bet · G501SoU2 · 1981-12-31 00:00:00 — Utgångspunkten förvilken huvudman som skall tillhandahålla service och hjälp åt den enskildeskall vara den kompetens som krävs för att utföra hjälpen och inte dess orsakt. ex. sjukdom eller åldersskröplighef. Ett nära samarbete förutsätts mellanhuvudmännen och modeller för detta samarbete skisseras. Utbyggnad av primärvården tillhör de prioriterade områdenainom sjukvårdshuvudmännens verksamhet. Enligt en redovisning i rapporten 81 av landstingensplaner för beräknas antalet patienter i hemsjukvård ökafrån 40 805 till 50 126 . Antalet vårdplatser inom denoffentliga somatiska långtidssjukvården uppgick vid utgången av till 43276. I den för presenteradeöverenskommelsen mellan representanter för ochsjukvårdshuvudmännen om vissa ersättningar frän sjukförsäkringen tillsjukvårdshuvudmännen (prop. 1978/79:177, SfU 1978/79:22,rskr 1978/79:338) kom parterna överens om att en ny ersättning skulle införasfrån sjukförsäkringen till sjukvårdshuvudmännen för att underlätta utbyggnadenav långtidssjukvården. Ersättningen skulle utgå med . ochinvånare i åldern och däröver och innebära ett extra finansiellt stödtill sjukvårdshuvud- SoU1981/82:2 11 männen med ca 170 milj. kr. Landstingsförbundetåtog sig att verka för att sjukvårdshuvudmännen skulle igångsätta byggande av igenomsnitt minst 2 000 nya vårdplatser under nämnda tidsperiod. för redovisade överenskommelsenmellan representanter för och sjukvårdshuvudmännen om vissaersättningar från sjukförsäkringen fill sjukvårdshuvudmännen under åren1982-1983 (prop. 1980/81:187, SfU 1980/81:29, rskr 1980/81:416) innefattas intelängre ovannämnda ersättning. Däremot har i överenskommelse inrymts ett bidragtill sjukvårdshuvudmännen till förebyggande hälsovård och primärvård inkl.långtidssjukvård. Även utbyggnad av långtidssjukvården tillhör deprioriterade områdena inom sjukvårdshuvudmännens verksamhet. Enligt redovisningen av landstingens planer i LKELP 81 beräknas antalet vårdplatser ilångtidssjukvården öka från 43 276 vid utgången av till 53 594 vidutgången av . Ansvaret för äldreomsorger, m. m. Vissa bestämmelser m. m. Bestämmelser om skyldighet attbereda sjukvård finns i 3 § sjukvårdslagen (1962:242). Enligt dessabestämmelser åligger det landstingskommun och kommun som infe tillhörlandstingskommun (sjukvårdshuvudman) att ombesörja såväl öppen som sluten vårdför sjukdom, skada, kroppsfel och barnsbörd, i den mån inte annan drar försorghärom. 1 sjukvårdslagen och i den fill denna knutna sjukvårdskungörelsen(1972:676) finns bestämmelser om organisationen m. m. av sjukvård vid sjukhusoch i läkardistrikt. Hernsjukvård är en av sjukvårdshuvudmannen frivilligtinrättad vårdform som inte är reglerad i författning. Principerna för vårdensomfattning och dess närmare innehåll bestäms av sjukvårdshuvudmannen. Det yttersta ansvaret för omvårdnadoch hjälp åf behövande enskilda har kommunerna. Enligt bestämmelser i 1 §socialhjälpslagen skall varje kommun se till atf den som vistas i kommunenerhåller den omvårdnad som med hänsyn till hans behov och förhållanden i övrigtkan anses tillfredsställande. Kommunen skall vidare sörja för atf den somvistas i kommunen och som finnes vara i behov av hjälp erhåller sådan ienlighet med vad i socialhjälpstagen närmare anges. Enligt 6 §socialhjälpslagen åligger det, som nämnts i det föregående, socialnämnden atfbl. a. göra sig väl förtrogen med den enskildes behov och aff verka för atf dettablir tillgodosett. Föreligger behov av vård skall socialnämnden enligtbestämmelser i 14 § socialhjälpslagen, efter vad med hänsyn till vårdbehovetsart och omständigheterna i övrigt prövas lämpligt, föranstalta om aff vårdlämnas i den vårdbehövandes hem eller, om så erfordras, att han inackorderas ienskilt SoU1981/82:2 12 hem eller vårdhem eller att plats bereds honom päsjukvårdsinrättning eller på annan vårdanstalt eller på ålderdomshem ochmotsvarande hem. Även om det genom bestämmelser ilagstiftningen om t. ex. vård föreligger en skyldighet att utföra visst arbetekan arbetet avbrytas eller förbjudas med stöd av bestämmelser iarbetsmiljölagen (1977:1160). Arbetsmiljölagen innehåller inte något undantaghärvidlag. Det gjorde inte heller arbetarskyddslagen (1949:1) som föregickarbetsmiljölagen. Det har förutsatts att myndigheterna genom lämpligtsamarbete på allt sätt strävar efter att i det praktiska arbetet komma ifrånsituationer, som kan innebära konflikter av nämnt slag mellan olika slag avlagstiftning. I /nation 1979180:1196 (m)redovisas som bakgrund till motionsförslagen omständigheterna kring vården ihemmet av en sjuklig äldre kvinna, som fortgående försämrades i fysisktavseende och därmed blev alltmer svårskött i hemmet. Vård under dagtidmeddelades av personal från hemsjukvården och den sociala hemhjälpen(). meddelades vakhjälp av hemsjukvården. Dåvårdtagaren hade ytterst svårt att underordna sig de tekniskt och medicinsktbetingade rutiner, som brukar användas i ett sjukdomsfall som hennes, hace deni vården engagerade personalen upplevt arbetsmiljön som synnerligen pressandesåväl fysiskt som psykiskt. Sedan vårdtagaren avböjt erbjudanden omvårdplats inom långtidssjukvården, upphörde hemsjukvårdensvakhjälp. Vakhjälp tillhandahölls därefter av den sociala hemhjälpen. Sedanhuvudskyddsombudet med stöd av bestämmelser i den dåvarande arbetarskyddslageni beslutat avbryta vakarbete hos vårdtagaren, förbjödyrkesinspektionen socialnämnden (sociala hemhjälpen) aft meddela vårdtagarenvård - dvs. allt arbete som kunde betecknas som vård - om infe vissa villkoruppfylldes. Detta förbud upphävdes . beslutade manfrån sjukvårdshuvudmannens sida att hemsjukvården helt skulle upphöra medhänsyn till att vårdtagaren inte var mottaglig för sjukvårdshuvudmannenssjukvårdsinsatser och inte ville medverka eller samverka med någonyrkeskategori inom primärvården och vårdtagaren därför bedömdes inte längre hanågra vinster att hämta från sjukvården. Hela tyngden av vårdarbetet fölldärvid på den sociala hemhjälpen. Efter en redovisning av vad som gäller i fråga om ansvarför sjukvård och socialvård m.m., som motsvarar den redovisning som lämnats iinledningen till detta avsnitt i betänkandet, framhåller motionärerna - medanledning av den kollision mellan socialhjälpslagen och arbetarskyddslagen somförevarit i det ovannämnda fallet - att det inte kan anses vara en framkomligväg att söka lösa konflikter av detta slag enbart med hänvisning till ökatsamarbete SoU1981/82:2 13 En översyn av lagstiftningen tordeenligt motionärerna därför vara ofrånkomlig. Mot bakgrund av att den sociala hemhjälpen i fall som detovannämnda får ta på sig hela vårdbördan, när hemsjukvården upphör, börhemsjukvården enligt motionärerna göras obligatorisk i likhet med bistånd frånsocialvården. I annatfall betyder det, anför motionärerna, att personalen inomden sociala hemhjälpen får ta på sig uppgifter som den normalt inte är utbildadför och atf kommunerna får ta huvudmannaansvaret för hemsjukvården, vilket inteär meningen. I motion 1980/81:946 (vpk) anförsbl. a. att problemet med eff gemensamt huvudmannaskap för hela äldrevårdenmåste lösas. Motiveringen synes vara att servicen i olika avseenden för deäldre skulle bli bättre om hela äldrevården hade samma huvudman. Ansvaret för äldreo/nsorgerna m. m. Även enligt socialtjänstlagenligger det yttersta ansvaret för omvårdnad och hjälp för den enskilde påkommunerna. I 3 § är sålunda bl. a. föreskrivet att kommunen har det ytterstaansvaret för att de som visfas i kommunen får def stöd och den hjälp som debehöver. I 6 § är bl. a. föreskrivet att den enskilde har rätt till bistånd försörjning och sin livsföring i övrigt, om hans behovinte kan tillgodoses på annat sätt. Detta kommunens yttersta ansvar innebär enligt prop.1979/80:1 om socialtjäns(en att kommunen skall bereda den enskilde det stöd ochde hjälpinsatser han behöver, förmedla insatser från andra organ samt vidtatillfälliga åtgärder i avvaktan på att ansvarig huvudman kan ge den enskildevård. I propositionen (Del A, s. 148) framhålls bl. a. att principen om ettyttersta ansvar för kommunerna inte innebär någon ändring i fördelningen av deuppgifter som ligger hos kommunerna resp. landstingskommunerna. Det understryks(s. 147) att det i allmänhet inte möter några svårigheter att avgöra om ettvårdbehov skall tillgodoses av landstingskommunen inom sjukvårdens ram eller avden kommunala och att detta gäller även i flertalet fall avsammansatt vårdbehov. Man utgår i propositionen (s. 148) från att detveksamheter som kan komma upp i fråga om ansvarsfördelningen mellansocialtjänsten och sjukvården smidigast får sin lösning genom överenskommelsermellan huvudmännen. har lämnat de redovisade uttalandena utan erinran(SoU 1979/80:44. rskr 1979/80:385). Förslaget till ny lagstiftning för hälso- och sjukvården Den tillkallade hälso- och sjukvårdsutredningen(HSU) (S 1975:4) - vilken haft i uppdrag aft utarbeta förslag till en helt nylagstiftning för hälso- 1** 1981/82. SoU1981/82:2 14 och sjukvården - avgav sittslutbetänkande (SOU 1979:78) Mål och medel för hälso- och sjukvården medförslag till en hälso-och sjukvårdslag. Betänkandet har remissbehandlats och ärföremål för fortsatt beredning inom . I HSU:s förslag till hälso- och sjukvårdslag harinskrivifs ett totalansvar för hälso- och sjukvården för sjukvårdshuvudmännen.Detta totalansvar skall bl. a. innebära att varje huvudman skall bära ettsamlat ansvar för att främja hälsan hos dem som är bosatta inom huvudmannensområde och för att en god hälso- och sjukvård erbjuds dem. HSU framhåller (s. 282 och 283) bl. a. att det föreslagnatotalansvaret för hälsO' och sjukvården för sjukvårdshuvudmännen inte ändrarden rådande ansvarsfördelningen mellan hälso- och sjukvården och socialvårdenoch att således det yttersta ansvar för att omhänderta människor som kommunernaenligt sociallagstiftningen har inte rubbas. I avsnittet i betänkandet omutredningsverksamhet om äldreomsorger m. m. (s. 7 och 8) har redovisatsmaterial som är avsett atf utgöra underlag för planeringen av äldreomsorgernainom kommuner och hos sjukvårdshuvudmännen. I detta material behandlas bl. a.frågor om hur huvudmännen kan samverka i äldreomsorgerna. I motion 1980/81:946 (vpk) påpekasbl. a. att fyra olika boendeformer behövs för att lösa de äldresbostadsproblem, nämligen (1) den egna bostaden anpassad i olika avseenden somunderlättar kvarboendet, (2) med begränsat servicebehov, (3)ålderdomshem med eget rum och möblering samt (4) långvårdssjukhus med eget rumoch i avdelningar där sjukdomstillståndet tillåter gemenskap samt visssysselsättning. När det gäller framhåller motionärerna attbehovet av sådana är akut. En utbyggnad av servicebostäder skulle, anförmofionärerna, inte bara förbättra många äldres boendestandard utan även avlastabåde långtidsvården och ålderdomshemmen, som är betydligt dyrare boendeformeroch som dessutom har brist på platser. Om för de äldre enligt socialtjänstlagen För aff de äldre skall kunnaerbjudas ett boende som kan tillgodose krav på omsorger, som insatser i hemmetinte kan möta, har det, som nämnts i det föregående (s. 6), i socialtjänstlageninskrivits en skyldighet för kommunen SoU1981/82:2 15 aff för äldre människor med behov av särskilt stöd inrättabostäder med gemensam service (). Def har i prop. 1979/80:1 om förutsatts aftservicehus skall kunna avse olika former av boende med gemensam service och atfservicehusen även skall kunna vara del av fasfighet. Tre grundläggande krav hari propositionen uppställts för atf boende med gemensam service skall kunnabetecknas som , nämligen krav på (1) aff bostaden skall vara såutformad och utrustad att den boende kan utveckla sina personliga resurser ochleva ett självständigt liv, (2) atf den boende varje fid skall kunnaerhålla de tjänster som krävs för atf den boende skall kunna klara sin tillvarooch känna sig trygg samt (3) att def skall finnas fillgång på personal som kanbedöma när det behövs social eller medicinsk vård och som kan svara för atfsådan ges. Det har vidare förutsatts att serviceutbudet skall variera medhänsyn till de boendes individuella behov. De som bor i förutsätts ta i anspråkserviceanordningar som t. ex. social hemhjälp efter eget bestämmande och betalahärför enligt gällande taxor. De nuvarande ålderdomshemmen skall som nämntsomfattas av begreppet , nämligen som bostäder vilka tillgodoseromfaffan-de behov av service och vård. Strävan skall vara aff man successivtövergår från den helinackordering som erbjuds vid de nuvarande ålderdomshemmentill ett boende med mer individuellt anpassad service. Den förutnämnda (s. 8) avsocialstyrelsen inom ramen för äldreomsorgsprogrammet presenterade rapporten(nr 8) Från ålderdomshem fill servicehus-Sammanfattning av en studie hartillkommit för att hjälpa kommunerna i deras arbete med att förändraålderdomshemmen i riktning mot serviceboende. I rapporten nämns bl. a. att kommunerna- enligt ensammanställning som gjort - planerar att underåren 1980-1985 bygga 1 074 nya ålderdomshemsplatser. planerasinte mindre än 16 634 servicebostäder. Siffrorna avser bruttotillskoff. Naftpassning vid kommunala och enskilda anläggningar förvård av äldre I motion 1980/81:250 (s) påpekasdet bl. a. aft det från praktisk synpunkt för såväl vårdtagare som huvudmanförekommer att vårdanläggningar för äldre har såväl friska åldringar somlångvårdspatienfer och att det alltid är viktigt atf personalbemanningen ärtillräcklig vid alla tillfällen - i synnerhet då det finnslångvårdspatienfer på t. ex. ålderdomshem. Det förekommer emellertid tyvärr, anför motionärerna, affåldringsvårdsanläggningar har endast en vårdare , trots att detsom regel finns patienter som behöver ständig tillsyn. Dubbelbemanning, påpekasdef, är speciellt viktig då def finns långvårdspatienter på anläggningen. SoU1981/82:2 16 Det innebär också, anför motionärernavidare, en psykisk press på en ensamvårdare att bland många andra vårda sjukapatienter kanske i livets slutskede utan att ha någon i närheten aff fala ochrådgöra med. Sådana situationer borde, sägs det, ej få förekomma men förekommertyvärr utan att huvudmannen är beredd vidta åtgärder. Motionärernaanför härefter följande. För att kunna ge patienter på dessavårdanläggningar den vård och trygghet som de och deras anhöriga har rättfordra är det ett oeftergivligt krav att dubbelbemanning finns . Eftersom de påtalade bristerna finns på många mindrevårdanläggningar, är det uppenbart atf föreskrifter, rekommendationer elleranvisningar från och arbetarskyddsstyrelsen saknas vilka kanutgöra ett tillräckligt stöd för tillsynsmyndigheterna i här aktuellt avseende. Vissa bestä/n/nelser /n. Enligt bestämmelser i 18 Ssocialhjälpslagen åligger det kommun att anordna och driva hem för åldringaroch andra personer, vilka är i behov av vård och tillsyn som infe eljesttillgodoses. Vid hem som sagts skall enligt bestämmelser i 19 § finnasanställda befattningshavare till det antal och med sådan utbildning att de somberetts plats i hemmet kan erhålla tillfredsställande vård och tillsyn.Tillsyn över ålderdomshem har enligt bestämmelser i 52 § länsstyrelsen.Socialstyrelsen har enligt bestämmelser i 53 § att genom råd och upplysningarverka för att bl. a. verksamheten med ålderdomshem ordnas och utvecklas påändamålsenligt sätt. Den dåvarande häri skriften nr 194 år19671 serien Råd och anvisningar gett rekommendationer om de kommunalaålderdomshemmens uppgifter och verksamhet. 1 fråga om personalåtgång anförs iskriften (s. 49 och 50) bl. a. följande. Någon schablonberäkning för denallmänna personalåtgången kan knappast konstrueras, eftersom alltför mångalokala faktorer inverkar, faktorer som dessutom ändrar sig från tid till annanoch som således kan ge anledning till mer eller mindre fortlöpande justeringarav personaldimensioneringen. Man får hålla i minnet att personalinsatsen måsteberäknas så att ålderdomshemmens pensionärer alltid kan få den trygghet ochpersonliga tillsyn och omvårdnad, som bl. a. dessa anvisningar syftar till.Denna målsättning kan uppnås med en personalmängd som varierar från ettålderdomshem till ett annat med samma platsantal. Personalbehovetbestäms i huvudsak av följande faktorer: pensionärernasgenomsnittliga hälsotillstånd och praktiska hjälpbehov; ålderdomshemmets planlösning och placeringen av olikautrymmen för servicefunktioner såsom bad, matsalar, hobbylokaler etc; lokala möjligheter att köpa tjänster, exempelvis tvätt,städning, storköks-tillagad mat; SoU1981/82:2 17 möjligheterna att användarationella hjälpmedel och arbetsmetoder samt att utnyttja material förengångsbruk. Den totala insats av vårdpersonal, som behövs för attuppnå den önskade personaltäckningen, blir slutligen beroende av detavtalsenliga arbetstidsuttaget, konstruktionenav arbetsschemat, samarbetsmöjligheter m. m. 1 fråga om nattpassning framhålls iskriften (s. 21) att särskild nattpersonal behövs på små ålderdomshem lika välsom på stora. Det är, sägs det, nämligen inte rimligt att begära, att personalsom har naftpassning skall kunna på rätt sätt utföra sitt arbete under dagen.Vidare framhålls (s. 50) att vid bedömning av nattpersonal skälig hänsyn till brandskyddsbehovet. Bedömning måste, anförs det, ske för varje hem,varvid hänsyn tas såväl till graden av brandrisk - t. ex. i resp. trähus- som till övriga skyddsåtgärder, exempelvis förekomsten av mer eller mindreeffektiva brandlarmanordningar. 1 skriften nr 1975 i serienRåd och anvisningar har den nuvarande gett vissarekommendationer om brandförsvar vid vissa institutioner, bl. a. vidålderdomshem. I skriften framhålls bl. a. betydelsen av att elektriska plattoretc. tillses vid en kvällsrond och att nattbelysningen i utrymningsvägarkontrolleras. För socialtjänstlagens bestämmelserom har redovisning lämnats i föregående avsnitt i betänkandet (s.6). Enligt bestämmelser i 67 § socialtjänstlagen harsocialstyrelsen tillsyn över i riket, och skallfölja och vidareutveckla . Till ledning för tillämpningen avsocialtjänstlagen skall utfärda allmänna råd. skall enligt 68 S inom länet bl. a. följasocialnämndernas tillämpning av socialtjänstlagen. För enskilt vårdhem som har minst trevårdplatser för sjukvård eller annan personlig omvårdnad eller tillsyn gällerbestämmelserna i stadgan (1970:88) om enskilda vårdhem m. m. Enligtvårdhemsstadgan får enskilt vårdhem inte drivas utan tillstånd - som tidigaremeddelades av men meddelas avlänsstyrelsen. har högsta tillsyn över enskilda vårdhem.Länsstyrelserna utövar inom länet tillsynen över de enskilda vårdhemmen.Socialnämnden i den kommun där vårdhem är beläget skall utöva löpande tillsyn isocialt hänseende över hemmet. SoU1981/82:2 18 Enskilt vårdhem skall enligtvårdhemsstadgan ha den personal som behövs för aft god vård skall kunnameddelas. - som äger meddelanärmare föreskrifter för tillämpningen av vårdhemsstadgan - har år 1979utfärdat en kungörelse med anvisningar till vårdhemsstadgan (SOSFS (M och S)1978:80). I dessa anvisningar anförs om personal bl. a. följande. Det är viktigt aft personalramenvid vårdhemmet är tillräcklig och att personalen har utbildning för sinaarbetsuppgifter. Det är inte möjligt att i detalj fastsfälla normer förpersonaluppsättningen vid vårdhem av olika slag. Personalbehovet påverkas bl.a. av - hälsotillståndethos dem som vårdas på hemmet och deras behov av hjälp, planlösningen för hemmetoch placering av olika utrymmen för servicefunktioner såsom matsalar,hobbylokaler, bad och andra hygieniska anordningar etc. - lokalamöjligheter att köpa tjänster, t. ex. städning, tvätt, storkökstillagad mat - möjligheter attanvända rationella hjälpmedel och arbetsmetoder samt atf utnyttja materiel förengångsbruk - gällandearbetstidsbestämmelser och arbetsfidsschemats uppläggning. skall iprincip alltid minst två personer vara i tjänst. vidledighefer måste finnas. Vid vårdhem för somatiskt sjuka - kategori I, II och IV a - samt vid ålderdomshem behövs i regel vakandenatfpersonal. Utskottet har inhämtat yttrandenöver motion 1980/81:250 (s) från , arbetarskyddsstyrelsen.Svenska kommunförbundet. (),Centralorganisationen /SR, i (LO) sjuk- och åldringsvård (Resa). /SR har överlämnat yttranden som inkommit till /SRfrån och från samt hänvisat tilldessa yttranden. avstyrker motionen.Socialstyrelsen och arbetar-skyddssfyrelsen hänvisar till pågående ellerplanerade åtgärder berörande de i mofionen upptagna frågorna. De övrigaremissinstanserna instämmer med motionärerna. TCO och LO föreslår vissautvidgningar av det i motionen föreslagna utredningsarbetet. Kommunförbu/tdet redovisar hurkostnaderna och personaltätheten ökat vid ålderdomshemmen m. m. (se nedan) ochpåpekar aft i det ekonomiskt bekymmersamma dagsläget andra lösningar påproblemet måste sökas än de i motionen föreslagna. framhålleratt det i stället gäller SoU1981/82:2 19 att hellre förstärka en central jourverksamhet som vidbehov kan nyttjas för alla pensionärer i kommunen - inklusive dem som bor påålderdomshem. Från en central jourverksamhet skall också, anförKommunförbundet, ensamarbetande personal med kort varsel kunna få hjälputifrån. framhåller att de imotionen berörda frågorna kommer att tas upp till behandling i ett planeratarbete med allmänna råd rörande verksamheten vid och aft det ärmyndighetens förhoppning att dess resurser skall möjliggöra att detta arbetekan påbörjas . Arbetarskyddsstyrelsen anför attmyndigheten kan ställa krav på bemanning endast då denna är kopplad fillrisker för arbetstagares hälsa eller säkerhet och att myndigheten intehar funnit anledning atf i sin planerade verksamhet prioritera särskildaföreskrifter då det gäller bemanningen på kommunala eller enskildaåldringsvårdsanläggningar. F.n. pågår emellertid, anförs def vidare, inom myndighetenett arbete med atf ta fram regler beträffande ensamarbete, vilka avses bli avövergripande karaktär och skall behandla arbetsmiljökrav i samband medensamarbete som är förenat med risk för skada eller ohälsa. Dessa föreskriftertorde, påpekas det, på ett principiellt plan även komma att gälla förpersonalens ensamarbete inom åldringsvården. Arbetarskyddsstyrelsen fillägger att myndighetensverksstyrelse behandlat ett överklagat beslut av yrkesinspektionenrörande ensamarbete vid ett ålderdomshem och atf styrelsen i dettafall fann att det normalt inte var nödvändigt med dubbelbemanning vid defaktuella ålderdomshemmet (ålderdomshemmet i , kommun). TCO anför bl.a. följande. TCO delar motionärens uppfattningatt det är angeläget att få till stånd anvisningar för bemanningen vid sådanainstitutioner inom äldreomsorgen där det finns långvårdspatienfer. Det är heltotillfredsställande såväl ur personalsynpunkt som ur patienternas synpunkt attdet ibland endast är en anställd som tjänstgör . Frågan om bemanningnattetid gäller emellertid också andravårdinstitutioner inom samt hälso- och sjukvården. TCO anserdärför att arbetarskyddssfyrelsen utöver motionsförslaget bör ges i uppdragaff kartlägga inom vilka övriga vårdinstitutioner som def finns behov avförstärkt bemanning samt att även beträffande dessa utfärdaanvisningar om personalbemanning. bör på motsvarande sätt gesi uppdrag att se över och aft komplettera råd och anvisningar för samtliga devårdinstitutioner som kommer ifråga. redovisar vissasynpunkter på behovet av dubbelbemanning (se nedan) samt anförföljande. SoU 1981/82:2 20 Frågan om ev. dubbelbemanningnattetid på anläggning för åldringsvård bör lösas lokalt med hänsyn till debehov som finns vid den aktuella vårdanläggningen. Vårdtyngden liksom anspråkenpå vårdservice kan variera kraftigt mellan olika inrättningar. Det är därförinte lämpligt att generellt föreskriva att alla värdenheter skall hadubbelbemanning .