bet · G501JuU41 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:41 om hets mot folkgrupp m. m. 1981/82:58 delvis jämtemotioner) Propositionen m. m. I proposition 1981/82:58 harregeringen () efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta i proposifionen framlagda förslag fill 1. lag om ändringi tryckfrihetsförordningen, 2. lag om ändringi . Propositionen har, såvitt gäller tryckfrihetsförordningen,hänvisats till konsfitutionsutskottet och, såvitt gäller , filljusfitieutskottet. Rörande proposifionens huvudsakliga innehåll hänvisarutskottet fill vad som anförs i det följande under rubriken på s. 4. I samband med proposifionen behandlar utskottet de medanledning av propositionen väckta mofionerna 1981/82:100 av iStockholm (fp), 1981/82:147 av m. fl. (s) och, såvitt den harhänvisats till justifieutskottet, 1981/82:148 av m. fl. (vpk).Motionsyrkandena redovisas på s. 2. Det vid proposifionen fogade förslaget fill lag om ändringi har följande lydelse. Förslag ti|l Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 5 kap. 5 §och 16 kap. 8 § skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 5 kap. 5§' Brott som avses i 1-3 §§ må ej Brottsom avses i 1-3 §§ får ej åtalasav annan än målsägande. För- åtalas av annan än målsägande. För tal och grovt förtal, så ock förolämp- tal och grovt förtal får dock åtalas ,av ning mot nägon i eller för hans åklagare, om målsägande angiver myndighetsutövning må dock åtalas brottet till åtal och åtal av särskilda av åklagare, om målsägande angiver skäl finnes påkallat ur allmän syn brottet till åtal och åtal av särskilda punkt. Under samma förutsättningar skäl finnes påkallat ur allmän syn- får allmänt åtal väckas för förolämp- punkt. ning mot någon i eller för hans ' Senaste lydelse 1975:667. 1 1981/82. JuU1981/82:41 2 Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse. myndighetsutövning eller förolämpning mot någon medanspelning på hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse. Har förtal riktats mot avliden, mååtal väckas av den avlidnes efterlevande make, bröstarvinge, fader, moder ellersyskon samt, om åtal av särskilda skäl finnes påkallat ur allmän synpunkt, avåklagare. Innebär brott som avses i 1-3 §§, att någon genomförgripelse å främmande makts statsöverhuvud som vistas här i riket eller åfrämmande makts representant här i riket kränkt den främmande makten, måbrottet åtalas av åklagare utan hinder av vad som stadgas i första stycket.Åtal får dock ej ske utan förordnande av regeringen eller den regeringenbemyndigat därfill. 16 kap. 8§ Den som offenthgen eller eljest i Densom offentUgen eller eljest i uttalandeeller annat meddelande uttalande eller annat meddelande som spridesbland allmänheten hotar som sprids bland allmänheten hotar elleruttrycker missaktning för folk- elleruttrycker förakt för folkgrupp gruppav viss ras, med viss hudfärg, eller annan sådan grupp av personer av visst nationellt eller etniskt med anspelning på ras, hudfärg, ursprungeller med viss trosbekän- nationellteller etniskt ursprung eller nelse,döwe5 för het s mot folk- trosbekännelse, döms för hets grupp tillfängelse i högst mot folkgrupp till fängelse i eller, om brottet är ringa, till högst eller, om brottet är ringa, till böter. Denna lag träder i kraft . I motion 1981/82:100 av OlleWästberg i (fp) hemställs att hos regeringen begär förslagom att bestämmelser omJiets mot folkgrupp kompletteras med enmöjlighet för företrädare för utsatt folkgrupp att vara målsägande. I motion 1981/82:147 av m. fl. (s) hemställsatt beslutar att 16 kap. 8 § skall ha nedan angivnasåsom Motionärernas förslag betecknade lydelse. Senaste lydelse 1970:224. JuU 1981/82:41 Den som offentligen eller eljest iuttalande eller annat meddelande som sprides bland allmänheten hotar elleruttrycker missaktning för folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, av visstnationellt eller etniskt ursprung eller med viss trosbekännelse, dömes förhets mot folkgrupp till fängelse i högst tvä år eller, om brottet är ringa,till böter. Den som offentligen eller eljest i uttalande eller annatmeddelande som sprids bland allmänheten hotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse döms för hets motfolkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Denna lag träder i kraft . I motionen hänvisas till vad somanförts i motion 1981/82:146 av m. fl. (s). I den mofionen,som bereds av , hemställs bl. a. att beslutarom mötsvarande ändring i tryckfrihetsförordningen. I mofion 1981/82:148 av m. fl. (vpk) föreslås,såvitt nu är i fråga (yrkande 2), att beslutar att anta följandesåsom Motionärernas förslag betecknade förslag till ändring av 16 kap. 8 §lagen om ändring i . Den som offentligen eller eljest i uttalande eller annatmeddelande som sprids bland allmänheten hotar eller uttrycker förakt förfolkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, döms för hets motfolkgrupp fill fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Den som offentligen eller eljest i uttalande eller annatmeddelande som sprids bland allmänheten hotar eller uttrycker missaktning förfolkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras, hudfärg,nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse, döms för hets motfolkgrupp till fängelse i högst eller, om brottet är ringa, till böter. Denna lag träder i kraft . 1* 1981/82. JuU1981/82:41 4 , somenligt bemyndigande av regeringen tillkallades , har fill uppgift att göraen utredning om fördomar och diskriminering i fråga om invandrare m. (kommittéberättelsen 1979 del II s.330). Utredningen har i delbetänkandet (SOU 1981:38) Om hets mot folkgruppbehandlat vissa frågor som rör det straffrättsliga skyddet för invandrare motdiskriminerande behandling. Betänkandet har remissbehandlats. Propositionenbygger på betänkandet och vad som har framkommit under remissbehandlingen. I propositionen föreslås ändringari bestämmelse om brottet hets mot folkgrupp och motsvarandebestämmelse i tryckfrihetsförordningen. Syftet är att klarlägga att inte barasärskilda etniska grupper skall skyddas genom straffbestämmelsen utan ocksåkollektiv av sådana grupper, t. ex. invandrare i . Samfidigt föreslås enomformulering av bestämmelserna. Den innebär i huvudsak att orden"uttrycker missaktning" byts ut mot orden "uttryckerförakt". Avsikten med ändringen i denna del är att man skall få ettklarare uttryck för det straffbara området och säkerställa att den allmännadebatten rörande t. ex. invandringen till och invandrarnaslevnadsförhållanden inte skall hindras. I propositionen föreslås också att åklagare i vissa fallskall få väcka åtal för förolämpning när brottet riktas mot någon medanspelning på hans ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse. Lagändringarnaföreslås träda i kraft . straffbestämmelse om hets mot folkgruppFörslag m.m. bestämmelse om hetsmot folkgrupp finns i 16 kap. 8 §. Där föreskrivs straff för den somoffentligen eller eljest i uttalande eller annat meddelande som sprids blandallmänheten hotar eller uttrycker missaktning för folkgrupp av viss ras, medviss hudfärg, av visst nationellt eller etniskt ursprung eller med visstrosbekännelse. Straffet är fängelse i högst eller, om brottet är ringa,böter. I tryckfrihetsförordningens kapitel om tryckfrihetsbrottfinns bestämmelser om vad som skall anses som otillåtet yttrande i trycktskrift. Hit hör bl. a. sådan enligt lag straffbar framställning som innefattarhot mot eller missaktning för folkgrupp av viss ras, med viss hudfärg, av visstnationellt eller etniskt ursprung eller med viss trosbekännelse (7 kap. 4 §).Formule- JuU1981/82:41 5 ringen i tryckfrihetsförordningen knyter således an tillformuleringen i . Att tryckfrihetsförordningen hänvisar fill framställningsom är straffbar enligt lag innebär att en framställning måste vara straffbarbåde enligt vanlig lag och tryckfrihetsförordningen för att kunna bestraffassom tryckfrihetsbrott. Detta kan också uttryckas så atttryckfrihetsförordningens straffbud inte sträcker sig längre än . I detta betänkande behandlas de förslag i propositionensom gäller ändringar i . Förslaget fill ändringar itryckfrihetsförordningen behandlas av . I proposifionen föreslås att bestämmelse omhets mot folkgrupp och motsvarande bestämmelse i tryckfrihetsförordningenändras så att det klart framgår att de också skyddar invandrare som grupp.Detta föreslås komma fill uttryck genom att brottsobjektet beskrivs som"folkgrupp eller annan sådan grupp av personer med anspelning på ras,hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung eller trosbekännelse".Bakgrunden till förslaget i denna del är att det i rättstillämpningen haransetts att begreppet "invandrare" inte kan hänföras fill den kretssom omfattas av straffskyddet (se JuU 1980/81:36 s. 3). Den straffbara handlingen beskrivs f. n. med orden"hotar eller uttrycker missaktning". I propositionen föreslås attordet "missaktning" skall bytas ut mot "förakt".Diskrimineringsutredningens förslag innefattade ingen ändring i lagrummet i dennadel. Under remissbehandlingen krifiserade flera remissinstanser detförhållandet att kriminaliseringen inte bara gäller hot utan även missaktningoch bl. a. yttrandefrihetsutredningen föreslog att lagrummet skulle ges enannan formulering i detta avseende. a. att ordet "missaktning", som utredningen ansåg varaalltför vidsträckt, skulle bytas ut mot ordet "förakt". Att låtaordet "missaktning" stå kvar i lagtexten skulle enligt yttrandefrihetsutredningennämligen innebära en begränsning av yttrandefriheten vars konsekvenser intekunde överblickas. I motionerna 147 och 148 framförs uppfattningen attlagtextens beskrivning av den brottsliga handlingen inte bör ändras. Enligtmofionärerna bör alltså ordet "missaktning" inte bytas ut mot ordet"förakt". Utskottet gör följande bedömning. Självfallet bör invandrarfientlig verksamhet inte i förstahand motverkas genom straffbestämmelser utan genom upplysning och information.Därför är det vikfigt att de straffbestämmelser som trots allt behövs inte ärutformade så att de blir ett hinder för den upplysning, information och sakligadebatt som är nödvändig för att skapa kunskap om och förståelse förinvandrarnas förhållanden. Genom den straffbestämmelse om hets mot JuU1981/82:41 6 folkgrupp som finns begränsas utrymmet för den allmännadebatten, och bestämmelsen utgör - liksom många andra bestämmelser - eninskränkning i den grundlagsstadgade yttrandefriheten. Frågan om hur bestämmelsenskall vara utformad måste ses möt bakgrund härav. Det ankommer dock inte påjustitieutskottet att göra de yttrandefrihetsrättsliga bedömningar medanknytning till tryckfrihetsförordningen som krävs med hänsyn till vad som nuhar sagts. är bestämmelse om hets mot folkgrupputformad så att bl. a. särskilda etniska grupper skyddas medan kollektiv avsådana grupper, t. ex. invandrare, inte anses ha samma skydd. Frånstraffvärdesynpunkt finns det inte något skäl att göra någon skillnad mellandessa kategorier. Med hänsyn härtill och då, i enlighet med vaddepartementschefen anger, utvecklingen har påvisat ett praktiskt behov av attstraffbestämmelserna omfattar också invandrare som grupp, tillstyrker utskottetförslaget i propositionen i denna del. När det sedan gäller frågan om ordet "förakt"eller ordet "missaktning" skall ingå i beskrivningen av denbrottsliga handlingen finns det skäl att inledningsvis knyta an till dendiskussion som fördes i i samband med att lagrummet fick sinnuvarande utformning. Då förordade en minoritet inom - och lagrådet -att handlingen skulle beskrivas med orden "hot, förtal och smädelser"medan majoriteten förordade begreppet "hot eller missaktning".Majoriteten ansåg dock att ordet "missaktning" borde tolkas med vissförsiktighet. Härunder borde inte innefattas alla uttalanden av nedsättandeeller förnedrande natur, utan för straffbarhet borde krävas att det är fulltklart att uttalandet överskrider gränsen för en saklig och vederhäftig diskussionrörande folkgruppen ifråga (ILU 1970:41). Förslaget att nu byta ut ordet "missaktning" motordet "förakt" motiveras i propositionen med att man på det sättetgör en språklig precisering som enligt gängse uppfattning om de aktuella ordensvalörer klarare markerar det straffvärda området. I propositionen sägs attdenna språkliga precisering inte får tolkas så att enskilda folkgrupper får ettsämre skydd än de har . Den utgör således enligt vad departementschefenanför inte grund för en mera restriktiv praxis hos rättsväsendets myndighetervad gäller kraven på straffbarhet i nu angivet hänseende. Avsikten är alltså att ordet "missaktning" skallbytas ut mot ordet "förakt" utan att detta skall medföra attbestämmelsen får en ändrad innebörd. Även efter den ändring som regeringenföreslår skall således gränsen för det straffbara området dras på samma sättsom avsågs när lagrummet fick sin nuvarande lydelse och som avspeglar sig i vadsom då uttalades av vederbörande utskott om tolkningen av ordet "missaktning". Utskottet har förståelse för tanken att ta bort ordet"missaktning" ur lagrummet; missaktning är en ganska vag bestämning,och användningen av det begreppet kan ge upphov till en oklarhet om rättslägetsom inte är JuU1981/82:41 7 Detta gäller naturligtvis särskilt omtillämpningsområdet för bestämmelsen utvidgas genom att beskrivningen av den krets som skyddas ändras på det sätt som utskottet förordat. Utskottet ifrågasätter dock det lämpliga i att byta ut ettord i en lagtext utan att därmed avses en saklig ändring i textens innebörd. Ensådan metod avviker från gängse lagsfiftningsteknik. Härtill kommer attförslaget att byta ut ordet "missaktning" mot just ordet "förakt"har väckts i ett sent skede av ärendets beredning och har därmed belystsrelativt knapphändigt. Utskottets slutsats blir att de skäl departementschefenhar anfört för att byta ut ordet "missaktning" mot ordet"förakt" inte är tillräckliga. Utskottet .förordar således attriksdagen avslår propositionen i denna del och bifaller motion 147 och motion148 i motsvarande del. Som har sagts har utskottet dock sympati förönskemålet att ta bort ordet "missaktning" ur lagtexten. Utskottetanser därför att frågan om lagrummets utformning i detta avseende bör övervägasnärmare, lämpligen av yttrandefrihetsutredningen. Vad utskottet nu har anförtbör ge regeringen fill känna som sin mening. Målsägandetalan vid hets mot folkgrupp I mofion 100 begärs enkomplettering av bestämmelse om hets mot folkgrupp så attföreträdare för utsatt folkgrupp får möjlighet att vara målsägande. I 20 kap. (RB) finns regler om rätt fillåtal och om målsägande. Målsägande är den mot vilken ett brott är begångeteller som har blivit förnärmad eller lidit skada av brottet (RB 20:8). Målsäganden kan ange brott fill åtal. När det gäller brottsom hör under allmänt åtal får målsäganden väcka åtal endast om han har angivitbrottet och åklagaren har beslutat att inte väcka åtal (RB 20:8). Åtal sommålsäganden väcker kallas enskilt åtal. Beträffande vissa brott som hör under allmänt åtal harmålsäganden dock en självständig åtalsrätt (RB 20:8). Under allmänt åtal höralla brott som inte är undantagna därifrån (RB 20:3). Brottet hets motfolkgrupp hör under allmänt åtal. Bestämmelser om enskilt anspråk i anledning av brott (iregel skadestånd) finns i 22 kap. RB. Talan om enskilt anspråk i anledning avbrott kan föras i samband med åtal för brottet (RB 22:1). Grundas enskiltanspråk på brott som hör under allmänt åtal är åklagaren på målsägandensbegäran skyldig att i samband med åtalet förbereda och utföra även målsägandenstalan om det kan ske utan olägenhet och anspråket inte är obefogat (RB 22:2). Enligt ett avgörande av högsta domstolen (Nytt JuridisktArkiv 1978 s. 3) är målsägandetalan inte möjlig vid brottet hets mot folkgrupp.I sin motivering uttalade högsta domstolen bl. a. följande: JuU1981/82:41 8 Målsägande är den mot vilken brottblivit begånget eller som därav blivit förnärmad eller lidit skada.Scientologykyrkan har, under åberopande av 7 kap. 4 § 12tryckfrihetsförordningen och 16 kap. 8 § , grundat sin skadeståndstalanmot H. på sådant otillåtet yttrande i tryckt skrift som innefattar hets motfolkgrupp. Utformningen av angivna lagrum ger vid handen, att de gärningar somavses riktar sig mot en folkgrupp som sådan, inte mot enskilda medlemmar avgruppen. Skyddet för enskilda medlemmar följer endast indirekt av att gruppen isin helhet skyddas. Det ligger i sakens natur att en folkgrupp som sådan intekan föra talan inför domstol. Den omständigheten att det kaninträffa att alla i en folkgrupp tillhör samma organisation medför nite attorganisationen kan uppträda som målsägande i rättegång. Såvitt framgår avlagtexten kan således målsägande inte finnas vid brottet hets mot folkgruppeller det däremot svarande tryckfrihetsbrottet. Förarbetena till straffbestämmelsernaom hets mot folkgrupp ger inte anledning till annan bedömning. Skyddet för vissfolkgrupp - och därmed indirekt dess medlemmar - ligger i åklagares skyldighetatt åtala, när brott begåtts. En av domstolens ledamöter varskiljaktig i fråga om motiveringen och yttrande bl. a. följande. Även om man vid lagstiftningenstillkomst självfallet fäst vikt också vid det lidande enskilda individer kantillfogas genom brottet i fråga har man synbarligen inte haft nägon tanke påatt ge dessa något direkt skydd i den meningen att vare sig en enskild personeller en sammanslutning av enskilda skulle kunna grunda enskilt åtal ellerskadeståndstalan på brottet. Genom lagändringar , som föranletts avFN-konventionen om avskaffande av alla former av rasdiskriminering - numeraratificerad av - har straffbestämmelsen i fråga fått större räckvidd äntidigare. Varken vad som förekommit i detta sammanhang eller innehållet av deni målet åberopade 6 § i konventionen ger emellertid något stöd för att en talanav angivet slag skulle kunna föras av én folkgrupp; en annan sak är attmålsägandetalan kan förekomma vid den samtidigt straffbelagda gärningen olagadiskriminering (16 kap. 9 § ), som riktar sig mot enskildapersoner. Förarbetena till aktuella lagrum talar sålunda mot att enmålsägandetalan skulle få föras vid brottet hets mot folkgrupp. Några vägandesakliga skäl för att tillåta en sådan talan synes också vara svårt att finna.Visserligen skulle, som framhållits från scientologykyrkäns sida, det kunnaunderlätta kontrollen av att brott av den aktuella .typen beivras, om man lätorganisationer uppträda som målsägande i dessa sammanhang. Men även om manantar att en organisation skulle kunna betraktas som en folkgruppeller företrädare för en sådan, kan detta komma i fråga bara i sällsyntaundantagsfall, och det praktiska värdet av en sådan talerätt skulle därförunder alla förhållanden bli mvcket ringa. 'Skyddet för en folkgrupp, och därmedindirekt för dess medlemmar, måste ändå väsentligen ligga i åklagarensskyldighet att väcka åtal när hets mot folkgrupp förekommit. - En talerätt förorganisation skulle vidare stämma illa med den i svensk rätt rådande principen,att kollekfiva enheter inte kan vara föremål för ärekränkningstalan och därförinte äger väcka enskilt åtal eller yrka skadestånd pä sådan grund, än mindre pågrund av andra uttryck av missaktning som omfattas av brottet hets motfolkgrupp. Härtill kommer, att om man tillerkänner organisation rätt målsägandetalanvid detta brott. JuU1981/82:41 9 man kan få medge samma rätt åt främmande stat såsomrepresentant för folkgrupp av visst nafionellt ursprung; den främmande statenskulle ibland med minst lika goda skäl som en organisation kunna göra anspråkpå att företräda en angripen folkgrupp. En sådan konsekvens, som uppenbarligeninte varit avsedd av lagstiftaren, kan inte gärna accepteras. På grund av det anförda finner jag övervägande skäl talamot att anse målsägande i något fall kunna finnas vid brottet hets motfolkgrupp eller det däremot svarande tryckfrihetsbrottet. I en mofion till /80begärdes att skulle ändras så att målsägandetalan blev möjlig vidbrottet hets mot folkgrupp. Motionen, som bereddes av jusfitieutskottet,avslogs. Utskottet uttalade bl. a. följande: Som påtalats i motionen saknasemellertid sådan möjlighet vid hets mot. Enligt utskottets mening ärdet inte heller lätt att tänka sig en annan ordning. Den straffbelagdagärningen, som är ett brott mot allmänordning, är ju riktad mot en folkgruppsom sådan och inte mot enskilda individer eller organisationer. Som påpekatsunder remissbehandlingen skulle också betydande komplikafioner uppkomma i denpraktiska tillämpningen av en sådan bestämmelse som motionären föreslagit, t.ex. om en främmande stat eller flera rivaliserande organisationer samtidigtönskar företräda en etnisk grupp eller invandrare av eii viss nationalitet.Samfidigt måste enligt utskottets mening beaktas, att det enligt enhuvudprincip i svensk rätt vid beivrande av brott ankommer på åklagare attväcka åtal när brott - t. ex. hets mot folkgrupp - har blivit begånget. Ochhärvidlag bör understrykas att envar, alltså även organisationer som företrädert. ex. minoritetsgrupper har möjlighet att hos polismyndighet eller åklagareange brott till åtal. I anslutning härtill bör också nämnas den möjlighet somföreligger att hos överordnad åklagare, i sista hand riksåklagaren, påkallaöverprövning av åklagares beslut i åtalsfrågan. (JuU 1979/80:7, se även JuU1980/81:7.) tog uppfrågan och fann att organisationer och enskilda inte borde ges möjlighet attföra talan vid brottet hets mot folkgrupp. I propositionen gör departementschefensamma bedömning. Utskottet finner inte skäl att gå ifrån sitt tidigareställningstagande och avstyrker bifall till motionen. I övrigt föranleder propositioneneller motionerna inget iittalande av utskottet. 1. att med anledning avproposition 1981/82:58 och med anledning av motion 1981/82:147 och mofion1981/82:148 i denna del (yrkande 2) JuU1981/82:41 10 a) antar det genom propositionen framlagda förslaget tilllag om ändring i såvitt avser 16 kap. 8 §, dock med den ändringenatt paragrafen erhåller nedan som Utskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Den somoffentligen eller eljest i Den som offentligen eller eljest i uttalandeeller annat meddelande uttalande eller annat meddelande som spridsbland allmänheten hotar som sprids bland allmänheten hotar elleruttrycker förakt för folkgrupp elleruttrycker missaktning för folk- ellerannan sådan grupp av personer grupp ellerannan sådan grupp av med anspelning på ras, hudfärg, personermed anspelning på ras, nationellteller etniskt ursprung eller hudfärg, nationellt eller etniskt trosbekännelse, döms för hets ursprung eller trosbekännelse, döms mot folkgrupp till fängelse i för hets mot folkgrupp fill högst tvåär eller, om brottet är fängelse i högst eller, om ringa,till böter. brottet är ringa, fill böter. b) som sin mening ger regeringen fill känna vad utskottetanfört om fortsatta överväganden rörande utformningen av straffbestämmelsen omhets mot folkgrupp, 2. att riksdagenantar det under moment 1 nämnda lagförslaget i de delar det inte omfattas avutskottets hemställan i det momentet, 3. att riksdagenavslår motion 1981/82:100. Närvarande: Berfil (), (), ÅkePolstam (c), (), i (fp), (),(), (), (), (), EllaJohnsson (c), (), (), () och (). JuU1981/82:41 11 Lösningar som bör övervägas i det fortsattautredningsarbetet () anför: Det är givetvis ett angeläget intresse att straffrättsligasanktioner kan tillgripas mot verksamhet som är klart fientlig mot invandrareoch andra grupper som omfattas av straffskyddet enligt 16:8.Invandrarfientlig verksamhet bör dock inte i första hand motverkas genomstraffbestämmelser utan genom upplysning och information. Detta gäller medsärskild styrka mera obetydliga yttringar av misstro mot främlingar ellersådana yttringar som mera grundar sig på oförstånd än syfte att skada, ochsådana yttringar bör naturligtvis inte kriminaliseras. För denna ståndpunkttalar bl.