bet · G501LU33 · 1981-12-31 00:00:00 — om vissa upphovsrättsliga frågor vid spridning avTV-program bland utlandssvenskar I betänkandet behandlas motion1981/82:673 av () och (), vari framförs önskemålom en lösning av de upphovsrättsliga problem som har samband med spridningbland utlandssvenskar av videogram med inspelade TV-program. I motionen yrkas att hos regeringen anhåller omförslag för att inom en bestämd tidsrymd lösa frågan om upphovsmannarättenavtalsvägen eller - om detta inte går - förslag om en lösning efterinternationell lagstiftningsmodell. Motiveringen till yrkandet finns i motion 1981/82:672 sominnehåller yrkandet att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen sagts om behovet av svenska TV-program till alla i utlandetverksamma svenskar. Motionärerna framhåller att de många svenskar som arbetarutomlands f. n. nästan helt saknar tillgång till information, nyhetsförmedling,kulturprogram och underhållning från den svenska televisionen. Enligtmotionärerna finns det ett behov för utlandssvenskarna att få tillgång tillsvenska TV-program. Det hänvisas till att handelsflottans personal fram tillmaj 1977 hade möjlighet att se sådana program. Motionärerna anför att någraförslag som kan lösa frågan ännu inte framkommit och påpekar att det skullevara rimligt att en del av de medel som kan komma att inflyta genom denaviserade kassettavgiften går till de medverkande i kassettinspeladeTV-program. Enligt motionärerna är det främst allmänheten som drabbas av att enuppgörelse inte kan komma till stånd. Motionärerna anser att tiden nu är mogenför att besluta att lagstiftning får tillgripas om inte parterna inomrimlig tid träffar avtal som löser frågan. Motion 672behandlas av kulturutskottet i betänkande KrU 1981/82:18. Upphovsrättslagen (1960:729) gerskydd åt den som skapat ett litterärt eller konstnärligt verk. Skyddet innebäratt den som skapat verket har rätt att utnyttja detta ekonomiskt och har ettvisst ideellt betonat inflytande över hur och i vilka sammanhang det används.Har flera medverkat vid tillkomsten av det skyddade verket har var och en avdem upphovsrätt. Så kan t. ex. vara fallet beträffande ett filmverk, därupphovsrätten kan tillkomma manusför- 1 1981/82. LU1981/82:33 2 tattare, regissör, producent, arkitekter, koreografer m.fl. Fotograferna i filmen har däremot rättighet enligt fotografilagen(1960:730) till de enskilda bildrutorna i filmen. Enligt upphovsrättslagenåtnjuter också utövande konstnärer, exempelvis skådespelare och musiker, samtradio- och TV-företag ett visst skydd (s. k. närstående rättigheter). Begreppen litterärt och konstnärligt verk i lagen ärmycket vidsträckta. Till litterära verk räknas bl. a. skönlitteratur ochbeskrivande framställningar i ord såsom vetenskapliga arbeten och handböcker.Som konstnärliga verk räknas i princip alla former, där verk skapas i syfte attnå en konstnärlig verkan t. ex. i bild, rörelse eller toner. Till denna grupphör bl. a. sceniska verk som teaterpjäser och koreografiska verk, musikaliskakompositioner både när de framförs och framträder i notskrift samt filmverk,både spelfilmer och under vissa förutsättningar kortfilmer och journalfilmer. För att en produkt över huvud taget skall anses som ettverk och därmed komma i åtnjutande av skydd enligt lagen måste den ha vad manbrukar kalla verkshöjd. Samma sak kan också uttryckas så, att en produkt är ettverk, om den praktiskt sett inte har kunnat framställas av två personeroberoende av varandra. Utanför skyddet faller därför idéer och uppslag (somflera kan tänkas komma på), vanliga nyhetsmeddelanden, vardagliga samtal,enklare nyttoföremål och andra prestationer av rutinmässig eller alldagligkaraktär. Ett auktorverk kan framträda i många olika former. Det kanvara fixerat på ett materiellt underlag, dvs. i ett exemplar. Exemplar avverket är inte blott en bok eller en målning som kan ge en omedelbar upplevelseav verket, utan också en grammofonskiva, en filmremsa, en trycksats, en matrisosv., som endast medelbart kan ge en sådan upplevelse. Verket kan ocksåframträda i obeständig form, t, ex. i uppläsarens ord, i tonerna av ettmusikstycke, i bilden på filmduken ellertelevisionsskärmen. Alla former variverket framträder faller inom dess skyddssfär. Upphovsrätt uppkommer utan några formaliteter, så snartupphovsmannen har gjort det skapande verket på något sätt tillgängligt förannan. En sådan uppkommen, ursprunglig upphovsrätt kan endast tillkomma denfysiska person som skapat verket. En juridisk person, t. ex. ett filmföretag,kan inte vara upphovsman. Om upphovsmannen är anställd med uppgift attframställa upphovsrättsligt skyddade verk övergår åtminstone i viss omfattningupphovsrätten till arbetsgivaren. I vad mån rätten övergår beror på olikaomständigheter, bl. a. innehållet i anställningsavtalet. Upphovsmannens rätt att ekonomiskt utnyttja sitt verkinnefattar en principiell ensamrätt att framställa exemplar ay verket och attgöra verket tillgängligt för allmänheten t. ex. genom att framföra detoffentligt och sprida exemplar av verket. Som framställning av exemplar ansesbl. a. inspelning av verket på band eller annan anordning från vilken det kanåterges. Att framföra ett verk offentligt betyder att. presenteraverket för allmänheten i obeständig form. att läsa upp en dikt, spela ettmusikstycke. LU1981/82:33 3 visa en film. utsända ett verk i ljudradio ellertelevision osv. Ett framförande är offentligt, när det sker på en plats, ditallmänheten äger tillträde. Härmed jämställs det fallet, att framförandetanordnas i förvärvsverksamhet inför en större sluten krets, framför allt på enstörre arbetsplats (s. k. industrimusik). Skyddet för de utövande konstnärerna har tre former,nämligen inspelningsskydd, utsändningsskydd och kopieringsskydd. Dessutomfinns skydd för den utövande konstnärens ideella intressen. Inspelningsskyddet innebär att annan inte utan denutövande konstnärens samtycke får spela in hans framförande på grammofonskiva,film eller annan anordning genom vilken framförandet kan återges. Utsändningsskyddet innebär att den utövande konstnärensframförande inte utan hans samtycke får sändas ut i ljudradio eller TV. Skyddfinns vidare mot direkt överföring vilket innebär att man inte utan denutövande konstnärens samtycke till allmänheten får förmedla ett framförandefrän den lokal där det sker till en annan lokal. Sådan överföring kan t. ex.ske genom kabel till allmänhet i den andra lokalen. Kopiering.sskyddet betyder att framförande som upptagitspå grammofonskiva eller annan anordning genom vilken det kan återges inte utanden utövande konstnärens samtycke får överföras till annan sådan anordning.Detta skydd varar från det år när upptagningen gjordes. Beträffande radio- och TV-företag gäller att sändningarnainte utan deras samtycke får återutsändas eller spelas in. TV-sändning får inteheller utan tillstånd återges för allmänheten i biograflokal eller liknande.Vidare finns det skydd mot kopiering av inspelningar av sändningar. Såväl det rent upphovsrättsliga skyddet som skyddet för denärstående rättigheterna är i vissa avseenden inskränkt. a. får man förenskilt bruk framställa enstaka exemplar av ett verk, t. ex. spela in ett TV- ellerradioprogram. Beträffande litterära och musikaliska verk är vidare spridning avexemplar av verket undantagen från ensamrätten, när verket getts ut. Häravföljer att utgivna böcker, grammofonskivor och ljudkassetter fritt kan säljas,utlånas eller uthyras. Undantaget omfattar dock inte filmverk, vars upphovsmänalltså kontrollerar spridning av exemplar till allmänheten. I fråga om film,varmed jämställs inspelningar på videogram, gäller en särskild presumtionsregelnämligen att överlåtelse av rätt till inspelning av ett verk omfattar rätt attgöra verket tillgängligt för allmänheten, exempelvis genom att visa filmen påbiograf eller i television. Musikaliska verk faller inte underpresumtionsregeln. Vad gäller programinslag i TV innebär de redovisade reglernaatt om inslaget har s. k. verkshöjd så har de som bidragit till verket med enskapande insats upphovsrätt till det och saknar i princip rättatt ensam förfoga över det, om inte annat avtalats. Ett TV-inslag inspelat påvideogram får således inte utan upphovsmännens tillstånd kopieras och spridasbland allmänheten utöver vad som följer av det ovan redovisade undantaget från 1* 1981/82. LU1981/82:33 4 skyddet för filmverk. Å andra sidan har inte hellerupphovsmännen rätt att ensamma bestämma över hur ett inspelat program skallanvändas. träffades ett avtal om allmänna tjänstevillkor förtjänstemän vid som bl. a. reglerade de upphovsrättsliga frågornavid företaget. Avtalet föreskrev att den anställde överlät på företaget - medbeaktande av bestämmelserna om upphovsrättens ideella innehåll - upphovsrättentill i tjänsten utförda upphovsrättsliga verk och prestationer för användning iföretagets verksamhet. Detta gällde också i fråga om rätten till fotografiskbild. Med företagets verksamhet avsågs dels att inom eller utom landet,antingen genom företaget eller genom annan, göra framställda produkter av allaslag tillgängliga för allmänheten genom alla nu utnyttjade metoder, dels attframställa samtliga de exemplar som erfordrades för denna produktion ochdistribution. Från den nu angivna huvudregeln gjordes undantag för vissasärskilda utnyttjandeformer. En sådan var överföring av program till videogramoch fonogram för annat utnyttjande än rundradioändamål, undervisningsändamåleller för distribution till ombordanställda på svenska fartyg. För utnyttjanden som skedde enligt huvudregeln utgickkollektiv ersättning i form av ett årligt belopp, som fördelades mellan deanställda upphovsmännen av fackklubben vid företaget. För undantagen gällde,att ersättning skulle regleras i särskild överenskommelse mellan företaget ochSIF-klubben. Till skydd för upphovsmännens ideella rätt i det praktiskaprogramarbetet utfärdades i anslutning till avtalet en särskild instruktion.Till protokollet från förhandlingarna fogade parterna gemensamt följandeanteckning. Parterna har deklarerat sinarespektive principiella ståndpunkter. Man har därvid funnit att frågan är avsådan betydelse att det väsentligaste är att åstadkomma den praktiska regleringsom skett i föreliggande överenskommelse utan att därigenom frånträda sinatidigare deklarerade ståndpunkter. Dessa kan sammanfattningsvis beskrivas såatt arbetsgivarparten för sin del hävdar att övertagit denanställdes upphovsrätt för allt sådant utnyttjande som med hänsyn tillföretagets public-service-karaktär kan tänkas förekomma i dess verksamhet.Därvid har sårskilt framhållits utnyttjande av alla slag direkt eller indirekti programverksamheten samt utbyte med och försäljning till andra radioföretag.Tjänstemannaparten å sin sida hävdar att den anställde i princip endastöveriåtit förfoganderätten till att utnyttja hansverk/prestation för en sändning inom landet, samt att tillämpningen av denideella rätten enligt upphovsrättslagen i rundradioverksamheten bör regleras ikollektivavtal. Sedan detta avtal slutits ochöverenskommelser träffats med vissa andra organisationer, bl. a. Konstnärligaoch litterära yrkesutövares samarbetsnämnd (KLYS), byggde Handelsflottansvålfärdsråd, sedermera ombildat till (), successivt upp ett videonät LU1981/82:33 5 för handelsflottan genom vilket i huvudsak program frånSveriges Radio kunde distribueras bland svenska handelsfartyg. Avtalet mellanSveriges Radio och upphörde emellertid att gälla i maj 1977.Härefter fick HKF ersätta programutbudet från med annan produktion.År 1980 återupptogs leveranserna av program. När det gäller medverkande i TV-program som inte äranställda i har de upphovsrättsliga frågorna numera löstsavtalsvägen. Förhandlingar har pågått mellan TV-bolaget oeh deanställdas organisation om ett avtal som skall göra det möjligt för bolaget attanvända producerade TV-program på en mängd olika områden, exempelvis förvisning på sjukhus och fängelser, samt att utnyttja dem kommersiellt. Påbegäran av de anställdas organisation tillsatte regeringen en förlikningskommission.Förhandlingarna inför kommissionen har strandat. Förhållanden i , och I har de upphovsråttsliga problemenvad gäller videogramdis-tribution lösts avtalsvägen. Lösningen innebär att encentral organisation för samtliga upphovsrättsinnehavare till danska TV-programbildats och att den från fartyg och oljeplattformar erhåller en viss årligsumma för fördelning mellan upphovsmännen. Även i har man valt avtalsvägen, därvid man dockendast löst mindre delar av det upphovsrättsliga problemkomplexet. I löste man deupphovsrättsliga problemen inom Norsk Rikskringkasting genom en tidsbegränsadlagstiftning, som fastslår att företagets personal inte kan motsätta sig attprogrammen används i videogramform för norska handelsflottan. Lagen ger ävenmöjlighet till distribution av program till norskägda fartyg under utländskflagg och oljeborrplattformar i . (Ju 1976:02) Är 1970 tillsattes en samnordiskutredning med sakkunniga från , , och för att göraen allmän översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen, den s. k. nordiskaupphovsrättskommittén. Kommittén avgav ett delbetänkande med förslagtill lagreglering av bl. a. fotokopiering och bandinspelning inomundervisningsverksamhet. Kommitténs förslag ledde för svensk del inte tillnågon lagstiftning. upplöstes år 1976.1 ställettillsattes i samtliga nordiska länder utom nationellautredningar för översvn av den upphovsrättsliga lagstiftningen. Med stöd av regeringens bemyndigande den 4 mars 1976tillkallades för svenskt vidkommande tre sakkunniga med uppdrag att se överupphovsrättslagstiftningen m.m. Genom' beslut vid regeringssammanträde den 24 LU1981/82:33 6 erhöll utredningen tilläggsdirektiv.Samtidigt utökades antalet sakkunniga till fem. De direktiv upphovsrättsutredningen fick byggde ihuvudsak på riktlinjer som antagit för enöversyn av den nordiska upphovsrättslagstiftningen. I riktlinjerna pekades påatt den tekniska utvecklingen ständigt frambringar nya former för utnyttjandeav upphovsrättsligt skyddade verk och att det var angeläget att de nyamöjligheterna härvidlag togs till vara. framhölls att utvecklingenmedfört att det blivit svårare för upphovsmännen att hävda sina rättigheter.Det uttalades att en allmän översyn av upphovsrätten borde göras. Vidareframhölls att det var rimligt att regelsystemet utformades på ett sätt sombeaktade samhällets intressen av att upphovsrätten inte lade hinder i vägen fören önskvärd tillgång till upphovsrättsligt skyddade verk. Översynen borde avseinte bara upphovsmännens rättigheter utan också de s. k. närståenderättigheterna. I riktlinjerna uttalades vidare att särskild uppmärksamhetborde ägnas de problem av praktisk natur som uppkommer när ett verk har fleraupphovsmän, en situation som blivit alltmer vanlig genom att många skyddadeprestationer utförs i någon form av teamwork. Även frågan om upphovsrättensövergång i anställningsförhållanden borde övervägas. I direktiven till den svenska utredningen återgavsministerrådets riktlinjer. Vidare framhölls bl. a. att riktlinjerna inteinnebar några begränsningar såvitt avser de frågor som kan tas upp underutredningsarbetet samt att riktlinjerna är öppna och inte innebär att någravägar avvisas för att nå de syften som avses. 1977 görs vissa förtydligandeuttalanden till ledning för det fortsatta utredningsarbetet. Uttalandena hänförsig i huvudsak till vad som anförts i riktlinjerna om vilka lösningar som börsökas för att man skall komma till rätta med de svårigheter och nackdelar somnuvarande regler skapar. Vidare understryks betydelsen av en fortsatt nordiskrättslikhet på området. (U 1977:05) tillkalladesår 1977 för att utreda frågan om samhällets insatser på videogramområdet.Enligt direktiven skulle utredningen bl. a. pröva vissa frågor om distributionav videogram samt överväga möjligheterna till utnyttjande av programför distribution i videogramform. Härvid framhölls bl. a. att det ankommer iförsta hand på upphovsrättsutredningen att lösa de upphovsrättsliga problem somkan uppkomma när det gäller användningen av TV-program. avlämnade en promemoria (Ds U1978:8) Svenska videonät utomlands med förslag om en treårig försöksverksamhetmed distribution av svenska TV-program i videogramform till svenskar i LU1981/82:33 7 1 promemorian framhåller utredningen att starkakulturpolitiska skäl talar för att svenskar utomlands möjligt fårtillgång till ett urval av egen produktion av TV-program ivideogramform. Antalet utlandssvenskar som direkt eller indirekt är knutna tillsvenska institutioner eller företag utomlands beräknar utredningen till omkring50 000. Det konstateras att det finns en lång rad institutioner och företag somhar intresse av distribution av svenska TV-program utomlands. F.n förutsättning för att utredningens förslag skall kunnagenomföras anges v;!ia att man kan åstadkomma en fullständig upphovsrättsliglösning i fråga om utlandsdistributionen. Utredningen räknar med att avtalskall träffas mellan de berörda parterna för den tid som försöksverksamheten äravsedd att vara. I den mån det blir svårt att få till stånd de avtal som krävsbör enligt utredningen andra utvägar övervägas. Ar 1981 avlämnade utredningen sitt slutbetänkande (SOU1981:55) Video, vari tas upp en mängd olika frågor om video oeh användningen avinspelade videogram för olika ändamål, bl. a. för distribution blandutlandssvenskar. Utredningen konstaterar i sistnämnda hånseende att sedan 1978inget framkommit som förändrat utredningens synsätt i fråga om behovet av attfrågan löses. Utredningen framlägger också olika förslag om hurdistributionen skall anordnas. Utredningen framhåller vidare att användningenav videogram med TV-program förutsätter avtal med rättighetshavarna men att deupphovsrättshga frågorna är svåra att lösa avtalsvägen. Utredningenunderstryker vikten av att upphovsrättsutredningen så snart som möjligtförsöker finna lösningar på frågorna. Utredningens slutbetänkande har lagts till grund för endel av de förslag som framläggs i proposition 1981/82:111 om vissa filmfrågorm. Regeringen har beslutat enremiss till lagrådet med förslag till en lag om skatt på oinspelade ljud- ochvideokassetter. I proposition 1981/82:128 framlägger regeringen vissa förslagom hur inkomsterna från skatten skall användas. EnHgt propositionen avses 40milj. av skattemedlen avsättas för insatser på främst musik-, film- ochbildområdena. Av beloppet skall 8 milj. kr. utgå till upphovsmän och andrarättighetsinnehavare på musikområdet, 8 milj. kr. utgå i form av förstärktainsatser för vissa grupper av kulturarbetare, dvs. bild- och formkonstnärersamt författare, och 12 milj. kr. avsättas för stöd till kulturpolitisktangelägen fonogramverksamhet. Slutligen skall 12 milj. kr. tillfalla film- och videoområdetsamt teater- och bibhoteksområdena. De belopp som sålunda föreslås utgå angesutgöra kompensation för de skadeverkningar som uppkommer på grund av s. k.hemkopiering. Iproposition 1981/82:111 om vissa filmfrågor m. m. läggs fram förslag om LU1981/82:33 8 hur det ovan angivna stödet på film- och videoområdetskall utformas. Huvuddelen föreslås utgå under anslaget Filmstöd. Frågor om användning av TV-programi videogramform har behandlats av vid 1977/78 och 1979/80 årsriksmöten med anledning av motioner. Motionerna har avslagits av (FöU1977/78:2, KrU 1977/78:1 och KrU 1979/80:30). Vid 1980/behandlade lagutskottet en motionmed i huvudsak samma yrkanden som i den tidigare (s. 1) redovisade motionen 672och den nu aktuella motionen 673. På begäran av lagutskottet yttrade sigkulturutskottet över motionen och underströk därvid angelägenheten av att detproblem som motionärerna tagit upp och som då alltjämt kvarstod fick enlösning, i första hand avtalsvägen. Någon särskild hänvändelse från riksdagentill regeringen ansåg kulturutskottet dock inte nödvändig. I sitt av godkända betänkande i ärendet (LU1980/81:14) anslöt sig lagutskottet till vad kulturutskottet sålunda anfört.Lagutskottet framhöll därjämte betydelsen av att TV-bolagets program kanutnyttjas för även andra ändamål än distribution bland utlandssvenskar. Enligtvad utskottet inhämtat pågick då förhandlingar mellan TV-bolaget och deanställdas organisation om ett avtal som skulle lösa de upphovsrättsligafrågorna och därmed göra det möjligt för bolaget att använda de produceradeprogrammen på en mängd angelägna områden, exempelvis inom undervisningsväsendetoch för visning på sjukhus, fängelser och liknande, liksom att utnyttja demrent kommersiellt. Med hänsyn härtill ansåg utskottet att det i vart fall intedå var påkallat med någon åtgärd från sida i frågan. Vid behandlingen av den väckta motionen 672 harkulturutskottet (KrU 1981/82:18) understrukit angelägenheten av att denkvarstående delen av det problem som motionärerna tagit upp får enlösning. Någon särskild hänvändelse från till regeringen i dennafråga har utskottet inte f. n. ansett behövlig och utskottet har därföravstyrkt motion 672. I motion 1981/82:673 yrkas attriksdagen hos regeringen anhåller om förslag till lösning av deupphovsrättsliga frågorna vid spridning av TV-program bland utlandssvenskar.Till stöd för yrkandet framhåller motionärerna att de många svenskar somarbetar utomlands f. n. nästan helt saknar tillgång till information,nyhetsförmedling, kulturprogram och underhållning från den svenskatelevisionen. Enligt motionärerna finns det ett behov för utlandssvenskarna attfå tillgång till svenska TV-program. Motionärerna anför att några förslag somkan lösa frågan ännu inte framkommit och påpekar att det är främst allmänhetensom drabbas av att en LU1981/82:33 9 uppgörelse inte kan komma till stånd. Motionärerna anseratt tiden nu är mogen för att besluta att lagstiftning får tillgripasom inte parterna inom rimlig tid träffar avtal som löser frågan. Bakgrunden till motionen är de upphovrättsliga problem somuppkommer då inspelningar av TV-program skall användas för andra ändamål änutsändning i etern, exempelvis spridning bland allmänheten i videogramform.Som närmare framgår av redogörelsen ovan (s. 1-4) har den som skapat ettTV-program en rätt att utnyttja programmet ekonomiskt samt vissa ideellarättigheter beträffande hur och i vilka sammanhang det används, allt underförutsättning att programmet har s. k. verkshöjd. Har flera - i egenskap avexempelvis manusförfattare, regissör och tonsättare - medverkat vidtillkomsten av programmet har envar av dem en sådan rätt. Rätten att utnyttjaprogrammet ekonomiskt innefattar en principiell ensamrätt att göra inspelningarav programmet på exempelvis videogram och göra det tillgängligt för allmänhetenbl. a. genom spridning av kopior av inspelningarna. Också utövande konstnärer,dvs. skådespelare, sångare, dansare, musiker och andra som uppträder iprogrammet, har en viss rätt att utnyttja programmet ekonomiskt och utöva ettideellt inflytande över dess användning. Skyddet för upphovsmännen och deutövande konstnärerna gäller bara fysiska personer. Även , i vars verksamhet programmet använts och eventuellt också framställts,åtnjuter emellertid ett visst skydd bl. a. mot olovliga inspelningar av utsändaprogram och spridning av kopior av programinspelningar. Några särskilda regler om upphovsrätt ianställningsförhållanden finns inte. Detta innebär att bestämmelserna om skyddför upphovsmän och andra rättighetsinnehavare är tillämpliga oavsett omvederbörande är anställd i TV-bolaget eller inte. Det anses emellertid att omen person anställts med uppgift att framställa upphovsrättsligt skyddadeprodukter övergår upphovsrätten i viss omfattning till arbetsgivaren. I vilkenutsträckning rätten övergår är dock osäkert och kan dessutom bero på olikaomständigheter, bl. a. innehållet i anställningsavtalet. En följd avupphovsrättslagen är därför att användningen av inspelade TV-program för andraändamål än etersändning i många fall torde förutsätta att avtal om utnyttjandeträffas mellan TV-bolaget och rättighetsinnehavarna, både de anställda ochövriga. I anslutning till det anförda vill utskottet erinra om attupphovsrättslagen f. n. ses över av upphovsrättsutredningen.