bet · G501LU7 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:7 om lagregleringen av ytjordvärmeanläggningar m. m. I detta ärende behandlas motion1980/81:373 vari framförs krav på lagreglering av ytjordvärmeanläggningar m. m. har avgivit yttrande i ärendet. Yttrandet(CU 1981/82:2 y) har fogats till detta betänkatide som bilaga 1. Utskottet har inhämtat remissyttranden över motionen frånSvea hovrätt, statens lantmäteriverk, , statens planverk,statens råd för byggnadsforskning, i ochSveriges industriförbund. har berettstillfälle att yttra sig över motionen men har avstått från att avge yttrande.En skrivelse i ärendet har inkommit från . I motion 1980/81:373 av Per OlofHåkansson (s) hemställs ätt som sin mening ger regeringen till kännavad som i motionen anförts om ytjordssystem och en översyn av gällandeförfattningar m. m. Motionären framhåller inledningsvis attytjordvärmesystemen kommer att bli vanliga och att det är viktigtatt systemen får en utformning som förebygger allvarliga skador vidolyckstillbud. Åven lagstiftningen och försäkringsbestämmelserna måste anpassastill den kommande utvecklingen. I motionen konstateras att gällande författningar ärskrivna utan tanke på ytjordvärmesystem och andra liknande arrangemang för atttillvarata energi. I princip krävs inte byggnadslov. Vattenlagen är intetillämplig såvida det inte föreligger sannolika skäl att anläggningen orsakarnågon störning. Ytjordvärmesystem faller normalt inte under begreppet miljöfariigverksamhet och därmed, anför motionären, föreligger varken skyldighet ellermöjlighet att erhålla tillstånd från koncessionsnämnden.Igångsättningstillstånd fordras ej. Lägger man ned systemet i egen mark har maninga direkta normer eller förordningar som styr arbetet. Nyttjar man annansmark kan den framtida användningen av systemet regleras på privaträttslig väg,genom servitut eller andra överenskommelser. Den som orsakar skada ellerolägenhet genom en ytjordvärmeanläggning kan eventuellt bli skadeståndsskyldig,varvid skyldigheten dock bestäms enligt allmänna skadeståndsrättsligaprinciper. Frågor om ytjordvärmeanläggningar behandlas, enligt vadmotionären erfarit, inte heller särskilt inom ramen för pågåendelagstiftningsprojekt 1 1981/82. LU1981/82:7 2 rörande vattenlagen, den fysiska riksplaneringen, plan-och bygglagen och miljöskyddslagen. Enligt motionärens uppfattning borde det bli en ökadmedvetenhet om de risker som är förbundna med användningen av främstytjordvärmesystem med frostskyddsmedel. Systemen bör göras säkrare så attrisken för utsläpp av miljöfarhga ämnen reduceras. Det kan, anför motionären,inte vara rimligt att tillåta ett system som kontinuerligt kan pumpa ut vätskani marklagren efter det att brott inträffat på ledningarna. Det bör vara ettabsolut villkor att systemet förses med en automatisk avstängningsanordning somförhindrar utpumpning vid läckage. Alternativa tillsatser till vätskan för attförhindra frysning bör prövas. Glykolen är giftig och förbrukar syre i storomfattning när den kommer ut i marklagren eller vattenlagren. - En annan frågasom bör undersökas närmare är omfattningen av försäkringsskyddet vid nu berördtyp av skada. Det är otillfredsställande att sanering på egen mark ej täcks avförsäkring. Det är också tveksamt om immissionsskador på annans mark är täckta.Nuvarande försäkringsvillkor har som förutsättning att skadan skall ha skettgenom en olyckshändelse. Om skadan sker successivt till följd av läckageföreligger normalt ej försäkringsskydd. Vidare är det oklart hurförsäkringsskyddet fungerar om ledningssystemet ligger på annans mark. Störreytjordvärmesystem ägs ofta av gemensamhetsanlägg-ningar med begränsadeekonomiska resurser och det borde därför vara ett krav att försäkringen gälleri sådana fall. Ytjordvärmesystem, en allmän beskrivning Ytjordvärmesystem utnyttjar denvärme som lagras i jordens ytskikt genom solinstrålning och nederbörd undersommarhalvåret. Denna energi tas ut med hjälp av en värmepumpkopplad till jordslingor. Förhållandevis stora markarealer behöver tas ianspråk. För en installation som avser uppvärmning av ett modernt småhus medett effektbehov på ca 5 kW krävs 300-400 m slang. Slangsystemet täcker en ytapå . Detta innebär att användningen av ytjordvärmesystem ipraktiken är begränsad till småhusbebyggelse med tillgång till stora markytor. Även sjöar, vattendrag, hav och grundvatten är användbaravärmekällor för ytjordvärmesystem, liksom bergvärme och geoteknisk (vulkanisk)värme. De vanligaste ytjordvärmesystemen innebär att plastslangargrävs ned horisontellt på 0,8-2,i marken och på ett avstånd avungefär 1,5 m från varandra. I slangarna cirkulerar en köldbärare, vanligtvisen lösning av etylenglykol i vatten. Volymen av köldblandningen utgörca 0,6%o av hela den omslutande jordvolymen. Med användning av en 30-procentiginblandning av glykol i systemet utgör glykolhalten maximalt 0,2 %o avjordvolymen. Detta anses som en mycket kraftig utspädning. LU1981/82:7 3 Vätskan tar upp värme ur marken och levererar den tillvärmepumpens förångare. Effektuttaget är 10-30 W/m slang beroende på geologiskaförutsättningar såsom jordart, snötäckning, vattenhalt och klimat. En del avden värmemängd som är tillgänglig erhålls genom frysning av det vatten somfinns i marken, varvid det s. k. isbildningsvärmet frigörs och värmeledningsförmåganökar. Användning av ytjordvärmesystem medför därför en ökad tjälning ochförlängning av tjälperioden i marken. Förändringarna anses vara marginella menkan dock ge upphov till en något försenad vegetation. Marktemperaturenåterställs automatiskt genom nedträngande värme från markytan. Ett antal olika värmeväxlarkonstruktioner har utvecklatsför att överföra värme från ytvatten oeh bottensediment i sjöar, vattendrag ochgrundvatten til| värmepumpar. Från teknisk synpunkt skiljer man ofta mellanöppna system där vattnet utnyttjas som värmebärare och slutna system motsvarandeytjordvärmesystem. Den värme som utnyttjas i båda fallen är dock densamma ochutgör en del av den naturliga energiomsättningen i sjön eller grundvattnet. I ett slutet system förankras kylslangarna på bottneneller grävs ner i bottensedimentet. Möjliga effektuttag är 20-40 W/m slang,alltså högre än vid värmeöverföring från jord. Slangsystemets längd kan därmedminskas. Genom frysning kring slangarna kan isbildningsvärmet tillgodogöras menfrysningen på bottnen bör av såväl tekniska sorn ekologiska skäl inte drivasför långt. Slangsystemet måste förankras i bottnen för att inte flyta upp tillytan som en följd av den lyftkraft som fastfrusen is åstadkommer. Horisontella ytjordvärmesystem finns kommersiellttillgängliga i . F. n. finns ca 5 000 installationer i landet, av vilkade äldsta varit i bruk . Investeringskostnaderna för ett ytjordvärmesystem i ettsmåhus är f. n. i allmänhet . Enligt beräkningar av statens rådför byggnadsforskning (byggforskningsrådet) kan den årliga energibesparingen iett sådant hus, jämfört med om direktverkande el hade använts, uppskattas till15 000 kWh. (, Värme i jord, berg och vatten. stöder - delvis i samråd mednaturvårdsverket -genom lån och bidrag ett stort antal projekt därytjordvärmesystem utvärderas med avseende på drift, ekologisk påverkan ochgeotekniska konsekvenser. Andra projekt understöds av styrelsen för teknisk utveckhng (STU). På uppdrag av byggforskningsrådet har naturvårdsverketnyligen genomfört en utredning med syfte att definiera behovet av forskning ommiljökonsekvenser vid markvärmeutvinning och värmelagring i mark och vatten.Ett förslag till program för forskningsinsatser har lagts fram. LU 1981/82:7 4 Gällandeordning m. m. Med undantag för ett par bestämmelser imiljöskyddsförordningen (1981:574) om anmälningsplikt till ivissa fall vid uppförande av anläggning för utvinning av värme ur mark ellervatten (se nedan), saknas i svensk rätt särskilda lagbestämmelser om värmeuttagur mark. Det finns exempelvis inte någon lagstadgad rätt för fastighetsägareatt utvinna värme ur jord, berg eller vatten på den egna fastigheten. En rättför markägaren att utnyttja marken för sådant ändamål torde ändå ansesföreligga, i varje fall t. v. Däremot behandlas i en rad författningar frågorav grannelags- och miljörättslig natur om utförande och användning avanläggningar i jord, berg och vatten. I det följande lämnas en redogörelse för ivilken utsträckning sådana lagstadganden kan vara tillämpliga i samband medförekomsten av ytjordvärmeanläggningar. Anläggandet av ett ytjordvärmesystem är inte attanse som nybyggnad i byggnadsstadgans (1959:612) mening och omfattas inteheller av någon av de övriga i 54 § byggnadsstadgan uppräknade åtgärder förvilka byggnadslov erfordras. Detta innebär dock inte att valet avuppvärmningssystem i ett nybyggt hus saknar intresse vidbyggnadslovsprövningen. skall enligt 56 § 1 mom. vidprövningen av byggnadslov för nybyggnad tillse att det tillämnadebyggnadsföretaget inte strider mot bl. a. byggnadslagens och byggnadsstadgansbestämmelser. Av särskild betydelse härvidlag är 44 och 46 §§ byggnadsstadgan.Enligt 44 § 7 mom. skall bl. a. eldstäder och andra anordningar för uppvärmninganordnas så att brandfara, risk för olycksfall eller sanitär olägenhet inteuppkommer. Av 46 § 2 st. 2 p. framgår att byggnaden skall uppvärmas ochventileras på ett tillfredsställande sätt. Enutredning inom () har i ett betänkande medförslag till ny plan- oeh bygglag (SOU 1979:65-66) föreslagit, attbyggnadslovsplikt införs för bl. "ändring av bärande delareller av dess uppvärmnings- eller ventilationsanordningar" (13 kap. 1 §)samt för "utförande av en tunnel eller ett bergrum" (3 §).Ytjordvärmeanläggningar omfattas alltså inte av någon direkt byggnadslovsskyldighetenligt detta förslag. Betänkandet har ännu inte lett till lagstiftning. Utläggandeav ett ledningssystem i vatten torde vara att anse som byggande i vatten,enligt 2 kap. 1 § vattenlagen (1918:523), varvid dock skyldighet att låtavattendomstolen pröva anläggningen endast erfordras om det är sannolikt att"allmän eller enskild rätt förnärmas" (20 §). Motsvarande ordningtorde gälla i fråga om bortledande av vatten för uppvärmningsändamål frånvattenområde. LU1981/82:7 5 I regeringens i januari 1981beslutade lagrådsremiss med förslag till ny vattenlag m. m. föreslås en allmänförprövningsskyldighet vid byggande i vatten, såvida det inte är uppenbart attvarken allmänt eller enskilt intresse skadas (4 kap. 2 §). Även vid uttag avyt- eller grundvatten förstärks kraven. Obligatorisk anmälan till länsstyrelseföreskrivs oavsett den uttagna vattenmängden, såvida det inte rör sig omförbrukning för enskilt hushåll. Större ytjordvärmeanläggningar kan vara att bedöma sommiljöfarlig verksamhet enligt 1 § miljöskyddslagen (1969:387). Lagen är tillämpligpå (1) utsläppande av avloppsvatten, fast ämne eller gas från mark, byggnadeller anläggning i vattendrag, sjö eller annat vattenområde, (2) användning avmark, byggnad eller anläggning på sätt som eljest kan medföra förorening avvattendrag, sjö eller annat vattenområde, om användningen ej utgör byggande ivatten, och (3) användning av mark, byggnad eller anläggning på sätt som kanmedföra störning för omgivningen genom luftförorening, buller, skakning, ljuseller annat sådant, om störningen ej är helt tillfällig. Ändring avtemperaturförhållanden vid bl. a. kylvattenutsläpp betraktas som "termiskförorening", varför lagen torde kunna tillämpas på anläggningar förvärmeutvinning ur eller värmelagring i mark eller vatten under vissaförhållanden. Vad särskilt angår punkten (2) är att märka att åtminstonestörre ytjordvärmeanläggningar kan medföra risk för förorening av grundvattnet,om det skulle uppstå läckage i slangsystemet. Vid utförande av sådanaanläggningar måste därför vissa regler i vattenlagen om skydd för grundvattenbeaktas. Av 16 § miljöskyddsförordningen (1981:574) framgår att bl.a. den som anlägger ett system för utvinning av värme ur mark, vattendrag, sjöeller annat vattenområde eller ur grundvatten för en uttagen effekt överstigande1 MW skall underrätta genom en skriftliganmälan. Har tillstånd till anläggningen sökts hos koncessionsnämnden förmiljöskydd eller hos - vilket alltså i allmänhet inte ärerforderligt för anläggningar som skall betjäna enskilda småhus - behöveranmälan inte göras. Den uttagna effekten i ett enskilt småhus är 5 - 20 kW,varför anmälningsskyldighet endast torde föreligga i fråga om större grupper avsmåhus. Efter att ha erhållit anmälan om en anläggning av detta slag harlänsstyrelsen enhgt miljöskyddslagen möjlighet att meddela de råd om lämpligaskyddsåtgärder, förelägganden om försiktighetsmått och förbud som behövs förundvikande av miljöstörningar. I detta sammanhang bör beaktas att om enanläggning i mark skulle komma att väsentligt ändra naturmiljön skall - enligt20 § naturvårdslagen (1964:822) - den som utför anläggningen först samråda medlänsstyrelsen. har också möjlighet att kräva anmälningsplikt förvissa åtgärder inom ett visst område. En motsvarande anmälningsskyldighetåvilar den som avser att bygga en anläggning för lagring av värme i mark, vattendrag, sjö eller annat LU1981/82:7 6 vattenområde eller i grundvatten för en tillfördenergimängd överstigande 3 000MWh. I hälsovårdsstadgan (1958:663) och i lokalahälsovårdsordningar behandlas särskilda åtgärder mot vatten- ochluftföroreningar. Lagen torde kunna vara aktuell för vissa typer av slutnasystem med giftig antifrysvätska i cirkulationssystemet, t. ex. glykol, närfara finns för förorening av dricksvatten vid läckage. harmöjlighet att under vissa förutsättningar lämna lokala föreskrifter, somexempelvis kan innebära att tillstånd eller anmälan krävs för en viss åtgärdinom ett visst område. Enligt 56 § byggnadsstadgan skall ävenpröva att anläggningen är förenlig med bestämmelserna i lagen (1973:329) omhälso-och miljöfarliga varor. Annan värmebärarvätska än rent vatten -exempelvis blandningen glykol/vatten - torde som regel utgöra hälso- ochmiljöfarlig vara enligt denna lag. Härav följer att den som använder sådanvätska har att iaktta lagens s. k. allmänna aktsamhetsregel (5 §). Han harsåledes ett ansvar för att användandet av vätskan inte medför skada påmänniskor eller i miljön. Ett åsidosättande av aktsamhetskravet kan medförastraffansvar. Utnyttjande av annans mark Är fastighetsägarna överens kan enanläggning för värmeuttag läggas i annans mark, men ett avtal om nyttjanderätt,(lägenhets)arrende eller servitut bör då träffas. Ett servitutsavtal, somskrivits in i fastighetsbok, gäller utan vidare även mot ny ägare av denfastighet i vilken slangsystemet nedlagts. Det har i praxis ansetts möjhgt att bilda servitut enligtfastighetsbildningslagen (1970:988) för ytjordvärmeanläggning. Av allmännabestämmelser för fastighetsbildningsservitut (7 kap. 1 §fastighetsbildningslagen) följer att en förutsättning för att servitut skallbeviljas är att det är av väsentlig betydelse för fastighets ändamålsenligaanvändning. Servitutet får inte bildas eller göras beroende avvillkor. Det får dock bestämmas att servitutet skall gälla endast så längeändamålet inte tillgodosetts på annat sätt. Ett avtal om jordvärmeservitut kan även ingås mellanägarna till redan bestående fastigheter, varvid bestämmelserna i 14 kap.jordabalken är tillämpliga. Ett jordabalksservitut får avse endast ändamål somär av stadigvarande betydelse för en härskande fastigheten. Det ligger ofta nära till hands att lägga nedslangsystemet i ett grönområde, som gränsar till den egna fastigheten. Dessaområden ägs ofta av kommunen och marken utgör allmän plats. Gällande laginnebär inget hinder mot att sådan mark används för ändamålet oeh Svenska kommunförbundethar utarbetat ett förslag till tidsbegränsade servitutsavtal förytjordvärmesystem. Lämpliga upplåtelsetider anges vara 10, 15 eller 20 år.Kommunen friskrivs frän ansvar för alla skador som inte uppkommit på grund avkommunens egen vårdslöshet. LU1981/82:7 7 Motsätter sig en fastighetsägareatt en anläggning placeras på hans område måste ett expropriationsrättsligtförfarande ske för att anläggningen ändå skall kunna utföras. Följande lagarreglerar dessa möjligheter att utnyttja mark mot en fastighetsägares vilja. Lednings rätts lagen (1973:1144) ålägger fastighetsägarenatt tåla att en ledning dras fram om dragningen inte orsakar "synnerligtmen" för fastigheten. Lagen kan åberopas för ledningar mellan t. ex.värmekälla och värmelager till den egna fastigheten, men gäller inte för självavärmelagret eller det värmeupptagande systemet. Andra villkor för att lagenskall vara tillämplig är att ledningssystemet skall tillgodose allmänt behov,gagna näringsverksamhet eller större kommunikationsanläggning samt medföraendast ringa intrång i jämförelse med nyttan. Lagen synes alltså inte varatillämplig i fråga om ytjordvärmeanläggningar som betjänar enskilt hus. Frågorrörande ledningsrätt handläggs av fastighetsbildningsmyndigheten. Ytjordvärmeanläggning kan inrättas somgemensamhetsanläggning för flera fastigheter enligt anläggningslagen(1973:1149). I lagen anges en rad villkor som skall vara uppfyllda för att ensådan anläggning skall kunna komma till stånd. a. gäller att mark får tas ianspråk för en gemensamhetsanläggning om det inte orsakar "synnerligtmen",,även om ett allmänt behov av anläggningen inte föreligger. - Omgemensamhetsanläggningen behövs för ett större antal fastigheter kan mark tas ianspråk även om synnerligt men uppkommer. Anläggningslagen omfattar bådetransportledningar och erforderliga installationer för värmeuttag oehvärmelagring. Även frågor rörande anläggningslagen handläggs avfastighetsbildningsmyndigheten. Expropriationslagen (1972:719) kan tillämpas för atttillgodose ett allmänt behov av bl. a. värme, varvid mark tvångsvis kan tas ianspråk med äganderätt, nyttjanderätt eller servitutsrätt. Tillståndsgivningenligt expropriationslagen beslutas av regeringen eller i vissa fall avlänsstyrelsen. Uppkommer skada på en fastighet harfastighetsägaren rätt att erhålla ersättning på närmare i skilda författningarangivna villkor. Generellt gäller att skadeståndets storlek bestäms enligtallmänna skadeståndsregler. I den mån skadan eller olägenheten anses uppkommen genommiljöfarlig verksamhet är miljöskyddslagen tillämplig. Enligt 30 § skallersättning utges av den som bedrivit den miljöfarliga verksamheten. Harolägenheten inte orsakats genom försumlighet, skall dock ersättning utgå endastom olägenheten är av någon betydelse och bara i den mån den ej skäligen börtålas med hänsyn till förhållandena på orten eller till dess allmänna förekomstunder jämförliga förhållanden. Även obetydliga olägenheter kan alltså föranledaskadestånd om de uppkommit genom slarv. LU1981/82:7 8 liga verksamheten att fastigheten helt eller delvis blironyttig för ägaren eller att synnerliga men uppkommer vid begagnandet kanfastighetens ägare begära att den onyttiga delen inlöses, varvid bestämmelsernai expropriationslagen om inlösen gäller i tillämpliga delar. - Kan skadaneller olägenheten inte betraktas som ett utflöde av sådan miljöfarligverksamhet som avses i miljöskyddslagen torde jordabalkens bestämmelser omrättsförhållanden mellan grannar (3 kap.) bli tillämpliga. I princip gälleratt den som utför anläggningsarbeten på sin mark ansvarar för egen och andrasvårdslöshet vid arbetets utförande. Är grävningen (eller liknande arbete)särskilt ingripande eller medför arbetet av annan anledning särskild risk föromgivningen, skall skadan ersättas oberoende av försumlighet (strikt ansvar).Även bestämmelserna i skadeståndslagen (1972:207) torde kunna tillämpas i endel fall. Prövningen enligt jordabalken och skadeståndslagen görs av allmändomstol. Skada orsakad av vattenuttag eller förändradvattenbeskaffenhet på grund av ändrade temperaturförhållanden faller undervattenlagens bestämmelser och prövas av vattendomstol. I försäkringsrättsligt hänseendetorde numera () gälla att den s. k. villahemförsäkringen täcker skadorsom uppkommit i samband med användande av ytjordvärmeanläggningar, åtminstone iden mån skadorna uppkommit på rtiark som tillhör försäkringstagaren själv ellersådan tredje man, vars mark inte utnyttjats för nedläggande av ett slangsystem.Har anläggningens ägare utnyttjat annans mark för ändamålet anses det vara iviss mån oklart hur långt försäkringstagarens ansvar sträcker sig. Av .ei.issinstanserna tillstyrkerendast i reservationslöstmotionsförslaget om en bred översyn av lagstiftningen på området.Lantmäteriverket anser att det uppenbarligen finns skäl att se till attlagstiftningen tillhandahåller behövliga medel för att lösa uppkommande problemi samband med ytjordvärmeanläggningar, om det finns anledning tro att dennauppvärmningsmetod blir bestående. och föreslåratt bestämmelser om viss registreringsskyldighet avseendeytjordvärmeanläggningar införs. ifrågasätter om man interedan nu bör kräva byggnadslov för denna typ av värmeanläggning. SverigesIndustrlförbimd understryker behovet av att forskningsarbetet på områdetfullföljs. för byggnadsforskning (byggforskningsrådet) konstaterar,med hänvisning till att alla former av utvinning och lagring av markvärme underåren 1981-1984 kommer att studeras ingående, att det torde finnasett bredare underlag för ett beslut om eventuell separat lagstiftning påområdet. Remissyttrandenainnehåller sammanfattningsvis följande. LU1981/82:7 9 Värmeutvinning ur och värmelagringi mark och vatten utgör ett område där kunskaperna är relativtbegränsade. En mycket snabb utveckling pågår. Gränserna för denna utvecklingkan till viss del komma att bestämmas av de miljöeffekter som är förknippademed de aktuella förfarandena. Vissa kunskaper om dessa effekter finns redan,men ytterligare forskning behövs. Efter kontakter mellan byggforskningsrådetoch har ett särskilt forskningsprogram på områdetutarbetats. Med hänsyn till de effekter som de ifrågavarandevärmeutvinnings- och värmelagringssystemen kan medföra i olika avseenden bör depå lämpligt sätt vara underkastade kontroll från samhällets sida. Vid sidan avallmänna regler i byggnadsstadgan och blivande plan- och bygglag om byggnadslovtorde flera särskilda författningar redan f. n. vara tillämpbara på de aktuellaanläggningarna. I yttrande över betänkandet Ny plan- och bygglag (SOU 1979:66)har förordat att behovet av tillståndsprövning enligt denföreslagna nya uppmärksammas såvitt avserytjordvärmesystemen. För större anläggningar bör viss prövning enligtmiljöskyddslagen ske. Men även för mindre anläggningar förefaller det motiveratatt utan dröjsmål införa viss kontroll från samhällets sida, vilket lämpligenkan ske genom att anläggningarna görs byggnadslovsskyldiga. Sammanfattningsvis konstaterar att de imotionen berörda frågorna redan i betydande utsträckning har uppmärksammats avsamhället. Frågor kring miljökonsekvenser vidalla former av markvärmeutvinning och lagring är och blir föremål för ingåendestudier . Detta sker i separata forskningsprojekt kringmiljöaspekterna men också vid de mera tekniska fullskaleförsök som är en viktigdel av rådets energiforskningsprogram. Inom Huvudprogram Energiforskning utvecklas inom ramen förrådets programansvar bl. a. skilda system för energilagring, främst med målsättningenatt lagra solenergi . En av de enklaste formerna avsådan passiv lagringsteknik är att med värmepumpsystem utnyttja den solenergisom naturligt lagras i mark och vatten vid förhållandevis låg temperatur. Iflertalet av dessa system fordras att det värmebärande mediet innehåller ettfrysskydd. Rådet driver därför forskningsprojekt som syftar till attklarlägga bl. a. miljörisker i samband med utnyttjande av olika typer avvärmeutvinning och lagring i jord, berg och vatten. Sådana studier är i regelkopplade till experimentanläggningar där tekniken provas och den befinner sigf. n. i ett inledningsskede. Resultat väntas föreligga först mot mitten av1980-talet då LU1981/82:7 10 rådet enligt det s. k. Sol-85 programmet skall presenteraen bred utvärdering av solvärmeområdet. Separata studier av miljöpåverkan från olika typer avvärmesystem i mark har påbörjats och planeras fortgå under en treårsperiodgenom eller i samråd med .