bet · G501NU45 · 1981-12-31 00:00:00 — över proposition 1981/82:180 om försäkringsrörelselag m. m. jämte motioner I proposition 1981/82: 180(ekonomidepartementet) har regeringen föreslagit att antaga förslagtill lag ominförande av denna lag, följdändringari 15 andra lagar. Med anledning av propositionen har väckts två motioner, somredovisas i det följande (s. 2). Motionerna gäller frågan om denorganisatoriska uppbyggnaden av konsumentskyddet på bank- ochförsäkringsområdena. dels antaga av lagrådet granskade förslag till 1. försäkringsrörelselag, 2. lag om ändringi marknadsföringslagen (1975:1418), 3. lag om ändringi lagen (1971:112) om förbud mot oskäliga avtalsvillkor, 4. lagom ändring ilagen (1970:417) om marknadsdomstol m. m., 5. lag om ändringi lagen (1955:183) om bankrörelse, 6. lag om ändringi lagen (1955:416) om sparbanker, 7. lag om ändringi lagen (1956:216) om jordbrukskasserörelsen, 8. lag om ändringi lagen (1980:2) om finansbolag, 9. lag om ändringi lagen (1963:76) om kreditaktiebolag, 10. lag om ändring i aktiefondslagen(1974:931), 11. lag om ändring ifondkommissionslagen (1979:748), 12. lag om ändring i lagen (1970:65) omSveriges allmänna hypoteks-bank och om landshypoteksföreningar, 13. lag om ändring i lagen (1968:576)om stadshypotekskassa och om stadshypoteksföreningar, 14. lag om ändring i lagen (1950:272)om rätt för utländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelse här iriket, 15. lag om ändring i lagen (1972; 262)om understödsföreningar, 16. lag om införande avförsäkringsrörelselagen (1982:000), dels antaga ett inomekonomidepartementet upprättat förslag till lag om ändring i aktiebolagslagen(1975:1385). 1 1981/82. NU1981/82:45 2 I propositionen föreslås en nyförsäkringsrörelselag som skall ersätta den nu gällande lagen (1948:433) omförsäkringsrörelse. Lagförslaget är i huvudsak en lagteknisk anpassning avförsäkringsrörelselagen till aktiebolagslagen (1975: 1385) och bokföringslagen(1976:125). Förslaget innehåller dock viktiga sakliga ändringar avredovisningsreglerna. Vidare föreslås bl. a. ett nytt utvidgat koncernbegrepp somskall omfatta inte som enbart svenska försäkringsbolag utan också allmännaaktiebolag, ekonomiska föreningar, utländska försäkringsbolag och andrasvenska eller utländska företag. Slutligen lämnas förslag om den organisatoriskauppbyggnaden av konsumentskyddet på bank- och försäkringsområdena och omgränsdragningen på dessa områden mellan de allmänna konsumentpolitiska organenoch bank- resp. försäkringsinspektionen. Förslaget innebär i denna del att bankinspektionen skallhandha granskningen av de avtalsvillkor som tillämpas av banker,kreditaktiebolag, hy-poteksinstitut, fondbolag, fondkommissionsbolag ochfinansbolag samt vidare tillsynen över dessa företags marknadsföring. Påmotsvarande sätt skall försäkringsinspektionen handha avtalsvillkorsgranskningenoch tillsynen över marknadsföringen såvitt gäller försäkringsbolagen. Lagstiftningenföreslås träda i kraft . Lagförslagenåterfinns på s. 2-79 i propositionen. Yrkanden De motioner som har väcktsmed anledning av propositionen är 1981/82:2485 av . (s), vari hemställs att avslår proposition 1981/82:180 i vadavser överflyttningen av konsument-verkets/KO:s arbetsuppgifter inom bank- ochförsäkringsområdena till bank- resp. försäkringsinspektionen, 1981/82:2495 av m.fl.(vpk), vari föreslås att beslutar att avslå förslagen i proposition1981/82: 180 till ändrad organisatorisk uppbyggnad av konsumentskyddet påbank- och försäkringsområdena. I motion 1981/82:2485 (s)understryks behovet av ett starkt och väl fungerande konsumentskydd på bank-och försäkringsområdena. Enligt motionärerna har /KO hittillsbevakat konsumentintressena pä dessa områden på ett tillfredsstäUande sätt.Den av regeringen nu föreslagna ordningen när det gäller konsumentskyddetsorganisation skulle enligt motionärernas uppfattning försvaga detta skyddpåtagligt. NU 1981/82:45 3 mentskyddsfrågornaskulle inte längre vara samlade hos en myndighet, . Enförutsättning för effektiviteten är att en och samma myndighet övervakar heladet kommersiella utbudet av varor och tjänster, anser motionärerna. De påpekarvidare att flertalet remissinstanser har ställt sig negativa till förändringarav det slag som regeringen nu föreslår. Imotion 1981/82:2495 (vpk) dras slutsatsen att regeringens förslag främst utgörett led i strävan att urholka verksamhet. Förslaget anges varaägnat att försvaga konsumenternas ställning. Till skillnad mot konsumentverketär varken bank- eller försäkringsinspektionen renodlade partsorgan förkonsumenterna, framhåller motionärerna. De påpekar också att konsumentverketövervakar marknadsföringen på andra områden där det finns särskildamyndigheter, exempelvis på livsmedels- och läkemedelsområdena. Lagen (1948:433) om försäkringsrörelse, som träddei kraft den , innehåller dels allmänna bestämmelser om bl. a. rättenatt bedriva försäkringsrörelse, dels associationsrättsliga bestämmelser iskilda avsnitt för försäkringsaktiebolag och ömsesidiga försäkringsbolag, delsgemensamma bestämmelser om bl. a. fonder, grunder för försäkringsverksamhetenoch offentlig tillsyn. För bedrivande av försäkringsrörelse krävs särskilttillstånd (koncession). En förutsättning för koncession är att rörelsen skallvara behövlig och även i övrigt ägnad att främja en sund utveckling avförsäkringsväsendet. För utövande av försäkringsverksamhet gäller bl. a. des.k. soliditets- och skälighetsprinciperna. Dessa innebär att försäkringsbolagenmåste ha resurser för att långsiktigt fullgöra sina förpliktelser motförsäkringstagarna samt att försäkringspremierna skall vara skäliga och på ettskäligt sätt fördelas mellan försäkringstagarna. Den offentliga tillsynen överförsäkringsbolagen utövas av försäkringsinspektionen. Tillsynen syftar främsttill att säkerställa rörelsens soliditet men också till att garantera attprincipen om skälighet iakttas. De associationsrättsliga reglerna ochredovisningsreglerna i försäkringsrörelselagen är anpassade till 1944 årsaktiebolagslag. Föratt ge konsumenterna utökat rättsskydd har en omfattande lagstiftning påsenare är genomförts på det konsumentpolitiska området, exempelvis lagen(1970:412) om tillbörlig marknadsföring, numera ersatt av marknadsföringslagen(1975:1418), avtalsvillkorslagen (1971: 112), konsumentkreditlagen (1977:981)och konsumentförsäkringslagen (1980:38). I betydande utsträckning gäUer dennalagstiftning även på bank- och försäkringsområdena. Den offentligrättsligakontrollen över banker och försäkringsbolag i detta hänseende utövas dels avkonsumentverket, dels av bank- resp. försäkringsinspektionen. NU 1981/82:45 4 Bank- och försäkringslagstiftningen har på senaretid utretts i flera sammanhang. har haft iuppdrag att se över försäkringsrörelselagen och lagen (1950:272) om rätt förutländsk försäkringsanstalt att driva försäkringsrörelse här i riket.Utredningen har i ett delbetänkande (Ds E 1980:6) lagt fram förslag till ny lagom försäkringsrörelse. Översynen hair främst varit inriktad pä att anpassaförsäkringsrörelselagstiftningen till den nya aktiebolagslagen (1975:1385) ochtill bokföringslagen (1976:125). (Fi 1976:04) har idelbetänkandet (Ds E 1980:3) Konsumentskyddet inom bankområdet och bankinspektionensstyrelse lagt fram förslag bl. a. angående bankinspektionens verksamhet för atti skilda hänseenden ge konsumentskydd åt bankkunderna. Även inomförsäkringsområdet har konsumentskyddsfrågorna utretts.Försäkringsverksamhetskommittén (E 1979:01) har, inom ramen för sitt uppdragatt se över lagstiftningen om försäkringsbolagens och försäkringsinspektionensverksamhet, med förtur behandlat spörsmålet om försäkringsinspektionens roll pådet konsumentpolitiska området. Kommitténs överväganden har resulterat idelbetänkandet (Ds E 1981:4) Handäggningen av konsumentskyddsfrågor inomförsäkringsområdet. SamtUga här berörda betänkanden har remissbehandlats. Utskottetvill i detta sammanhang erinra om att i samband medställningstagandet til! lagstiftningen om finansbolag (NU 1979/80:23 och1979/80:66) behandlade frågan om kompetensfördelningen mellan bankinspektionenoch när det gäller tillsyn enligt annan lagstiftning som kan haavseende på finansbolags verksamhet, nämligen avtalsvillkorslagen ochkonsumentkreditlagen. I avvaktan på banklagsutredningens förslag beträffandedenna gränsdragning, vilket antogs komma att ge underlag för en förnyadprövning av tillsynsfrågan, fann att den dåvarandekompetensfördelningen på dessa områden skulle bibehållas. Pä grundval av de nämnda utredningsbetänkandena ochde synpunkter som framförts under remissbehandlingen lägger regeringen framförevarande proposition. Förslaget till försäkringsrörelselag är, som harframgått av redogörelsen för propositionens huvudsakliga innehåll, i huvudsaken lagteknisk anpassning av försäkringsrörelselagstiftningen till bestämmelsernai aktiebolagslag och till bokföringslagen. 1 flera avseenden föreslåsdock sakliga avvikelser frän nämnda lagstiftning. Avvikelserna är motiverade avförsäkringsbranschens särart. En väsentlig nyhet i förslaget avser utformningenav koncernbegreppet. Enligt gällande lag kan ett kon-cemförhåUande baraföreligga mellan svenska försäkringsbolag. I propositionen föreslås attkoncernbegreppet vidgas så att också allmänna aktiebolag, ekonomiskaföreningar, ufländska försäkringsbolag och andra svenska NU 1981/82:45 5 ellerutländska företag kan vara dotterföretag till ett försäkringsbolag. Beträffandede försäkringsbolag som i företagsgmpper bedriver ett långtgående samarbeteskall försäkringsinspektionen kunna förordna att dagens bestämmelser omkoncerner helt eller delvis skaU gälla. ser med tUlfredsställelse attlagstiftningen om försäkringsrörelse nu närmare anpassas till den nyalagstiftningen på aktiebolags-och bokföringsområdet. Som framhålls ipropositionen (s. 88) är nämligen de associationsrättsliga reglerna i den nugällande försäkringsrörelselagen föråldrade i jämförelse med de för vanligaaktiebolag gällande reglerna. Samma invändningar kan göras i fråga omförsäkringsrörelselagens redovisningsregler jämförda med motsvarande regler iaktiebolagslagen och bokföringslagen. Härtill kommer att bestämmelserna i gällandelag aUmänt sett är svårtillgängliga och omoderna från språklig synpunkt. mening innebär den föreslagna lagstiftningen en stark förbättring idessa avseenden, och utskottet har inget att invända vare sig mot reglernassakliga innehåU eller mot deras språkliga utformning. Ipropositionen föreslås att redovisningsreglerna liksom enligt gällande rättdelas upp mellan bokföringslagen, försäkringsrörelselagen och föreskrifter(anvisningar) som kan meddelas av regeringen eller av myndighet som regeringenbestämmer. För en sådan ordning finns det enligt utskottets mening goda skäl.Det bör i första hand ankomma på försäkringsinspektionen att meddela sådanaanvisningar. I enlighet med förslaget i propositionen (s. 90) bör regeringensåledes bemyndigas att meddela föreskrifter för redovisningen och fåmedgivande att överlåta åt försäkringsinspektionen att meddela bestämmelser iämnet. Föreskrifterna skall vara utformade så att de främjar en klar ochrättvisande översikt av försäkringsbolagets resultat och ställning. En regel avdenna innebörd finns i 11 kap. 1 § förslaget till försäkringsrörelselag. Utskottet går härefter över till frågan omkonsumentskyddets utformning i bank- och försäkringsrörelselagstiftningen,alltså den fråga som tas upp i de båda motionerna. Enomfattande lagstiftning har genomförts på det konsumentpolitiskaområdet. En del av denna lagstiftning är närmast inriktad på att skyddakonsumenterna som kollektiv (avtalsvillkorslagen, marknadsföringslagen), medanen annan del är inriktad på att stärka den enskilde konsumentens ställning iförhållande till näringsidkaren (hemförsäljnings-lagen, konsumentköpslagen).Andra författningar (konsumentkreditlagen, konsumentförsäkringslagen) har bådenäringsrättsliga och civilrättsliga inslag. Olika myndigheter har inrättatsför att ta till vara konsumenternas intressen, bl. a. - därverkschefen tillika är konsumentombudsman - och . NU 1981/82:45 6 Den konsumentpolitiska lagstiftningen gäller tillstor del även på bank-och försäkringsområdet. Avtalsvillkorslagen(1971:112) innehåller en generalklausul enligt vilken kanförbjuda näringsidkare att i fortsättningen använda avtalsviUkor som medhänsyn till vederlaget och övriga omständigheter är att anse som oskäligt motkonsumenten. Från lagens tillämpningsområde har undantagits verksamhet somstår under tillsyn av bankinspektionen eller försäkringsinspektionen (dock ejfinansbolagen). Beträffande bankerna gäller i stället att bankinspektionen kangranska bl. a. avtalsvillkor med stöd av bestämmelser i banklagstiftningen omen sund utveckling av bankverksamheten. Att granskning av försäkringsbolagensavtalsvillkor ingår i försäkringsinspektionens tillsynsbefogenheter framgårdirekt av 282 § 3 mom. försäkringsrörelselagen. Marknadsföringslagen(1975:1418) innehåller bl. a. tre generalklausuler, som gör det möjligt attförbjuda vissa marknadsföringsåtgärder och att ålägga marknadsföraren att lämnaviss information samt att förbjuda försäljning av vissa varor. Lagen ärtillämplig pä all näringsverksamhet och omfattar även verksamhet som står underbankinspektionens eller försäkringsinspektionens tillsyn. Förbuds- ochinformationsfrågor enligt denna lag handläggs av konsumentombudsmannen ochmarknadsdomstolen. övervakar bankernas och försäkringsbolagensmarknadsföring på samma sätt som inom övriga områden. Emellertid kan ävenbankinspektionen och försäkringsinspektionen ingripa mot bankernas resp.försäkringsbolagens marknadsföring. Befogenheten grundar sig på inspektionernasallmänna tillsynsplikt och för de senare bolagens vidkommande - på enbestämmelse i 302 § försäkringsrörelselagen. Genomkonsumentkreditlagen (1977:981) åläggs näringsidkare bl. a. att vidmarknadsföring av kredit lämna information om den effektiva räntan förkrediten. Tillsynen över efterlevnaden av lagen utövas av ;dock tillkommer tillsynsbefogenheten bankinspektionen och försäkringsinspektionenpä deras resp. tillsynsområden. Emellertid innebär kopplingen ikonsumentkreditlagen till marknadsföringslagens regelsystem att ävenkonsumentverket kan övervaka att de olika kreditinstituten följerkonsumentkreditlagens regler om information. Avdet anförda framgår att en och samma företeelse kan komma att prövas såväl avbank- och försäkringsinspektionerna med stöd av dessa myndigheters allmännatillsynsbefogenhet som av de konsumentpolitiska organen med stöd avkonsumentlagstiftningen. Ipropositionen föreslås att följande ordning genomförs när det gällerkonsumentskyddet på bank- och försäkringsområdena. Bankinspektionen skall äveni fortsättningen granska avtalsvillkoren på bankområdet med stöd av de s.k.sundhetsparagraferna i banklagstiftningen. Granskningen skall, till skillnadmot vad som f. n. är fallet, omfatta även finansbolagens avtalsvillkor.Bankinspektionens avgöranden i avtalsvillkorsfrågor skall NU 1981/82:45 7 kunnaav berörda företag överklagas hos regeringen genom besvär. Bankinspektionenskall även ha huvudansvaret för tillsynen över bankernas marknadsföring ochskall övervaka marknadsföringen med stöd av marknadsföringslagen.Marknadsdomstolen skall även i fortsättningen vara sista instans imarknadsföringsfrågor på bankområdet. I konsekvens härmed föreslåsbankinspektionen bli exklusiv tillsynsmyndighet när det gäller kontrollen avatt kreditinstituten fullgör sin informationsskyldighet enligtkonsumentkreditlagen. Talan mot kreditinstitut i marknadsförings-frågor förs avbankinspektionen, som även i övrigt erhåller samma befogenheter enligtmarknadsföringslagen som dem som tillkommer konsumentombudsmannen. Lagteknisktlöses frågan så, att det i marknadsföringslagen förs in en föreskrift om attKO:s åligganden enligt lagen fullgörs av bankinspektionen inom desstillsynsområde. - Motsvarande ordning införs på försäkringsområdet, varvidförsåkringsinspektionen erhåller i huvudsak samma befogenheter påförsäkringssidan som bankinspektionen på banksidan. Försäkringsinspektionenskall ensam svara för att informationsbestämmelsema i konsumentförsäkringslagenföljs. Inspektionen övertar också ansvar för den s.k.kompletterande basinformationen på försäkringsområdet. Imotionerna 1981/82:2485 (s) och 1981/82:2495 (vpk) framförs kritik mot deförslag till ändringar på detta område som föreslås i propositionen. Densocialdemokratiska gruppen i näringsutskottet föreslår i sin motion attpropositionen avslås i vad avser överflyttningen av / KO:sarbetsuppgifter inom bank- och försäkringsområdena till bank- resp.försäkringsinspektionen. Motionärerna anser att de av regeringen föreslagnaändringarna skulle medföra en påtaglig försvagning av konsumentskyddet. Manskulle bryta med den hittillsvarande modellen för konsumentskyddet i ,vilken inneburit att man för att göra detta skydd så effektivt och enhetligtsom möjligt låtit ansvaret vara samlat hos en enda myndighet, dvs.konsumentverket. I sak samma yrkande lägger kommunisterna frami sin partimotion. Om regeringens förslag genomförs skulle, hävdarmotionärerna, konsumenterna i huvudsak gå miste om det partsorgan de har i formav . Detta vore enligt motionärernas mening oacceptabelt.Regeringens "uttunning" av konsumentskyddet anges vara "attspringa bankernas och försäkringsbolagens ärenden". Utskottetvill till en början framhålla att en förutsättning för ett gott konsumentskyddär att tillsynen är organiserad på ett rationellt sätt. Den nuvarande ordningenför prövning av konsumentskyddsfrågor på bank-och försäkringsområdet kanuppenbarligen medföra ölägenheter för såväl konsumenterna som de företag somtillsynen avser, eftersom de inte kan hålla sig till en enda myndighet ikonsumentfrågor. Vidare torde den nuvarande dubbleringen av tillsynen medföraonödigt stora kostnader. En utgångspunkt för en lämplig organisation på områdetbör därför vara att NU 1981/82:45 8 tillsynsfunktionernainom resp. område samlas hos en och samma myndighet. Det kan, som framhålls ipropositionen (s. 111), därvid vara ändamålsenligt att man i fall, där vissakategorier av företag måste stå under en särskild myndighets allmänna tillsyn,hos denna myndighet samlar alla förekommande tillsynsuppgifter i fråga om dessaföretag. Vadförst gäller tillsynen på bankområdet måste det beaktas att tillsynsmyndighetenhar att ta hänsyn även till andra intressen än konsumentskyddsintresset, iförsta hand banklagstiftningens krav på bankernas likviditet och soliditet.Med hänsyn till att granskning av bankers och andra kreditinstitutsavtalsvillkor hänger intimt samman med inspektionens övriga tillsynsarbeteframstår det enligt utskottets mening som naturligt att bankinspektionen ensamhandhar denna uppgift. De skäl som anförs i propositionen för att ifortsättningen även finansbolagens avtalsvillkor skall granskas avbankinspektionen finner utskottet övertygande. Den lagtekniska lösning avfrågan om avtalsvillkorsgranskning som föreslås i propositionen kan utskottetställa sig bakom. Det anförda leder alltså utskottet till slutsatsen att allverksamhet som står under tillsyn av bankinspektionen bör undantas frånavtalsvillkorslagens avtalsområde och att inspektionens granskning i ställetbör ske med utgångspunkt i de s. k. sundhetsparagraferna i banklagstiftningen.Enligt utskottets uppfattning talar vidare starka skäl för att endast bankinspektioneni fortsättningen har tillsyn över bankernas marknadsföring. Det ligger i sakensnatur att tillsynsmyndighetens bedömning underlättas om den har ingåendekännedom om bankverksamhet. Såsom redovisas i propositionen kan det vidare ivissa fall finnas ett samband mellan marknadsförings- och avtalsvillkorsfrågor,vilket gör att bankinspektionen i samband med avtalsvillkorsgranskningen måsteägna uppmärksamhet även åt bankernas marknadsföring. Bl.a. i motionernaframförs uppfattningen att ett förverkligande av propositionens förslag pådenna punkt skulle bryta den enhetlighet i rättstillämpningen som är följdenav att bevakar marknadsföringen i allmänhet. Häremot villutskottet anföra att risken för en oenhetlig rättstillämpning torde vara litenom man väljer den lösning som förordas i propositionen. Till skillnad motutredningsförslaget innebär denna nämligen bl. a. att marknadsföringslagensgeneralklausuler även i fortsättningen skall vara tillämpliga påbankverksamheten och att skall vara högsta instans i tvisterom marknadsföring även på bankområdet. Den informationsskyldighet somföretagen åläggs enligt konsumentkreditlagen utgör en närmare precisering avgeneralklausulerna om marknadsföring i marknadsföringslagen. Med hänsynhärtill och i konsekvens med utskottets ställningstagande beträffande tillsynenöver marknadsföringen bör, som föresläs i propositionen, bankinspektionenensam anförtros uppgiften att övervaka att kreditinstituten fullgörinformationsskyldigheten i konsumentkreditlagen. Åven på försäkringsområdetmåste andra intressen än de strikt konsu- NU 1981/82:45 9 mentpolitiskabeaktas vid utformningen av konsumentskyddet. Hänsyn måste sålunda tas bådetill premiebetalarnas intressen och till samhållets intresse av ett effektivtfungerande försäkringsväsende. Ett uttryck härför är uppställandet av de s.k.skälighets- och soliditetsprinciperna i försäkringsrörelselagstiftningen. Medhänsyn till att avtalsvillkorsgranskningen har ett nära samband medförsäkringsinspektionens kontroll av att dessa principer efterlevs anserutskottet det naturligt att inspektionen också i fortsättningen handhargranskningen av försäkringsbolagens avtalsvillkor. Övervägande skäl talarenligt utskottets mening vidare för att försäkringsinspektionen även böranförtros ansvaret för tiUsynen på marknadsföringsområdet. Genom sin dagligabefattning med försäkringsärenden har nämU-gen inspektionen goda möjligheteratt följa försäkringsbolagens marknadsföring av sina tjänster, varemotförsäkringsområdet är en relativt liten sektor för del. Såsomnärmare utvecklas i propositionen finns det även ett nära samband mellanbolagens marknadsföring och avtalsvillkorens utformning. I linje härmed liggeratt försäkringsinspektionen även får svara för att informationsbestämmelsernai konsumentförsäkringslagen följs, Uksom att denna inspektion får övertaansvaret för den s. k. kompletterande basinformationen på försäkringsområdet. Ilikhet med föredragande statsrådet utgår utskottet från att försäkringsinspektionensgranskning av bolagens avtalsviUkor, marknadsföring och informationsverksamhetockså sker i nära samarbete med , bl. a. inom ramenför det s. k. kontaktfomm för försäkringsfrågor som inrättades för några årsedan. Utskottet utgår i detta sammanhang från att försäkringsbolagensårsredovisningar får en för allmänheten lättillgänglig utformning iöverensstämmelse med modern praxis. Utskottethar inte heller några invändningar mot regeringens förslag i övrigt angåendeutformningen av reglerna om konsumentskydd. Utskottet delar sålundauppfattningen att bank- och försäkringsinspektionernas avgöranden iavtalsvillkorsfrågor bör överklagas hos regeringen, som bättre änmarknadsdomstolen torde kunna beakta specifika bank- och försäk-ringsrättsligasynpunkter. I en av motionerna, 1981/82:2495 (vpk), framhålls attkonsumentverket utövar tillsyn på fler områden där det finns särskildatillsynsmyndigheter. Det skulle kunna hävdas att dessa myndigheter, i analogimed vad som föreslås beträffande bank- och försäkringsinspektionen, bordeges ett övergripande ansvar för konsumentskyddet pä sina områden i stället förkonsumentverket. Enligt utskottets mening är emellertid en sådan analogi intehållbar. Utskottet hänvisar i denna del tUl vad som anförs i propositionen (s.127). Meddet anförda tillstyrker utskottet lagförslagen i propositionen. Motionerna1981/82:2485 (s) och 1981/82:2495 (vpk) avstyrks följakfligen. NU 1981/82:45 10 att med bifall till proposition1981/82:180 och med avslag på motionerna 1981/82: 2485 och 1981/82:2495 antarde i propositionen framlagda förslagen till 1. försäkringsrörelselag, 2. lag om ändring imarknadsföringslagen (1975:1418),