bet · G501LU41 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:41 om ny namnlag (prop.1981/82:156) I betänkandet behandlas proposition 1981/82:156vari regeringen () efter hörande av lagrådet föreslårriksdagen att anta ett i propositionen framlagt förslag till ny namnlag. Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisas till vad utskottet anför på s.6. Deti propositionen framlagda lagförslaget har intagits i bilaga I tillbetänkandet. Iärendet behandlar utskottet vidare dels den under allmänna motionstiden år1982 väckta motionen 1981/82:260, dels de med anledning av proposition1981/82:156 väckta motionerna 1981/82:2330, 2393, 2413-2418 och 2420-2423. Motionsyrkandena redovisaspå s. 3 f. I ärendet har skrivelserinkommit från enskilda och olika organisationer. Utskottethar i samband med en studieresa till inhämtat upplysningar om entill den finländska avlämnad proposition med förslag till ny lag omsläktnamn. Regeringen har i propositionen lagt fram förslagtill en ny namnlag, som skall ersätta namnlag. Enutgångspunkt för regeringens förslag har varit att den enskilde i så storutsträckning som möjligt skall få bestämma vilket namn han eller hon skall ha.En strävan har vidare varit att ge uttryck för principen om jämställdhet mellankvinnor och män liksom principen att alla barn skall behandlas lika inamnrättsligt hänseende oavsett om föräldrarna är gifta med varandra eller ej.När det gäller framför allt reglerna om förnamn innebär förslaget enavbyråkratisering. Förslaget bygger på ett nordiskt samarbete. Medanledning av propositionen har väckts tolv motioner. Till utskottet harinkommit skrivelser från enskilda och olika organisationer. Kritikenmot regeringens förslag har framför allt skjutit in sig på tre frågor. När detgäller makars namn har kritiserats att de som önskar ha ett gemensamt namnmåste göra en aktiv åtgärd i form av en anmälan medan 1 1981182. LU 1981/82:41 2 enpassivitet automatiskt leder till att namngemenskap uteblir. Vidare harkritiserats att namnlagsförslaget öppnar möjligheter till att alla medlemmar ien familj kan ha olika efternamn. Slutligen har anmärkts på att de storamöjligheterna att på ett enkelt sätt byta såväl efternamn som förnamn ochsåledes helt byta namnidentitet kan komma att utnyttjas i brottsligt sammanhang. Moderatasamlingspartiets företrädare i utskottet har reserverat sig för attpropositionen bör avslås. Lagutskottetföreslår att förslaget till namnlag antas med följande ändringar. Närdet gäller makars namn skall enligt utskottets förslag makarna vid äktenskapsingående ta ställning till vilket efternamn de skall bära efter vigseln. Villmakarna ha ett gemensamt namn kan de välja antingen mannens eller kvinnansefternamn. I stället för att ta ett gemensamt namn kan de välja att behållasina namn från tiden före äktenskapet. Makarnas val av efternamn skall anmälassenast i samband med vigseln. Ifråga om barns efternamn anser utskottet angeläget att helsyskon i samma familjhar samma efternamn. Utskottet föreslår därför en särskild regel för det falletatt föräldrarna har olika efternamn och har tidigare ett eller flera barn somstår under deras gemensamma vårdnad. I sådant fall får det nya bametautomatiskt samma namn som det senast födda syskonet. Försådana fall där föräldrarna kan anmäla barns efternamn föreslår utskottet attanmälningstiden förkortas från i propositionen föreslagna till tremånader efter barnets födelse. Isyfte att stärka namngemenskapen inom familjen föreslår utskottet vidare attdet införs en möjlighet - om föräldrarna har olika efternamn och barnet får denena förälderns efternamn - att ge barnet den andra föräl-dems eftemamn sommellannamn. Iförhållande till regeringens förslag förordar utskottet vissa spärregler isyfte att försvåra möjligheten att helt ändra namnidentitet. Sålunda begränsasmöjligheten för makar att under äktenskapet genom en enkel anmälan flera gångerbyta namn. Detsamma föreslås i fråga om vuxna bams möjligheter att byta tillföräldrarnas namn. Slutiigen införs vissa begränsningar i rätten att genom enenkel anmälan byta, lägga till eller stryka förnamn. a. måste, om förnamnbyts eller stryks, aUtid ett ursprangligt förnamn behållas. Utskottetföreslår också att i namnlagen införs en möjlighet att efter ansökan hospatent- och registreringsverket byta eftemamn till ett efternamn som är bildatpå faders eller moders förnamn med tillägg av ändeisen son eller dotter. Enföratsättning för namnbytet är dock att det föreligger särskilda skäl. Vidareföreslås vissa ändringar i reglerna om förfarande i ärenden enligt namnlagen. Utskottet föreslårslutligen vissa tillkännagivanden till regeringen i fråga LU 1981/82:41 3 ominformation om namnlagsreformen samt om tilltalsnamn i vissa dataregister. Företrädarnaför moderata samlingspartiet har i ett särskilt yttrande riktat kritik mot attutskottets majoritet inte velat tillgodose ett av dem under ärendets behandlingframställt yrkande att yttrande skulle inhämtas från lagrådet över utskottetsändringsförslag. I. Vid1981/väckt fristående motion 1981182:260 av () vari yrkas attriksdagen hos regeringen begär ändring i namnförordningen, som preciserar attvid föreläggande enligt 31 § namnlagen skall frist räknas förmottagandet. Medanledning av proposition 1981182:156 väckta motioner 1981182:2330 av och (båda fp) vari yrkas att vid behandhngen av proposition 1981/82:156 omarbetar lag förslagets 1,8, 10 och 27 §§ i enlighet med vad som anförts i motionen. 1981/82:2393av i (m) vari yrkas 1. att avslårproposition 1981/82:156, 2. att hos regeringenbegär nytt och bättre förslag i namnfrågan. C 1981/82:2413 av och (båda c) vari yrkas 1. att beslutar att 28 §i namnlagen skall ha följande lydelse: Genom anmälan till pastorsexpeditionenfår stavningen av förnamn ändras, om inte namnets uttal ändras genom detta. 2. att beslutar att geregeringen till känna vad som i motionen anförts om dataregister förfolkbokföringen m.m. 1981/82:2414 av m.fl. (m, c) variyrkas att avslår regeringens proposition 1981/82:156. 1981/82:2415 av och tredje vicetalmannen (båda fp) vari yrkas att lydelsen av 6§ namnlag ändras enligt vad ovan angivits så att vardera maken vid vigseln med den andres tillstånd kan förvärva dennes släktnamn genom anmälan till pastor eller vigselförrättare. F. 1981/82:2416av m. fl. (c) vari yrkas 1,att beslutar att huvudregeln fortfarande bör vara att kvinnan vidvigseln förvärvar mannens släktnamn. LU 1981/82:41 4 2. att beslutar att barni äktenskap där föräldrarna har olika eftemamn får faderns eftemamn såvida ickeföräldrarna anmäler till pastorsämbetet att barnet skall ha moderns efternamneller efternamn hon burit som ogift, 3. att beslutar attbestämmelserna utformas så att helsyskon får samma efternamn, 4. att beslutar attönskan att som efternamn anta faderns fömamn med tillägget -son skall behandlaspå samma generösa sätt som önskan att byta till annat efternamn, 5. att beslutar att ettmellannamn och efternamn får bindas ihop med ett streck. 1981/82:2417 av () vari yrkasatt vid behandlingen av proposition 1981/82:156 vidtar sådan ändringi förslaget till namnlag att användandet av patronymikon möjliggörs i enlighetmed vad som anförs i motionen. 1981/82:2418 av () vari yrkasatt beslutar att personer som avser att ingå äktenskap före vigselnskall anmäla om de önskar ha gemensamt efternamn, och i så fall vilket, ellerom de önskar behålla sina namn. 1981/82:2420 av () vari yrkasatt hos regeringen hemställer om förslag till barns rätt att användabåda föräldrarnas efternamn i enlighet med vad som föreslås i motionen. 1981/82:2421 av m.fl. (m) variyrkas att avslår proposition 1981/82:156 om ny namnlag. 1981/82:2422 av och (båda m) vari yrkas att avslår proposition 1981/82: 156. L.1981/82:2423 av m.fl. (c) vari yrkas 1. att medändring av propositionens förslag a) angående förvärv av eftemamnvid födelsen beslutar att helsyskon i samma familj skall ges samma efternamn, b) angående byte till föräldersefternamn beslutar att namnbyte enligt 4 § endast kan göras en gång, c) angående byte till makeseftemamn beslutar att makar som antagit gemensamt efternamn icke genom anmälankan återgå till tidigare namn, d) angåendeförnamn m.m. beslutar att strykning av fömamn kan ske utan samband med anmälan av nytt fömamn, 2. att ger regeringentill känna vad i motionen anförts om skyldighet att informera blivande makar omnamnreglerna vid ansökan om hindersprövning, 3. att vid behandhng av propositionengör sådana ändringar i lagförslaget att för undvikande av missbruk heltbyte av namnidentitet inte kan ske utan särskild prövning. LU 1981/82:41 5 Lagreglering av namnskicket är en förhållandevismodern företeelse i vårt land. fick namn antasoch bytas i huvudsak utan inskränkningar. Detförsta steget i utvecklingen mot vårt nuvarande namnskick togs när man böljadeanvända vad som närmast motsvaras av förnamn. Successivt växte fram ettbehov av tillnamn. Dessa var av fyra huvudslag: binamn, patronymikon (namnbildat av faderns förnamn med tillägg av -son eller -dotter), hemortsbeteckningoch yrkesbeteckning. De äldsta svenska tillnamnen som innehöll personnamn varpatronymika. De första ärftliga släktnamnen antas ha uppstått inom det adligaståndet och var länge de enda namn som var rättsligtreglerade. Borgare och präster böljade använda släktnamn medanböndema behöll de gamla tillnamnen, framför allt patronymika. Vid slutet av1800-talet fanns i princip regler endast om förvärv av och skydd för vissaadliga släktnamn samt bestämmelser om namnbyte för folk inom krigsmakten ochför sjömän. I övrigt kunde i praktiken namn fritt antas och bytas. Med 1901 årssläktnamnsförordning infördes bestämmelser om när nytt släktnamn fickantecknas i kyrkboken, vilket innebar att den dittills fria rätten att antanytt släktnamn inskränktes. Genom den familjerättsliga lagstiftningen åren1915-1920 reglerades de familjerättsliga namnförvärven. a. infördes medgiftermålsbalken av en skyldighet för kvinnan att anta mannenssläktnamn vid giftermål. En samlad reglering på namnområdet kom till ståndförst genom namnlag. Efternamnlagens införande har i olika sammanhang, bl. a. i , framförtsönskemål om en reform. Iett betänkande med anledning av en motion om rätt för makar att antahustrans släktnamn, m.m. framhöll lagutskottet (LU 1971:18) bl. a. att fleranya lagar tillkommit inom familjerättens område sedan 1963 års namnlag trädde ikraft. Utskottet anförde vidare att utvecklingen i samhället gått moten ökad jämlikhet mellan män och kvinnor. Enligt utskottets mening var frånfamiljerättslig synpunkt reglerna om mannens rätt att förvärva hustranssläktnamn i behov av en modemise-ring. I sammanhanget borde enligt utskottetockså beaktas att släktnamnet genom den ökade användningen av personnummer fåttminskad betydelse för samhällets behov av att kunna identifiera medborgarna.Utskottet ansåg att reglerna om makars rätt att anta endera partens släktnamnborde ses över men att en översyn inte borde begränsas till denna fråga utanomfatta hela namnlagen. Vad utskottet anfört gavriksdagen regeringen till känna. LU 1981/82:41 6 Härefter tillsattes namnlagsutredningen.Utredningsarbetet, som bedrivits i nordiskt samarbete, slutfördes år 1979genom överlämnandet av betänkandet (SOU 1979:25) Nya namnregler. Fråganom en ny namnlag aktualiserades i också vid 1980/medanledning av en motion. I betänkandet LU 1980/81:20 anförde utskottet bl. a.att namnlagen i många avseenden är föråldrad. Utskottet delade därförmotionäremas uppfattning att det är angeläget att nya namnregler kommer tillstånd. Utskottet underströk således vikten av att regeringen föreladeriksdagen förslag till erforderlig lagstiftning på grandval av utredningensbetänkande och de synpunkter som framkommit vid remissbehandlingen avbetänkandet. Enligt utskottets mening borde däremot inte då göranågra uttalanden angående den närmare utformningen av nya namnregler, eftersomregeringens ställningstagande i frågorna inte borde föregripas. gavregeringen till känna vad utskottet anfört om framläggande av förslag till nyanamnregler. På grundval av namnlagsutredningens betänkandeläggs i propositionen fram förslag till en ny namnlag, som skall ersätta 1963års lag i samma ämne. Förslaget innehåller ihuvudsak följande. Villmakar ha samma eftemamn, kan de genom anmälan till pastorsämbetet ta antingenmannens eller kvinnans namn som gemensamt namn. Görs inte en sådan anmälan,behåller vardera maken sitt efternamn. Ettbarn förvärvar vid födelsen föräldrarnas efternamn, om dessa har samma namn.Har föräldrarna olika efternamn kan de välja vilket av deras namn barnet skallha. Om föräldrarna inte från födelsen anmäler tillpastorsämbetet vilket namn barnet skall ha, får barnet modems eftemamn. Densom vill byta efternamn skall kunna göra det i större utsträckning än f. n. 1de flesta fall kan bytet ske genom en anmälan till pastorsämbetet. Vid byte avefternamn för barn som bär en förälders namn utan att dennaförälder är vårdnadshavare krävs dock, Uksom f. n., att föräldern har samtyckttill namnbytet eller att domstol har funnit att namnbytet är förenligt medbarnets bästa. Bytetill ett nybildat efternamn genom en ansökan hos patent- ochregistreringsverket skall kunna ske även om den som vill byta redan bär ettovanligt eller annars lämpligt efternamn. Dessutom föreslås vissaförenklade regler om förändring av förnamn. Den nya lagen föreslåsträda i kraft . LU 1981/82:41 Förslaget till ny namnlag kännetecknas av att detger betydligt större utrymme än namnlag åt den enskilde själv attbestämma vilket namn han eller hon skall ha, t. ex. vid ingående av äktenskapeller vid byte av efternamn. En strävan under arbetet med propositionen harvidare varit att lagförslaget skall utformas så att det ger uttryck förprincipen om jämställdhet mellan kvinnor och män, liksom för principen att allabam skall behandlas lika i namnrättsligt hänseende, oavsett om föräldrarna ärgifta med varandra eller ej. Departementschefen konstaterar att namnlagsförslagetockså har utformats så att det ger utrymme både för traditionella uppfattningaroch i rimlig grad för sådana som avviker därifrån. Departementschefen hänvisaräven till att man i våra nordiska grannländer antagit eller håller på att antanamnlagar som i allt väsentiigt utgår frän angivna principer. Förslagettill namnlag har skarpt kritiserats i motioner, som har väckts med anledning avpropositionen, i massmedia samt i brev till utskottet från enskilda ochorganisationer. I fyra motioner - 2393 (m), 2414 (m och c), 2421 (m) och 2422(m) - yrkas avslag på propositionen. I motion 2393 hemställs dessutom attriksdagen hos regeringen begär ett nytt och bättre förslag i namnfrågan.Motionärerna i motion 2415 (fp) begär efter en omfattande kritik avnamnlagsförslaget att namnlag skall ändras så att var och en avmakarna har rätt att som gemensamt efternamn ta den andra makens efternamn.Yrkandet får anses innebära ett yrkande om avslag på propositionen. Huvudinvändningenmot namnlagsförslaget är att ett genomförande av detta skulle försvaga familjegemenskapenoch släktsamhörigheten och därmed ytterligare förstärka många människors, inteminst barnens, känsla av otrygghet och rotlöshet i samhället. Förslaget skulleockså komma att, framhålls det, på ett beklagligt sätt bryta med gamla traditioner.I detta sammanhang har även hänvisats till en av namnlagsutredningen företagensociologisk undersökning. Kritiken har i övrigt framför allt skjutit in sig påtre frågor. När det gäller makars namn har kritiserats att de som önskar ha ettgemensamt namn måste göra en aktiv åtgärd i form av en anmälan medan enpassivitet automatiskt leder till att namngemenskap uteblir. Vidare harkritiserats att namnlagsförslaget, när det gäller barns namn, har lämnat denagnatiska principen, dvs. att barn till gifta föräldrar får fadems namn. Isamband därmed har anmärkts på att namnförslaget utformats så att det öppnarmöjligheter till att alla medlemmar i en familj kan ha olika eftemamn.Slutligen har det framhållits att de stora möjligheterna att på ett enkelt sättbyta såväl efternamn som förnamn och således helt byta namnidentitet kan kommaatt utnyttjas i brottsliga och andra ej seriösa sammanhang. LU 1981/82:41 8 Utskottet vill till en början peka på attpropositionen bygger på ett nordiskt samarbete. Detta samarbete har lett tillatt nya namnregler har införts i den 1 febraari 1980 och i den 1april 1982. Såsom ovan nämnts har i lagts fram en proposition medförslag till nya namnregler. Propositionen har ännu inte behandlats av denfinländska . Den danska och norska lagstiftningen utgår i alltväsentligt från samma principer som det svenska förslaget, medan det finländskaförslaget mer betonar behovet av namnstabilitet. I detaljutformningen finns påvissa punkter betydande olikheter mellan de olika ländernas lagstiftning ochförslag, något som kommer att framgå närmare i det följande. Det kan i dettasammanhang nämnas att samarbetet på lagstiftningens område inte berört ,som har en från övriga nordiska länder helt avvikande namnlagstiftning. PåIsland får inte antas släktnamn utan endast patronymikon ochmetronymikon (namn bildat av moderns förnamn). Såsomframhålls i flera motioner har namnlagsutredningen låtit utföra en undersökningav den uppfattning som råder hos allmänheten när det gäller rätten att bärasläktnamn. Undersökningen utfördes vid sociologiska institutionen iUppsala och omfattade 1023 personer i åldern 18 . Undersökningen har avnamnlagsutredningen bedömts vara representativ för hela befolkningen i denåldersgrupp undersökningen omfattar. Ifråga om makars efternamn ansåg ett övervägande flertal, 78,, av detillfrågade att det var mycket önskvärt eller lämpligt att mannen och hustran iett äktenskap har samma efternamn, 20,ansåg det betydelselöst och 0,8%ansåg att det var båttre med olika efternamn. Av undersökningen framgår vidareatt 64,ville ha kvar den nuvarande regeln att kvinnan automatiskt förvärvarmannens namn vid vigseln, om hon inte anmäler att hon vill behålla sitt namn.Av dessa ansåg 25,att makarna genom anmälan i samband med giftermålet skullekunna förvärva kvinnans namn eller behålla var och en sitt namn. Av detillfrågade ansåg att det inte borde finnas någon automatisk regel utanatt makarna alltid vid äktenskapets ingående måste anmäla vilket efternamn devill ha. 13,tyckte att var och en skulle behålla sina resp. namn om de intei samband med giftermålet anmäler att de vill ha gemensamt efternamn. Närdet gäller barns efternamn avsåg undersökningen endast barn födda av giftaföräldrar. Av undersökningen framgår att 63,av de tillfrågade tyckte att detvar mycket olämpligt eller ganska olämpligt att bam i en familj har annatefternamn än den ena av föräldrarna. 35,ansåg att det var betydelselöst ochI, I % att det var bra. På frågan om det var önskvärt att alla medlemmar i enfamilj har samma efternamn svarade 74,att det var mycket önskvärt ellerlämpligt, 25,att det var betydelselöst medan tyckte att det var bättremed olika efternamn. Vidare ansåg 76,att föräldrar med skilda efternamnalltid i samband med barnets födelse skulle meddela vilket efternamn barnetskall ha, 15,ansåg att barnet då automatiskt skulle få faderns efternamnmedan ansåg att det skulle fä modems namn. LU 1981/82:41 9 Utskottet vill i detta sammanhang även hänvisa tillvad patent- och registreringsverket anför i sitt remissvar övernamnlagsutredningens betänkande. a. påpekas att verket under sinbefattning med namnfrågor fatt en god uppfattning om människors inställningtill sitt namn. Namnet spelar enligt verket en stor roll för många flermänniskor än man skulle tro; många är direkt fixerade vid det. Man kan därför,framhåller verket, inte utesluta att en utvidgad valfrihet på namnområdet kanleda till konflikter och störningar i familjerelationer under en avsevärd tid.Enligt verket måste man sålunda, om man genomför en så genomgripande omläggningav namnskicket som utredningens förslag innebar, vara medveten om attomläggningen lika väl som den välkomnas i vissa kretsar kan komma att leda tillirritation hos många människor. Vad patent- och registreringsverket anförtbelyses väl av de brev som utskottet fått i ärendet. inledningsvis påpekat framhöll utskottet i det betänkande somföregick översynen av namnlag att det namnlagen då variti kraft hade tillkommit flera nya lagar inom familjerättens område. Därefterhar ytterligare betydande förändringar skett i den familjerättsligalagstiftningen. a. har bestämmelserna om ingående och upplösning aväktenskap samt om underhållsskyldighet ändrats. Vidare har införts regler omgemensam vårdnad av barn. Reformarbetet på det familjerättsliga området är ännuej avslutat. Det föreligger nu förslag om nya regler om vårdnaden om barn ochom egendomsordningen mellan makar och samboende. Den familjerättsligalagstiftningen bygger i hög grad på synsättet att äktenskapet är en form avfrivillig samlevnad mellan två självständiga personer. En strävan ilagstiftningsarbetet har vidare varit att barn till föräldrarsom är gifta med varandra och barn till ogifta föräldrar så långt som möjligtskall behandlas lika. Utskottetvill också hänvisa till att i en hösten 1978antagen resolution rekommenderar medlemsstaterna att i lagstiftningen befrämjalikställigheten mellan makar i olika hänseenden, bl. a. på namnrättens område.Sålunda bör enligt resolutionen ingen make tvingas att anta den andres namn.Makarna bör vid namngemenskap kunna välja vilkenderas namn de önskar. Vidarebör de enligt resolutionen tillerkännas lika rätt när det gäller att överförasläktnamnet på bamen. Utskottet vill i detta sammanhang även hänvisa till 1979års om avskaffande av all slags diskriminering av kvinnor. Motden angivna bakgranden framstår den nuvarande namnlagen i flera hänseenden somföråldrad. har också så sent som begärt ett förslag tillnya namnregler. Närdet gäller vilka principer en ny namnlag bör vila på vill utskottet för sin delanföra följande. Utskottetdelar till en början departementschefens uppfattning att namnlagen måste geuttryck för strävandena efter jämställdhet mellan kvinnor och män. Med det ovanangivna synsättet på äktenskapet som en form för LU 1981/82:41 10 frivilligsamlevnad mellan två självständiga parter och, om resolution skallbeaktas, kan en namnlagstiftning inte godtas som ger företräde åt kvinnanseller mannens namn. Utskottet kan därför inte ansluta sig till de motionärersom anser att den nuvarande regeln om automatiskt förvärv av mannens efternamnsom gemensamt namn skall behållas. Enligt utskottets mening bör reglerna omnamn vid äktenskaps ingående utformas så att de är könsneutrala, dvs. inte gerförsteg åt den ene eller andre makens efternamn. Uppenbart har syftet medpropositionens förslag varit att få till stånd en sådan reglering. Somframgår av den sociologiska undersökningen önskar flertalet makar ha ettgemensamt efternamn. Man kan därför räkna med att makar, även efter införandetav en ny namnlag, kommer att välja att ha gemensamt eftemamn. Utskottet vill ocksåstryka under att namngemenskap är av stort värde när det gäller att markerasamhörighet inom en familj. Närdet gäller utformningen av bestämmelserna måste beaktas att namnlagstiftningenberör alla människor och att, såsom påpekas i patent- och registreringsverketsremissvar, namnet för många människor spelar en stor roll. Det är därförviktigt hur namnreglerna presenteras i lagen. De får sålunda inte ges en sådanutformning att man kan få den uppfattningen att lagstiftaren velat ge företrädeåt en ordning som avviker från vad som vanligen är förekommande. I dettahänseende kan enligt utskottets mening viss kritik riktas mot propositionensförslag. Utskottet kommer därför i det följande att föreslå en viss omarbetningav reglerna om makars efternamn. Utskottetkan också dela departementschefens uppfattning att namnreg-lema måste utformasså att bam till föräldrar, som är gifta med varandra, och bam till ogiftaföräldrar i så stor utsträckning som möjligt behandlas lika. Enligt utskottetsmening kan denna målsättning bäst uppnås om föräldrar med skilda efternamn fårmöjlighet att välja vilket efternamn barnet skall bära.