bet · G501FiU40 · 1981-12-31 00:00:00 — Enligt motionärernas uppfattning är likviditetskvoternaöverspelade som styrinstrument. När likviditetskvoterna nu i vissa fall slagiti taket på bör denna regleringsform slopas. Det uppkomna läget på kreditmarknaden bör utnyttjas för enliberalisering av kreditpolitiken. Detta bör som mening gesregeringen till känna, anför motionärerna. I motionen behandlas ocksålöntagarfondernas inverkan på ekonomi. Ett system med löntagarfonderleder enligt motionärerna lill att dynamiken i näringslivet går förlorad.Utvecklingen av mindre företag hämmas och nyföretagande motverkas.Fackföreningsrörelsen kommer att få ett dominerande inflytande över hela detsvenska näringslivet. Därmed går utvecklingen mot en ekonomi med stark politiskstyrning av de centrala delarna av ekonomin. Marknadsekonomin undergrävs ochkonsumentens inflytande begränsas. Motionärerna föreslår därför att riksdagenskall uttala sig mot införandet av kollektiva löntagarfonder. I motion 2557 (vpk) framhålls attkrisens verkliga karaktär är att det är en kapitalistisk överproduktionskris.Genom kapitalismens internationalisering eller tilltagande multinationaliseringhar den fått speciella drag. Mycket talar för all den period av kraftigexpansion för de kapitalistiska ekonomierna vi haft , det som iblandkallas den tredje industriella revolutionen, nu har börjat att gåmot sitt slut. Detta resulterar, tror motionärerna, bl. a. i hårdnandemotsättningar mellan de multinationella bolagen och nationalstaterna, mellanområdet för kapitalisternas profilintressen och den offentliga verksamheten,mellan olika grupper av kapitalister men främst mellan kapital och arbete, därkapitalet söker förstärka sina positioner genom att tränga tillbaka dearbetande. Regeringens politik av nedskärningar av den offentligasektorns verksamhet skapar arbetslöshet, växande sociala problem osv., anförmotionärerna. Härigenom motverkas nedskärningarnas och försämringarnas påståddasparsyfte, eftersom regeringen tvingas till ökade arbetsmarknadspolitiskainsatser. Grundtankarna bakom besparingspolitiken ligger i den s. k.nyliberala filosofin som är på modet inom stora delar av borgerligheten,framhåller motionärerna. Samhället skall, enligt denna filosofi, gradvis minskasin efterfrågan på statliga åtgärder. Politikens beslutsområde skall minskasoch FiU1981/82:40 14 ge ökat utrymme ål den s. k. fria konkurrensen och dekapitalistiska marknadskrafterna. Vad som på krävs inomden ekonomiska politiken är enligt motionärerna ändrade maktförhållanden övernäringslivet så att detta kan styras efter samhälleliga målsättningar i ställetför efter de enskilda bolagens och koncernernas privata vinstintressen.Multinationaliseringen av ekonomin måste brytas för att möjliggöra enverkningsfull ekonomisk politik. Kapitalströmmarna måste kunna styras ochkontrolleras av samhället för att få slut på tendensen att alltmer användas förspekulation i stället för till investeringar i produktion. På kort sikt bör ett mål inom den ekonomiskapolitiken vara att återställa det reella vårdel och innehållet i erövradesociala rättigheter, som redan har blivit åtgångna .av den borgerliganédskärningspolitiken eller som riskerar att saboteras av dennapolitik. Främst gäller det att återställa de tidigare villkoren för denkommunala sektorn. Motionärerna vill också att beräkningsgrunderna förbasbeloppen ändras så att dessa åter motsvarar den verkliga inflationen. Dettaär en åtgärd av särskilt värde för landets pensionärer. Det gäller vidare attinte bara återställa utan också ytterligare öka subventionerna på viktigalivsmedel, så att effekten till slut blir lika med ett slopande av matmomsen. Blandkraven i övrigt i motionen märks följande: o AMS bör genast tilldelas de medel verket anser sigbehöva för att kunna kortsiktigt mildra arbetsmarkradssituationen. o Ett program för 100 000 nya samhällsnyttiga arbeten,främst inom den offentliga sektorn, genomförs . o Ett samhälleligt program för skapande av nyaindustriarbetsplalser upprättas, programmet bör vara av storleksordningen 100000 nya industrijobb . o Industriprogrammet kompletteras med statlig kontrollöver investe-ringskapilal- och kreditströmmarna i samhället. Näraliggande kravår här att valutalagstiftningen tillämpas med skärpt restriktivitet motutlandsinveste-' ringar och industriutflyttning. Förberedelser måste vidarevidtas för en nationalisering av de stora privata affärsbankerna,försäkringsbolagen, investmentbolagen och stiftelserna. Den ekonomiska situationen i denindustrialiserade världen kännetecknas allmänt av svag produktion, lågtkapacitetsutnyttjande och därav följande hög arbetslöshet och mattinvesteringsaktivitet. En ljusglimt är dock att prisstegringarna har saktatav. Möjligheterna att nå en internationellt FiU 1981/82:40 15 samordnadstrategi för att komma ur svårigheterna är tyvärr inte alltför goda. Risken i en del länder vidtar protektionistiska åtgärder för att kortsiktigt hållatillbaka arbetslösheten ökar i takt med att konjunkturuppgången dröjer. Endylik utveckling är naturligtvis förödande för världsekonomin,speciellt för de små industriländerna med en omfattande utrikeshandel liksomför utvecklingsländerna. Mot den bakgrunden noterar utskottet medtillfredsställelse att man vid det senaste ministerrådsmötet i i mitten avmaj markerade vikten av alt slå vakt om frihandeln och bekämpa alla former avprotektionism. Vidministerrådsmötet var man också enig om att den ekonomiska aktiviteten iOECD-området kommer att karaktäriseras av en måttligåterhämtning. Till en del är den förutsedda återhämtningen också"tekniskt" betingad i så måtto att den reflekterar att denneddragning av lagren som pågått avslutas. En konjunkturuppgång av mer genuinkaraktär, där också investeringarna tar fart, ser däremot ut att dröja. Denmodesta återhämtning som förutses är inte tillräcklig för att minskaarbetslösheten i OECD-området. Den förutses öka till över 30 miljoner personer.En fortsalt nedgång i inflationstakten kommer dock att leda real återhämtning av konsumtionen. Faktorersom hindrar en tillräckligt snabb nedpressning av inflationen är det allmänthöga ränteläget, underskotten i de offentliga budgetarna och marknadsstelhetersom förhindrar en smidigare anpassning av utbud och efterfrågan. Med hänsyntill prisstegringarnas förödande och snedvridande effekter på resursanvändningoch inkomstfördelning är det naturligt att inflationsbekämpningen sätts iförsta rummet i . Detär emellertid uppenbart att en mer beständig tillväxt i industriländerna,inklusive vårt eget land, inte kan nås om inte antiinflationspolitiken följsupp med en politik som leder till ökade investeringar, vilka förbättrarproduktiviteten och tar till vara frukterna av teknologiska framsteg. För attfå till stånd en höjning av investeringsaktiviteten krävs såväl en förbättradlönsamhet som ett ökat utnyttjande av den befintUga kapaciteten. Sombetonas såväl i den reviderade finansplanen som i motion 2550 (m) ärbedömningarna av den internationella utveckUngen förbundna med fleraosäkerhetsfaktorer. En sådan faktor är oljeprisutvecklingen . Under fjolåretnoterades en markant nedgång i efterfrågan på olja i OECD-området.Energibesparingar och den svaga ekonomiska aktiviteten i industriländerna har,tillsammans med att konsumentiänderna dragit ned sina oljelager, utsattoljemarknaden för ett betydande tryck. Den vikande efterfrågan har givit utslagpå priserna. De s. k. spotpriserna sjönk dramatiskt . Imars sammanträdde representanter för de oljeproducerande länderna (OPEC) iWien. Man beslutade att skära ned och maximera produktionen för att sökabibehålla del officiella riktpriset på per fat. Detta beslut harsenare konfirmerats vid ett möte i i . Som påpekasi den moderata partimolionen har sedan den reviderade finanspla- FiU1981/82:40 16 nen publicerades priserna på spotmarknaden återigenstigit. Till osäkerheten på oljemarknaden bidrar de labila politiskaförhållandena i och kriget mellan och iSydatlanten. och 1983 är bilden också oklar. Enkonjunkturuppgång med åtföljande ökad efterfrågan på olja i kombination med enlageruppbyggnad talar för att priserna rimligen inte kommer att falla undernågon . torde efterfrågan sammantaget ge underlagför en viss prisuppgång, motsvarande ett oförändrat realpris på olja. Mycket stor osäkerhet råder också om ränte- ochväxelkursutvecklingen. Utvecklingen i spelar därvidlag encentral roll. Det fortsalt höga ränteläget i den amerikanska ekonomin trots attinflationstakten nu är på väg ned har lett till en abnorm situation medrealräntor på mitt i en recession. Det höga amerikanska räntelägel ochden uppdrivna dollarkursen försvårar inflationsbekämpningen i genom attde europeiska valutorna deprecieras gentemot dollarn vilket genomimportprisernas stegring smittar av sig på den inhemska inflationen. Samtidigtmedför emellertid den höga dollarkursen att de europeiska företagens konkurrenssituationförbättras gentemot de amerikanska företagen. Detta leder till en försvagningav bytesbalans som bör få till följd att dollarnfaller. En sådan utveckling skulle underlätta för de europeiska länderna attföra en politik som möjliggör räntesänkningar för att få fart påinvesteringarna. Denna anpassningsprocess tar emellertid tid och under tidenökar arbetslösheten i industriländerna. Det bör i sammanhanget understrykas attfinansieringen av de stora budgetunderskotten i många länder i är enannan viktig faktor bakom det allmänt höga ränteläget. Ytterligare en faktor av betydelse för den ekonomiskautvecklingen som utskottet vill fästa uppmärksamheten vid gäller utvecklingenav det internationella betalningssystemet. En central förutsättning för viirldsekonomins expansionunder efterkrigstiden var ett väl fungerande betalningssystem. Under1970-talet undergick detta system betydelsefulla och grundläggandeförändringar. Systemet med i princip fasta växelkurser ersattes av betydligtrörligare valutakurser. Denna rörlighet har ökat . Desnabba växelkursförändringarna har åtföljts och delvis betingats avrekordstora ränteförändringar. Till bilden hör kraftiga förskjutningar i olikaländers bytesbalanser, bl. a. till följd av de två oljeprischockerra. Parallellt med denna utveckling har den internationellakreditgivningen fortsatt att växa. Detta gäller inte minst den kreditgivningsom går via eurovalulamarknaden, en marknad som i stort sett fått utvecklasfritt vid sidan av de nationella kreditmairknaderna. Totalt uppgick nettokreditgiv-ningenpä euromarknaden enligt BIS, den internationella regleringsbankens, statistikår 1980 till . Denna marknad har nominellt vuxit FiU1981/82:40 17 har det internationellabetalningssystemet utsatts för ökade påfrestningar. Ett växande antal länderhar fått svårt att klara betalningen av räntor och amorteringar på sinautländska skulder. Detta har gällt såväl utvecklingsländer som flera stater iÖsteuropa. För t. ex. har landets svåra ekonomiska och politiska lägemedfört en akut kris i utlandsbetalningarna. För utvecklingsländernas del harflera faktorer samverkat. Förutom den andra oljeprischocken 1979 kan man pekapå stagnationen i industriländerna, som i förening med oUka protektionistiskaåtgärder begränsar exportmöjligheter. Fallande priser på många avderas exportprodukter liksom den kraftiga internationella ränteslegringen harvidare lett till en stark ökning av deras reala ränté- och amorteringsbörda. I den moderata partimotionen understryks att störningar idet internationella betalningssystemet på grund av det ökande antalet ländersom inte klarar av sina skulder kan innebära att handelsutbytet störs.Utskottet kan instämma i denna bedömning. Det är uppenbart att en ökadinstabilitet i det internationella betalningssystemet utgör ett allvarligtproblem. Risk föreligger att det kan uppkomma kedjereaktioner i form av ökadförsiktighet från bankernas sida att lämna krediter etc, sorn förhindrar denönskade expansionen av världshandeln och pressar ner många utvecklingsländer iännu djupare misär. Detta är en risk som måste vägas in vid en bedömning avutsikterna för den svenska exporten . Efter denna genomgång av någraproblem i världsekonomin gör utskottet följande bedömning av deninternationella konjunkturutvecklingen. Den totala produktionstillväxten iOECD-området förutses stanna något under 1/. Under loppet av året kandock tillväxten bli markerad och uppgå till i årstakt under det andrahalvåret. Tecken på en sådan uppgång finns i och medan denamerikanska ekonomin är nere i en djup vågdal. förutses enBNP-tillväxt om för OECD-området som helhet. Tillväxten ivärldshandeln skulle mot bakgrund av den antagna produktionsökningen stanna vid3 ä och . Denna prognos ger, i likhet med de bedömningar som görs ide moderata och socialdemokratiska partimotionerna, en något mörkare bild avkonjunkturutveckUngen än vad som anges i den reviderade finansplanen. Den ekonomiska utvecklingen i Vad gäller den inhemska ekonomiskautveckUngen vill utskottet göra några kommentarer i anslutning tillpropositionens bedömningar och vad som anförs i partimotionerna. Exportenbedöms i den reviderade finansplanen kunna öka med närmare 2 1981/82. FiU1981/82:40 18 Exportmarknaderna väntasi år och nästa är växa med drygt 3 re;sp. som vi till följd av enrejäl relativprissänkning på exporten antas kunna vinna marknadsandelar. Isåväl den moderata som den socialdemokratiska partimotionen sätter manfrågetecken kring exportprognosen som bedöms vara för optimistisk. Tre faktorer är centrala när man ska bedöma prognosen: hurmycket marknaden växer, hur företagen sätter sina priser och slutligen hurprissättningen påverkar marknadsandelsutvecklingen. Den preliminära handelsstatistiken tyder på en rätt godutveckling . ökade exportenmed i värde jämfört med , vilket tyder påen volymökning om 3 ä . Importen har ökat långsammare varför handelsbalansenhittills visar ett överskott om . Prognosen i denreviderade finansplanen, att handelsbalansen för skulle visa ettöverskott om , synes mot denna bakgrund vara försiktigthållen. Statistiken över industrins leverans- och orderlägeindikerar dock en mindre ljus bild. Orderingången var sålunda svag under förstakvartalet. Exportmarknaderna visade tecken på återhämtning,men sjönk orderingången till exportföretagen i volym jämfört medmars . Även enligt industribarometer synesorderinflödet från exportmarknaderna ha dämpats något under det förstakvartalet. väntar sig dock exportföretagenen markerad orderökning. Samtliga branscher inom verkstadsindustrin räknar medökning liksom även bl. a. den kemiska industrin och järn- och stålverken. Vad gäller företagens prissättning bör erinras om attprishöjningar är vanliga varje års första kvartal i samband med att nya avtaloch kontrakt slutes. Enligt barometer synes, jämfört medför , betydUgt fler företag ha höjt sina priser i synnerhet påexportmarknaderna. Institutet tolkar det som att det kan röra sig om enfördröjd effekt av devalveringen , som ju höjde företagenskostnader för importerade insatsvaror. är den väntadeandelen prishöjningar betydligt lägre. Enligt en specialstudie som utskottet låtit företa tycksföretagen ha höjt sina relativpriser på bearbetade industrivaror med nära 2 %mellan fjärde kvartalet 1981 och . Då bör man emellertidbeakta att vi synes ha haft en relativprissänkning på mellan andra ochtredje kvartalen och en ytterligare sänkning på mellantredje och fjärde kvartalen. Den relativprishöjning som kan noteras för förstakvartalet är inte högre än att den ligger i linje med ochpropositionens bedömning om en relativprissänkning på bearbetade varor om 5,5 %mätt mellan helåren 1981 och 1982. Det synessålunda inte finnas anledning att frångå FiU 1981/82:40 19 ochden reviderade finansplanens bedömning av prisutvecklingen för svensk export.Skulle däremot, som befaras i den moderata partimotionen och som utvecklingenhittills kan tyda på, marknadstillväxten bli lägre än vad somantagits i propositionen ställs det ännu större krav på en återhållsam pris-och kostnadsutveckling här hemma för att prognosen skall infrias. Kompletteringspropositionensbedömning av den allmänna prisutvecklingen utgår från att det skall varamöjligt att begränsa prisstegringarna lill innevarande år och till5,. ; , harkonsumentpriserna stigit och () . Denförutsedda, i och för sig måttliga, konjunkturuppgången utomlands och här hemmamed åtföljande ökad efterfrågan på råvaror typ olja och metaller, högrekapacitetsutnyttjande, förbättrat vinstläge m. m. innebär sammantaget ett vissttryck uppåt på priser och kostnader, även om det bör noteras att deninternationella inflationstakten nu är på väg ned. Penningmängdsökningen nästaår uppskattas bli i storleksordningen . Med en förutsedd real tillväxt påca och en prisstegring på innebär detta en icke oväsentlig ökningav den reala likviditeten i ekonomin. Huvudproblemet är här det storabudgetunderskottet. Även om man lyckas undvika att denna likviditetspåspådningdirekt verkar inflationsdrivande torde upplåningsbehovet kräva en fortsatt högräntenivå. Detfinns således flera faktorer som talar för att det kan bli svårt att begränsainflationen till ; Likväl måste politiken inriktas på en kraftigbegränsning av inflationen. var prisstegringarna nere på dennanivå innan den andra oljeprischocken ännuärbetat sig in i den svenska ekonomin.Tre faktorer är centrala för att inflationsprognosen skall slå in. För detförsta måste vi få en snabb produktivitetsförbättring under konjunkturuppgångensom innebär en press på kostnadsläget. Vid en gynnsam efterfrågeutveckling bördet finnas möjUgheter härför, eftersom kapacitetsutnyttjandet i företagen underen har legat på en rekordlåg nivå. För det andra måste företagenbedriva en försiktig prispolitik i syfte att vinna marknadsandelar här hemmaoch utomlands. Vid en fortsatt vinståterhämtning bör även detta vara möjligt. Dentredje, och avgörande, faktorn är avtalsuppgörelsen . I den revideradefinansplanen redovisas två alternativa kalkyler , en där löneökningen(avtal + löneglidning) stannar vid och en annan med en löneökning på ca13 %. Skillnadeni den reala utvecklingen mellan dessa alternativ blir ganska stor. Ilågkostnadsalternativet växer BNP och exporten med 2,4 resp. i volymmedan motsvarande tal för högkostnadsalternativet är 1,5 resp. . På siktblir naturligtvis effekterna på ekonomin förödande, ifall vi försittermöjligheterna till en stadigvarande förbättring av vårt kostnadsläge. Om vårtkonkurrensläge återigen försämras, omöjliggörs en exportledd tillväxt med fortsatt nedgång och utslagning inomindustrisektorn som följd. Enligt propositionens bedömning är det utrikeshandeln somliksom måste svara för tillväxten i ekonomin . Under 1983kommer, som framgår av nedanstående tabell, även de inhemskaefterfrågefaktorerna, konsumtion och investeringar, att bidra tillproduktionsökningen. Förändring i BNP-komptmenterna i procent av BNP föregående år 1978-1983enligt rev. Privatkonsumtion Statlig konsumtion konsumtion BruttoinvesteringLagerinvestering Nettoefterfrågan från utlandet Export, varor och tjänster./. Import, varor och tjänster -0,3 -0,5 -0,2 -0,2 -1,1 -0,6 -1,8 -2,7 -1,4 -0,8 -1,3 -0,9 Produktionsuppgången antas ledatill en förbättring av sysselsättningsläget redan mot slutet av 1982.Arbetslösheten förutses ligga på i genomsnitt 125 000 personer,motsvarande av arbetskraften för att sjunka till ca 115 000personer (2,), Att nedgången i arbetslösheten inte blir större trots attproduktionen väntas växa en procentenhet snabbare beror på att detförbättrade efterfrågeläget väntas medföra en ökad tillströmning avarbetssökande till arbetsmarknaden. Bakom den förutsedda tiUväxten i totalproduktionen om 1,ligger bl. a. en antagen produktionsökning i industrin på (däravtillverkningsindustrin ). Med en antagen produktivitetstillväxt om 4 %och med hänsyn till utvecklingen av den genomsnittliga arbetstiden per personväntas sysselsättningen i industrin minska med 6 000 personer mellangenomsnittslägena 1981 och 1982. Om man betänker att industrin under förstakvartalet sysselsatte 48 000 färre personer än , ligger det i prognosen att man skulle notera en markeradsysselsättningsökning . Redan i betänkandet överfinansplanen påpekade utskottet att en dylik prognos med hänsyn till kändasamband mellan produktions- och sysselsättningsökning måste betecknas som väloptimistisk (FiU 1981/82:20). Det påpekande som utskottet då gjorde synes nu bekräftasav Industriförbunds publicerade planenkät . väntar företagen inom tillverkningsindustrin en produktionsökningom blott FiU1981/82:40 21 Vad gäller sysselsättningen 1982 pekar företagensuppgifter mot en förhållandevis kraftig minskning både i antal anställda och iantal timmar. Sysselsättningen i hela tillverkningsindustrin beräknas minskamed 16 000-20 000 personer. Den öppna arbetslösheten uppgår f. n. till ca 110 000personer. Säsongsmässigt innebär detta en förbättring av sysselsättningen.Prognoserna i den reviderade finansplanen innebär att man skulle notera en visssysselsättningsförbättring under loppet av året. Om förbättringen dröjer tillbörjan av 1983 innebär detta ytterligare påfrestningar ,vilket motiverar alt man noggrant följer utvecklingen och är beredd att sättain åtgärder ifall sysselsättningsläget försämras. Som utskottet framhållit vidflera tillfällen tidigare och som också understryks i den revideradefinansplanen är det utomordentiigt angelägel att de arbetsmarknadspolitiskaåtgärder som vidtas inriktas på kortvariga arbeten och på åtgärder som ärägnade att underlätta en framtida stadigvarande anställning i de expansivadelarna av näringslivet. De konkreta förslag till åtgärder för att ökasysselsättningen som regeringen underställt prövning bereds f. n. iarbetsmarknads- och civilutskotten. Riktlinjer för den ekonomiska politiken Trots att det sålunda finnsförhoppningar om en konjunkturförbättring under loppet av 1982 och 1983 villutskottet understryka att detta ingalunda innebär att de grundläggandeobalanserna i ekonomin är övervunna. Tvärtom gäller det nu att målmedvetet ochihärdigt fullfölja den omläggning av politiken som inletts i syfte att skapaekonomisk balans. Vad som krävs för att vi skall fåen industriell expansion och klara en fortsatt god sysselsättning ochen lugnare prisutveckling sammanfattas i följande punkter i den publiceradeavsiämningen av långtidsutredning. Tillväxt eller slagnation? (SOU1982:14): - industrinsvinster tillåts öka till nivå, - industrins relativpriser sänks utöver vad som följerav devalvering, - avtalensluts pä en mycket låg nivå, ~ löneglidningen begränsas till de sektorer av ekonominsom måste expandera för att möta anpassningskraven, - finanspoUtikenges en stram inriktning, ~ arbetsmarknadspolitiken och skattepolitiken ges en sådaninriktning att förutsättningar skapas för en flexibel arbetsmarknad, - offentligsysselsättning och offentlig löneutveckling hålls tillbaka, - subventionspolitikenbromsas upp, - virkesförsörjningen tryggas för att nå fulltkapacitetsulnyttj ande i skogsindustrin. FiU 1981/82:40 22 Enligt utskottets mening anger LU-avstämningen denhuvudriktning i vilken politiken måste orienteras. Det gäller således att vridaom resursanvändningen mot industriproduktion, export och investeringar.Samtidigt gäller det att genom besparingsåtgärder hålla nere de offentiigautgifternas ökningstakt. Storbetydelse i arbetet för ökad balans i den svenska ekonomin har skattepolitiken.En rejäl sänkning av marginalskatterna är en förutsättning för lugnalönerörelser, för ökade arbetsinsatser och ökat företagande och risktagande.Utskottet ser det därför som utomordentligt viktigt att en plan förmarginalskatlesänkningar läggs fast. Vidare instämmerutskottet i propositionens bedömning att ett ökat skattetryck inte innebär enframkomlig väg för att minska budgetunderskottet. Det målet måste i huvudsakuppnås via besparingar på statsbudgetens utgiftssida. Om den totalaefterfrågenivån genom utgiftsnedskärningarna skulle hamna på en för låg nivå,kan detta, som framhålls i den reviderade finansplanen, motverkas av sänktaskatter: