgetutredningens betänkande (SOU 1973:43)Budgetreform eller i proposition 1976/77:130 med förslag till riktlinjer förmodernisering av det statliga budgetsystemet föreslogs någon förändring inuvarande ordning beträffande budgetåret (FiU 1977/78:1).Konstitutionsutskottet fann mot denna bakgrund inte anledning att förorda enomläggning av budgetåret på det sätt som föreslogs i motionen (KU 1978/79:3).Riksdagen biföll utskottet. Motionären uppger att når yrkandet omtvååriga budgetperioder avslogs av skedde detta utanmotivering. Utskottet vill därför gå tillbaka till vad budgetutredningen (SOU1973:43), som därvid åberopades, kom fram till för slutsatser beträffandebudgetårets längd. Enligtsina direktiv hade budgetutredningen att - utredaeventuell omläggning av budgetår till kalenderår, - utreda de kravpå budgetsystemet som följer av ökad långsiktighet i beslutsprocessen, - prövaanslagstyper vilka skulle kunna göras fleråriga eller eljest sträcka sig överbudgetårsgränsen. I sittslutbetänkande anförde utredningen följande (s. 221): Vi har inte övervägt en längrebudgetperiod än 12 månader, främst med hänsyn till de praktiska planerings- ochbudgeteringsproblem skulle medföra och till de finanspolitiskaolägenheter som en fastställd budget skulle innebära. Kravet påökad långsiktighet i budgetarbetet bör tillgodoses genom det av oss föreslagnaplaneringssystemet utan att budgetperioden behöver förlängas. Vidare är detredan med nuvarande budgetperiod svårt att överblicka konjunkturläget underhela perioden. skulle vidare möta problem frånkonstitutionell synpunkt. De riksdagar, under vilka budgetbeslut fattas, skullebinda följande riksdagars handlingsfrihet. Utredningen ansåg att nuvarandebudgetår borde behållas men föreslog vissa nya anslagstyper. På den senarepunkten förordade emellertid föredragande statsrådet i proposifionen attnuvarande anslagstyper skulle behållas. Anslag till investeringar borde dock ifortsättningen till följd av att drift- och kapitalbudgetarna föreslogs blisammanslagna anvisas som reservationsanslag. biföll föredragandens ställningstagande på dessapunkter (FiU 1977/78:1). Det finns i sammanhanget anledning att återge debestämmelser som gäller för reservationsanslag. De får inte överskridas menbesparingar får användas FiU1981/82:3 3 efter budgetårets slut. Besparingar får även användassedan anslaget inte längre finns upptaget på statsbudgeten . Därefter måste ge sitt fillstånd för att medlen skall fådisponeras. Det kan i sammanhanget noteras att förvaltningsutredningeni sitt huvudbetänkande (SOU 1979:61) som en av sina huvudpunkter angav att denpolitiska handlingsfriheten borde ökas genom att anslagskonstruktioner sommedför långsiktiga bindningar undviks. Försöksverksamhet och tidsbegränsadebeslut borde användas mera, menade utredningen. Motionärens tanke att tvååriga budgetperioder skulleminska budgetarbetet kan i förstone verka bestickande, men den bygger påförutsättningen att arbete med anslagsfrågorna är proporfionellt motantalet anslag. Så är emellertid inte fallet. , liksom för sin delfackdepartementen, lägger inte ned lika mycket arbete på alla anslag. Dessutomvarierar arbetet med varje anslag . Ett stort antal anslaggodkänns av utan någon särskild kommentar. Utskottet kan se fördelar i att vissa anslag fastställsför än . Det underlättar en långsiktig och rationellplanering av den verksamhet som berörs av anslaget. Detta kan dock ske utan attanslagen formellt fastställs . I praktiken är anslagen bundna förflera år i rad. Det finns flera exempel på anslagsområden där vissa principerfastlagts än . Det gäller bl. a. försvarsramarna ochvissa affärsverk. har vidare ett mycket stort antal anslag kommitatt få en mer långsiktig styrning genom fillämpning av det s. k.huvudalternativet för förvaltningsanslag, innebärande en real besparing om 2 %per år. Det finns också anslagsområden där det inte är möjligt attfatta beslut för . Flera anslag bestäms av avtal som träffas t.ex. mellan arbetsmarknadens parter eller mellan staten och kommun- ochlandstingsförbunden. Dessa avtal kan ibland täcka en annan period än ettbudgetår och sträcka sig längre än och binder i praktikenanslagen . Å andra sidan kan antas att om ett avtal redan löper ochgodtagits av , torde merarbetet att godkänna ett nytt anslag vara mycket litet. Det finns slutligen en lång rad anslag där storleken avoch även innehållet i anslagen måste anpassas till vad som händer på kort sikt.Det gäller framför allt anslag för arbetsmarknadspolitiska insatser och olikaformer av näringsstöd. Om statsbudgetens olika inkomster och utgifter skallkunna användas som medel i den ekonomiska politiken, måste de kunna varierasmed hänsyn till den ekonomiska utvecklingen. Detta framgår också av det faktumatt många anslag numera behandlas dels underdet år då statsbudgeten fastställs, dels under det år för vilket statsbudgetengäller. Detta försvårar naturligtvis möjligheterna att få en samlad bild av destatliga åtagandena och deras sammantagna effekter. Det är därför önskvärt attförändringar inte vidtas av ett fastställt anslag. Det skulle sannolikt minskariksdagens arbete påtagligt om anslagen avseende ett FiU1981/82:3 4 visst budgetår endast behandlades en gång . Utskottet ser inga fördelar med att på det sätt somföreslås i motionen öka de långsiktiga bindningarna i budgeten. Förslaget imotionen väcker med nuvarande treåriga mandatperioder dessutom vissakonstitutionella betänkligheter. Utskottet avstyrker motionen. attriksdagen avslår motion 1980/81:1518. Närvarande: (), (c), (), (), (), (), AnitaGradin (s), (), (), (), ChristerNilsson (s), i (fp), (), () och ().