bet · G501FiU40 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottet övergår härefter till att behandla vissapunkter i riktlinjerna för budgetarbetet som tas upp i del reviderade budgetförslagetoch i motion 2547. årliga anvisningarna till myndighetema anger regeringen inriktningen förbudgetarbetet vid myndigheterna. De hittillsvarande erfarenheterna avtUlämpningen av det s. k. huvudförslaget synes vara goda. Det finns därför skälatt låta myndigheterna tillämpa huvudförslaget, innebärande årliga realanedskärningar, även framöver. Enligt utskottets mening bör dessariktlinjer utsträckas till att gälla hela statsförvaltningen inklusiveriksdagens verk och förvaltning. Det förefaller vidare vara en god ordning attmyndigheterna ges vissa möjligheter omfördela rationaliseringarna i tiden. Detär angeläget att översynsarbetet inom oUka verksamhetsområden bedrivskontinuerligt. Det är också väsentligt att särskilt pröva möjligheter till ökadsamordning av insatser mellan olika myndigheter och departement i den mån dettainte ingår i den reguljära budgetprövningen. Det är vidare viktigt attanvisningar och regler utformas så att de inte onödigtvis driver uppkostnaderna eller försvårar för myndigheterna att utnyttja sina resurser på ettrationellt sätt. Utskottet anser vidare att de principer innebärandebegränsad priskompensation som tillämpades för omräkning av bidragsanslagen ibudgetarbetet bör vara vägledande också i höstens budgetarbete. Genomatt priskompensationen inte ges fullt ut tvingas mottagarna till vissomprövning av verksamheten. Det är också angeläget att bryta automatiken idessa typer av anslag. OUka typer av indexeringar bör därför omprövas. Denbegränsade priskompensationen är också motiverad av skälet att försöka nåbalans i prövningen av oUka statUga aktiviteter. För att åtgärderna skall fåden avsedda utgiflsbegränsande effekten är det nödvändigt att anslagsöverskridandenbehandlas mycket restriktivt. Översynenav de statliga ittbetalningsreglerna bör fortsätta. Det hittillsvarandearbetet har varit framgångsrikt men det framgår av kompletterings- FiU1981/82:40 52 propositionen att vissa områden återstår att se över. Ävenom de stora effekterna i dessa sammanhang är av engångskaraktär torde deminskade räntekostnaderna som de leder till vara betydande. Utskottet behandlar i betänkande 1981/82:41 frågor som rördet stadiga kommittéväsendet. Det är angeläget alt kostnaderna noga följs ochatt möjligheterna att effektivisera arbetet tas till vara. De taxor som tas ut för statUgatjänster bör regelbundet omprövas. De bör användas i efterfrågestyrande syftesamt naturligtvis för att bidra till finansieringen av verksamheten. Det ärviktigt alt alla möjligheter utnyttjas för att åstadkomma ett effektivareresursutnyttjande. I det reviderade budgetförslaget markerar föredragandenatt ökad uppmärksamhet i fortsättningen bör ägnas åt s. k. utombudgetära utgifter.Härmed avses kostnader som uppkommer i samhället till följd av statliga beslutmen som inte kommer till uttryck på budgetens utgiftssida. Några exempel påsådana nämns i propositionen. De är s. k. skatteutgifter, statiiga lån ochkreditgarantier, statlig reglering och normgivning samt offentliga fonderutanför statsbudgeten. I motion 2547 (s) begärs att redovisningen på dessaområden liksom effekterna av poUtiska beslut bör byggas ut väsentligt. Syftetbör enligt motionärerna vara att öka möjligheterna för statsmakterna att styrautvecklingen av de utombudgetära utgifterna. Utskottet har i annat sammanhang efterlyst analyser aveffekterna av olika skatteutgifter (FiU 1980/81:20). Utskottet delar desynpunkter som framförs i propositionen och motion 2547 att det ärutomordentligt viktigt att även de utombudgetära utgifterna ägnas uppmärksamheti det fortsatta arbetet med att anpassa den offentliga sektorns omfattning tiUdel samhällsekonomiska utrymmet. De samhällsekonomiska effekterna av dessautgifter är ofta desamma som av de faktiska statsutgifterna. Det är därförnödvändigt att de utsätts för samma prövning som budgetutgifterna. De förstasteg som tagits i långtidsbudgeten mot förbättrad överblick och analys avdessa utgifter bör därför fullföljas. Vad föredraganden anfört ipropositionen om utnyttjande av finansfullmakten och övriga av riksdagenlämnade konjunktur- och arbetsmarknads-politiskt betingade bemyndigandenföranleder inget särskilt uttalande från utskottets sida. Utskottet tillstyrkeratt en motsvarande finansfullmakt om 2 500 milj. kr. lämnas för budgetåret1982/83. bemyndigande bör, som föredraganden begär, gälla även förinredning och utrustning i anslutning till byggnadsarbeten som regeringenbeslutar om med stöd av finansfullmakten. FiU1981/82:40 53 1. beträffande de allmännariktlinjerna för budgetregleringen att med anledning av proposition 1981/82:150 bilaga 2 moment 1 och motion 1981/82:2550 yrkande 3 samt med avslag på motionerna 1981/82:2547 yrkande 2 och 1981/82:2557 yrkande 2 som sin mening ger regeringen till känna vad utskottet anfört, 2. beträffandeutnyttjande av finansfullmakten attriksdagen lägger till handlingarna vad som anförts i proposition 1981/82:150bilaga 2 moment 10, 3. beträffande/i«a«.5/u//wa/ attriksdagen bemyndigar regeringen att under /83, omarbetsmarknadsläget kräver det, besluta om utgifter i enlighet med vad somförordats i proposition 1981/82:150 bilaga 2 moment 8 intill ett sammanlagtbelopp av 2 , attriksdagen bemyndigar regeringen att besluta om beställning av inredning ochutrustning för byggnadsprojekt som beslutas med stöd av finansfullmakten ienlighet med vad som förordats i proposition 1981/82:150 bilaga 2 moment 9. Närvarande : (), (),(), (c), (), (), BoSiegbahn (m), (), (), (), (), (), (),() och (). Närvarande : (), (), (c), (), (), (),(), (), (), ChristerNilsson (s), (), (), (), ToreFritzson (c) och (). 5 1981/82. FiU1981/82:40 54 , ,, , , och (alla s) har reserverat sig mot betänkandet i följande delar: Vid avsnitt A EKONOMI DEPARTEMENTET Den revideradefmansplanen 1982 De allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken dels den del av utskottets yttrandesom på s. 17 börjar med "Vad gäller" och på s. 24 slutar med"till känna" bort ha följande lydelse: som gått sedan detborgerliga maktövertagandet 1976 har de ekonomiska problemen och obalansernafördjupats i den svenska ekonomin. En viktig förklaring är givetvis den svagaekonomiska utvecklingen internationellt sett och de kriser som bl. a.oljeprishöjningen skapat i svensk industri. Men utvecklingen i harvarit sämre än i övriga i-länder. Den ekonomiska politik de borgerligaregeringarna fört har lett till låg tillväxt, hög inflation, rekordarbetslöshetoch sjunkande investeringar. De offentliga finanserna har underminerats ochbytesbalansen trendmässigt försämrats. En allvarlig vändning i den borgerliga politiken under desenaste två åren består enligt utskottets uppfattning i att man accepterar attarbetslösheten stiger. På arbetsmarknadspolitikens område har regeringen skuritned AMS anslagskrav så alt den reala ambitionsnivån inomarbetsmarknadspolitiken sänks, som arbetsmarknadsläget försämras. ställer regeringen helt sitt hopp expansion av den svenska exporten, till följd av ökad internationelltillväxt och förbättrad svensk konkurrenskraft. Regeringen söker skapa intryckav att vi skulle vara "på rätt väg", precis som de borgerligapartierna påstod före valet . Därvid bortser regeringen från att degrundläggande obalanserna - de låga investeringarna, den höga arbetslöshetenoch det strukturella underskottei i bytesbalansen - inte undergår någonförändring till det bättre. Den senaste tidens information om konjunkturutvecklingenstöder inte heller regeringens optimism så som den kommer till uttryck i den revideradefinansplanen. var 25 000 fler människor arbetslösa jämfört med för ettår sedan. Visserligen minskade antalet öppet arbetslösa ,men detta förklaras av alt antalet personer som söker efter ett arbetefortsätter att minska. Sysselsättningen fortsätter att sjunka och i april 1982var det 14 000 färre som hade jobb jämfört med . FiU1981/82:40 55 är nedgången i industrisysselsättningen som under de senaste12 månaderna minskat med 39 000. Industriproduktionen som visat vissa tendenser tillåterhämtning sjönk åter och låg därmed under nivån . Även utsikterna för den närmaste framtiden avtecknar sig iljuset av orderstalistiken som svagare än regeringens bedömning i revideradfinansplan. var således orderingången tillindustrin lägre än och lägre än förstakvartalet . När det gäller den avgörande faktorn för alt föra oss motsamhällsekonomisk balans - bekämpandet av inflationen - skapar regeringenspolitik risker för all lägel allvarligt förvärras. Trots all alla storalöntagarorganisationer varnat för att kommande avtalsrörelser blirutomordentligt svåra om karensdagar åter införs har den borgerligariksdagsmajoriteten genomdrivit denna försämring av sjukförsäkringen. Enligt utskottets uppfattning finnsdet anledning att något mera ingående diskutera de totala effekterna avregeringens nedskärningspolitik. Som konstateras i motion 2547 har deborgerliga regeringarnas ekonomiska politik alltsedan hösten 1980 varitinriktad på att skära ned de offentliga utgifterna. Förslagen tillnedskärningar har presenterats dels i separata "sparpaket" prop.1980/81:20, 1980/81:116, 1980/81:118, 1981/82:30 dels i 1982 årsbudgetproposition. Bakgrunden till denna nedskärningspolitik är denansvarslösa budgetpolitik som de borgerliga regeringarna fört efter 1976. Motsocialdemokraternas bestämda varningar tillät man allt större underskott istatsbudgeten. En bristfällig budgetprövning i kombination med omfattandetransfereringar till näringslivet lade grunden för den negativa trenden förbudgetsaldot. Den svaga ekonomiska tillväxten i kombination med en radinkomstförsvagande åtgärder urholkade statsinkomsterna efter 1978.Samtidigt drev inflationen, senare också den ökade arbetslösheten, upp destatliga utgifterna. Som man konstaterar i motion 2547 harnedskärningspolitiken från såväl stabiliseringspolitisk somresursanvändningssynpunkt haft en starkt negativ inverkan på den svenskaekonomin. Stabiliseringspolitiskt har nedskärningen av de offentligautgifterna satts in med sämsta tänkbara tidsmässiga inpassning i konjunkturförloppet.Åtstramningen 1980 och de följande nedskärningsålgärderna har nämligensammanfallit med att lagercykeln och den internationella ekonomin gått in i enlågkonjunkturfas. En återkommande motivering i regeringens försvar att vi i inte kan hålla ett högre efterfrågetryck än iomvärlden. FiU1981/82:40 56 realiteten har den svenska efterfrågeutvecklingen varitavsevärt svagare än i den i och för sig stagnerande efterfrågeutvecklingen iomvärlden. Genom att åtstramningspolitiken fått en sådan ensidiginriktning på nedskärningar inom den offentliga sektorn, utan att politikenförmått att skapa en kompenserande efterfrågeuppgång inom andra sektorer, harde samlade produktions-, sysselsättnings- och välfärdsförlusterna blivitavsevärda. Åtstramningens inverkan pil prisbildningen är sannoliktnegativ. Med lönenivån fastställd i tvåårsavtalet har den nedpressadeefterfrågan och ökade arbetslösheten, inte ens utifrån regeringens snävasyften, påverkat lönebildningen. Däremot har övriga kostnader per produceradenhet ökat till följd av det låga kapacitetsutnyttjandet. Detta i sin turbidrar till att skapa ett inflationstryck. Åtstramningspolitikens inverkan på resursanvändningen harlikaså varit negativ. Del produktiva sparandets andel av nationalinkomsten harsjunkit ytterligare, vilket återspeglar det faktum alt investeringarna sjunkersamtidigt som bytesbalansen fortsätter att uppvisa ett stort underskott. Menäven inom den offentliga sektorn har investeringarna drabbats hårdare änkonsumtionen. Det är enligt utskottets mening viktigt att notera att denåtstramningspolitik, som den borgerliga regeringen för, har samma inriktningsom den politik som förs i en rad andra västliga industriländer. Denna politikär inriktad på alt genom en restriktiv politik bekämpa inflationen även tillpriset av alt arbetslösheten stiger nivå och attinvesteringarna sjunker. I sak handlar det om att pressa tillbaka lönernas andelav nationalinkomsten till förmån för kapitalandelen. Men denna strävan gäckashela liden av att kapitalägarna inte ökar sina investeringar. Även om manskulle få ned inflationen och realinkomsterna på kort sikt, så har man genomden sänkta investeringsnivån därmed gjort det ännu svårare att uppnåfull sysselsättning och prisstabilitet. När åtstramningspolitiken skall bedömas är det även avintresse att se till vilka de totala statsfinansiella effekterna blir, dvs. vadnettobesparingen uppgår till efter hänsynstagande till att nedskärningarnapåverkar den ekonomiska aktivitetsnivån i stort. En given utgiftsnedskärning påbudgeten leder till minskad aktivitet i ekonomin, vilket i sin tur leder tillökade sociala och andra kostnader, liksom till minskade statsinkomster. Dekalkyler över de statsfinansiella besparingarna som presenteras ilångtidsbudgeten, tar inte hänsyn till dessa multiplikatoreffekter och de s. k.automatiska stabilisatorernas verkningar. Detta förhållande medges klart ilångtidsbudgeten: Beräkningarna i långtidsbudgeten avde mer långsiktiga besparingseffekterna utgår från ett rent kassamässiglstatsfinansiellt perspektiv. Endast de direkta effekterna kvantifieras. Dettainnebär en väsentlig begränsning i beräkningarna, eftersom de statsfinansiellabesparingarna kan återverka på olika sätt på samhällsekonomin, vilket i sin turkan ge indirekta effekter på statsfinanserna. Kalkylerna har gjorts utifrånsamma förutsättningar som FiU1981/82:40 57 gäller i övrigt i beräkningarna i långtidsbudgeten. Detbör nämnas att delta i sig är något oegentligt eftersom den samhällsekonomiskabilden skulle tett sig annorlunda om inte besparingarna genomförts. (Revideratbudgetförslag 1982 s. 18). Med tanke på den centrala rollåtstramnings- och nedskärningspolitiken fått i den borgerliga ekonomiskapoUtiken, är det anmärkningsvärt att man inte med hjälp av kändamultipUkatorsamband sökt uppskatta "nettobesparingseffekten".Underlag för dylika kalkyler finns i såväl nationalbudgetar-betet, som imaterial från , som också tar in det internationella perspektivet.OECD-sekretariatet konstaterar beträffande skillnaderna mellan brutto- resp.nettobesparingar: "För ett enskilt land är kvoten mellan den förverkligade(netto-)budgelvinsten och den initiella (brutto-)nedskär-ningen sannolikt istorleksordningen om den åtföljs av en därtill anpassad penningpolitiskåtstramning" (Economic oullook 30, 1981). Till följd av deninternationella ekonomiska integrationen blir nettoeffekten i ett enskilt landavsevärt lägre om alla andra länder stramar ål den ekonomiska politikensamtidigt. Detta är en viktig förklaring till att budgetunderskotten iflertalet länder ökat i stället för att minska som betydande utgiftsnedskärningargjorts. Dessa på teoretiska överväganden byggda slutsatserbekräftas till fullo av den rapport som utarbetats av expertgruppen för studieri offentlig ekonomi och som publicerats av budgetdepartementet (Perspektiv påbesparingspolitiken DsB 1982:3). I denna rapport konstateras bl. a.:"Besparingspolitikens effekter kan sökas på flera nivåer. Den kanskeoftast diskuterade frågan är om besparingarna är ett verksamt medel för attlösa den ekonomiska krisen. I detta avsnitt ges inget bidrag till dennadiskussion. Klart är emellertid att inget exempel med otvetydig framgångföreligger. De länder som gått längst i sina försök att spara sig ur krisen,främst och , uppvisar fä tecken av positivtslag." Bakom denna utveckling ligger givetvis att den restriktivapolitiken driver ned kapacitets-utnyttjandel i ekonomin. Detta i sin turutlöser dels en nedgång i investeringsverksamheten, vilket fördjupar krisen,dels den ovan nämnda automatiska försvagningen av de offentliga budgetarna tillföljd av all inkomsterna minskar och utgifterna ökar för social- ocharbetsmarknadspolitiken. De fördelningspolitiska effekterna avåtstramningspolitiken En central politisk fråga är vilkenfördelningspolitisk verkan utgiftsnedskärningarna har. Det är enligtutskottets mening anmärkningsvärt att regeringen inte med något faktaunderlagbyggt under sina återkommande påståenden alt nédskärningspolitiken är utformadpå ett rättvist sätt. Det enda som publicerats är en presskommuniké frånbudgétdepartementet i vilken man presenterar skillnaderna mellannedskärningarna å ena sidan FiU1981/82:40 58 och en tänkt momshöjning å den andra. Utskottet konstaterar att denna jämförelse i en radavseenden är grovt missvisande. För det första jämför man de genomfördanedskärningarna med en momshöjning , trots att detta inteföreslagits av något parti. Den relevanta jämförelsenormen är givetvis en annanekonomisk politik med högre tillväxt och lägre inflation, en politik som intebidragit till att fördjupa och förlänga lågkonjunkturen. För det andra bygger jämförelsen på att hela effekten aven 15-procentig momshöjning läggs på disponibelinkomsten, medan de faktiskanedskärningarna endast till faller på disponibelinkomsterna. Restendrabbar hushållen genom lägre service, lägre kommunalt bostadstillägg,högre arbetslöshet, lägre arbetslöshetsersättning m. m. Genom jämförelsen meden hypotetisk moms har man sökt undvika att presentera fakta om hur degenomförda nedskärningarna faktiskt slår. Då emellertid den studie på vilkenpressmeddelandet bygger, trots regeringens hemlighetsmakeri, blivit tillgängligför offentiigheten, kan de vidtagna åtgärdernas effekter bedömas. Av studien framgår bl. - effekten avnedskärningarna fram till septemberprogrammet 1981 var att hushåll utan barnklarade sig relativt lindrigt undan - barnfamiljernafår de största neddragningarna av disponibelinkomsten såväl beloppsmässigt somprocentuellt - ett generelltdrag i effekterna av nedskärningarna är att högre inkomsttagare ochpensionärer med högre ATP drabbas av en relativt sett mindre neddragning av dendisponibla inkomsten. Besparingarna drabbar således hushållen mindre ju högreinkomster de har. Detta gäller såväl procentuellt som, i de flesta fall, ävenbeloppsmässigt - sett ikombination med effekterna av tidigare besparingspaket och effekterna avmomssänkningen och devalveringen, kan"septemberprogrammet" sägas leda till jämnare fördelning av bördornamellan barnfamiljer och pensionärer. Dessa två hushällskategorier kommer dockatt drabbas relativt sett hårdare än andra av besparingarna. Den kategori somklarar sig lindrigast undan besparingarna blir hushållen med förvärvsarbetandeulan barn. I studien framstår klart altnedskärningarna drabbat låginkomsttagare och barnfamiljer hårdare än andrakategorier. För att få en fullständig bild av den borgerligafördelningspolitiken skulle det emellertid krävas att även de olikaskattelättnader och favörer som givits åt aktieägare ochskogsägare inkluderades. Utskottet kan mot denna bakgrund konstatera att denekonomiska politikens utformning, precis som socialdemokraterna hävdat, haft enklart orättvis fördelningsprofil. Det är därför inte heller ägnat att förvånaatt regeringen inte varit intresserad av att offentliggöra de fakta som denhaft till sitt förfogande. FiU1981/82:40 59 Riktlinjer för den ekonomiska politiken Den ekonomiska politiksocialdemokraterna förordar utgår från den allmänna bedömning av ekonomin somgjorts i det föregående: sysselsättningsläget fortsätter att försvagas,kapacitetsutnyttjandet är rekordlågt, investeringarna sjunker och klyftornamellan olika grupper i samhället vidgas. Utskottet konstaterar att socialdemokraterna i sin motion,som bygger på det s. k. krisprogrammet , haranvisat en ekonomisk poUtik som, till skillnad från den politik regeringen för,leder till full sysselsättning och ekonomisk balans. De omedelbara målen för den ekonomiska politiken måste motden angivna bakgrunden vara följande: o Åtgärder vidtas för att ökaaktiviteten i ekonomin och därmed skapa sysselsättning. Detta kan inte skegenom någon allmän stimulans av konsumtionen, utan måste åstadkommas genom altöka investeringarnas och exportens andel av efterfrågan. o ArbetsmarknadspoUtiken sätts inmed full kraft till dess all en ökad aktivitet leder till ökad efterfrågan påarbetskraft. AMS bör därför bl. a. tillföras medel för att anordnaberedskapsarbeten motsvarande 8 miljoner dagsverken. o Den nuvarandeinvesteringsnedgången motverkas genom åtgärder som direkt ökarinvesteringsverksamheten och därmed kapacitetsutnyttjandet, i väntan på attindustrin vid en återhämtning av kapacitetsutnyttjandet börjar att öka sinainvesteringar. Motionärerna beräknar att deras förslag medför investeringar påöver förutom de följdinvesteringar som väntas inom industrin.Sysselsättningseffekten av programmet anges till 35 000-40 000 jobb under denärmaste åren. o Verksamma åtgärder sätts in föratt öka virkesutbudet från skogen och minska olje- och energiberoende. o Den ekonomiska politiken inriktaspå att skapa förutsättningar för att varaktigt nedbringa inflationstakten. oFördelningspolitiken utformas i syfte att minska klyftorna i samhället. o De orättfärdiga besluten i frågaom pensionernas värdesäkring, karensdagarna i sjukförsäkringen, urholkningenav arbetslöshetsförsäkringen och försämringen av barnomsorgens villkor återtas. Utskottet ställer sig bakom dennainriktning av den ekonomiska politi-len. 0e riktlinjer för den ekonomiskapolitiken som förordas i pqrtiniotion 2550 har i allt väsentligtsamma inriktning som regeringens propositipn. Skillnaden består främst i attmoderaterna vill driva en än hårdare åtstramningspolitik, med mera omfattandenedskärningar av de offentliga utgifterna och med en fördelningspolitiskprofil, som år ännu mer FiU1981/82:40 60 inriktad på att gynna de starka i samhället. De skäl somovan anförts mot regeringens ekonomiska politik äger således ån störregiltighet mot det moderata ekonomisk-politiska alternativet. Utskottet noterar sårskilt att det moderata alternativetinnebär att man tar avstånd från den skatteomläggning bakom vilkensocialdemokraterna, och står. Utskottet vill i detta sammanhang hänvisa till sittyttrande, FiU 1981/82:6 y, över proposition 1981/82:197 om reformeradinkomstbeskattning. Utskottet framhåller där att en reformering avinkomstbeskattningen utgör ett centralt inslag i en ekonomisk politik för altåtervinna balansen i den svenska ekonomin. Målen för skattepolitiken bör varaatt skattesystemet skall främja ökade arbetsinsatser, sparande ochinkomstutjämning samt motverka inflation, spekulation och skattefusk. Denföreslagna reformeringen av inkomstbeskattningen innebär en kraftig sänkningav marginalskatterna. Enligt utskottets mening är det en styrka om enskattereform av den omfattning som är aktuell kan genomföras med stöd av enbred parlamentarisk majoritet. Saknas detta stöd är det stor risk att reformenförlorar i trovärdighet och inte får den avsedda ekonomiska stimulanseffekten.Hushåll och företag vågar då inte utgå från att de nya reglerna verkligen blirbestående. Det är enligt utskottet vidare värdefullt att skattepolitiken läggsfast framöver. Detta är en förutsättning för att hushållen skallkunna planera sin ekonomi och agera på ett rationellt sätt. Vidare villutskottet erinra om att reformens uppläggning förutsätter att såväl finansieringensom effekterna av marginalskattesänkningen beaktas i avtalsförhandlingarna påarbetsmarknaden. Även i detta avseende torde förutsättningarna bli gynnsammaregenom att en bred förankring kunnat uppnås. Utan att här gå in på de punkter där moderaternakritiserar skattereformen, vill utskottet erinra om att det moderata förslagettill skattereform, förutom oacceptabla fördelningspolitiska effekter, äveninnebär en försvagning av budgeten med sammantaget 4 240 milj. kr. I fortvarig-hetstillståndet innebär det moderata förslaget enbudgetförsvagning med . Den moderata politiken utmärks även i övrigt av klaraöverbud i förhållande till regeringens budgetpolitik, och därmed i än högregrad i förhållande till det socialdemokratiska budgetalternativet.