bet · G501JuU13 · 1981-12-31 00:00:00 — Imotion 66 efterlyses kompletterande lagändringar så att häktade och anhållnages möjligheter att begära rättens prövning av åklagares beslut.Häktningsutredningen föreslog också domstolsprövning av sädana beslut. Utskottetdelar den under remissbehandlingen av häktningsutredningens betänkandeframförda uppfattningen att en sädan ordning som motionärerna förespråkar ärkostsam och betungande. Det är också tveksamt om den skulle fylla någonfunktion med hänsyn till att beslutet ofta kommer att vara ändrat innan rättenhinner ta upp det till prövning. Härtill kommer att den misstänktes tilltrotill rätten kan komma att minska ju flera beslut domstolen har att fattabeträffande den misstänkte under förundersökningen. Utskottet finner, medhänsyn till vad som har sagts och då de möjligheter till överprövning somredan finns får anses tillfredsställande, i likhet med departementschefen, attden av mofionärerna förordade ordningen inte bör införas. Utskottet avstyrkersåledes bifall till motion 66 i denna del. har, efter det att propositionenavlämnades, beslutat om ändringar i två av de paragrafer i som föreslåsbli ändrade (prop. 1980/81:84, LU 1980/81:24, rskr 351, SFS 1981:828). De ipropositionen framlagda förslagen till ändring i 25 kap. I och 3 §§ harutformats med utgångspunkt i de av sedermera beslutade ändringarna,som träder i kraft . Utskottet föreslär att riksdagenstidigare beslut beaktas pä det sätt som framgår av utskottets hemställan. Iövrigt föranleder propositionen eller motionerna inget uttalande av utskottet. 1.beträffande bifall till proposition 1980181:201 m.m. a. attriksdagen avslår motion 1981/82:19, b. attriksdagen dels avslår det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i såvitt avser 25 kap. 1 och 3 §§, dels antar följande förslag till Lag om ändring i lagen (1981:828) om ändring i Härigenom föreskrivs att 25 kap. 1 och 3§§ , i denlydelse paragraferna har erhållit genom lagen (1981:828) om ändring irättegångsbalken, skall ha nedan angivna lydelse. Är någon skäligen misstänkt för brott, på vilket fängelsekan följa, och kan med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktesförhällande eller annan omständighet skäligen befaras, att han avviker ellerannorledes undandrager sig lagföring eller straff, men förekommer eljest ejanledning att anhålla eller häkta honom, får, om det finnes tillfyllest, istället förbud meddelas honom att utan tillstånd lämna honom anvisadvistelseort. Oberoende av brottets beskaffenhet fär också förbud, som nusagts, meddelas, om det skäligen kan befaras, att den misstänkte genom attbegiva sig från riket undandrager sig lagföring eller straff. Är någon skäligen misstänkt för brott, på vilket fängelsekan följa, och kan det med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktesförhållande eller annan omständighet skäligen befaras, att han avviker ellerannorledes undandrar sig lagföring eller straff, men finns det i övrigt inteanledning att anhålla eller häkta honom, fär, om det är tillräckligt, istället förbud meddelas honom att utan tillstånd lämna honom anvisadvistelseort (reseförbud) eller föreskrivas att han på vissa tider skall anmälasig hos anvisad polismyndighet (anmälningsskyldighet). Oberoende av brottetsbeskaffenhet får också reseförbud eller anmälningsskyldighet beslutas, om detskäligen kan befaras att den misstänkte genom att bege sig från riket undandrarsig lagföring eller straff. Föreligger mot någon skäl till häktning eller anhållandemen kan det antas att syftet därmed kan tillgodoses genom reseförhud eller anmälningsskyldighet,får beslut härom meddelas även i andra fall än som avses i första stycket. Enligt SFS 1981: 828 som träder i kraft den 1 januari1982. Reseförbud meddelas av åklagaren eller rätten. Fråga om reseförbud får tas upp av rätten på yrkande av åklagaren eller då rätten har att besluta om den misstänktes häktning eller hans kvarhållande i häkte. Efter åtalet får rätten även på yrkande av målsäganden eller självmant ta upp frågan. Reseförbud meddelas av undersökningsledaren,åklagaren eller rätten. Fråga om reseförbud mä av rätten upptagas pä yrkande avundersökningsledaren eller åklagaren eller dä rätten har att besluta om denmisstänktes häktning eller hans kvarhållande i häkte. Efter åtalet äge rättenäven på yrkande av målsäganden så ock självmant upptagafråga därom. Väckes vid rätten fråga omreseförbud, skall, sä snart ske kan, förhandling därom äga rum inför rätten.Om sädan förhandling gälle i tillämpUga delar vad i 24 kap. 17 § är stadgat. Ärfara i dröjsmål, må rätten meddela reseförbud att gälla, till dessannorlunda förordnas. c.att med anledning av motion 1981/82: 36 i denna del (delvis) och medanledning av motion 1981/82:66 i denna del (yrkande 2) antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om ändring i såvittavser 24 kap. 3§ med den ändringen att paragrafen erhåller följande somUtskottets förslag betecknade lydelse: Om det på grund av den misstänktes ålder, hälsotillståndeller annan liknande omständighet kan befaras att häktning skulle komma attmedföra allvarligt men för den misstänkte, får häktning ske endast om det äruppenbart att betryggande övervakning inte. Vill den misstänkteinte underkasta sig övervakning, skall häktning ske. Om det på grund av den misstänktes ålder, hälsotillståndeller annan liknande omständighet kan befaras att häktning skulle komma attmedföra allvarligt men för den misstänkte, fär häktning ske endast om det äruppenbart att betryggande övervakning inte kan ordnas. Detsamma gäller kvinnasom har fött så förut att häktning kan befaras medföra allvarligt menför barnet. Vill den misstänkte inte underkasta sig övervakning, skall häktningske. ' Enligt SFS 1981:828 som träder i kraft den 1 januari1982. Senaste lydelse 1964: 166. JuU 1981/82:13 34 Om ytterligare inskränkning i fråga om häktning avden som är under är särskilt stadgat. Attreseförbud eller anmälningsskyldighet får träda i stället för häktning, stadgasi 25 kap. d. attriksdagen antar det genom propositionen framlagda försla get till lag om ändring i i den mån det inte omfattas av utskottets hemställan ovan, dock med den ändring av ingressen som betingas av utskottets hemställan ovan, e. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda försla get till lag om ändring i lagen (1952:98) med särskilda bestämmel ser om tvångsmedel i vissa brottmål, f att antar detgenom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1957:668)om utlämning för brott, g. att antar det genom propositionenframlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1959:254) om utlämning förbrott till , , och , h. att antar detgenom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i lagen (1972:260)om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, i. attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1974:203) om kriminalvård i anstalt, k. att antar detgenom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i lagen (1974:515)om ersättning vid frihetsinskränkning. 1. att antar detgenom propositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i lagen (1975:295)om användning av vissa tvångsmedel på begäran av främmande stat, m. attriksdagen antar det genom propositionen framlagda förslaget till lag omändring i lagen (1976:371) om behandlingen av häktade och anhållna m. n. att antar detgenom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i passlagen (1978:302), 2. beträffande kroppsvisitationoch kroppsbesiktning att avslår motion 1981/82: 35, 3. beträffande häktning av den somensam har vårdnad om barn att avslår motion 1981/82: 36 i den mån deninte omfattas av utskottets hemställan ovan, 4. beträffandedomstolsprövning av beslut angående häktade att avslårmotion 1981/82:66 i denna del (yrkande 1). JuU 1981/82:13 35 Närvarande:Bertil (), (), (), ,(s), HansPetersson i (fp), (), (), (), i (s), (), (),(), (), () och (). (), (), (), (), i (s), ()och () anser dels att den del av utskottets yttrande som börjarpä s. 24 med "De straffprocessuella" och som slutar på s. 25 med"berörda delar" bort ha följande lydelse: Destraffprocessuella tvångsmedlen utgör allvarliga inskränkningar i degrundlagsskyddade fri- och rättigheterna, och de innebär stora ingrepp i denenskildes levnadsförhållanden. Utskottet vill därför slå fast att straffprocessuellatvångsmedel skall användas i så liten omfattning som möjligt. Detta gällersärskilt tvångsmedel som innebär frihetsberövande, och sådana tvångsmedel böranvändas bara när det är nödvändigt för att tillgodose mycket viktigasamhällsintressen. Enligt utskottets mening bör provisoriska frihetsberövandensom häktning och anhållande fä ske endast vid allvariig brottslighet. När detgäller annan brottslighet bör man - i den mån det över huvud taget ärnödvändigt att tillgripa straffprocessuella tvångsmedel använda alternativsom är mindre ingripande. mening visar häktningsutredningens material att de frihetsberövandetvångsmedlen använts i en utsträckning som inte kan försvaras. Det framgårsåledes att praxis har gått vida längre än lagstiftaren avsett när det gällerhäktning på grund av risk för fortsatt brottslighet. Detta är mycketbetänkligt, och enligt utskottets mening kan det inte godtas att häktninganvänds för att förhindra fortsatt brottslig verksamhet annat än när det ärfräga om en påtaglig risk för brott av allvarligt slag. Även när det gälleranhållande och gripande visar enligt utskottets mening häktningsutredningensmaterial att rättstillämpningen är otillfredsställande. Vadsom nu har sagts innebär att utskottet inte kan ansluta sig tilldepartementschefens ståndpunkt att de nuvarande reglerna om häktning och andrapersonella tvångsmedel år utformade pä ett sätt som innebär en lämpligavvägning mellan de olika intressen som gör sig gällande i sammanhanget.Enligt utskottets mening bör således de nuvarande reglerna om häktning,anhållande m. m. ändras. Härvid måste strävan vara att få till stånd regler sominnebär minskade möjligheter att använda tvångsmedel vid den mindre allvarligakriminaliteten utan att innebära minskade möjlig- JuU 1981/82:13 36 heteratt använda frihetsbeiövande tvångsmedel vid den allvarliga kriminaliteten. Härvill utskottet särskilt framhålla att det är viktigt att man tillskapar mindreingripande tvångsmedel som - till skillnad mot förslagen i propositionen - kankomma att tjäna som reella alternafiv till häktning och anhållande. Deöverväganden som har redovisats leder utskottet fill den ståndpunkten attpropositionen bör avslås och att hos regeringen bör begära förslag tilländringar i gällande lagstiftning i syfte att begränsa användningen avfrihetsberövanden i straffprocessen. I det följande behandlar utskottet -delvis i anslutning till förslag i propositionen - vissa frågor som böruppmärksammas i samband med det översynsarbete som enligt utskottetsuppfattning bör ske. Vid detta arbete bör häktningsutredningens förslag kunnatjäna som underlag. dels att den del av utskottets yttrande på s. 26som börjar med "Utskottet vill" och som slutar med "avriksdagen" bort ha följande lydelse: Avsiktentorde vara att anmälningsskyldighet skall användas i sådana fall då domstolarnaf. n. anser sig tvungna att besluta om häktning trots att en mindregenomgripande åtgärd skulle kunna vara tillräcklig. Enligt utskottets mening ärdet dock risk att den föreslagna regeln kommer att Ullämpas så attanmälningsskyldighet används i sådana fall, dä domstolarna f. n. anser atthäktning inte bör ske. Resultatet kan därför bli ett ökat användande avpersonella tvångsmedel allmänt sett och även av häktning som ju skalltillgripas om den misstänkte bryter mot anmälningsskyldigheten eller villkorsom är förenade med den. Utskottet instämmer således i den kritik som framförsi mofion 19 i detta hänseende och anser att den föreslagna regleringen inte kangodtas, och enligt utskottet bör vad som har uttalats beaktas i detöversynsarbete som enligt vad utskottet har anfört bör komma tillstånd. dels att den del av utskottets yttrande som böljarpå s. 27 med "Utskottet anser för" och som slutar på s. 28 med"behandlad del" bort ha följande lydelse: Avvad utskottet fidigare har anfört följer att övervakningsinstitutet bör sesöver. Därför saknas enligt utskottets mening anledning att nu närmare övervägahur bestämmelserna i fråga bör vara utformade. Utskottet vill dock framhållaatt det är angeläget att man i samband med det översynsarbetet bör sökalösningar som innebär att man undviker att barn skadas genom att dessvärdnadshavare häktas. Med utskottets inställning saknas skäl för någonriksdagens åtgärd till följd av motion 36 och motion 66 i här aktuell del. dels att den del av utskottets yttrande som börjarpä s. 28 med "Utskottet, som" och som slutar pä s. 29 med"sida" bort ha följande lydelse: JuU 1981/82:13 37 Utskottet delar motionärernas uppfattning och anseratt man i samband med den översyn av reglerna om häktning m. m. som bör skeutarbetar ett förslag om lekmannamedverkan vid prövningen av häktningsfrägor. dels att den del av utskottets yttrande som börjarpå s. 29 med "EnUgt utskottets" om som slutar på s. 30 med"olika invandrargrupper" bort ha följande lydelse: mening kan det inte råda nägon tvekan om att det i allmänhet måsteanses vara av värde att den som anhålls får biträde av försvarare.Bestämmelsen i 21 kap. 3 § tredje stycket sista meningen RB ger uttryck fördenna tanke. Enligt 12 § förundersökningskungörelsen (1947:948) skall denmisstänkte redan i samband med det förhör som normalt föregår beslut omanhållande underrättas om bl.a. rätten till offentlig försvarare. För att enförsvarare skall kunna biträda i samband med anhållandet krävs att han utses påett tidigare stadium av förundersökningen. Motbakgrund av vad som har anförts anser utskottet - i likhet med motionärerna- att det frän rättssäkerhetssynpunkt är angeläget att häktningsutredningensförslag i denna del genomförs möjligt. I mofion 35 efterlyses en komplettering avrättegångsbalkens regler om kroppsvisitation och kroppsbesiktning. Enligtmotionären bör var och en som skall bli kroppsvisiterad eller kroppsbesiktigad- oavsett kön - ha rätt att få undersökningen utförd av personer av det egnakönet och i närvaro av endast personer av det egna könet. För en sådan ordningåberopar motionären integritetsskäl och hänsyn till skiljaktigheter i kulturellbakgrund hos olika invandrargrupper. dels att den del av utskottets yttrande på s. 31som börjar med "Utskottet delar" och som slutar med "avutskottet" bort ha följande lydelse: Utskottethar förståelse för de synpunkter som ligger bakom motionen. Utskottet anser sigf. n. inte kunna göra några uttalanden om vilka principer som bör gälla föröverprövning av de beslut det här är fråga om och avstyrker därför bifall tillmotion 66 i här behandlad del. Enligt utskottets mening bör dock fråganuppmärksammas i det översynsarbete som bör äga rum. Sammanfattningsvis avstyrker utskottet bifall tillpropositionen och motionerna 35, 36 och 66 och anser att med bifallfill motion 19 som sin mening bör ge regeringen till känna vad utskottet haranfört i det föregående om översyn och förslag i fråga om de personellatvångsmedlen m.m. JuU 1981/82:13 38 dels att utskottets hemställan under moment 1 bortha följande lydelse: 1. beträffande bifall till proposition 1980181:201 m. m. att med bifalltill motion 1981/82:19 avslår proposition 1980/81:201 och motion 1981/82: 36 idenna del (delvis) och motion 1981/82:66 i denna del (yrkande 2) samt som sinmening ger regeringen till känna vad utskottet anfört om översyn och förslag ifräga om de personella tvångsmedlen. i (fp) anför: Somen av ledamöterna i häktningsutredningen, vars förslag har varit aktuella idetta lagstiftningsärende, vill jag uttala följande. Ett viktigt led ireformarbetet på det kriminalpolifiska området har varit attminska användningen av frihetsberövande påföljder och i stället väljakriminalvård i frihet. lade - i enlighet med sina direktiv- fram förslag som syftade till att sä långt möjligt bringa tillämpningen avde straffprocessuella tvångsmedlen i samklang med riktlinjerna för detkriminalpolitiska reformarbetet. Enligt min mening bör man gä vidare på denvägen, och jag anser att häktningsutredningens betänkande bör tjäna somunderlag för det fortsatta reformarbetet i fråga om de straffprocessuellatvångsmedlen. Medhänsyn till kravet på återhållsamhet med de offentliga utgifterna anser jag migdock kunna godta att man inte nu gör någon mera genomgripande reform ienlighet med de principer som häktningsutredningen lade fram. Deninställning jag har redovisat nu utgör enligt min mening inte hinder för atttillstyrka de förslag till lagändringar som läggs fram i propositionen. Tvärtomfyller de angelägna behov, och de kan också ses som en första etapp på denreformering av regleringen av de straffprocessuella tvångsmedlen som enligtmin mening bör ske.