bet · G501SoU13 · 1981-12-31 00:00:00 — Motioner, m. m. I motion 1980/81:526 av GörelBohlin (m) hemställs att som sin mening ger regeringen till känna vadi motionen anförts om en hos försäkringskassorna samordnad administration avhjälp och stöd till handikappade. I motion 1980/81:723 av LenaÖhrsvik (s) och () hemställs att hos regeringenbegär en samlad plan för att tillgodose de dövblindas rätt till information ochkommunikation samt de övriga speciella behov som föreligger. I motion 1980/81:936 av BörjeNilsson (s) hemställs att begär en översyn av rehabiliteringen på handikappområdeti syfte att uppnå en samordning och ett effektivare utnyttjande av insatserna. I motion 1980/81:1088 av LarsWerner m. fl. (vpk) hemställs, såvitt här är i fråga (yrkande I och yrkande 2delvis), 1. att riksdagenhos regeringen hemställer om att ett konkret åtgärdsprogram utarbetas förhandikappåret i nära samarbete med handikapporganisationerna och utgående fränmottot för internationella - Full delaktighet, jämlikhet, (del av) attriksdagen hos regeringen hemställer om skyndsamt förslag om ett permanent organför flerhandikappfrågor. Utskottet har behandlat yrkande 2 i övrigt och yrkande 3 ibetänkande SoU 1980/81:17. Utskottet har inhämtat yttrandeöver motionerna 1980/81:526 och 1980/81:936 från , ,, . , De handikappadesriksförbund (DHR) och (). Ekonomiskt och annat stöd fill handikappade De allmänna försäkringskassornaadministrerar socialförsäkringen och vissa andra socialpolitiska bidragsformer.Riksförsäkringsverket är central myndighet. Försäkringen lämnar på olika sättekonomiskt stöd vid sjukdom och handikapp. Generella förmåner utgår i form av sjukpenning och 1 1981/82. SoU1981/82:13 2 förtidspension vid arbetsoförrnögenhet på grund av sjukdomeller andra nedsättningar i den fysiska och psykiska prestationsförmågan.Särskilda folkpensionsförmåiier utgår i form av handikappersättning tillpersoner eller i form av vårdbidrag för vård av sjukt ellerhandikappat barn . Kommunalt bostadstillägg utgår som entilläggsförmån till förtids- och ålderspension. Försäkringen lämnar också engenerell ersättning till sjukvårdshuvudmännen för finansiering av hjälpmedelsverksamheten. När ersättning för sjukhusvård utgivits iföljd eller eljest skälig anledning föreligger, är försäkringskassorna skyldigaatt undersöka om det finns skäl att vidta rehabiliteringsätgärder. För samrådmed andra samhällsorgan i ärenden som rör rehabilitering finns centralarehabiliteringsgrupper vid centralkontoren och lokala rehabiliteringsgruppervid lokalkontor. 1 de centrala grupperna bör företrädare för vederbörandelänsarbetsnämnd och sjukvårdshuvudman vara representerade och i de lokalagrupperna distriktsläkare och distriktssköterska samt företrädare för socialvårdenoch arbetsvärden eller arbetsförmedlingen. Rehabiliteringsgrupperna harmöjlighet att vid behov kalla även företrädare för andra samhällsorgan tillsammanträden. På central nivå samverkar ai'betsmarknadsverket.riksförsäkringsverket, , de båda komrnunförbunden ochkriminalvårdsstyrelsen i rehabiliteringsfrågor. I en gemensam skrivelse den 22maj 1981 från dessa myndigheter och förbund redovisas riktlinjer för fördelningav ansvaret mellan myndigheter, kommuner, organisationer och enskilda irehabilife-ringsärenden. Enligt skrivelsen bör det ankomma på resp. myndighetoch organisation att följa upp de förslag till samverkan som anges iskrivelsen. Den centrala samrådsgrupp som bildats får ansvar att sammanställaoch redovisa vunna erfarenheter. Skrivelsen betonar att helhetssynen måste tillämpas irehabiliteringsarbetet. Den anger de lokala REHA-grupperna som ett lämpligtforum för planering och för ett kontinuerligt samarbete beträffande en personsrehabilitering under förutsättning att samtliga berörda ställer upp. I gruppenbör man, framhålls det i skrivelsen, arbeta för att få fill stånd en gemensamplanering, komma överens om respektive parts ansvar och göra kontinuerligaavstämningar. Ett nära samarbete i en REHA-grupp, där de olika myndigheternaskompetensområden kan vägas mot varandra ger också den fördelen att brister idessa, som placerar individen mellan tvä, tre stolar, uppmärksammas ochmotverkas. Man kan därmed också undvika ensidigt remitterande mellanmyndigheter. Avslutningsvisframhålls i skrivelsen följande. Samarbetet mellan myndigheter irehabiliteringsärenden bör i princip ske utan alltför formella regler. Dettainnebär att i ärenden där underhandskontakter räcker ska man arbeta eftersådana former. Ärendena har dock efter SoU1981/82:13 3 hand blivit alltmer komplicerade vilket ökat betydelsen aven samtidig rehabiliteringsplanering med samtliga berörda myndigheter. För den medicinska rehabiliteringensvarar i första hand landstingen i sin egenskap av huvudmän för hälso- ochsjukvården. Sjukvårdshuvudmännen harvidare hela ansvaret för verksamheten medhjälpmedel åt handikappade. De är tillsammans med staten huvudmän för handikappinstitutet,som har till ändamål atf främja och medverka i utvecklings- ochforskningsarbete avseende hjälpmedel för handikappade och andra åtgärder förolika handikappgrupper samt övriga delar av den samlade hjälpmedelsverksamheten. Den del av rehabiliteringsverksamheten som syftar till attbereda handikappade arbete faller under arbetsmarknadsverkefs ansvarsområde. Pådet regionala planet handläggs frågorna av länsarbetsnämnderna ocharbetsförmedlingarna. finns en särskild organisationArbetsmarknadsinstitutet - - för den yrkesinriktade rehabiliteringen. InomAmi har samordnats rehabiliteringsverksamheter som varit splittrade påolika huvudmän. Organisationen omfattar ett 80-tal institut. Flera av dessa harsärskilda resurser för bestämda handikappgrupper. I det arbetsmarknadspolitiska stödet till handikappadeingår också bidrag till olika hjälpmedel och anordningar som är nödvändiga i enhandikappads arbete. Bidrag kan utgå till arbetsbiträde, till arbetstekniskahjälpmedel och särskilda anordningar på arbetsplatsen och till bil förhandikappades arbetsresor. Kommunerna har enligt lagen om socialhjälp ansvaret föratt de som vistas inom kommunen dels får en med hänsyn till behov ochförhållanden tillfredsställande omvårdnad, dels vid behov av hjälp erhållersådan. I kommunens sociala omvårdnadsansvar ingår att bedriva en aktiv uppsökandeverksamhet och att vidta åtgärder och förmedla vårdinsatser. I den nyasocialtjänstlagen, som träder i kraft , har kommunernasansvar ytterligare förstärkts och preciserats. I lagen slås fast att kommunernahar det yttersta ansvaret för att de som vistas i kommunen får det stöd och denhjälp de behöver, men atf detta ansvar inte innebär någon inskränkning i defansvar som vilar på andra huvudmän. Vad särskilt gäller omsorger om människormed handikapp skall socialnämnden verka för att de får möjlighet att delta isamhällets gemenskap och leva som andra. Nämnden skall vidare medverka fill aftde får meningsfulla sysselsättningar och bostäder anpassade efter deras behovav särskilt stöd. För handikappade särskilt betydelsefulla verksamheter inomkommunernas sociala service är färdtjänst och social hemhjälp. Frågor om särskilda stödåtgärder såvitt avser handikappadehandläggs också inom ramen för andra myndigheters verksamheter. Detta gäller t.ex. anpassning av bostäder och yttre miljö, tillgänglighet till kommunikationsmedeloch möjligheter till utbildning och kultur. SoU1981/82:13 4 För samverkan och informationmellan lokala handikapporganisationer och kommunala nämnder och förvaltningarbeträffande handikappfrågor finns de i flesta av landets kommuner kommunalahandikappråd. På länsplanet motsvaras dessa av länshandikappråden. Påriksplanet skall verka fiir bättre samordning av statligamyndigheters insatser för handikappade och bistå statliga myndigheter medinformation och kunskaper om handikappades situation. Socialpolitiskasamo/'d/ungsutrednlngen. som haft i uppdrag att göra en översyn av detsocialpolitiska samordningssystemet från samordningssynpunkt, har i sittbetänkande (SOU 1979:94). En allmän socialförsäkring-modell och riktlinjer,bland andra samordningsfrågor inom det socialpolitiska fältet också behandlathandikappstödet. Utredningen, som konstaterar att stöden f. n. är splittrade päflera olika huvudmän, föreslår en ökad samordning av vissa kontantstöd. Sålundabör handikappersättningen, merkostnadsdelen av vårdbidraget ochmerkostnadsersättningen till den som är handikappad och genomgårarbetsmarknadsutbildning kunna sammanföras till ett enhetligt handikappstödfristående från folkpensionen. Frågan om också kommunala bidrag kan inordnas isocialförsäkringen kan enligt utredningen inte besvaras utan en närmarekartläggning av vilken utformning dessa stöd har fått i olika kommuner ochlandsting. Arbetsmarknadspolitiska bidrag som helt eller delvis utgår i formav engångsersättningar liksom bostadsanpassningsbidrag bör enligt utredningenockså t. v. lämnas utanför socialförsäkringen. Förslagethar remissbehandlats och bereds f. n. inom . O/nsorgskommilién har haft i uppdrag att utreda frågornaom omsorgen för psykiskt utvecklingsstörda, psykotiska barn ochflerhandikappade. 1 delbetänkandet (SOU 1980:16), Vissa frågor rörandeflerhandikappade, konstaterar utredningen att kunskaperna om flerhandikapp ochom flerhan-dikappades situation är otillräckliga och att frågorna ärkomplicerade. Utredningen anser att primärkommunerna och landstingskommunernabör samverka inom ett för kommunerna och landstingen gemensamt organ - enflerhandikappberedning - i ett systematiskt arbete för att förbättra situationenför flerhandikappade. Arbetet bör syfta till att ge samhällsorganen ökadekunskaper om flerhandikappades situation, att ge vägledning om på vilket sättändamålsenliga åtgärder kan vidtas inom ramen för befintligt åtgärdssystem ochatt underlätta gemensam planering där skilda huvudmäns resurser samordnat sättsi in i enskilda ärenden. Flerhandikappberedningen bör enligt utredningen varaett självständigt serviceorgan i vilket staten -åtminstone i ett övergångsskede- tar övergripande ansvar för att ändamålsenliga åtgärder vidtas. Statenföreslås därför ingå i beredningen och finansiera driften. Förslaget harremissbehandlats och bereds inom . SoU1981/82:13 5 Också i sitt slutbetänkande (SOU1981:26). Omsorger om vissa handikappade, tar utredningen upp frågor om stödtill flerhandikappade. Utredningen anser att det erforderliga stödet förflerhandikappade, som inte är utvecklingsstörda eller barndomspsykotiska, ärgaranterat genom social-, sjukvårds- och skollagstiftning. Utredningen föreslårdock att socialtjänstlagen kompletteras med en bestämmelse som ger tydligtuttryck för primärkommunernas ansvar för bostad och daglig omvårdnad åtmänniskor med sammansatta eller annars svårartade handikapp. Inom pågår en detaljeradkartläggning av försäkringskassornas rehabiliteringsgrupper. Utredningensyftar till en analys av verksamheten och dess resultat och beräknas avslutadunder . Med anledning av det inlernationella 1981har regeringen tillkallat en beredningsgrupp med uppgift attansvara för genomförande i vårt land. Beredningsgruppen har lagtfram en rapport , Planer och förberedelser i , somredovisar planer och förberedelser hos såväl centrala som lokala samhällsorganoch enskilda organisationer inför det internationella . På beredningensinitiafiv har vidare presenterats ett diskussionsunderlag i form av en rapport,Svensk handikappolitik, i vilken bl. a. redovisas målen och vissa grundläggandeprinciper i nuvarande svensk handikappolitik samt stödåtgärder förhandikappade och aktuella problem inom olika samhiiilssektorer. De synpunktersom kommer fram vid remissbehandlingen eller i debatten kring rapporten ellersom på annat sätt förs fram till beredningsgruppen skall tillsammans medrapportmaterialet läggas till grund för gruppens förslag till regeringen tillsvenskt handlingsprogram i handikappfrågor. fick i uppdrag av regeringenatt utarbeta förslag till en organisatorisk modell för samordning av olikarehabiliteringsinsatser för handikappade, avsedd att prövas i enförsöksverksamhet. 1 en rapport från rådet , Samlad - aktivrehabilitering, utarbetad av handikappkonsulent , konstateras attuppdraget att föreslå organisationsmodell för samordning är orealistiskt ochatt det inte går att hitta en modell som skulle kunna gälla för all samordninggenerellt. Samordning och samverkan måste, framhålls det, organiseras utifrån delokala förutsättningar som gäller. Däremot kan man utifrån erfarenheter frånprojekt och liknande finna orsaker till varför samordning fungerar eller intefungerar och med ledning härav utarbeta konkreta förslag till åtgärder.Rapporten innehåller - förutom en kartläggning av samhällsorganensrehabiliteringsinsatser och redovisning av olika utredningar och försöksverksamhetersom bedrivs inom området - också förslag till konkreta åtgärder ochundersökningar som ansvariga myndigheter och samhällsorgan skulle kunna vidtaför att nå en bättre samordning och ett effektivare resultat av sinarehabiliteringsinsatser. har också innevarande år påbörjat enomfattande kartläggning av dövblinda personer i landet och av deras speciellabehov. SoU1981/82:13 6 Kartläggningen sker med anlitande av skolöverstyrelsensutbildningskonsulenter för dövblinda. Arbetet omfattar dels en uppsökandeverksamhet för att nå alla dövblinda i landet, dels intervjuer som genomförstillsammans med företrädare för boendekommunen. Arbetet syftar såväl till attåtgärder skall kunna sättas in från kommunens sida som att rådet pågrundval av de erfarenheter som kommer fram skall kunna föreslå ett samlatåtgärdsprogram för dövblinda. Samordnad administration av hjälp och stöd tillhandikappade (motion 1980181:526) finner detinte lämpligt att f. n. vidta ytterligare åtgärder i syfte aft samordnaadministration av hjälp och stöd till handikappade hos försäkringskassorna ochavstyrker motionen. Verket anför att det som karakteriserar de förmånstypersom administreras av försäkringskassorna är att de utgör individuellakontantstöd i olika former. För uppgifter av denna art har försäkringskassornaen väl lämpad och avpassad organisation. Även bostadsstödet skulle till dedelar det inte redan ligger på försäkringskassorna kunna föras över dit. Förövriga hjälpforinersom inte är av samma karaktär fordras kunskap som f. n.saknas på försäkringskassorna. Om rnan till ett enda organ förlägger ansvaretför information och rådgivning samt administration av ansökningsförfarandenutan att samma organ samfidigt får det fulla ansvaret för tillämpningen av regelsystemetkan det, framhåller verket, föreligga risk att felaktiga och ofullständigaupplysningar lämnas och att ansökningarna inte blir nöjaktigt ifyllda, varfördubbelarbete kan uppkomma. Däremot kan försäkringskassorna, såsom redan sker,vid förfrågningar lämna upplysningar om vilka instanser som administrerar olikahjäip- och bidragsformer. Verket pekar på de servicefördelar som uppkommer vid enpersonell och lokalmässig samverkan och hiinvisar till att verket i sinkungörelse (RFFS 1981:2) föreskrivit att försåkiingskassa skall medverka tillpersonal- och lokalsambruk mellan kassan och kommun inom kassansverksamhetsområde. Verket erinrar också om att sjukvården, socialvården ochförsäkringskassan, eller ett par av dessa organ, ofta är samlokaliserade ivårdcentraler eller har lokaler i nära anslutning fill varandra och aff i någrafall gemensamma informationscentraler inrättats. Verket konstaterar aft erfarenheternafrån etablerade samverkansformer i stort sett är positiva. För egen del ärverket berett att verka för en fortsatt samordning av olika organs verksamhetinom handikappområdet. avstyrker bifall till motionen.Förbundet anser emellertid i likhet med mofionärerna att det är önskvärt med enökad och förbättrad samordning av samhällets hjälp fill bl. a. handikappade. SoU 1981/82:13 7 mån andra myndigheter berörs anser förbundet att kassansmedverkan skall begränsas till att förmedla kontakt mellan den försäkrade ochratt myndighet. Det skulle, anser förbundet, medföra alltför stora problem ochkräva ökade personella resurser om kassorna skall ge råd och information ochhjälpa till med ansökningar inom områden som inte tillhör socialförsäkringenoch där man alltså inte har kompetens att fatta nödvändiga beslut. Detta skulleockså medföra betydande risker för felaktiga eller ofullständiga upplysningar.Dessutom skulle det kräva omfattande utbildnings- och informationsinsatser sombedöms som svåra att genomföra inom ytterligare ett stort och kompliceratregelområde. Även förbundet pekar på fördelarna med personal- ochlokalsambruk mellan och kommun inom kassansverksamhetsområde. Förbundet anser vidare att det vore värdefullt ommyndigheter och handikapporganisationer regionalt i samverkan utarbetade eninformationsbroschyr med uppgifter om samhällsförmåner. hjälp- och stödformer,myndigheters ansvar och hänvisning till instanser för ansökan och information. erinrar i sitt remissyttrande om attsoeialhjälpslagen innebär ett ansvar för kommunerna att lämna information omsociala förmåner av ekonomisk och praktisk natur och att den nyasocialtjänstlagen ytterligare förstärker kommunernas primära ansvar bl. a. föratt handikappade får möjlighet att delta i samhällets gemenskap och leva somandra. Styrelsen anser det angeläget atf kommunerna har personella resurser föratt öka aktiviteten på detta område. Styrelsen framhåller också att enutbyggnad mot primärvård är högt prioriterad inom sjukvården och aft demedicinska och nödvändiga sociala insatserna härigenom kommer att samordnas.Styrelsen framför som sin principiella uppfattning att varje medborgare bör harätt till en samhällsservice som är anpassad till hans eller hennes behov ochförutsättningar. Denna service bör ges av det samhällsorgan som i vanliga fallsvarar för den. Särregler på handikappområdet markerar handikappade som ensärgrupp i samhället även om syftet med särregler är att underlätta integreringoch normalisering. Om man skulle införa särregler för handikappade som skullestrida mot den allmänna fördelningen av uppgifter huvudmännen emellan och/ellerförvaltningar emellan skulle detta, menar styrelsen, medföra stora svårigheter. Inte heller , de båda kom/nunförbundeneller Handikappinslllulel biträder motionsyrkandet. , som understryker behovet av enbreddad och fördjupad samverkan på handikappområdet, bedömer att behovet avsamordningsinsatser av det slag som föreslås i motionen torde vara begränsat.Förbundet framhåller att insatserna på handikappområdet har varitinriktade på att handikappade skulle ingå i samhällets gemenskap och fålikvärdiga livsvillkor med andra. Detta tillgodoses bäst genom att låta dem somhar tilldelats ett områdesansvar ha detta ansvar för SoU1981/82:13 8 samtliga individer oavsett om de är handikappade ellerinte. Dessa organ förfogar över särskild kompetens och specialiserade resursersom måste tas till vara. De samordningsproblem som kan uppstå måste, menarförbundet, lösas genom samverkan mellan berörda organ. Även erinrar om att kommunernagenom socialtjänstlagen ålagts ett yttersta ansvar för atf den enskilde får erforderlighjälp. Detta ansvar betyder att socialnämnden har ett längre gående ansvar änandra organ när det gäller att svara för att den enskilde får den hjälp och detstöd denne behöver. Den uppgift som i motionen föreslås förlagd tillförsäkringskassan torde, anför förbundet, således närmast vara ett ansvar försocialnämnden att fullgöra. F"örbundet instämmer i vad som anförs imotionen beträffande situationen för den enskilde när behov uppstår av attanvända samhällets olika hjälp- och stödformer. Trots alla samverkansorgan ochförsök till samordning måste allmänheten vända sig till ett stort antalmyndigheter, vilket upplevs som byråkratiskt och betungande. Enligt förbundetär det synnerligen angeläget att dessa förhållanden rättas till så att socialnämndernauppfyller sitt informations- och serviceansvar för bl. Detta betyder emellertid inte, anför förbundet, aftannan huvudman frånhänds sitt ansvar för insatser och information om dessa. anför i sitt remissyttrande att rådetvid ett flertal tidigare tillfällen ställt sig bakom de flesta föreslagnainsatser av generell natur som syftat till aft öka samverkan och samordningmellan myndigheter och minska krångel för den enskilde. Handikappfrågor är dock, framhåller rådet, inga särskildafrågor utan bör enligt rådets uppfattning så långt möjligt behandlas i sittsakliga sammanhang. Varje myndighet har inom sitt område ansvar för desärskilda informationsinsatser som krävs för att vissa handikappgrupper, t. ex.döva, utvecklingsstörda och synskadade, skall kunna få kännedom om och ta delav utbudet. Rådet har ansvarat för ett projekt om samhällsinformation tilldöva. synskadade och utvecklingsstörda i . Projektet är nu slutförtoch har bl. a. lett till att i sitt informationsutbud nufullt ut tar ansvar för dessa grupper. Rådet anser aft denna utveckling liggerhelt i linje med intentionerna i socialtjänstlagen där kommunernasförstahandsansvar för handikappade slås fast. () instämmer i attsjuka och handikappade människor bör ha en instans att vända sig till förinformation om bidrag och andra stödformer samt för hjälp med ansökningar m. m.HCK påpekar emellertid att varken försäkringskassorna eller de kommunalamyndigheterna har personal som är speciellt utbildad härför. () ansluter sig ihuvudsak fill förslaget om en samordning av samhällers insatser för personermed handikapp och anser att de i motionen föreslagna åtgärderna bör utredas. SoU1981/82:13 9 Utredning om rehabilitei-ing på liandikappoinrådei i syfteatt få en samordning och ett effektivare uinyltjande av insatserna (motion1980/81:936) delar motionärensuppfattning att ett ökat samarbete i planering och genomförande avrehabiliteringsinsatserna skulle kunna ge vinster såväl för den enskilde somför samhället. Styrelsen anser det emellertid tveksamt om en ny övergripandeutredning om samordning av samhällets rehabiliteringsresurser skulle leda tillönskade förbättringar. En översyn skulle inte täcka de brister som motionärenpåtalar men däremot kunna bli förevändning för att senarelägga beslut ochreformer som i positiv riktning kan påverka normalisering och integrering.Bristerna är. framhåller styrelsen, i långa stycken så väl dokumenterade ochkartlagda att steget till praktisk handling för att eliminera dem borde varakort. Styrelsen pekar i sitt yttrande på olika sarnverkansformer över huvudmannagränsernaoch mellan olika verksamhetsområden och hänvisar bl. a. till den centralagruppen i rehabiliteringsfrågor för samråd mellan ,, och kommunförbunden. Styrelsenunderstryker också angelägenheten av att intentionerna i den nyasocialtjänstlagen genomförs så att kommunernas samordnade ansvar ihandikappfrågor betonas och efterlevs och att primärvården stärks och desssamarbete med socialtjänst och andra instanser finner former. Andra viktigaåtgärder för att nå en bättre samordning på området är enligt styrelsen attfungerande samarbetsmodeller tas fram och sprids, att praktiskt handlande fårstöd i form av t. ex. bidrag till kommuner för att prova och utvärdera sådanamodeller och att distriktsindelningen för olika samhällsorgan blir densamma. anför i sitt remissyttrande attverket uppmärksammat den bristande samordningen i vissafall mellan olika samhällsinsatser. pekar verket på olika former avsamarbete mellan berörda samhällsorgan som pågår i syfte att uppnå samordningoch ett effektivare utnyttjande av rehabiliteringsresurserna. De s. k.rehagrupperna vid försäkringskassorna synes enligt verket vara de mestallsidiga och flexibla organen för detta syfte, men deras funktion är starktberoende av de resurser som samverkansparterna kan ställa till förfogande. Enrad åtgärder för att utveckla samrådsfunktionerna har vidtagits eller planeras.Verket bedömer det inte f. n. påkallat med en ny övergripandesamordningsutredning inom det verksamhetsområde där verket har ansvar men ärberett att genom fortsatt praktiskt arbete i samråd med berörda organ verka föratt de totala rehabiliteringsresurserna skall kunna utnyttjas effektivt.