bet · G501LU21 · 1981-12-31 00:00:00 — om uthyrning av fonogram I betänkandet behandlas motion1981/82:1237 av () och motion 1981/82:1708 av LennartAndersson m. fl. (s). I motion 1237 yrkas att hos regeringen begär enutredning av verksamheten med uthyrning av grammofonskivor och behovet avändrade regler i upphovsrättslagen. I motion 1708 yrkas att hos regeringen begär attupphovsrättsutredningen får i uppdrag att lägga fram förslag tilllösning av de problem som en ökad uthyrning av grammofonskivor för med sig. Regler om författares,kompositörers och konstnärers rätt till sina verk finns i lagen (1960:729) omupphovsrätt till litterära och konstnärliga verk. Upphovsrättslagen byggerliksom motsvarande lagar i , och i stor utsträckning påinternationella konventioner som syftar till att ge upphovsmännen skydd oberoendeav nationalitetsgränser. Bland dessa konventioner kan nämnas Bernkonventionenför skydd av litterära och konstnärliga verk, som tillkom ochreviderades i , Världskonventionen om upphovsrätt ,reviderad i , Romkonventionen för skydd åt utövande konstnärer,framställare av fonogram samt radioföretag samt en konvention år1971 rörande skydd för framställare av fonogram mot olovlig kopiering av derasfonogram. Med fonogram avses inte bara grammofonskivor utan alla slagsljudupptagningar, exempelvis bandinspelningar och ljudband till film. är anslutet till dessa konventioner, vilket iprincip innebär att svenska verk får skydd i andra konventionsländer och verkfrån sådana länder åtnjuter i samma skydd som upphovsrättslagen, gersvenska verk. Upphovsrättslagen ger skydd inte bara åt alster avupphovsmannens andliga, skapande verksamhet, s. k. egentlig upphovsrätt, utanäven åt vissa rättighetersom står upphovsrätten nära, s. k. närståenderättigheter. Sådana närstående rättigheter avser bl. a. utövande konstnärers,t. ex. musikers, skådespelares och fonogramframställares, intressen. Den egentliga upphovsrätten omfattar enligt 1 §upphovsrättslagen "litterärt eller konstnärligt verk" (auktorverk).Utöver att vara av litterär eller konstnärlig art måste ett auktorverk hauppnått vad man ibland brukar 1 1981/82. LU1981/82:21 2 Samma sak kan också uttryckas så, att enprodukt är ett verk, om den praktiskt sett inte har kunnat framställas av tvåpersoner oberoende av varandra. Utanför skyddet faller därför idéer och uppslag(som flera kan tänkas komma på), vanliga nyhetsmeddelanden, vardagliga samtal,enklare nyttoföremål och andra prestationer av rutinmässig eller alldagligkaraktär. Vissa auktorverk, bl. a. allmänna handlingar, undantas helt frånupphovsrätt. Auktorverken indelas i två huvudkategorier, litterärt verkoch konstnärligt verk. Många verk tillhör dock båda grupperna. Ett litterärtverk kan vara av skönlitterär (och då även av konstnärlig) art, t. ex. romaneller dikt. Det kan också vara av beskrivande art, såsom en vetenskapligframställning eller en kvalificerad teknisk beskrivning. Ett konstnärligt verk kan vara ett konstverk, dvs. alsterav bildkonst (måleri, konstnärlig teckning, skulptur m. ), byggnadskonsteller brukskonst. Det kan också vara ett musikaliskt verk (även när verketframträder i notskrift) eller ett sceniskt verk i den form verket framträder påscenen. 1 skriftform är det dock eit litterärt verk. är en särskildkategori av enbart konstnärligt verk, skilt från sceniskt verk. Auktorverken kan också indelas i originalverk (enligt 1 §)och bearbetningar (enligt 4 §). Som exempel på bearbetningar kan nämnasöversättningar, självständiga omarbetningar av en bok, filmatisering av enroman, arrangerande av ett sångstycke som ett orkesterstycke samt vissakvalificerade regiprestationer. Bearbetarens nytillskott till originalverketskall fylla kraven på ett verk. Dominerar nytillskottet över originalverketsinnehåll, föreligger inte längre en bearbetning utan ett nytt och självständigtverk, skapat i fri anslutning till originalverket. Det kan nämnas atttravestier och parodier i princip betraktas som nya och självständiga verk. Ett auktorverk kan framträda i många olika former. Det kanvara fixerat på ett materiellt underlag, dvs. i ett exemplar. Exemplar avverket är inte blott en bok eller en målning som kan ge en omedelbar upplevelseav verket, utan också en grammofonskiva, en filmremsa, en trycksats, en matrisosv., som endast medelbart kan ge en sådan upplevelse. Verket kan ocksåframträda i obeständig form, t. ex. i uppläsarens ord, i tonerna av ettmusikstycke, i bilden på filmduken eller televisionsskärmen. Alla former variverket framträder faller inom dess skyddssfär, även bearbetningar. Upphovsrätt uppkommer utan några formaliteter, så snartupphovsmannen har gjort det skapade verket på något sätt tillgängligt förannan. En sådan " uppkommen, ursprunglig upphovsrätt kan endast tillkommaden fysiska person som skapat verket. En juridisk person, t. ex. ettfilmföretag, kan inte vara upphovsman. Om inte annat visas får man anse den vara upphovsman sompå sedvanligt sätt, t. ex. på en boks titelblad, har angivits såsom sådan. Ärupphovsmannen anonym, äger utgivaren, om sådan är nämnd, och eljestförläggaren, företräda upphovsmannen, till dess denne träder fram (7 §). LU1981/82:21 3 När ett verk har flera upphovsmän,vilkas bidrag inte utgör självständiga verk, t. ex. då flera har skrivit enrevyvisa, tillkommer upphovsrätten dem gemensamt, men de kan var för sig beivraintrång i rätten (6 §). Upphovsrättens innehåll består av förfoganderätt, som ihuvudsak skyddar det ekonomiska värdet av verket, och ideell rätt (droitmoral), som i huvudsak skyddar det ideella värdet. Förfoganderätten innebär enligt 2 S en principiellensamrätt att utnyttja verket genom att framställa exemplar av verket(mångfaldiganderätt) och att göra verket tillgängligt för allmänheten. Rätten att göra verket tillgängligt för allmänheten kanuppdelas i två former. Den första är rätten att framföra verket offentligt(framföranderåt-ten), den andra kan kallas "exemplarrätten". Att framföra ett verk offentligt betyder att presenteraverket för allmänheten i obeständig form, att läsa upp en dikt, spela ettmusikstycke, visa en film, utsända ett verk i ljudradio eller television osv. Ettframförande är offentligt, när det sker på en plats, dit allmänheten ägertillträde. Härmed jämställs det fall. att framförandet anordnas iförvärvsverksamhet inför en större sluten krets, framför allt på en störrearbetsplats (s. k. industrimusik). Exemplarråtten är en rätt att förfoga över redan färdigaexemplar genom att sprida dem till allmänheten, dvs. till någon som intetillhör den närmaste familje- eller vänkretsen eller att visa dem offentligt t.ex. i ett skyltfönster eller på en utställning. Upphovsmannens möjligheter attkontrollera spridningen av ett verk är emellertid inte obegränsade. Enligt 23 §får nämligen ett litterärt eller musikaliskt verk sedan det väl utgivits frittspridas vidare, exempelvis genom uthyrning. Noter till musikaliskt verk fårdock inte hyras ut till allmänheten utan upphovsmannens samtycke. Upphovsmännens ensamrätt enligt 2 § är blott en huvudregelsom är inskränkt genom ett antal stadganden i 2 kap. Utformningen av dessastadganden grundar sig på en bestämd avvägning mellan upphovsmännens ochsamhällets intressen. Undantagen i 2 kap. är vanligen utformade som "friaförfoganden", dvs. verket får utnyttjas utan tillstånd av upphovsmannenoch utan ersättning. Som exempel på sådana undantag kan nämnas att man får förenskilt bruk framställa enstaka exemplar av offentliggjort verk. Sådanaexemplar får inte användas för annat ändamål. För tillfälligt bruk får man vidare inomundervisningsverksamhet göra ljudupptagningar av offentliggjort verk; därvidfår dock ej kommersiella grammofonskivor e. d. eftergöras. De huvudsakliga reglerna om upphovsmannens ideella rätt(droit moral) återfinns i 3 §. som behandlar rätten att anges som upphovsman(droit ä la paternité) och rätten att motsätta sig förvanskningar och andraangrepp mot verkets integritet (droit au respect). 1* 1981/82. LU1981/82:21 4 Om upphovsrättens övergång finnsregler i 3 kap. Alla regler är dispositiva och gäller därför endast när ejannat avtalats eller får anses avtalat. Upphovsrätt kan, med undantag för droit moral enligt 3 §,helt eller delvis överlåtas. Överlåtelse av exemplar innebär i och för sig inteöverlåtelse av upphovsrätt; den som äger ett konstverk innehar därför intereproduktionsrätten till verket. Den till vilken upphovsrätt överlåtits fårinte överlåta rätten vidare utom för det fall att rätten ingår i en rörelse ochöverlåts i samband med denna. Härvid svarar dock överlåtaren fortfarande föravtalets fullgörande (28§). Efter upphovsmannens död äger reglerna om giftorätt, arvoch testamente tillämpning på upphovsrätten, dvs. både förfoganderätten ochdroit moral övergår på arvingarna. Skyddstiden för auktorverk är förupphovsmannens död. För verk med gemensamt utövad upphovsrätt enligt 6 §, t.ex. ett filmverk, beräknas skyddstiden med utgångspunkt från den sist avlidneupphovsmannens död. Skyddstiden för anonyma och pseudonyma verk är iprincip,för offentliggörandet (44 §). Efter skyddstidens utgång är verken fria med undantag föratt reglerna om skydd för klassiska verk i 51-52 §§ måste iakttas. De s. k. närstående rättigheterna omfattar som ovanberörts bl. a. de rättigheter som tillkommer utövande konstnärer ochfonogramframställa-re. Med "utövande konstnär" avses en person somtolkar och levandegör ett verk, t. ex. musiker, sångare, skådespelare,uppläsare och dirigenter. Skyddet enligt lagen omfattar bara framföranden avlitterära eller konstnärliga verk. Detta betyder att t. ex. imitatörer, akrobateroch trollerikonstnärer i regel blir utan skydd eftersom de inte framför verk. Reglerna om de utövande konstnärernas skydd finns i 45 §upphovsrättslagen. Skyddet har tre former, nämligen inspelningsskydd,utsändningsskydd och kopieringsskydd. Dessutom finns skydd för den utövandekonstnärens ideella intressen. Inspelningsskyddet innebär att man inte utan den utövandekonstnärens samtycke får spela in hans framförande på grammofonskiva, filmeller annan anordning genom vilken framförandet kan återges. Utsändningsskyddet innebår att den utövande konstnärensframförande inte utan hans samtycke får sändas ut i ljudradio eller TV. Däremotär det fullt tillåtet att återge utsändningen via högtalare e. d. tillallmänheten, t. ex. i restauranger. Skydd finns vidare mot direkt överföringvilket innebär att man inte utan den utövande konstnärens samtycke tillallmänheten får förmedla ett framförande från den lokal där det sker till enannan lokal. Sådan överföring kan t. ex. ske genom kabel till allmänhet i denandra lokalen. Kopieringsskyddet betyder att framförande som upptagits pågrammofon skiva eller annan anordning genom vilken det kan återges inte utanden LU1981/82:21 5 utövande konstnärens samtycke får överföras till annansådan anordning. Detta skydd varar från det år när upptagningengjordes. Regler om skydd för fonogramframställare finns i 46 §upphovsrättslagen. Skyddet innebär att fonogrammet inte får kopieras utansamtycke av den som har framställt det. Det spelar ingen roll hur kopieringensker, t. ex. genom avgjutning av en grammofonskiva eller genom överföring avljuden på elektromagnetisk väg. Förbudet mot kopiering gäller under fråndet år när upptagningen gjordes. I likhet med utövande konstnärer har fonogramframställarevidare rätt till ersättning vid s. k. sekundärt bruk i radio- ellertelevisionssändning. Liksom beträffande den egentliga upphovsrätten är detskydd upphovsrättslagen ger de närstående rättigheterna i vissa avseendeninskränkt. Sålunda får exempelvis inspelningar och kopieringar ske för enskiltbruk eller för undervisningsändamål. De redovisade reglerna i upphovsrättslagen innebär bl. a.att exempelvis en olovlig kopiering av en grammofonskiva kan innebära en kränkningav flera olika intressen. Kopieringen kan sålunda kränka de rättigheter somtillkommer dels sångtextens författare och kompositören, dels eventuellaförläggare, dels ock sångaren, musikerna och skivfabrikanten. I upphovsrättslagen finns också bestärnrnelser om straffoch skadeståndsskyldighet för den som i olika avseenden åsidosätterupphovsmannens rättigheter eller de närstående rättigheterna. Uppsåtligt eller grovt oaktsamt intrång i upphovsrättenstraffas med böter eller fängelse (53 §). Även vid obehörigimport kan straff följa. För straffbart intrång samt för intrång genomoaktsamhet som inte är grov skall vidare skäligt vederlag för nyttjandet utgå,dvs. i regel normalt honorar betalas, samt övrig ekonomisk eller ideell skadaersättas. Har intrånget skett i god tro, skall skäligt vederlag utgå (54 §).Brott som avses i lagen kan åtalas av allmän åklagare efter angivelse avmålsäganden (59§). (Ju 1976:02) tillsattes en samnordiskutredning med sakkunniga från , , och för att göraen allmän översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen, den s. k. nordiskaupphovsrättskommittén. Kommittén avgav ett delbetänkande med förslagtill lagreglering av bl. a. fotokopiering och bandinspelning inomundervisningsverksamhet. Kommitténs förslag ledde för svensk del inte tillnågon lagstiftning. I ställettillsattes åren 1976-77 i samtliga nordiska länder utom nationellautredningar för översyn av den upphovsrättsliga lagstiftningen. LU1981/82:21 6 Med stöd av regeringensbemyndigande tillkallades för svenskt vidkommande tresakkunniga med uppdrag att se över upphovsrätts-lagstiftningen m. m. Genombeslut vid regeringssammanträde erhöll utredningentilläggsdirektiv. utökades antalet sakkunniga till fem. De direktiv upphovsrättsutredningen fick byggde ihuvudsak på riktlinjer som antagit för enöversyn av den nordiska upphovsrättslagstiftningen. I riktlinjerna pekades påatt den tekniska utvecklingen ständigt frambringar nya former för utnyttjandeav upphovsrättsligt skyddade verk och att det var angeläget att de nyamöjligheterna härvidlag togs till vara. framhölls att utvecklingenmedfört att det blivit svårare för upphovsmännen att hävda sina rättigheter.Det uttalades att en allmän översyn av upphovsrätten borde göras. Vidareframhölls att det var rimligt att regelsystemet utformades på ett sått sombeaktade samhällets intressen av att upphovsrätten inte lade hinder i vägen fören önskvärd tillgång till upphovsrättsligt skyddade verk. Översynen borde avseinte bara upphovsmännens rättigheter utan också de s. k. närståenderättigheterna. I direktiven till den svenska utredningen återgavsministerrådets riktlinjer. Vidare framhölls bl. a, att riktlinjerna inteinnebär några begränsningar såvitt avser de frågor som kan tas upp underutredningsarbetet samt att riktlinjerna är öppna och inte innebär att någravägar avvisas för att nå de syften sorn avses. 1 tilläggsdirektiven görs vissa förtydligandeuttalanden till ledning för det fortsatta utredningsarbetet. Uttalandena hänförsig i huvudsak till vad som anförts i riktlinjerna om vilka lösningar som börsökas för att man skall komma till rätta med de svårigheter och nackdelar somnuvarande regler skapar. Vidare understryks betydelsen av en fortsatt nordiskrättslikhet på området. avlämnade en promemoria(Ds Ju 1981:7) Skärpta åtgärder mot upphovsrättsintrång. I promemorianframläggs förslag till skärpningar av sanktionssystemet vid upphovsrättsintrång.Enligt promemorian motiveras ändringarna av den ökade framställningen ochdistributionen av olovligt tillverkade ljudinspelningar och videogram. Pågrundval av promemorian har regeringen beslutat om enlagrådsremiss med förslag till skärpta åtgärder mot upphovsrättsintrång. Enproposition i ämnet avses bli förelagd . I en skrivelse till upphovsrättsutredningen den 27 januari1982 har , Svenska tonsättares internationella musikbyrå, samt och Svenska gruppen av International () hemställt att utredningen rned förturutreder frågan om åtgärder mot uthyrning av fonogram. I skrivelsen framhållsatt uthyrning beträffande grammofonskivor ökat snabbt ochatt de som hyr skivorna bara har för avsikt att kopiera dem. Enligt organisationerna kommer uthyrningsverksamheten att leda till LU1981/82:21 7 negativa konsekvenser, särskilt när det gäller den s. k.smalare produktionen. Den redan nu dåliga situationen för inhemskakompositörer och utövande konstnärer m. fl. kommer härigenom att bli värre. Mot bakgrund av bl. a. organisationernas framställning harupphovsrättsutredningen med förtur tagit upp frågan om de verkningar somuthyrningsverksamheten kan ha för rättighetsinnehavarna på detupphovsrättsliga området. Resultaten av övervägandena har redovisats i enpromemoria, som genom en skrivelse överlämnats till regeringen. I promemorian framhåller utredningen att det är ettviktigt samhälleligt intresse att råttighetshavargrupperna på musikområdet -som redan hårt har drabbats av hemkopieringens verkningar - inte drabbas avytterligare ekonomiska skadeverkningar på grund av en okontrolleraduthyrningsverksamhet. Enligt utredningen kan självfallet uthyrningsverksamhetenockså ha vissa positiva effekter genom att den kan öka tillgängligheten avmusiken, bredda musikintresset m. m. Dessa positiva effekter kan på inget sättuppväga de skadeverkningar som upphovsmannasidan, fonogramproducenterna ochmusikergrupperna lider genom verksamheten. Därtill kommer, fortsätterutredningen, att en ökande uthyrning kan medföra att priset på skivorna på siktmåste höjas för att utgivning över huvud taget skall vara ekonomisktförsvarbar, vilket självfallet är negativt även för konsumenterna. Utredningenhar därför kommit till slutsatsen att rätten till fri uthyrning av exemplar avmusikaliska verk bör inskränkas i jämförelse med vad som gäller. uppfattning är denna fråga så viktig att ställning bör tas tillden och utan att man avvaktar övrigt pågående arbete inomutredningen. I promemorian föreslås att upphovsrättslagen ändras så attexemplar av musikaliska verk inte utan upphovsmannens samtycke fårtillhandahållas allmänheten genom uthyrning eller därmed jämförligrättshandling. Utredningen framhåller att syftet med ändringen är attupphovsmännen skall få kontroll och inflytande över den uthyrningsverksamhetsom nu har tagit eller kan komma att ta en sådan omfattning att den kan skadarättighetshavarna och därmed också viktiga kulturpolitiska intressen. Genomändringen ges möjlighet att genom avtal mellan rättighetshavare och uthyrareskapa en lämplig balans mellan allmänhetens behov av tillgång till musik ochrättighetshavarnas berättigade krav på sin andel av intäkterna från uthyrningsverksamhet.En sådan reglering torde enligt utredningen också vara till fördel för denseriösa musikhandelns intressen. slutförde statens kulturråden kartläggning av fonogramområdet och framlade förslag till ökat statligt stödtill lonogramverksarnheten. Kartläggningen och förslagen publicerades i enrapport från LU1981/82:21 8 (1979:1) Fonogrammen i kulturpolitiken. 1 rapportenbehandlas bl. a. kopieringen av fonogram för enskilt bruk. Kulturrådetframhåller härvidlag att lyssnande på ljudkassetter hartilltagit särskilt bland ungdomen. I denna grupp är lyssningen meromfattande än lyssningen på grammofonskivor. Kassetternas genombrott har enligtkulturrådet också gjort det lättare att kopiera fonogram för privat bruk. Dennakopiering är fullt legal, vilket den bör vara även . Den för bl. a.med sig större möjligheter för individerna att sammanställa sina egna fonogramutifrån egna behov och önskemål. Den ökade kopieringen får emellertid,fortsätter , från fonogrampolitiska synpunkter negativa verkningar.I de fall kopiering ersätter ett inköp av fonogram sker ett inkomstbortfall förupphovsrättsinnehavare och fonogrambolag. Frågan om ersättning för dettabortfall förutsätter att upphovsrättsutredningen tar upp. konstaterar att en stagnation ifonogramförsäljningen inträtt , som till stor del.kan förklarasmed en intensifierad kopieringsverksamhet. Om möjligheterna att låna fonogrampå biblioteken byggs ut kommer möjligheterna till kopiering att bli större med ett ökat inkomstbortfall för upphovsrättsinnehavare och fonogrambolagsom följd. Detta kommer för fonogrambolagens del, framhåller , attinnebära att allt fler produktioner inte bär sina egna kostnader, vilket medförett minskat utbud. Denna minskning kommer att drabba den svenska produktionen iförsta hand eftersom denna utgivning i allmänhet enbart har ellerNorden som marknad. Minskningen kommer också enligt att innebäraatt färre fonogram importeras. Det är sannolikt att minskningen i hög graddrabbar kulturpolitiskt angelägen produktion, vilket kommer att ställa storakrav på stöd från samhället. anser att det i princip är rimligt att de somkopierar fonogram privat får betala för samhällets stöd till upprätthållande aven mångsidig fonogramproduktion. Det är också i princip rimligt att upphovsmänoch musiker får ersättning för det ekonomiska avbräck som vållas genomkopieringen. I vilka former detta skall ske bör klarläggas av upphovsrättsutredningen. Vid sidan av en eventuell upphovsrättslig ersättning börenligt en särskild avgift tas ut. Storleken och formerna för dennaavgift bör i första hand fastställas i samordning med de förslag som väntasfrån upphovsrättsutredningen. Skulle en sådan samordning inte vara möjligföreslår att en avgift på på oinspeladekassetter införs från , dvs. en avgift på 1:20 på den vanligaste typenav kassetter med 60 minuters speltid. Avgiften bör tas ut i grossistledet påsådana kassetter som levereras till detaljhandeln. En sådan avgift /81 inbringa bortemot 30 milj. kr. Rapporten har överlämnats till utbildningsdepartementetoch därefter remissbehandlats, varvid bl. a. upphovsrättsutredningen yttratsig. Utredningen har i sitt remissyttrande betonat vikten av atträttighetsinnehavarna LU1981/82:21 9 får kompensation för konsekvenserna av hemkopieringen samtframhållit att utredningen med prioritet diskuterat frågan om införande av enupphovsrättsligt motiverad avgift på tomkassetter. Utredningen har vidareunderstrukit betydelsen av en samordning vid genomförandet av kulturrådetsförslag och ett väntat förslag från utredningen. Enligt propositionsförteckningen avses enproposition med förslag om skatt på kassettband bli förelagd . I budgetpropositionen (1981/82:100 bil. 12, s. 152) anförutbildningsministern att en del av de intäkter som en sådan skatt kan ge böranvändas för att finansiera ersättningar av olika slag med syfte att kompenserade negativa verkningarna av hemkopieringen. Han avser därför att i anslutningtill den aviserade propositionen lägga fram förslag om dels direkt ekonomiskersättning till grupper av rättighetsinnehavare, dels insatser av annat slag påbl. a. musikområdet. Vid 1980/behandladeutskottet motioner, vari dels begärdes åtgärder mot olovlig kopiering avfonogram, dels togs upp frågor om kompensation för hemkopieringen tillupphovsmän m. fl. och till kulturlivet i stort. I sitt av godkändabetänkande (LU 1980/81:3) hänvisade utskottet till att upphovsrättsutredningenmed förtur skulle komma att behandla frågan om den olovligakopieringsverksamheten och hemställde att den aktuella motionen jämteutskottets betänkande i den delen skulle överlämnas tillupphovsrättsutredningen. Beträffande spörsmålet om kompensation förhemkopieringen framhöll utskottet att den tilltagande hemkopieringen avfonogram leder till negativa konsekvenser såväl för upphovsmän och andrarättighetsinnehavare som för kulturlivet i stort. Enligt utskottets mening vardet därför angeläget att åtgärder vidtogs i syfte att motverka de negativaföljderna av hemkopieringen. Utskottet hänvisade till den utredning som gjortsav och som då var föremål för överväganden inomutbildningsdepartementet och förutsatte att det spörsmål som aktuahserats genommotionerna skulle få en tillfredsställande lösning som tillgodoser såväl derent upphovsrättsliga intressena som de mera allmänt kulturpolitiskaintressena. Något initiativ från sida ansåg utskottet inteerforderligt och hemställde att motionerna skulle avslås. Frågan om avgift på tomkassetter behandlades vid riksmötet1980/81 också av skatteutskottet med anledning av motioner (SkU 1980/81:43).