bet · G501JuU1 · 1981-12-31 00:00:00 — En sådan ordning råder för övrigt numera på många andra områden, därenskilda befattningshavare har kontakt med allmänheten. Därtill kommer attpolisman som regel inte kan undandra sig att lämna uppgift om vem han är. Enrimlig avvägning av de JuU1981/82:1 12 nämnda intressena skulle kunna vara att förse polis iuniform med tydlig nummerbricka i syfte att för bl. a. invandrare medspråksvårigheter underlätta identifieringen av enskild polisman. Givetvis måsteden närmare utformningen av en eventuell sådan reform ske så att den enskildepolismannens berättigade integritetsintressen tillgodoses. I linje med vad somuttalas i flera av de bilagda remissvaren finns det därför enligt min meninganledning att närmare överväga om polisman i uniform bör bära någon form avidentitetsbricka. Frågan synes, som länsåklagaren i antyder,kunna övervägas inom ramen för det reformarbete beträffande polisens uppgifter,utbildning och organisation m. m., varom fattat beslut... Polisens tjänsteuppgifter löses inormalfallen utan att fråga om personalens identitet uppstår. I de fall ettklarläggande av identiteten behövs finns alltid möjlighet att få denna i sistahand genom kontakt med det aktuella polisdistriktet. Man kan inte utesluta att skyldighet att bära t. ex.namnbricka skulle innebära att risken för trakasserier ökar. Mot bakgrund avdetta och då polispersonalens identitet kan fastställas utansvårighet då så behövs finner inte skäl medverka till attpolispersonalen mot sin vilja åläggs att bära t. ex. namnbricka. Polisstyrelsen i : Majoriteten: Namnbrickor eller liknande är inteerforderliga ur tjänstesynpunkt. Styrelsen anser emellertid att det inte äruteslutet att namnbrickor skulle ha en positiv inverkan på förhållandet mellanpolis och allmänhet. I princip skulle styrelsen därför kunna tänka sig i varjetall en försöksverksamhet med namnbrickor. (Reservationav ledamöterna och tjänstgörande ledamotenNilsson) Reformen är emellertid i högstagrad beroende av medverkan från dem som skall bära brickorna.Stockholmsavdelningen av har tagit bestämt avstånd frånförslaget främst med hänsyn till en befarad risk för trakasserier. Med hänsyn till vad som anförts från fackligt håll fårstyrelsen därför föreslå att motionen avslås. JuU 1981/82:1 13 Polisstyrelsen i polisdistrikt: Förevarande motion innehåller i ochför sig inga nyheter för befattnings havarna i polisdistrikt. En polisman i distriktet tog sig att anbringa sitt namn på polisuniformen. Efter beslut av togs det emellertid bort. Polisstyrelsen bifogar fotokopior av reportage i nr 5/75. Såvitt polisstyrelsen kan finna synes erfarenheterna - med beaktande av den korta tidsrymden - varit positiva. Även om distansen mellan polismannen och allmänheten försvann, måste i sammanhanget även beaktas att det kan finnas nackdelar såsom trakasserier, hotelser m. m. Förvisso gäller skyldighet för polismannen att uppge sitt namn om någon frågar. Inom många serviceyrken - affärer, banker och sjukhus -används namnbrickor. Sammalunda är fallet vad gäller brandkåren-. Självfalletkan polisen - som ett allmänhetens serviceorgan - icke jämföras med övrigasådana framför allt p. g. a. dess repressiva roll. Införandet av personliga namn- eller nummerbrickor påpolisuniformen kan också ses som ett sätt att inför allmänheten betona polisensvilja och intention att förbättra sitt umgänge med allmänheten. Härvid kanallmänheten lätt få en informell kontakt med polisen. Något som gagnar bådaparter och inte minst polisen själv vid utövandet av andra arbetsuppgifter, därsamarbetet med allmänheten kan vara av avgörande betydelse. Polisstyrelsen harfull förståelse för de polismän, som är negativa till personligaidentifikationsbrickor p. g. a. risken att utsättas för trakasserier under icketjänstetid. Med beaktande av vad ovan anförts är det måhända så attfördelarna trots allt uppväger nackdelarna. Polisstyrelsen är dock av denuppfattningen, att försöksverksamhet i ett antal polisdistrikt av olikastorleksordning bedrivs innan definitiv ståndpunkt tas i frågan. Polisstyrelsen i polisdistrikt: I polisdistrikt har enundersökning genomförts för att söka klarlägga den enskilde polismannensinställning till ett förslag om att bära namnbricka. Undersökningens resultatkan sammanfattas enligt följande. Större delen av de polismän som uttalat sig vidundersökningen har ställt sig avvisande till förslaget att bära namnbricka. Polismän tillhörande kvarterspolisorganisationen har tillövervägande del godtagit ett system med namnbricka. Det bör emellertidframhållas att dessa polismän utför speciella arbetsuppgifter. Sålunda deltarde inte i utryckningsverksamheten där konfrontationerna med allmänhetenerfarenhetsmässigt är störst. De polismän som godtagit förslaget har i huvudsak angettatt polismannens anonymitet i förhållandet till allmänheten skulle komma attminska om polismannen uppträdde öppet med sitt namn. Polismannens yrkeskunnandeskulle bli mera respekterat. Öppenheten skulle möjligen även begränsa intressetav att på olika sätt trakassera polismannen i form av obefogade anmälningareller klagomål till massmedia. Den polispersonal som avvisat systemet med namnbrickor harsom skäl framhållit följande: JuU1981/82:1 14 1 När polismänförut på sin uniform bar tjänstgöringsnummer kände sig personalen särbehandladi förhållande till andra yrkesgrupper. Trakasserianmälningar förekom trots attpolismannen arbetade under relativt lugna förhållanden. 2 Det finns enrisk för att personer som utsatts för polisingripanden kan ta till repressalieri fonn av t. ex. teiefontrakasserier, hot och förföljelser inte bara motpolismännen utan även mot deras familjemedlemmar. Detta förekommer redan i dagi viss omfattning. Bärande av namnbricka skulle underlätta sådana trakasserier. 3 Systemet mednamnbricka skulle innebära att polismannen känner sig osäker och utlämnad dåhan ingriper i besvärliga situationer. Särskilt polismän med ovanliga namn ochderas anhöriga kunde komma att känna sig utsatta då ett ovanligt namn lättihågkommes eller lätt påträffas i t. ex. telefonkatalogen. hardetta medfört att en del polismän har hemligt telefonnummer. 4 Vid vittnesmåli domstolen i tillfrågas numera den enskilde polismannen endast om namneti den tilltalades närvaro och inte om adressuppgifter för att undvika obehagför polismannen och dennes anhöriga. 5 Enuniformsklädd polisman medför alltid sin legitimationshandling (tjänstekort).Vid varje tjänsteingripande är polismannen skyldig att på begäran visahandlingen eller om så bedöms lämpligare uppge sitt namn för den mot vilken ettingripande företas, såvida det inte står klart för polismannen, attnamnuppgiften kan komma att utnyttjas i trakasserande Syfte. Därutöver harallmänheten alltid möjlighet att på polisstationen få upplysning ompolismannens identitet sedan uppgift lämnats om tiden och platsen förpolisingripandet. Detta är en tillräcklig garanti för att få reda på namnet påden polisman som ingripit. Några statistiska uppgifter somvisar i vilken omfattning polismän och anhöriga till polismän verkligen utsattsför trakasserande handlingar i polisdistrikt finns inte att tillgå. Ett system med namnbrickor kan ioch för sig vara ett sätt att mjuka upp relationerna mellan polis ochallmänhet. Förslaget kan emellertid icke enligt polisstyrelsens mening förnärvarande mot polismännens bestämda avrådande genomföras i polisdistriktutan att menligt inverka på arbetsmotivationen. Systemet synes dock närmareböra undersökas inom och om så bedöms lämpligt på försökprövas i ett antal polisdistrikt av olika storlek. Det är viktigt att allmänheten gesmöjlighet att kunna identifiera polismän under deras tjänstgöring. Detta ärredan i dag tillgodosett enär varje polisman under tjänstgöring skall halegitimationshandling på sig för att på begäran kunna styrka sin identitet.Polisman är i princip skyldig att legitimera sig utom i fall då någon itrakasseringssyfte eller i övrigt utan grundad anledning begär att få vetapolismans namn eller om brådskande tjänsteuppgifter eller liknande läggerhinder i vägen. Polismännen tillmötesgår också så JuU1981/82:1 15 långt det är möjligt den som önskar få upplysning om vempolismannen är. Frågan om bärande av namnbrickor har diskuterats vid olikatillfällen och inom någon ort varit föremål för frivillig försöksverksamhet. Ensamlad bedömning ger vid handen att endast ett fåtal polismän önskar bäranamnbrickor på uniformen och då vid tjänstgöring på polisstationer, vidkvarterspolistjänstgöring, vid skolundervisning och liknande. Något förbud attbära namnbrickor föreligger icke. Ovilligheten att obligatoriskt bära namnbrickor i yttretjänst hänför sig främst till att polismännen riskerar att utsättas förtrakasserier för att de utfört ett för någon eller några obekvämt arbete. Dettorde icke heller vara nödvändigt att förse polisman i yttre tjänst mednamnbrickor att obligatoriskt bäras. Man kan med stor exakthet klargöra vilkeneller vilka polismän som agerat i en viss situation enär polismännen utsattesatt tjänstgöra inom visst angivet område eller i visst fordon. Då frågan i sin helhet berör polisen - allmänheten tordeden kunna hänskjutas till poHsberedningen. Namnbricka för polismän hardiskuterats inom förbundet under ett flertal år. I yttranden tillRikspolisstyrelsen såväl 1976 som 1979 har förbundet föreslagit att därest denallmänna opinionen kräver att polismän ska bära namnbricka, bör till en börjanförsöksverksamhet startas i några polisdistrikt och att man därefter utvärderarresultatet och tar ställning i frågan. En förutsättning för sådan försöksverksamhetär dock att enhetliga namnbrickor framtas och att somarbetsgivare svarar för erforderliga kostnader. Av yttrandena framgår vidareatt sådan försöksverksamhet måste ske på frivillig basis enär det knappastenligt förbundet kan anses försvarligt att påtvinga en polisman namnbricka motdennes vilja. Någon sådan försöksverksamhet har inte startat på grund av denstora kostnad ett framtagande av namnbricka skulle innebära för arbetsgivaren.Förbundet finner ingen anledning att ändra tidigare gjordaställningstaganden. I sammanhanget bör framföras att en namnbricka och isynnerhet en nummerbricka inte är den garanti för identifiering av en polismansom framförs i motionen. Avslutningsvis vill förbundet framhålla det arbete som förnärvarande pågår inom med ändringar i polisinstruktionen.På förslag från har frågan om legitimering blivitföremål för särskild prövning och det diskuteras att i polisinstruktioneninta en bestämmelse om polismans skyldighet att kunna legitimera sig. Förbundet föreslår med anledning av detta arbete att ettlegitimeringssystem i enlighet med det som framförs i motionen bör avvaktas iväntan på ändring i polisinstruktionen och de effekter en sådan ändring kanmedföra. JuU1981/82:1 16 , , samhällsvetare ochekonomer: Förslag av ungefärligen den nuaktuella innebörden har vid olika tillfällen diskuterats inom polisväsendet.Olika synpunkter har därvid framkommit. Frågan synes tarva en ingående analysföre ett definitivt ställningstagande. Spörsmålet bör därför lämpligenanalyseras av polisberedningen jämte alla de andra frågor av polisiärpolicykaraktär, som beredningen kommer att få taga ställning till. Denpraktiska lösningen bör ges i författningar/anvisningar i anslutning till denkommande polislagen. är för sin del inte främmande för att tillgodosemotionärernas önskemål i form av en på lämpligt sätt avpassadförsöksverksamhet. Denna bör i så fall ske inom de polisiära grenarnareceptions-, kvarterspolis- och trafikövervakningstjänst. Däremot vill JUSEKmed hänsyn till de betänkligheter, som framförts i olika sammanhang frånpersonalhåll, f. n. inte tillstyrka försöksverksamhet vid övervakningssektion. Därest departementet skulle finna en försöksverksamhetlämplig bör den ske i förslagsvis tre olika polisdistrikt i storlekshänseendeoch efter samråd med vederbörande personalorganisationer. Varje polisman i uniform bör bära en personligidentifikationsbricka med nummer och eventuellt även gradbeteckning. Genom attinte sätta ut polismannens namn på identifikationsbrickan utsätter man intepolismannen för några onödiga risker i arbetet, t. ex. i form av trakasserier.Namnet på polismannen ska därför automatiskt inte lämnas ut till envar somefterfrågar namnet utan detta sker först när det bedöms vara påkallat, t. ex. isamband med en anmälan mot en polisman.