bet · G501SoU2 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:2 om vissa frågor om äldreomsorger m. m. I motion 1979/80:1196 av ElisabethFleetwood m.fl. (m) hemställs att hos regeringen begär en skyndsamöversyn av 1. social- ocharbetsmiljölagstiftningen där kollisioner kan inträffa, 2. ansvarsfråganvid vård i hemmet (hemsjukvård resp. social hemhjälp). I motion 1980/81:250 av JohnJohnsson m. fl. (s) hemställs att hos regeringen anhåller 1. att arbetarskyddsstyrelsen ges iuppdrag att i enlighet med vad som anförts i motionen utfärda anvisningar dådet gäller bemanningen på kommunala eller enskilda åldringsvårdsanläggningar, 2. att hos regeringenanhåller att ges i uppdrag att se över gällande råd ochanvisningar rörande de kommunala ålderdomshemmen i det syfte som anges imotionen. I motion 1980/81:946 av m. fl. (vpk) hemställs 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om ett åtgärdsprogram för att lösa den vårdkris somdrabbar sjuka äldre människor, 2. att riksdagenuttalar a) att äldrevården bör föras in undersamma huvudman, b) att möjligheten bör undersökas attsom alternativ till långvården bygga ut en mellanform av serviceboende föräldre som har behov av viss tillsyn utan att behöva sjukvård, c) att rätten till arbete även börgälla de pensionärer som önskar arbeta, d) att pensionärsorganisationer inom olika organ gesmöjlighet att påverka samhällsplanering och utformning av sociala villkor på pensionsområdet. I motion 1980/81:1630 av StinaAndersson m. fl. (c) hemställs att hos regeringen begär förslag tillekonomiskt stöd för kommunala ålderdomshem enligt motionens riktlinjer. Utvecklingen av de allmänna socialatrygghetsanordningarna i form av allmän sjukförsäkring och tandvårdsförsäkring,folkpension, ATP, socialvård samt hälso- och sjukvård har varit avgrundläggande betydelse för att I 1981/82. SoU1981/82:2 2 förbättra de äldres situation. Detsamma gäller i fråga omsamhällets allmänna insatser för bostadsförsörjningen. Vid sidan av utbyggnaden av dessa generella insatser förmedborgarnas välfärd har särskilda insatser för de äldre successivt utvecklats.I många fall har nya former av äldreoinsorg sitt ursprung i serviceåtgärder,som tillkommit genom lokala initiativ i kommunerna. Dessa former av äldreomsorgbar sedan följts upp av statsmakterna genom lagstiftning och/ellerstatsbidragsgivning för att de skall kunna utvecklas ytterligare och erbjudasde äldre oberoende av bostadsort. Fortlöpande sker på olika håll i kommunernaen utveckling av nya former av äldreomsorger, vilka kan förutses komina att fäen mera allmän efterföljd. Nedan redovisas i korthet hur äldreomsorgerna successivtbyggts ut på grundval av beslut av statsmakterna. Utvecklingen av olika former av äldreomsorger Redan tidigt fanns anstaltsvård förbl. a. orkeslösa åldringar. , då kyrkan ombesörjde vad somtidigare kallades fattigvård, fanns vid klostren hospital, där orkeslösa ochsjuka mottogs och vårdades. När kommunerna övertog fattigvården började deinrätta fattigvårdsanstaller (fattighus, ålderdomshem m. a. äldreoch orkeslösa personer. fattigvårdslag (1918:422) föreskrevsslutligen en skyldighet för fattigvårdssamhälle (kommun) att ha anstalt(ålderdomshem, försörjningshem, vårdhem) för mottagande av understödstagare,vilka är i behov av vård samt ej lämpligen kan understödjas i hemmet ellerutackorderas. En allmän pensionsförsäki-inginfördes genom lagen (1913:120) om allmän pensionsförsäkring. Tillföljd av försämring av penningvärdet kom pensionsbeloppen enligt 1913 årsallmänna pensionsförsäkring och dennas efterföljare länge inte att medge enskälig levnadsstandard utan ytterligare tillskott från det allmänna - med ellerutan karaktär av fattigvård -behövdes. För att stödja boende i egenlägenhet började kommunerna uppföra hem för gamla eller ge stöd till uppförandeav sådana hem. Är 1939 beslutade bidra till denna utveckling avomsorgerna om de äldre genom att då godkände grunder för bidrag avstatsmedel för beredande av bostäder ät åldringar och invalider i pensionärshemsamt anvisade medel för sädana bidrag (prop. 1939:177, SU 1939:191, rskr19.39:323). godkände grunderför ålderdomshemsvårdens ordnande och utbyggande (prop. 1947:243, SU 1947:184,rskr 1947:361). Enligt dessa grunder skulle ålderdomshemmens karaktär avfattigvårdsanstalter försvinna och ålderdomshemmen skulle i stället få karaktärav kommunala inacko/-deringshe//i. Detta innebar att en redan inledd förändring av SoU1981/82:2 3 ålderdomshemmen i denna riktning skulle fullföljas.Ålderdomshemmen skulle vidare reserveras för sådana åldringar och invalider, vilkavar i behov av omvårdnad och tillsyn men för vilka vård på sjukhus dock intevar erforderlig. De åldringar som kunde sköta ett eget hushåll och i övrigt tahand om sig själva förutsattes skola få stöd av stat och kommun till att få enegen för åldringar lämplig bostad. 1 fråga om ålderdomshemmens standard innebarde godkända grunderna bl. a. att man i möjligaste mån skulle sträva efter attundvika anstaltsprägeln och i stället få fram en trivsam hemmiljö iålderdomshemmen. godkände ändringari olika avseenden av grunderna för den statliga låne- och bidragsverksamhetentill förmån för bostadsförsörjningen (prop. 1950:144, SU 1950:135. rskr1950:342), vilka bl. innebar att statsbidrag skulle kunna utgå tillkommunala och allmännyttiga bostadsföretag för beredande av billiga ochändamålsenliga bostäder åt åldringar i flerfamiljshus (s. k. insprängdalägenheter). Syftet var att man vid sidan av pensionärshemmen skulle få enbostadstyp för pensionärer, som innebar att äldre personer skulle kunna bo kvari en miljö, sammansatt av människor i alla åldrar. Fattigvårdskaraktären hos vården påålderdomshem, som i praktiken försvunnit efter hand, undanröjdes formellt genomatt fattigvårdslag med dess bestämmelser om bl. a. ålderdomshemupphävdes fr. o. m. och ersattes av lagen (1956:2) omsocialhjälp (prop. 1955:177, 2LU 1955:39, rskr 1955:397). I socialhjiUpslagenintogs av praktiska skäl vissa bestämmelser om ålderdomshem, vilka i huvudsakförblivit oförändrade. Vid framläggandet av förslaget till socialhjälpslaguttalade departementschefen bl. a. att de kommunala socialvårdsanstalternaborde vara helt öppna hem, i vilka vårdsökande togs emot då de av fri vilja -om också under de yttre omständigheternas tryck - sökte sig dit. I en proposition (prop. 1957:38) framlades på grundval av 1952 årsåldringsvårdsutrednings huvudbetänkande, (SOU 1956:1) Åldringsvård, enöversikt av åldringsvårdens läge och problem. I propositionen angavs vidareriktlinjer för åldringsvården, över vilka yttrande av begärdes.Propositionen innefattade inte några förslag till direkta åtgärder pååldringsvårdens område och de i propositionen angivna riktlinjerna innebar intenågon nyorientering utan var i stort sett att uppfatta som ett ytterligareunderstrykande av de huvudlinjer som varit normgivande för åldringsvårdensutveckling under de närmast förflutna tiotal åren. I propositionen framhöll departementschefen bl. a. attsamhällets åldringsvård syntes böra avse den efterfrågan som grundas pååklersbetingade behov i fråga om bostäder, omvårdnad och service samt att dennaefterfrågan borde tillgodoses inom ramen för ett så långt som möjligt /n/fkonsumtionsval. Det påpekades aft samhällets åldringsvårdande åtgärder intefick bindas SoU1981/82:2 4 till vissa bestämda och en gång för alla fastställdahandlingsmönster. Departementschefen underströk bl. a. att man i strävan atthålla tillbaka behovet av anstaltsvård måste med hänsyn tillhushållssplittringen vidta särskilda hjälpåtgärder för de gamla i deras hem. s.k. öppen åldringsvård. Departementschefen förutsatte att den sociala hemhjälpenoch den s. k. för gamla skulle byggas ut och han framhöll värdet avden verksamhet för att bereda de gamla förströelse som växt fram på många håll. Mot bakgrund av att man för framtiden måste räkna med attålderdomshemmen i stigande grad belades med åldringar som präglades avålderssvaghet och skröplighet och att det därvid inte sällan blev fråga omvårdfall, där ålderdomsskröplighet och sjukdom så nära sammanflätades medvarandra att det blev svårt att skilja symtomen åt, ansåg departementschefenatt man måste kunna bereda viss sjukvård på ålderdomshemmen. Ålderdomshemmenssjukvårdande uppgift skulle dock enligt departementschefen inte innebära attålderdomshemmen skulle behöva lämna en aktiv sjukvård men väl kunna lämnaåtminstone sådan sjukvård som kunde betecknas som god hemsjukvård.Departementschefen underströk att detta ställningstagande inte innebar ettaccepterande i princip av den roll som sjukvårdsanstalter som en delålderdomshem eller avdelningar vid sådana hem kommit att spela. Hur snart detskulle kunna bli möjligt att avveckla sådana avdelningar vid ålderdomshemmen,som i praktiken fyllde sjukvårdsanstalters funktion, blev emellertid enligtdepartementschefen beroende av den egentliga sjukvårdsorganisationensutbyggnad. Det som anförts i propositionen föranledde inte någonerinran av (SU 1957:170. rskr 1957:383). Med utgångspunkt i att samhälletsinsatser inom åldringsvården syftade till att åt de gamla bereda ekonomisksjälvständighet, en god bostad och vid behov personlig vård och omvårdnadföreslogs i en proposition till riksdag (prop. 1964:85) vissa reformerinom åldringsvården /n. m. med utgångspunkt i utredningsmaterial, som tagitsfram av den tillkallade socialpolitiska kommittén och som redovisats ibetänkandet (SOU 1963:47) Åldringsvårdens läge och betänkandet (SOU 1964:5)Bättre åldringsvård. I syfte aft snabbt få till stånd en ökad utbyggnadstakt avlångtidssjukvården föreslogs i propositionen ett tidsbegränsat statligtlånestöd till byggande av sjukhem för långvarigt kroppssjuka och lättsköttapsykiskt sjuka. Vidare föreslogs riktlinjer för åtgärder i syfte att förbättraåldringarnas bostäder. Slutligen föreslogs att ett statsbidrag fill kommunernaskostnader för social hemhjälp skulle införas i syfte att stimulera utbyggnad avhemhjälpsverksamheten. För att konkurrens mellan hemhjälpsbehoven skulleundvikas förordades det att statsbidraget skulle avse såväl hemhjälp tillåldringar och invalider som till barnfamiljer. Statsbidraget föreslogs avsekommunernas personalkostnader för hjiilp i de enskilda hemmen med avdrag föravgifter SoU1981/82:2 5 och andra inkomster. godkände förslagen i propositionen (SU 1964:106,rskr 1964:245). Till klarläggande av kommunernasansvar för den enskUdes omvårdnad beslutade statsmakterna (prop.1968:74,2LU 1968:38, rskr 1968:176) att göra vissa tillägg tillsocialhjälpslagen. I ett tillägg till den inledande bestämmelsen (1 §) isocialhjälpslagen föreskrevs sålunda att varje kommun skall tillse att den somvistas i kommunen får den omvårdnad som med hänsyn till hans behov ochförhållandena i övrigt kan anses tillfredsställande. Det framhölls i propositionenatt genom detta tillägg kommunernas förstahandsansvar för handikappvårdenklarlades. I proposifionen underströks vikten av att de åtgärder varom varfråga, inte bara skulle komma att avse fysiskt handikappade. Även psykiskthandikappade eller personer - yngre och äldre - som av andra skäl mötte merabetydande svårigheter i sin dagliga livsföring borde enligt propositionen omfattasav åtgärderna. Vidare kompletterades bestämmelsen om socialnämndensuppgifter i socialhjälpslagen (6 S) med en föreskrift om att socialnämndenskall göra sig väl förtrogen med den enskildes behov av omvårdnad och verka föratt detta blir tillgodosett, vilket innebar att en skyldighet för socialnämndenatt bedriva en aktiv, uppsökande verksamhet fastslogs. Statsmakterna beslutade (prop. 1974:141, SoU 1974:41, rskr 1974:345) införa statsbidrag tillkomt/iuner/ias kostnader för färdtjänst för handikappade i syfte att underlättaför kommunerna aff bygga upp en färdtjänst av god kvalitet över hela landet.Vidare fattades beslut om utvidg/iing av underlaget för statsbidraget till densociala hemhjälpen så aft i detta skulle få inräknas inte bara kommunernaskostnader för hemvårdare och hemsamariter utan även kommunernas kostnader förhemhjälpsledare samt för hår- och fotvård, badservice, matdistribution ochsnöröjning under förutsättning att servicen avsåg personer som bor i egnabostäder. Reform av socialvården () 1979/80:1, SoU1979/80:44, rskr 1979/80:385) antog socialtjänstlagen (1980:620), somskall träda i kraft och då ersätta den nuvarandesocialhjälpslagen och annan social vårdlag-sfiffning. För - somsocialvården i fortsättningen skall kallas -skall helhetssynen bli utmärkande.Helhetssynen beaktar individens totala situation, och den enskilde skallsåledes ses i ett vidare socialt sammanhang, där boende- och arbetsförhållandenhör till de viktigaste faktorerna, men där också många andra aspekter kanbehöva beaktas. skall sträva efter att finna en samlad lösningpå sociala svårigheter i den enskildes eller gruppens totala situafion. rRiksdagen 1981/82. SoU1981/82:2 6 skall genomstrukturinrikfade insatser såsom medverkan i samhällsplaneringen främja godamiljöer i kommunen, genom allmänt inriktade insatser fillgodose olika gruppersbehov, t. ex. de äldres behov, samt genom individuellt inriktade insatser lämnasociala tjänster direkt anpassade fill den enskilde individens behov. 119 och 20 §§ socialtjänstlagen finns särskilda bestämmelserom äldreomsorger. skall enligt dessa bestämmelser verka för aftäldre människor får möjlighet att leva och bo självständigt och att ha en aktivoch meningsfull tillvaro i gemenskap med andra. skall vidareverka för atf äldre människor får goda bostäder och ge dem som behöver def stödoch hjälp i hemmet och annan lättåtkomlig service. För äldre människor medbehov av särskilt stöd skall kommunen inrätta bosfäder med gemensam service(). Slutligen skall övergången från ett yrkesverksamt liv underlätfasgenom information och annat stöd. insatser för de äldre skall enligtpropositionen utformas med utgångspunkt i principerna om självbestämmanderättför de äldre och om normalisering av deras tillvaro. Detta innebär konkret bl.a. att människorna skall kunna behålla sin bostad när de blir äldre, aft deäldre så långt def är möjligt skall erbjudas bostäder i det vanligabostadsbeståndet och atf de äldre skall erbjudas ett differentierat utbud avservice såsom social hemhjälp (social hemtjänst), färdtjänst, social jour ochtekniska hjälpmedel. Def förutsätts aff utbudet av service i skallvariera med hänsyn till de boendes individuella behov. De nuvarande ålderdomshemmenskall omfattas av begreppet , nämligen som bostäder vilka tillgodoseromfattande behov av service och vård. Det understryks i proposifionen atf de äldres kunskaperoch livserfarenheter i ökande utsträckning måste tas fill vara som en resursför samhället. I propositionen uttalas bl. a. att sjukvårdshuvudmännenbör svara för all hälso- och sjukvård för de äldre, även för dem som bor iservicehus, men aff def bör vara socialnämndens uppgift aft verka för atf ennödvändig samverkan utvecklas mellan kommun och landstingskommun så att behovetav medicinska insatser blir tillgodosett så väl som möjligt. Sjukvårdshuvudmännenskall också svara för institutionell vård, när det finns ett medicinsktvårdbehov som mer varaktigt kräver insatser dygnet runt. Utredningsverksamhet om äldreomsorger m. m. Om primärvård - äldreomsorger - samverkan samt Sjukvårdens och socialvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut (Spri) SoU1981/82:2 7 beslutade att genomföra ett gemensamtutvecklingsarbete främst inriktat på primärvård, äldreomsorger samt samverkanmellan landstingskommuner och kommuner. Arbetet inleddes med förstudier avseendenämnda tre områden. Resultaten av förstudierna presenterades i skriftenPrimärvård-äldreomsorger-samverkan. Härefter följde ett utredningsarbete somsyftade till att ge de lokala huvudmännen ett så konkret underlag som möjligtför planeringen i första hand till mitten av 1980-talef. Resultatet av dettautredningsarbete presenterades i sex skrifter, nämligen (1)Primärvård-innehåll och utveckling, (2) Sjukvård i hemmet-social hemtjänst, (3)Boende, service och vård för äldre, (4) Långtidsvård i samverkan, (5)Omhändertagande av åldersdementa samt (6) Dagsjukvård inom primärvården.Svenska kommunförbundet och utsände dessa skrifter tillkommunerna och landstingskommunerna för aft användas som underlag för huvudmännensplanering. I skriften Boende, service och vård för äldre beskrivstänkbara och önskvärda utvecklingslinjer för ordinärt boende, serviceboende,ålderdomshem och lokala sjukhem med därtill knutna verksamheter. Som grund förde utvecklingslinjer som anges i skriften har uppställts följande mål. Det grundläggande målet bör vara att successivt vidgamöjligheterna till ordinärt boende. Ett viktigt målär att relativt sett minska behovet av flyttningar från den invanda fysiska ochsociala närmiljön. Eff annatviktigt mål är atf främja social kontakt och ömsesidigt stöd. När behov avsärskilda boende- och vårdformer uppkommit bör målet vara att utforma dem såaff de så långt möjligt tillvarafar kvaliteterna i det ordinära boendet. Ett väsentligtmål är att renodla huvudmännens uppgifter och utveckla en praktiskt utformadsamverkan mellan socialvård samt hälso- och sjukvård. De båda kommunförbundenrekommenderade-bl. a. med hänvisning till ovannämnda skrifter - i likalydandecirkulär kommunerna och landstingskommunerna au, i den mån så interedan skett, kommunvis påbörja ett - mellan landstingskommuner ochkommuner samordnat -konkret och åtgärdsinrikfat program- och planeringsarbeteför äldreomsorgernas utbyggnad och utveckling, att i första hand inriktaplaneringen på en femårsperiod samt att bedriva arbetet i kontakt medpensionärsorganisationerna. De båda förbunden presenterade under våren 1980uppgifter om läget beträffande den planerade utvecklingen av äldreomsorgerna,vilka byggde på en enkät till landstingskommunerna och kommunerna. Sedan flera kommuner vänt sig tillKommunförbundet och efterfrågat material som kan vara till hjälp vidplaneringen av den sociala äldreomsorgen har tagit framett s. k. idématerial benämnt Att SoU1981/82:2 8 planera för äldre, gemensamma insatser under 80-talet.Idématerialet består av en huvudskrift, varmed avsikten är att belysa hur mankan arbeta fram program för kommunens insatser för äldre, och ettarbetsmaterial. I idématerialet behandlas - förutom frågor om social omsorg -bl. a. frågor om bostadsförsörjning och boendemiljö, kommunikationer ochtrafikmiljö, sysselsättning, fritid och kultur, pensionärsinflyfande, stöd tillinsatser från organisationer och enskilda samt samverkan mellan kommun ochlandsting. startade år 1980ett utvecklingsarbete om äldreomsorger i programform, i vilket de olika enheterinom myndigheten som behandlar frågor om verksamheter för de äldre delfar.Avsikten med "äldreomsorgs-programmet" är att söka och sammanfattakunskap om de äldres situation i samhället samt insatser för de äldre, atfsamordna insatser för de äldre samt att ge underlag för ettprincip- och handlingsprogram för äldreomsorgen. Den bärande principen fördetta princip- och handlingsprogram har formulerats sålunda: "Avekonomiska skäl och hänsyn till mänskliga rättigheter så långt som möjligt/ra/isluten vård och omsorg (på institution) (/// öppen vård och omsorg, vård ochomsorg i hemmet och egenvård och egenomsorg." Redovisningen av olika projekt inom äldreomsorgsprogrammetsker etappvis i en särskild rapportserie. har tio rapporter presenterats,nämligen (nr 1) program för äldreomsorg-En presentation, (nr2) Modeller för samverkan hemsjukvård-social hemhjälp i , (nr 3)Modell för samverkan hemsjukvård-social hemtjänst i , (nr 4)Formaliserad samverkan social hemhjälp-sjukvård i hemmet. En översikt(Arbetsmaterial. ), (nr 5) Äldre invandrare-En bakgrund, (nr 6) Gamla invandrarei - En probleminventering, (nr 7) Planering för äldre - bättre samhälleför alla. Kommunernas möjligheter atf påverka och styra, (nr 8) Frånålderdomshem till - Sammanfattning av en studie, (nr 9) De äldrestandvårdssituation - En litteraturgenomgång samt (nr 10) Från ålderdomshemtill : Om- och tillbyggnad -Ett diskussionsunderlag med exempel jämtebilagan Från ålderdomshem till - Ett historiskt perspektiv. På begäran av (SoU1979/80:44, s. 40, rskr 1979/80:385) har tillkallats en parlamentariskäldreberedning (S 1981:1). Enligt direktiven för äldreberedningens arbete ärhuvuduppgiften att behandla frågor om övergripande prioritering och samordningav samhällets insatser för de äldre. Beredningen skall inrikta sitt arbete påde områden som avser boende. SoU1981/82:2 9 omsorg, service och vård av de äldre. En utgångspunkt förarbetet skall vara att insatser som görs för de äldre i första hand skallunderlätta för dem aft leva ett självständigt liv. Betydelsen avbostadsförhållandena och tillgången till hemhjälp understryks. Resurser för omvårdnaden om sjuka äldre människor I motion 1980/81:946 (vpk) anförsbl. a. att vårt välfärdssamhälle inte ger trygghet åt de grupper - bl. a. deäldre - som är mest beroende av samhällsomsorg, och det påpekas som exempelhärpå bl. a. att enbart i saknas inom långtidssjukvården ca 3000 vårdplatser, trots att man på långvårdssjukhusen placerar åldringar ifyrbäddsrum, oberoende av sjukdomstillståndet. Den tillkalladepensionärsundersökningen (S 1974:06) (PU)-som hade i uppdrag att göra enundersökning angående åldringsvården m. m. och att därvid bl. a. kartläggapensionärernas situation i dagens samhälle och att göra en analys av deframtida utvecklingstendenserna - presenterade huvudresultatet av sittarbete i betänkandet (SOU 1977:98) Pensionär -75 jämte bilagor. Är 1978slutförde PU sitt uppdrag genom att avge särskilda rapporter (Ds S 1979:5) omsocial hemhjälp, färdtjänst, ålderdomshem och hemsjukvård, vilka var baseradepå olika undersökningar som PU genomfört. Enligt PU bodde 57 096 pensionärer påålderdomshem. Antalet långtidssjuka på ålderdomshem uppskattades till ca 8 000.Dessutom fanns det på ålderdomshemmen ca 1 250 pensionärer som bedömdes varalika vårdkrävande som de långtidssjuka. PU redovisade i fråga om att det fanns103 anläggningar med sammanlagt ca 6 500 lägenheter och ca 6 850 hyresgäster iservicelägenheterna. Av hyresgästerna bedömdes vara handikappade i någotavseende. Utbyggnad av sjukvården för äldre människor vid sidan avakutsjukvården Sjukvården i hemmet bedrivs ivarierande former och under medverkan av personal med olika kompetens. Vanligenfår den sjuke vård och hjälp i sitt hem av personal anställd hossjukvårdshuvudmannen eller inom.den kommunala sociala hemhjälpsverksamheten. Idet senare fallet sker insatserna enligt avtal med sjukvårdshuvudmannen. SoU 1981/82:2 10 att sjukvårdshuvudmannen lämnar ekonomisk ersättning tillanhörig som vårdar patienten i hemmet. För dessa anhöriga vårdare träffadeLandstingsförbundet och enrekommen-dafionsöverenskommelse om anställningsvillkoren. Överenskommelsen gällerför anhöriga vårdare som är anställda hos huvudmannen och reglerar vårdarnasersättning, semesterförmåner m. m. Det förekommer också attsjukvårdshuvudmannen lämnar kontantbidrag till vårdtagaren, som sedan själv fårordna med vårdare m.m. Den allmänna försäkringen lämnar numera ersättning fillsjukvårdshuvudmännen för sjukvårdande behandling i samband med sjukvård ihemmet. De ovannämnda (s. 7) genom samarbete mellansocialstyrelsen. och Spriframtagna skrifterna innehåller närmare riktlinjer för utvecklingen av bl. I skriften Sjukvård i hemmet-social hemtjänst föreslås, bl. a.mot bakgrund av det ökande antalet äldre människor, ökade uppgifter för sjukvårdeni hemmet inom ramen för primärvården. Def föreslås sålunda bl. a. aftkvaliteten hos sjukvård i hemmet skall ökas genom en ökning av det medicinskainnehållet i syfte att möjliggöra för flera och sjukare människor attkvarstanna i eller återvända till det egna boendet. När def gäller ansvarsfördelningen i fråga om vård ihemmet fastslås atf kommunerna skall tillhandahålla sociala resurser med bl. a.socialt utbildad personal och atf sjukvårdshuvudmännen skall tillhandahållamedicinska resurser med bl. a. sjukvårdsutbildad personal.