bet · G501NU2 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:2 över motioner om internationella karteller, m. m. I detta betänkande behandlas dels tvåmotioner om åtgärder mot internationella karteller. dels en motion om skyldighet för företag att lämna uppgifter tillnäringsfrihetsombudsmannen. Motionerna är följande: 1979/80:248 av iGamleby (s) och i (s), vari hemställs att riksdagenhos regeringen begär sådan ändring av instruktionen för ombudsmannen förnäringsfrihetsfrågor att ombudsmannen utan omvägar över andra myndigheter fulltut kan tillämpa lagen rörande uppgiftsskyldighet om pris- ochkonkurrensförhållanden, 1980/81:392 av m. (vpk), vari hemställs att hos regeringen begär tillsättandet av enparlamentariskt sammansatt utredning med uppdrag att undersöka svenska företagsmedverkan i internationella karteller och verkningarna inom och utom landet avsådan medverkan samt att föreslå åtgärder för att söka förhindra dennamedverkan och för att i internationell skala söka motverka och bryta deinternationella kartellernas makt, 1980/81:1780 av m. fl. (c), vari hemställsatt 1. hemställer attregeringen aktivt verkar för bindande internationella överenskommelser motanbudskarteller. 2. hemställer attregeringen lägger fram förslag till lagändring så att berörda företag åläggsatt registrera medlemskap i exportkarteller och lämna erforderliga uppgiftertill statens pris- och kartellnämnd. Internationella karteller har.anförs i motion 1980/81:392 (vpk), spelat en viktig rolli den kapitalistiska ekonomin. Syftet har varit att befordra de samverkandeföretagens intressen och öka vinsterna på konsumenternas bekostnad. Monopolens, kartellernas och särskilt de I I98I/S2. NU 1981/82:2 2 internationella kartellernas arbete sker till störstadelen i det fördolda. Det är därför, uttalar motionärerna, ett rätt uniktmaterial som har presenterats för allmänheten i den amerikanskarapporten : A Continuing Cartel (se s. 8). Motionärerna refererar några huvudpunkter i denna rapportom (lEA). a. lämnas uppgifteromorganisationens ursprung och syfte och om svenska företags deltagande i den.Motionärerna anför att det är helt obestridligt att det här handlar om en renkartell som använder sig av en kombination av de metoder som karteller vanligenbrukar använda. Den är dels en priskartell, dels en marknadsdel-ningskartell,dels en anbudskartell. När motionen avlämnades hade statens pris- ochkartellnämnd (SPK) ännu inte offentliggjort sin utredning (ses. 12) om huruvidalEA:s verksamhet kan anses innebära någon form av konkurrensbegränsning medverkan på den svenska marknaden. När det gäller IEA:s inverkan på förhållandenutom anser motionärerna att det genom den amerikanska kongressrapportenär klarlagt att svenska företag deltar i något som till dels är enanbudskartell. De erinrar om att anbudskarteller är förbjudna på den svenskamarknaden. IEA:s verksamhet måste också, sägs det i motionen, anses strida motden uppförandekod som har antagits av . Enligt nuvarande konkurrenslagstiftning finns möjlighetför regeringen att i visssa fall lämna tillstånd till förhandling riktad motsvenskt deltagande i internationella karteller. Motionärerna anser emellertidatt lagstiftningen måste skärpas på detta område, dels på det sätt somkonkurrensutredningen har föreslagit (se s. 6). dels så att svenska företagsdeltagande i internationella karteller som gäller anbudsgivning, prissättningoch marknadsdelning generellt förbjuds. Det finns, säger motionärerna, ingenanledning att tillåta svenska företag att i tredje världen bete sig på ett sättsom är förbjudet i . Med hänsyn till den betydelse som de internationellakartellerna har måste det anses vara en trängande uppgift att kartlägga svenskaföretags medverkan i sådana karteller liksom att grundligt undersökaverkningarna inom det ekonomiska, sociala och politiska livet av sådanmedverkan, säger motionärerna vidare. Den utredning som de föreslår skulleinnehålla företrädare för samtliga riksdagspartier. Den skulle på grundval avvunna rön även ställa förslag om lagstiftningsåtgärder eller andra åtgärder föratt söka förhindra svenska företags medverkan i internationella karteller ochför att i internationell skala söka motverka och bryta de internationellakartellernas makt. Också i motion 1980/81:1780 berörsden amerikanska kongressrapporten om lEA. Motionärerna påpekar att medlemsföretagens hemmaländer ärundantagna från IEA:s verksamhet. Dessa stater, däribland , har en NU1981/82:2 3 konkurrenslagstiftning som enbart vänder sig motkonkurrensbegränsande åtgärder på den egna marknaden, och IEA:s verksamhetfaller därför inte under den. Endast haren lagstiftning som förhindrarföretagen att delta i en kartell av detta slag. Kartellens viktigaste verksamhetsområde är ,säger motionärerna. Att svenska företag deltar i sådan verksamhet går stick istäv mot svenska utrikespolitiska mål. Motionärerna anser att ett förbud försvenska företag att delta i exportkarteller vore väl motiverat frånprincipiella utgångspunkter. Den praktiska effekten av en isolerad svenskåtgärd skulle dock bli låg och priset skulle kunna bli mycket högt genom attföretagen trängs ut från marknader. borde därför i första hand arbetaför en överenskommelse mellan berörda stater som förhindrar existensen avkarteller av det här slaget. Motionärerna erinrar om att antog enkod med vissa rekommendationer till regeringarna att verka för att företageninte deltar i konkurrensbegränsande åtgärder som negativt påverkarvärldshandeln och i synnerhet situation. Resolutionen är ganskaallmänt hållen och har inte bindande karaktär. anför motionärerna,vara angeläget för att aktivt arbeta för att nästa steg blir ettbindande avtal mellan berörda stater som leder till ett direkt förbud motexportkarteller. För att det skall finnas ett tillfredsställande underlag förett internationellt agerande och för att behovet av ensidiga svenska åtgärderskall kunna bedömas är det viktigt att svenska myndigheter har full kunskap omsådana karteller som svenska företag är med i. gällande lagstiftning åläggerinte företagen att lämna sådana uppgifter om inte svensk marknad är berörd. Föratt ge myndigheterna möjlighet att införskaffa erforderliga uppgifter tycks detdärför, anför motionärerna, vara nödvändigt att ändra lagen så att företagenåläggs att registrera också medlemskap i exportkarteller och lämna erforderligauppgifter till statens pris- och kartellnämnd. I motion 1979/80:248 erinras omkonkurrensbegränsningslagens syfte, om NO:s åligganden och omuppgiftsskyldighetslagens bestämmelser (se s. 3-6). Motionärerna påpekar att NOinte har några möjligheter att själv avkräva enskilda eller företag uppgifter.De noterar att konkurrensutredningen har behandlat frågan om NO:suppgiftsinhämtande (se s. 6). Gällande bestämmelser Konkurrensbegränsningslagen:huvud.sakllgt innehåll Lagen (1953:603) om motverkande ivissa fall av konkurrensbegränsning inom näringslivet (konkurrensbegränsningslagen)bygger på grundtanken att fri konkurrens och fri näringsutövning harövervägande positiva verkningar genom att bidra till effektivitet ochutvecklingsförmåga inom näringslivet, Lageninnehåller dels straffsanktionerade förbud mot bruttopriser och mot NU1981/82:2 4 anbudskarteller, dels en bestämmelse om ingripande i vissafall med förhandling till undanröjande av annan skadlig konkurrensbegränsningän den som är direkt förbjuden. Anbudskartellförbudet (3 S) har tillkommit för att hindraorganiserad samverkan mellan anbudsgivare vid en anbudstävling. Sådan samverkanhar bedömts som en särskilt skadlig form av konkurrensbegränsning mot bakgrundav anbudsförfarandets syfte att driva fram en hård, prispressande konkurrens.Bestämmelsen har följande lydelse: Ej må företagare utan tillstånd avmarknadsdomstolen träffa eller tillämpa överenskommelse att samråd eller annansamverkan mellan olika företagare skall äga rum innan någon av dem avgiveranbud å försäljning av förnödenheter eller utförande av tjänst här i riket. Brott mot bestämmelserna ombruttoprisförbud och anbudskartellförbud får åtalas av allmän åklagare endastefter anmälan eller medgivande av (). Mål rörandesådant brott upptas vid allmän domstol. Vid uppsåtligt brott kan straffet blidagsböter eller, om brottet är grovt, även fängelse i högst . kan, som delvis framgår av den citeradebestämmelsen , medge dispens från förbuden. Tillstånd att tillämpa de angivnaformerna av konkurrensbegränsning får (enligt 4 §) meddelas endast omkonkurrensbegränsningen kan antas främja kostnadsbesparingar, vilka tillväsentlig del kommer konsumenterna till godo. eller i övrigt bidra till en urallmän synpunkt ändamålsenlig ordning, eller om eljest särskilda skäl ärdärtill. En generalklausul i konkurrensbegränsningslagen (5 S)stadgar om förhandling då konkurrensbegränsning i andra fall finnes medföraskadlig verkan. Med sådan verkan förstås att konkurrensbegränsningen på ett urallmän synpunkt otillbörligt sätt påverkar prisbildningen, hämmar verkningsförmåganinom näringslivet eller försvårar eller hindrar annans näringsutövning.Förhandlingen äger rum inför på framställning av NO eller, omdenne i visst fall har beslutat att icke påkalla förhandling, av företagare somomedelbart berörs av konkurrensbegränsningen eller av konsument- ellerlöntagarsammanslutning. Om förhandling har avslutats utan att den skadligaverkan av konkurrensbegränsningen har kunnat undanröjas har ivissa viktigare fall att anmäla saken till regeringen. Konkurrensbegränsningslagen: territoriell begränsning Konkurrensbegränsningslagens syfteär (jfr prop. 1953:103 s. 213 och 217) primärt att skydda den svenska marknadenmot olämpliga konkurrensbegränsningar. Såväl generalklausulen som destraffbelagda förbuden är därför inriktade på konkurrensbegränsningar sommedför ekonomiska verkningar på denna marknad, s. k. inlandsverkan. NU 1981/82:2 5 Av lagens inriktning påinlandsverkan följer att svensk exportförsäljning inte kan angripas annat än iett undantagsfall, som berörs nedan. Varken generalklausulen i 5 S eller i destraffsanktionerade förbuden täcker alltså konkurrensbegränsande avtal ellerförfaranden som är träffade eller beslutade i men som endast avserutländska marknader. ex. en exportkartell även inlandsverkan faller dockden del som har verkan inom i princip under lagens tillämpningsområde. Undantagsfallet regleras i 6 S. Av denna bestämmelseföljer att förhandling inte får utan regeringens tillstånd gälla verkan utomriket av konkurrensbegränsning. Tillstånd får meddelas endast i den mån detpåkallas av hänsyn till överenskommelse med främmande makt. Enligt denna regel är det alltså fråga om ingripande motkonkurrensbegränsningar som medför skadlig verkan utomlands, s. k.utlandsverkan. Endast generalklausulen är tillämplig beträffandeutlandsmarknaden och således inte de i lagen straffbelagda förbuden.Undantagsbestämmelsen rörande utlandsverkan har inte tillämpats. Anbudskartellförbudet i 3 S gäller överenskommelse omsamverkan mellan olika företagare innan någon av dem avger anbud på försäljningav förnödenheter eller utförande av tjänst här i riket. Avgörande är alltså attplatsen för försäljningens eller tjänstens utförande finns inom landet.Bruttoprisförbudet i 2 § har en motsvarande territoriell begränsning. I lagen (1956:245) omuppgiftsskyldighet rörande pris- och konkurrens- förhållanden föreskrivs om skyldighet för företagare - och i särskilda fall även andra - att lämna uppgifter som erfordras för att främja allmän kännedom om pris- och konkurrensförhållanden inom näringslivet. Det åligger företagare att till myndighet som regeringen bestämmer efter anmaning lämna uppgift om sådan i anmaningen närmare angiven konkur rensbegränsning som berör hans verksamhet och har avseende på pris-, produktions-, omsättnings- eller transportförhållanden, samt i övrigt om priser, intäkter, kostnader, vinster och andra förhållanden av beskaffenhet att inverka på prisbildningen. Enligt lagen meddelar myndigheten närmare föreskrifter omuppgiftsskyldighetens omfattning etc. Den får förelägga vite om en företagareicke efterkommer dess anmaning att lämna uppgifter. Myndigheten skall föraregister (kartellregister) över konkurrensbegränsande åtgärder om vilka uppgiftlämnas eller som den på annat sätt får kännedom om. Genom kungörelse (1956:519, ändrad 1965:11) har Kungl.Maj:t förordnat att befogenhet att inhämta uppgift enligtuppgiftsskyldighetslagen tillkommer bankinspektionen i fråga om bankväsendet ochövrig företagsamhet som är föremål för dess tillsyn, försäkringsinspektionenmed avseende på försäkringsväsendet och statens pris- och kartellnämnd (SPK)såvitt rör 1* 1981/82. NU1981/82:2 6 näringslivet i övrigt. Uppgiften att föra kartellregister är fördelad på motsvarande sätt. Den grundläggande bestämmelsen omnäringsfrihetsombudsmannen (NO) finns i lagen (1970:417) om marknadsdomstol m.m. Där sägs (11 §)att det för konkurrensbegränsningsfrågor-enligtkonkurrensbegränsningslagen - finns en näringsfrihetsombudsman som utses avregeringen och skall var lagkunnig. Framställning om förhandling enligtkonkurrensbegränsningslagen görs, som framgår av det föregående (s. 4), iförsta hand av NO. Denne skall höras över ansökningar om dispens frånbruttoprisförbudet i 2 § eller anbudskartellförbudet i 3 §. För utredning ifråga som kan vara av betydelse för förhandling enligt konkurrensbegränsningslagenfår (enligt 25 §) såväl NO som påkalla biträde av denmyndighet som avses i uppgiftsskyldighetslagen. Närmare bestämmelser rörande NO finns i instruktionen(1965:654) för (omtryckt 1970:903. ändrad 1972:735).Där föreskrivs bl. (5 §) att NO i sin verksamhet bör samråda med denmyndighet som avses i uppgiftsskyldighetslagen. I övrigt berörs uppgiftsskyldigheteninte i instruktionen. En översyn av lagstiftningen motkonkurrensbegränsning har verkställts av konkurrensutredningen, som framladesina förslag i betänkandet (SOU 1978:9) Ny konkurrensbegränsningslag. Efterremissbehandling bereds förslagen inom med sikte på att enproposition skall avlämnas . Utredningen har föreslagit att den nuvarandelagstiftningen skall skärpas och kompletteras med ett system för kontroll avföretagskoncentration. Reglerna skulle samlas i en nykonkurrensbegränsningslag. Skärpningen av lagstiftningen innebär bl. a. att tvånya straffsanktionerade förbud införs, nämligen ett priskartellförbud och ettmarknadsdelningsförbud. Vidare införs regler för prövning av företagsförvärv.De föreslagna åtgärderna avser förhållanden inom landet. Utredningen har intelämnat några förslag beträffande svenska företags deltagande ikonkurrensbegränsande överenskommelser på utländska marknader. Utredningen konstaterar i betänkandet (s. 274) att NOenligt gällande ordning saknar möjlighet att genom föreläggande själv kräva inuppgifter eller annat som behövs för prövning enligtkonkurrensbegränsningslagen. I stället får NO-såsom framgår av redogörelsenovan-vända sig till SPK, som NU 1981/82:2 7 med stöd av uppgiftsskyldighetslagen kan hämta in det material som erfordras. Utredningen anför att det nu krävs ett mer smidigt systemmed möjlighet också för NO att utan hänvändelse till SPK direkt förelägga ennäringsidkare att lämna visst material. Även när det gäller tillsyn övermeddelade förbud eller ålägganden borde NO kunna agera direkt. Utredningenföreslår ett system för prövning av företagsförvärv vilket gör det nödvändigtatt NO har en reglerad rätt att på anmodan erhålla uppgifter m. m. Utredningenanser det mest ändamålsenligt att de avsedda nya befogenheterna för NO inteskall utövas enligt uppgiftsskyldighetslagen utan i stället regleras genomkonkurrensbegränsningslagen. I sitt förslag till ny sådan lag har utredningeninfogat erforderliaa bestämmelser i ämnet. Handelsminister besvarade (RD 1980/81:49 s. 27) en interpellation(1980/81:49) av (vpk) om svenska företags medverkan iinternationella karteller. Interpellanten hade ställt följande tre frågor: Vilkenomfattning har f. n. svenska företags medlemskap eller medverkan på annat sätti internationella karteller? På vilkavaruområden är enligt regeringens uppfattning konsekvenserna inom f.n. störst av svenska företags medverkan i internationella karteller? Avserregeringen att ta något initiativ för att genom lagstiftning söka förhindrasvenska företags medlemskap i internationella karteller? Till utgångspunkt för sina frågor hade interpellantentagit bl. a. uppgifter ur den i motionsreferatet (s, 2) nämnda amerikanskakongressrapporten om (lEA), 1 sitt svar redogjorde handelsministern för vissa delar avden svenska konkurrenslagstiftningen. Han framhöll att ett samarbete mellansvenska och utländska företag kan ha effekter i en rad olika avseenden.Samarbetet kan å ena sidan innefatta åtgärder som på ett negativt sätt påverkarkonkurrensen och därmed vara till skada för marknadsekonomin. A andra sidan kansamarbetet i vissa fall medföra en rationalisering av produktionen. Det kanockså leda till bl. a. ett utbyte av tekniskt och kommersiellt kunnande somfrämjar utvecklingen. En prövning av vilka olika följder en internationellföretagssamverkan kan få på olika svenska marknader kan, uttaladehandelsministern, bara göras från fall till fall med beaktande av de särskildaomständigheter som föreligger. När det gäller anbudskarteller anförde han attde former som har förbjudits i är lika skadliga när de förekommerinternationellt. har inom FN och medverkat i tillkomsten avinternationella riktlinjer och rekommendationer i syfte att motverka skadligaeffekter av NU 1981/82:2 8 internationella karteller och andrakonkurrensbegränsningar. På interpellantens tredje fråga svarade handelsministernatt regeringen inte hade för avsikt att föreslå någon särskild lagstiftning motsvenska företags medlemskap i internationella karteller. Vi måste i stället,sade han, inrikta oss pä att få fram internationella överenskommelser somförhindrar anbudskarteller och andra former av skadliga konkurrensbegränsningari den utsträckning som de är otillåtna i . I den fortsatta debatten redogjorde interpellanten bl. a.för några huvudpunkter i den amerikanska rapporten om lEA. Han frågade ocksåorn regeringen avsåg att ta initiativ till utredningar som skulle möjliggöraför en handelsminister att i en kommande interpellationsdebatt svara på fråganom konsekvenserna på olika områden av svenska företags medverkan iinternationella karteller. Vidare föreslog han en skärpning av lagstiftningenpå detta område. Handelsministern nämnde att den pågående beredningen avförslaget till ny konkurrensbegränsningslag tog sikte pä att vissa skärpningarskulle komma till stånd. Han betonade vidare vikten av ett kraftfulltinternationellt samarbete i de aktuella frågorna. Vad gällde enanmälningsskyldighet för deltagande i internationella exportkarteller, som interpellantenville förorda, sade handelsministern att det är någonting som kan övervägas. Amerikansk kongressrapport om lEA Såsom berörs i de båda motionernaom internationella karteller har ett utskott inom den amerikanska kongressen() publicerat enrapport (Committee Print 96-IFC49)om verksamheten vid International ElectricalAssociation (lEA). Av rapporten, som omfattar 117 sidor analyserande text ochca 1 100 dokumentsidor, framgår i korthet följande. En föregångare till lEA bildades , i . , och förhandlade dåfram en överenskommelse som skulle göra det möjligt för parter, som varintresserade av att lämna anbud på elektriska projekt i vissa delar av världen,att "komma tillsammans med syftet att diskutera och komma överens ompriser och villkor" (kongressrapporten s. 1 med citat ur en rapport frånFederal Trade Commission. Förhandlingarna resulterade i enöverenskommelse som benämndes the International Notification and CompensationAgreement (INCA). I kongressrapporten sägs bl, a, följande (s. 2 f.): hade som allmänmålsättning att etablera ett system för att reglera exportförsäljningen tillområden i världen som omfattades av avtalet. Enligt FTC ägde överenskommelseninte tillämplighet på hemmamarknaderna eller andra områden, vilka redan befannsig inom INCA-parternas intressesfärer. Dessa områden hade fördelats på basisav ömsesidiga licensavtal (cross-licensing agreements) mellan de doininerandeföretagen NU1981/82:2 9 genom bestämmelser som begränsade utbytet av teknologitill specifika territorier (1948:24-29), Licensavtalen inkluderadeinte en del områden, som kallades "exkluderade territorier", eftersomdessa redan låg inom de dominerande företagens verksamhetsområden. Andraområden benämndes "exklusiva territorier" och inkluderades iöverenskommelserna och var uttryckligen förbehållna en utvald producent.Ytterligare ett slags områden betecknades som "icke-exklusivaterritorier" där alla medlemsföretagen kunde använda sin teknologi föratt sälja på marknaden (till ett ofta på förhand överenskommet pris).Bestämmelserna i förstärkte denna fördelningsmekanism och hämmadekonkurrensen på de ickeexklusiva exportmarknaderna. Den ursprungligaöverenskommelsen slog fast att parterna inte önskade att "modifiera någraexisterande patentlicenser eller överenskommelser, som hade att göra med utbyteav information, till vilka de är kontraktsparter . . ." Det var snarare såatt undertecknarna hoppades "hjälpa varandra . med syftet att kunnaöka parternas sammanlagda affärsverksamhet" på exportmarknader (citat urFTC-rapporten 1948:24). Bestämmelserna orn anmälan och kompensation i 1930 årsöverenskommelse var ett sätt att uppnå detta mål. Enligt bestämmelserna omanmälan ålades varje medlem att till kartellens sekreterare pä ett specielltkort anmäla varje anbudsförfrågan på elektrisk utrustning. Sekreteraren skulle,efter att ha väntat viss specificerad tid på att få in alla kort, meddela varjeanmälande medlem vilka de andra medlemmarna var som också hade anmältanbudsförfrågan till sekreteraren. Medlemmarna skulle också meddelasekreteraren huruvida de avsåg att lämna in anbud. (1948:30).Detta system undanhöll information om den aktuella köparen från icke anmälandemedlemmar, eftersom endast de som hade gjort anmälan till sekreteraren fickreda på vilka de andra var som avsåg att lämna anbud. Detta begränsadekonkurrensen till dem som hade fått kännedom om anbudstävlingen på egen hand. FTC drog den slutsatsen av sina undersökningar attsystemet med anmälningar utgjorde ett instrument som underlättade överenskommelserom prissättning och marknadsuppdelning. Innebörden av anmälningarna var attlåta medlemmarna få reda på vilka konkurrenter de hade att vänta. Det ärtänkbart att medlemmarna önskade få veta vilka konkurrenterna var för attbättre kunna bedöma hur de skulle sätta sitt pris: "och detta var utantvekan syftet med att lämna in anmälningar beträffande konkurrenter som fannsutanför kartellen. "(1948:38). FTC var emellertid merbekymrad över ett annat syfte, som avslöjades i dokumenten: Om varje medlem, som var intresserad av ett visst projektsom föll inom överenskommelsens ram, snabbt kunde få reda på alla andramedlemmars identitet, då kunde dessa intresserade medlemmar träffas för att diskutera projektet, sinsemellan komma överens om (motquid pro quo [dvs, mot vederlag]) vem av dem som skulle tillåtas ta hem ordernpå det aktuella projektet och till vilket pris denna "framgångsrikaanbudslämnare" skulle få ta hem ordern om det inte fanns några konkurrenskraftigaanbud från icke-medlemmar. För att upprätthålla ett sken av anbudsgivning ikonkurrens skulle de kunna komma överens om minimigränser under vilka dessamedlemmar, som skulle bli "förlorare", inte fick bjuda. Den bild som rapporten ger av lEAär att samma slags verksamhet fortfarande pågår. Organisationen har enligt sinastadgar följande syfte: NU1981/82:2 10