bet · G501JuU17 · 1981-12-31 00:00:00 — omåtal mot offentliga funktionärer m. m. 1981/82:34 Jämte motion) I proposition 1981,/82: 34 har regeringen() efter hörande av lagrådet föreslagit attanta genom propositionen framlagda förslag till 1. lag om ändring irättegångsbalken, 2. lag om offenUiga funktionärersrätt till gottgörelse för rättegångskostnad i vissa mäl m. m. Rörandepropositionens huvudsakliga innehåll hänvisar utskottet till vad som anförs idet följande under rubriken på s. 5. Isamband med propositionen behandlar utskottet den med anledning avpropositionen väckta mofionen 1981/82:81 av m.fl. (vpk).Motionsyrkandet redovisas pä s. 5. De vid propositionenfogade lagförslagen har följande lydelse. I 1981/82. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4§, 20 kap. 10§ och 22kap. 8§ skall ha nedan angivna lydelse. .\llmän åklagare vid underrätt ochhovrätt är statsåklagare eller distriktsåklagare Riksåklagaren är dock allmän åklagare vid hovrätt i mål som avses i 2 kap. 2 § första stycket. Riksåklagaren är dock allmänåklagare vid underrätt och hovrätt i mål om ansvar eller enskilt anspråk pågrund av brott som i utövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts av 1. den sominnehar eller uppehåller sådan ordinarie domartjänst eller tjänst som byråchefeller därmed jämställd eller högre tjänst vid statlig myndighet eller annantjänst, som omfattas av 15 kap. 4§ lagen (1976:600) om offentlig anställning; 2. ledamotav domstol eller central statlig förvaltningsmyndighet, som ej är anställd hosstaten; eller 3. krigsman,som bestrider regementschefs eller därmed likställd eller högre tjänst. Allmän åklagare vid högsta domstolen är riksåklagaren. Har talan till högsta domstolen fullföljts allenast avenskild part, må åklagartalan där, efter riksåklagarens förordnande, föras avlägre åklagare. Närmare bestämmelser om fördelningen av uppgifterna mellanåklagarna meddelas i de för dem gällande instruktionerna. 20 kap. 10 §' Vad i 8 och 9 §§ stadgats om rätt för målsäganden attväcka åtal eller övertaga eller i högre rätt fullfölja väckt åtal gäller icke ifräga om brott, som avses i 3 kap. 3§ och 7 kap. 4§ andra stycket. Bestämmelserna i 8 och 9§§ om rätt för målsäganden attväcka åtal eller övertaga väckt åtal gäller icke i fråga om brott, som iutövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts av ' Senaste lydelse 1976:602 Senaste lydelse 1974:573 Talan om enskilt anspråk på grundav brott, som avses i 3 kap. 3 § och 7 kap. 4 § andra stycket, må ej väckas avmålsäganden, med mindre åtal för brottet äger rum eller talan biträdes avnågon som är behörig att besluta sådant åtal. 1. statsråd, 2. justitieråd,eller regeringsråd, 3. justitiekanslerneller den som har tjänstgjort i hans ställe, 4. någon avriksdagens ombudsmän eller den som har tjänstgjort i hans ställe, eller 5. någonannan befattningshavare, mot vilken enligt riksdagsordningen eller annanförfattning endast något av utskott eller annat riksdagsorgan ärbehörigt att besluta om åtal för sådant brott. Talan om enskilt anspråk pä grund av sådant brott underallmänt åtal som avses i 20 kap. 10§ får ej väckas av målsäganden, om inteåtal för brottet äger rum eller talan biträds av nägon som är behörig attbesluta sådant åtal. Denna lag träder i kraft . I fräga om brott som har begåtts före ikraftträdandettillämpas dock fortfarande 20 kap. 10 § och 22 kap. 8 § i deras äldre lydelse. Lag om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse förrättegångskostnad i vissa mål m. m. Härigenom föreskrivs följande. 1 § Med offentliga funktionärer avses i denna lag 1. arbetstagarehos staten, 2. arbetstagarehos kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkligasamfälligheter eller allmänna försäkringskassor, 3. arbetstagarehos andra allmänna inrättningar, om anställningen är statligt reglerad, 4. ledamöter avsädana styrelser, verk, nämnder, kommittéer eller andra myndigheter som hörfill staten eller till nägon kommun eller landstingskommun eller andra organ somavses i 2 eller 3. 5. de som utövaruppdrag ät staten eller åt en kommun eller annat organ som avses i 2, om de harvalts till uppdraget eller inte äger undandra sig detta liksom eljest omuppdraget är reglerat i författning, ti /82. JuU1981/82:17 4 6. krigsmän ochandra som fullgör lagstadgad tjänsteplikt, 7. de som utövarmyndighet utan att ha sädan anställning eller sådant uppdrag som anges i 1-5och utan att fullgöra sådan tjänsteplikt som nämns i 6. 2 § Med statligtreglerade anställningar avses anställningar där enligt lag eller särskiltbeslut av avlöningsförmånerna fastställs under medverkan avregeringen eller den myndighet som regeringen bestämmer. 3 § Vad som ilagen sägs om tjänst tillämpas också pä uppdrag och tjänsteplikt.Bestämmelserna i lagen om arbetsgivare gäller i dessa fall uppdragsgivareneller den hos vilken tjänstplikten fullgörs. 4 § Om enskiltåtal förs mot den som är offentlig funktionär under påstående att han harbegått brott i utövningen av nuvarande eller tidigare tjänst som sådanfunktionär och funktionären med anledning av åtalet har att inställa sigpersonligen vid en domstolsförhandling, avge skriftligt svaromål eller vidtanågon annan åtgärd för rättegängens förberedande eller talans utförande, fåråtgärden vidtas i tjänsten. Första stycket tillämpas även när nägon annan änarbetsgivaren, utan samband med allmänt åtal, för talan mot den som äroffentlig funktionär om enskilt anspråk pä grund av åtgärd i utövningen avtjänst som sädan funktionär. 5 § Har domstolen i ett mål om enskilt åtal mot den som äreller har varit offentlig funktionär för brott i utövningen av tjänsten genom lagakraftvun- net avgörande förpliktat målsäganden att ersätta den tilltalade dennes rättegångskostnad, skall den som var den tilltalades arbetsgivare vid tiden för den åtalade gärningen pä ansökan av den tilltalade utge det utdömda beloppet till denne, i den mån målsäganden inte har betalt det. Arbetsgiva ren inträder då intill det utgivna beloppet i den tilltalades rätt gentemot målsäganden. Första stycket tillämpas även när någon annan änarbetsgivaren, utan samband med allmänt åtal, har fört talan mot den som äreller har varit offentlig funktionär om enskilt anspråk på grund av åtgärd iutövningen av tjänsten. 6 § I fråga om den offentlige funktionärens rätt att avarbetsgivaren få ersättning för rättegångskostnad skall staten anses som arbetsgivare i förhållande till arbetstagare med statligt reglerade anställningar hos kom muner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfälligheter, allmänna försäkringskassor eller andra allmänna inrättning ar. Denna lag träder i kraft den 1januari 1982. Den gäller inte i fråga om i mål som har anhängiggjorts föreikraftträdandet. I motion 1981/82:81 av . (vpk) föreslås att beslutar uttala att verkan av de ipropositionen föreslagna förändringarna inte bör begränsas genom kommandeförändringar i processuella regler. Enligt gällande lagstiftning saknarmålsäganden rätt att väcka enskilt åtal eller att självständigt föraskadeståndstalan mot vissa högre statliga funktionärer för brott som harbegåtts i utövningen av tjänsten. I motioner till och i den allmännadebatten har kritik riktats mot denna ordning. Motionerna har behandlats avjustitieutskottet i de av godkända betänkandena /79:5 och1979/80:5. I det sistnämnda betänkandet uttalade utskottet att det kundefinnas anledning att överväga andra vägar än att genom inskränkningar imålsägandens talerätt tillgodose det skydd mot obefogade åtal eller krav somåsyftats med gällande bestämmelser. Utskottet hänvisade i sammanhanget tillatt en planerad utredning rörande ansvaret för offentliga funkfionärer avsågsfå i uppdrag att överväga ändringar i den riktningen. Enligt regeringens bemyndigande i december 1979tillkallade dåvarande chefen för en kommitté med uppdragatt företa en i princip förutsättningslös granskning av det straff- ochdisciplinansvar som gäller för funktionärer i offentlig verksamhet. Kommitténhar i delbetänkandet (Ds Ju 1980:13) Åtal mot offentliga funktionärerbehandlat den i direktiven särskilt upptagna frågan om' rätten för målsägandeatt väcka åtal och skadeståndstalan på grund av brott som har begåtts iutövningen av offentlig tjänst. Betänkandet har remissbehandlats. Betänkandet och remissyttrandena däröver har legat tillgrund för de förslag som läggs fram i propositionen. I propositionen föreslås ändringari reglerna i om rätten för en enskild person att väckaenskilt åtal eller skadeståndstalan mot vissa offentliga funktionärer för brottsom har begåtts i utövning av tjänst eller uppdrag. Ändringarna innebär att dennu gällande begränsningen i rätten att föra sådan talan i princip avskaffas. Enbegränsning föreslås dock alltjämt gälla beträffande talan mot statsråd,justifieräd, regeringsråd, ombudsmän och vissa andra funkfionärerhos rikdagen samt justitiekanslern. Reglerna härom utgör i huvudsak enkonsekvens av bestämmelser i regeringsformen och riksdagsordningen. I propositionen föreslås också ändringar i de regler irättegångsbalken som ger riksåklagaren ensam behörighet att föra ansvarstalan ihovrätt och JuU 1981/82:17 6 tingsrättmot offentliga funktionärer med vissa högre tjänster. Ändringarna innebär attandra åklagare får vidgad behörighet i detta hänseende. Slutligenföreslås i proposifionen en ny lag om offenfiiga funktionärers rätt tillgottgörelse för rättegångskostnad i vissa mål m. m. EnUgt den lagen fåroffentliga arbetstagare, mot vilka enskilt åtal eller anspråk har väckts pågrund av brott i tjänsteutövningen, rätt att av sina arbetsgivare utfå sädanersättning för rättegångskostnad som en domstol har förpliktat motparten attge ut. Arbetsgivaren får återkravsrätt mot denne. Den nya lagstiftningenföresläs träda i kraft . Begränsningar i åtalsrätten för den enskildebeträffande brott som i utövningen av tjänst eller uppdrag begås av vissa högretjänstemän har funnits och fick sin nuvarande utformning i sambandmed följdlagstiftningen till grundlagsreformen är 1974. Ilikhet med departementschefen anser utskottet att de särskilda åtalsreglernaför vissa högre tjänstemän numera får anses ha en mycket begränsad prakfiskbetydelse. Enligt utskottets mening är det från allmän synpunkt angeläget atträttsordningen inte innehåller regler som kan uppfattas sä att en gruppmedborgare tillerkänns en särskilt gynnad ställning i rättsligt hänseende.Utskottet ansluter sig därför fill de i propositionen föreslagna ändringarna idenna del. Säsom föreslås i proposifionen bör de särskildaåtalsbegränsningsreglerna, liksom begränsningarna i rätten att föra talan omskadestånd, bibehållas beträffande en begränsad grupp högre funktionärer. Införsden av utskottet förordade ordningen beträffande målsägandens talerätt är detenligt utskottets mening följdriktigt att, såsom också föresläs ipropositionen, riksåklagarens nuvarande exklusiva åtalsbehörighet enligträttegångsbalken begränsas. Utskottet godtar det förslag som i detta hänseendeläggs fram i proposifionen. Det kan tilläggas att också i militärarättegångslagen (1948:472) finns regler om exklusiv behörighet för justitiekanslernoch riksåklagaren att vara åklagare i vissa mäl mot högre befattningshavareinom försvarsmakten. Reglerna härom torde komma att övervägas avmilitäransvarskommittén (Ju 1977:09). Utskottetgodtar också den nya reglering som föreslås beträffande of-fenUigt anställdaarbetstagares rätt att av arbetsgivare få gottgörelse för rättegångskostnader ivissa mål. Konstitutionsutskottethar i ett av godkänt betänkande (KU 1981/82:7) uttalat attuttrycket "allmänna inrättningar" om möjUgt bör undvikas i nya lagar.I linje härmed bör göras en justering av 1 och 6 §§ i den föreslagna nya lagenom offentliga funktionärers rått till gottgörelse för rättegångskostnad i vissamål m. m. Även i den föreslagna lagtexten till 20 kap. 10 § rättegångsbalkenbör göras en redaktionell ändring. De nu berörda paragraferna bör ges denlydelse som framgår av utskottets hemställan nedan. JuU 1981/82:17 7 När det härefter gäller sådana bestämmelser om förenkladprocessordning som avses i motion 81, och som alltså inte tar sikte pätalerätt och åtalsbehörighet, skall till en böijan erinras om att förslag härominte läggs fram i propositionen. Idirektiven till den i inledningen omnämnda kommittén angavs att kommitténskulle överväga om förekommande behov av skydd mot obefogade åtal och kravkunde tillgodoses på annat lämpligt sätt, t. ex. genom regler som gör detmöjligt för domstolen att på handlingarna avgöra mäl, där talan är uppenbartogrundad. Regler av detta slag borde i sä fall gälla för alla offenfiigtanställda. Idet delbetänkande som ligger till grund för den nu aktuella propositionenföreslogs för disposifiva tvistemål och för mål om enskilt åtal i allmänhet enregel som skulle göra det möjligt för domstolen att avstä från att utfärdastämning i vissa fall. Detta skulle gälla när målsägandens framställning avomständigheterna i målet inte innefattar laga skäl för käromålet liksom närkärandens resp. målsägandens talan stöder sig på omständighet som strider motvad som är allmänt veterligt eller det eljest uppenbart framgår att käromåleteller åtalet är ogrundat. Vidare föreslogs att talan av den berörda arten skallkunna ogillas under förberedelsen. Vidsitt ställningstagande till de i betänkandet föreslagna rättegångsbestämmelsernaanför departementschefen att han delar den i betänkandet framfördauppfattningen att en förenklad processordning inte bör genomföras enbart medsikte på att ge offentliga funktionärer skydd mot obefogade straff- ellerskadeståndsanspråk. En mera generell ordning med möj-hghet att avgöra mål utanstämning och delgivning bör emellertid enligt departementschefen inte införasutan ytterligare överväganden. Sådana överväganden görs f. n. avrättegångsutredningen (Ju 1977:06), och departementschefen anser attresultatet av dessa inte bör föregripas genom en lagstiftning i förevarandesammanhang. Departementschefen förordar därför att någon lagstiftning päområdet inte genomförs . Imotion 81 riktas kritik mot att det i propositionen inte klart framgår vilkeninställning regeringen har fill frågan om en förenklad processordning av detslag som föreslagits i betänkandet. Motionärerna anser det önskvärt attriksdagen som sin mening uttalar att begränsande bestämmelser av aktuellt slaginte heller bör införas. Utskottetvill för sin del i linje med departementschefen framhålla att det skulle ingebetänkligheter att för vissa mål om ansvar eller skadestånd mot offentligafunktionärer införa en sådan förenklad processordning som berörs ipropositionen. En sådan lösning skulle nämligen på samma sätt som de nuvarandetalebegränsningsreglerna kunna ge underlag för uppfattningen atträttsordningen ger en viss grupp i samhället en särskilt gynnad ställning.Frågan om att införa regler pä området av mera generellt slag övervägs f. n. avrättegångsutredningen. bör inte göra något sådant uttalande rörandeen framtida reglering pä området som förespråkas i motion 81. JuU 1981/82:17 8 1. att antar det genomproposition 1981/82: 34 framlagda förslaget till lag om ändring i med den ändring en att 20 kap. 10 § erhåller följande som Utskottets förslag be tecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag Bestämmelserna i 8 och 9 §§ om rättför målsäganden att väcka åtal elier övertaga väckt åtal gäller icke i fråga ombrott, som i utövningen av tjänsten eller uppdraget har begåtts av 1. statsråd, 2. justitieråd,eller regeringsråd, 3. justitiekanslerneller den som 3. någon av ombuds-hartjänstgjort i hans ställe, män eller den som har tjänstgjort i 4. någonav ombuds- 4. någon annan befattningsha- män eller den som har tjänstgjort i vare, mot vilken enligt riksdagsord- hans ställe, eller ningen eller annan författning en dast något av utskott el ler annat riksdagsorgan är behörigt att besluta om åtal för sådant brott, eller 5. någon annan befattningsha- 5. justitiekanslern eller den som vare, mot vilken enligt riksdagsord- har tjänstgjort i hans ställe, ningen eller annan författning en dast något av utskott el ler annat riksdagsorgan är behörigt attbesluta om åtal för sådant brott. 2. att antar det genompropositionen framlagda förslaget till lag om offentliga funktionärers rätt till gottgörelse för rätte gångskostnad i vissa mål m. m. med den ändringen att 1 och 6§§ erhåller följande som Utskottets förslag betecknade lydelse: Regeringens förslag Utskottets förslag 1§ Med offentliga funktionäreravses i denna lag 1. arbetstagarehos staten, 2. arbetstagarehos kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkliga samfällighetereller allmänna försäkringskassor, 3. arbetstagarehos andra all- 3. arbetstagare hos andraarfcef*-männa inrättningar, om anställ- givare, statligtningen är statligt reglerad, reglerad. JuU1981/82:17 9 Regeringens förslag Utskottets förslag 4. ledamöter avsådana styrelser, verk, nämnder, kommittéer eller andra myndigheter som hörtill staten eller till nägon kommun eller landstingskommun eller andra organsom avses i 2 eller 3, 5. de som utövaruppdrag åt staten eller åt en kommun eller annat organ som avses i 2, om de harvalts till uppdraget eller inte äger undandra sig detta liksom eljest omuppdraget är reglerat i författning, 6. krigsmän ochandra som fullgör lagstadgad tjänsteplikt, 7. de som utövarmyndighet utan att ha sådan anställning eller sådant uppdrag som anges i 1-5och utan att fullgöra sådan tjänsteplikt som nämns i 6. 6§ I fråga om den offentlige funktio- Ifråga om den offentlige funktio- närensrätt att av arbetsgivaren få nårens rätt att av arbetsgivaren fäersättning för rättegångskostnad ersättning för rättegångskostnadskall staten anses som arbetsgivare skall staten anses som arbetsgivare iförhällande till arbetstagare med i förhållande till alla arbetstagarestatligt reglerade anställningar hos med statligt reglerade anställningar.kommuner, landstingskommuner, kommunalförbund, församlingar, kyrkligasamfälligheter, allmänna försäkringskassor eller andra allmänna inrättningar. 3. beträffande en förenkladprocessordning att avslår motion 1981/82:81. Närvarande: (), (), EricJönsson (s), (), (), (), GunillaAndré (c), i (s), (), (), (), (), (),() och ().