bet · G501NU31 · 1981-12-31 00:00:00 — Utskottet, som hade erfarit att avsågatt diskutera mediumvalsverksutredningens resultat med övriga handelsstålverk,sade sig räkna med att regeringen, när resultatet av dessa diskussionerförelåg, skulle ta de initiativ som kunde behövas. Det fanns därför enligtutskottets mening inte något behov av att gjorde ett sådant uttalandesom NU 1981/82:31 11 hadeföreslagits i motionen. De socialdemokratiska ledamöterna reserverade sig.Riksdagen följde utskottet. Iproposition 1980/81:67, som behandlade , anknötindustriministern till en skrivelse till regeringen från . Skrivelsen har utförligt redovisats för riksdagenvåren 1980 (NU 1979/80:51 s. 19 f.). I skrivelsen hemställdes omregeringsinitiativ till "snara och kraftfulla åtgärder för ytterligare struktureringav den svenska handelsstålsindustrin". Det framgick av propositionen attregeringen ansåg det angeläget att stmkturomvandlingen fortsatte inomhandelsstålsindustrin för att branschen skulle stå bättre införframtiden. Industriministern sade sig förutsätta att berörda företag vart försig aktivt skulle bedriva ett strukturrationaliseringsarbete i syfte att förbättrasin konkurrensförmåga och att de även skulle ta initiativ till gemensammaåtgärder som kunde visa sig ändamålsenliga i ett längre perspektiv. socialdemokratisk partimotion föreslogs att skulle begära attregeringen skulle ta initiativ till att en plan utarbetades för en samordnadutveckling av den svenska handelsstålsindustrin. Näringsutskottetanslöt sig till den bedömning som gjordes i propositionen. Utgångspunktenmåste vara att företagen själva skall söka åstadkomma nödvändiga ochändamålsenliga förändringar, uttalade utskottet. Vidare framhöll utskottet attSSAB:s beslut att då inte investera i ett nytt mediumvalsverk i innebaratt det t. v. inte förelåg något hot att skulle erövra betydandemarknadsandelar från den övriga handelsstålsindustrin. reservation anförde utskottets socialdemokratiska ledamöter bl. a. attberörda företag uppenbarligen inte på egen hand kunde komma fram till enlämplig struktur. De ansåg statlig medverkan fordras för att en önskvärdsamordning inom svensk handelsstålsindustri skulle komma till stånd. IndustriministerNils G. Åsling besvarade (RD 1981/82:21 s. 139) eninterpellation (1981/82:26) av (vpk) om en stmkturplan förstålbranschen. Interpellantenhade - med hänvisning till det planerade samgåendet mellan ochSmedjebackens och de sysselsättningsmässiga effekterna härav föri första hand -frågat vilka åtgärder regeringen avsåg att vidtaför att åstadkomma en strukturplan för stålbranschen, gmndad påsamhällsekonomiska intressen. Han ville vidare veta om regeringen var bereddatt vidta åtgärder mot att privata intressen så omvandlar stålbranschen attstora delar av stålproduktionen äventyras och de orter där sysselsättningen ärgrundad på denna produktion hotas. Industriministernanförde att stålbranschen f. n. undergår en omstmk-turering. Denna omfattarföretag på flera orter i . NU 1981/82:31 12 utvecklingäger rum i så gott som alla våra konkurrentländer på stålområdet. Det äralltså, fortsatte industriministern, inte bristande samhällelig planering förden svenska stålindustrin som leder till att tillverkningskapacitet slås utoch att sysselsättningen hotas för de anställda. Det är i stället den bristandeefterfrågan och den bristande lönsamheten som förorsakar denna situation. Lösningenpå den svenska stålindustrins problem skulle enligt industriministern intevara statiig planering eller statiiga stödåtgärder. Han påminde om attriksdagen vid ett flertal tillfällen avvisat förslag omupprättande av strukturplaner för stålindustrin. Några regeringsförslag medinnebörd att sådana statliga planer skall upprättas var inte heller att vänta.Industriministern erinrade om de beslut om avveckling av statiigt stöd tillstålindustrin som fattades inom de Europeiskagemenskaperna, EG. Vidareanförde industriministern att han i många sammanhang hade efterlyst initiativfrån de enskilda stålföretagen till samverkan för att stärka branschenskonkurrenskraft. Vad gällde de två stålföretag som interpellanten hadehänvisat till uttalade industriministern bl. a. sin tillfredsställelse med attde tillsammans hade funnit former för samverkan, som enligt industriministerngav möjligheter till en rationellare produktion och marknadsföring. Motionerna1981/82:1489 och 1981/82:1953 Socialdemokraterna anför i motion 1981/82:1489 attdet inom specialstålsindustrin alltjämt är en splittrad stmktur inom flertaletproduktområden. Motionärerna säger sig ha konstaterat att positionernaföretagen emellan har blivit alltmer låsta och att företagens förmåga att isamverkan lösa branschproblem har minskat. De upprepar därför sitt tidigareframförda krav på en uppdatering av specialstålsutredning. a.detta underlag föreslås regeringen utarbeta en samordnad investerings-,struktur- och sysselsättningsplan för specialstålsindustrin i samverkan medföretagen och de anställda. Imotion 1981/82:1953 (s) understryks det nämnda kravet i densocialdemokratiska partimotionen på planering för specialstålsindustrin. Tidigareriksdagsbehandling m. m. För att underlätta strukturomvandlingen inomspecialstålsindustrin -och även stålgjuteriindustrin - beslöt år 1977om vissa tidsbegränsade stödåtgärder (prop. 1977/78:47, NU 1977/78:30, rskr1977/ 78:84). Förslagen i propositionen utgick från bedömningar och förslag som NU 1981/82:31 13 specialstålsutredningenhade lagt fram i rapporten (Ds I 1977:3) specialstålsutredning. Debeslutade åtgärderna innebar att berörda företag gavsmöjlighet att få statliga lån med sammanlagt högst 700 milj. kr. ochlånegarantier med sammanlagt högst 600 milj. kr. De närmare villkoren framgårav förordningen (1977:1123) om statligt stöd till stmkturåt-gärder inomspecialstålsindustrin m. m. Endelegation för strukturfrågor inom vissa branscher (stmkturdelega-tionen)inrättades av regeringen. I stmkturdelegationens instmktion (1977:1124) angavstvå uppgifter, nämligen dels att pröva frågor om lån och lånegaranti enligtnyssnämnda förordning, dels att ta initiativ till, följa och stödjastmkturomvandling inom specialstålsindustrin. Formernaför det statliga stödet till specialstålsindustrin var omstridda underriksdagsbehandlingen . I socialdemokratiska reservationer tillnäringsutskottets betänkande NU 1977/78:30 (s. 17 f.) anfördes bl. a. att någrariktlinjer för stmkturdelegationens handlande inte hade lämnats, att regeringenborde lägga fram förslag till stmkturprogram för specialstålsindustrin och atten bättre samordning mellan det föreslagna stödet och det regional- ocharbetsmarknadspolitiska stödet borde komma till stånd. 1en reservation till näringsutskottets betänkande NU 1978/79:44 - med anledningav proposition 1978/79:194 om ändring av lån till upprepade desocialdemokratiska ledamöterna sin kritik (s. 5 f.). De uttalade härvid attregeringen borde lägga fram en investerings-, stmktur- ochsysselsättningsplan för specialstålsindustrin. Planen borde också innehålla ettsamlat program avseende forsknings- och utvecklingsarbetet inom branschen.Vidare borde, ansåg reservanterna, regeringen ta initiativ till enägarsamordning inom specialstålsindustrin så att en sådan branschplaneringskulle bli möjlig. del av betänkandet som reservanterna vände sig mot anförde utskottet bl. a.följande (s. 3 f.). Statsmakterna tar aktiv de! i stmkturom-vandhngsprocessengenom att lämna erforderligt finansiellt stöd till angelägna projekt.Härigenom skapas fömtsättningar för lönsamhet inom branschen och ökadtrygghet för dess anställda. Det ankommer på företagen och de anställdas företrädareatt närmare utforma planerna för hur strukturomvandlingen skall genomföras.Utskottet fann det mot denna bakgmnd inte vara motiverat att statsmakternaskulle fastställa en övergripande plan för hela branschen eller att åtgärderskulle vidtas i syfte att öka det statliga ägandet inom den svenskaspecialstålsindustrin. Medungefär samma motivering som den nu nämnda avstyrkte näringsutskottet (NU1979/80:51) ett socialdemokratiskt motionsyrkande om att regeringenskulle lägga fram förslag till en stmktur-, investerings- ochsysselsättningsplan för specialstålsindustrin. NU 1981/82:31 14 anslötsig utskottets socialdemokratiska ledamöter till motionsyrkandet. Stmkturdelegationensverksamhetsberättelse fogades som bilaga tillproposition 1980/81:67, som behandlade våren 1981.1 en kommentar tillverksamhetsberättelsen anfördes i propositionen (s. 29) bl. a. att de statligtstödda investerings- och omstruktureringsaktiviteter som då pågick inomspecialstålsindustrin väsentligt borde förbättra möjligheten för de flestaföretag i branschen att bli långsiktigt livskraftiga. Inom branschen återstoddock allvarliga problem som behövde lösas, uttalades det vidare. Socialdemokraternakritiserade i en partimotion regeringen för att den inte i propositionen hadepresenterat några förslag till åtgärder i syfte att lösa problemen. (NU 1980/81:44 s. 19) anslöt sig till regeringens uppfattning om möjligheternaför företag i branschen att bli långsiktigt livskraftiga. Utskottet anfördeånyo att ansvaret för strukturförändringar främst åvilar företagen och deanställda. Mot angiven bakgrund fann utskottet det inte vara motiverat med ensådan plan för specialstålsbranschen som förordades i bl. a. densocialdemokratiska partimotionen. Utskottets socialdemokratiska ledamöterreserverade sig till förmån för förslaget om en plan. De angav i reservationenvad en sådan plan borde innehålla. IndustriministerNils G. Åsling besvarade (RD 1981/82:51 s. 63) tvåinterpellationer (1981/82: 78 och 1981/82:79) om nedskärningar inom stålindustrin. första interpellationen hade (vpk) mot bakgmnd av denplanerade nedläggningen av Fagersta AB:s anläggningar i - frågat omregeringen avsåg att ta initiativ till att nedläggningen förhindrades. För denhändelse så inte var fallet undrade interpellanten vilka åtgärder regeringenskulle vidta för att förmå Kinneviksgmppen att ansvara för attersättningsindustri förlades till innan den beslutade nedläggningenförverkligades. i (vpk) hade, mot bakgmnd av nedskärningar av antaletarbetstillfällen inom stålindustrin i , frågat vad regeringen tänktegöra för att hindra en fortsatt rasering av stålindustrin i ochförsöka skapa ersättningsarbeten för dem som drabbades. Industriministernanförde att den planerade förändringen av Fagersta AB:s produktion avsnabbstål, rostfritt stål och bergborrprodukter utan tvivel innebar en svåromställning för de anställda och de samhällen som berördes. Det är emellertid,sade industriministern, ofrånkomligen nödvändigt att företagen successivtanpassar produkter och produktionsprocesser till efterfråge- ochlönsamhetsförändringar. Endast på detta sätt kan en konkurrenskraftig industrividmakthållas oeh varaktiga arbetstillfällen skapas för framtiden.Industriministern avslutade sitt svar på följande sätt: NU 1981/82:31 15 Enligt vad jag har erfarit är och ,båda tillhörande Kinneviksgmppen, beredda att i största möjliga utsträckninggöra ansträngningar för att ta till vara den yrkeskunskap och erfarenhet somfinns bland dem vilkas arbeten nu är hotade. I den lågkonjunktur som råder påstålområdet kan man dock befara att omfattande friställningar måste ske. Detär i denna situation vikfigt att intresset och resurserna koncentreras påfrågan hur nya arbeten skall skapas i de regioner som drabbas. De lokala ochregionala organen har här tillsammans med berörda företag en svår men mycketangelägen uppgift. Därvid kan även statlig medverkan inom ramen för deregionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiska åtgärdsprogrammen komma i frågaför att underlätta en sådan omställning. kommunisterna föreslår i sin partimotion1981/82:1065 att en ny plan för framtidsinriktning skall utarbetas (ses. Motionärerna anför att en sådan plan kräver att den ende kvarvarandeprivata ägaren - av ägandet - uflöses ur . Detta bör sketill ett symboliskt belopp. Som en följd därav måste enligt motionärernakonsortialavtalet förändras så att dess stipulerade affärsmässiga ochföretagsekonomiska principer ersätts med samhällsekonomiska riktlinjer. Aktierna i ägdes ursprungligen till avStatsföretag , till av och till av . Ägarfördelningen var ett resultat av enförhandlingsöverenskommelse mellan staten och de privata intressenterna isamband med företagets bildande. Samarbetet mellan ägarna till regleras iett konsortialavtal. I detta stadgas bl. a. att företagets rörelse skallbedrivas efter affärsmässiga och företagsekonomiska principer. Idecember 1981 godkände på förslag av näringsutskottet (prop.1981/82:54, NU 1981/82:13) bl. a., i vad avsåg ekonomiska förpliktelser förstaten, ett avtal mellan staten och om förvärvav aktier i . I samband härmed beslöts om en finansiell rekonstmktion av . mellan staten och skulle staten förvärva StoraKopparbergs aktier i för . Avtalet stipulerade att staten i och medavtalets undertecknande övertog samtliga de rättigheter och skyldigheter somStora Kopparberg hade i sin egenskap av aktieägare i och som gmndade sigpå det ingångna konsortialavtalet. gjordes den ändringen att antalet ordinarie ledamöter iSSAB:s styrelse minskades till åtta. Staten och Statsföretag nominerar NU 1981/82:31 16 tillsammansfem ledamöter och två suppleanter, medan nominerar tre ledamöter oehen suppleant. Staten och Statsföretag skall utse en av styrelsens ledamötertill ordförande, medan på samma sätt utser vice ordförande. Motionsyrkandenom ägarförhållandena inom har behandlats av . Våren1981 avslog på förslag av näringsutskottet (NU 1981/ 82:44) ettyrkande kommunisterna om att skulle begära attregeringen tog upp nya förhandlingar med de privata intressenterna i SSAB.Dessa förhandlingar borde enligt motionärerna syfta till att samhällsekonomiskautgångspunkter skulle vara vägledande vid driften av och till att deprivata delägarna skulle lösas ut med ett symboliskt belopp. Utskottet erinradeom att motioner med samma syfte hade avslagits av åren 1978 (NU1977/78:45 s. 13), 1979 (NU 1978/79:43 s. 11) och 1980 (NU 1979/80:51 s. 22).Liksom vid dessa tilltallen konstaterade utskottet att ett förstatligande avSSAB inte var nödvändigt för att samhällets intressen skulletillgodoses..Utskottet fann inte skäl att i detta sammanhang gå in i en närmarediskussion av hithörande principfrågor. socialdemokratisk partimotion, som behandlades , föreslogs attriksdagen skulle uttala sig för en förändring av ägarförhållandena i såatt de motsvarade de olika parternas verkliga insatser. Motionärerna hänvisadetill tidigare kritik från socialdemokratiskt håll mot den dåvarandeägarfördelningen. Utskottet anförde att det anslöt sig till regeringensbedömning att den överenskomna fördelningen av aktierna i skulle komma attvara av stor betydelse på sä sätt att staten och de privata intressenterna skullefå ett gemensamt ansvar för bolagets utveckling. Utskottet, som åren 1979 och1980 hade avvisat motionsförslag av liknande innebörd som det nämnda,fann fortfarande inte något skäl att frångå denna uppfattning. Förslaget blevalltså avstyrkt. Socialdemokraterna i utskottet reserverade sig till förmänför motionen. Islutet av är 1981 avslog på förslag av näringsutskottet (NU1981/82:13 s. 17) ett motionsyrkande från moderata samlingspartiet som gick utpå att skulle uttala som sin mening att borde privatiseras såsnart fömtsättningar för detta yppade sig. Utskottet erinrade om att det inteförelåg några formella hinder för en vidgning av ägarkrets. I enreservation anförde moderata samlingspartiets företrädare i utskottet bl. a.att regeringen aktivt borde verka för att i första hand den andel i somdirekt ägs av staten övertas av en eller flera privata delägare. Ocksåfömtsättningarna för en börsintroduktion av borde prövas. NU1981/82:31 17 Perspektivplaner m. m. Motionerna 1981/82:1065 och 1981/82:1489 1 socialdemokraternas partimotion1981/82:1489 sägs att under sin hittillsvarande korta livstid har beslutatom en rad olika utvecklingsplaner. Situationen är f. n. sådan att det är svårtatt klarlägga vad som gäller i fråga om planeringen för de olikaproduktområdena, divisionerna och orterna. Det är också, anför motionärerna,helt klart att det finns olika tolkningar även inom företaget. Det är angelägetatt dessa oklarheter reds ut. Det blir då också möjligt att fullt ut sesysselsättningskonsekvenserna av företagets åtgärder. De faktiskaförhållandena bör enligt motionärerna redovisas för , som ärföretagets huvudfinansiär och som har det övergripande sysselsättningspolitiskaansvaret i landet. bör begära att regeringen under våren 1982redovisar för beslutade och planerade stmkturellaförändringar och dessas konsekvenser för sysselsättningen på de berördaorterna. kommunisterna begär i motion 1981/82:1065att skall uttala att en ny plan för framtidsinriktning börutarbetas. Denna plan bör enligt motionen grundas på bl. a. samhällsekonomi,integrerad produktion, ny teknik och förädling. I samma motion begärs attriksdagen skall hemställa hos regeringen att den utarbetar förslag till åtgärderför att sysselsätta nuvarande personalstyrka vid och att regeringensnarast för framlägger erforderliga förslag. Motionsyrkanden om planering avSSAB:s verksamhet har behandlats av vid åtskilliga tillfällen. 1 ensocialdemokratisk partimotion, föranledd av propositionen öm bl. a. statens övertagande av aktier i (se s. 15), hade framförts krav på att regeringen skulle för redovisa finansiella situation, planerade strukturella förändringar m. m. (NU 1981/82:13 s. 13) ställde sig inte bakom denna del av motionen. Utskottet erinrade om att det i propositionen (s. 27 f.) gavs en redovisning av Handlingsprogram 1982 som angav inrikt ningen av bolagets verksamhet . Handlingsprogrammet i sin helhet hade vidare av ledning överlämnats till näringsutskottet. Dessutom hade företrädare för inför utskottet lämnat upplysningar och besvarat av utskottets ledamöter ställda frågor. I en reservation an förde utskottets socialdemokratiska ledamöter bl. a. att det var nödvändigt att skulle få en sådan redovisning som motionärerna hade krävt. I en motion kommunisterna, vilkenbehandlades , anfördes bl. a. att det krävs en övergripande planeringav stålindustrin frän samhällets sida. Målsättningen skall, sade motionärerna,utgå 2 Riksdagen1981/82. NU 1981/82:31 18 frånen offensiv industripolitisk strategi för en behovsinriktad produktion mednationell utveckling, regional balans och långsiktig resurshushållning.Samhällsekonomiska bedömningar skall vara vägledande. Motionärerna föreslog attriksdagen skulle uttala sig för att regeringen med de angivna utgångspunkternaskulle inhämta förslag från till åtgärder för att sysselsätta denbefintliga personalstyrkan. Regeringen skulle därefter föreläggariksdagen förslag till nödvändiga åtgärder. Utskottet(s. 18) ansåg inte att hade anledning att då genom ett uttalande tillregeringen initiera krav på ledning om andra förslag till åtgärder föratt sysselsätta befintliga personalstyrka än de som redan hade lämnats.Motionen avstyrktes således i denna del av utskottet och avslogs av . Dessförinnanhade avslagit en motion kommunisternasom bl. a. gick ut på att ny plan för framtidsinriktning skulleutarbetas. Denna plan borde enligt motionen grundas på bl. a. samhällsekonomi,integrerad produktion, ny teknik och förädling. Ställningstagandet hadeföreslagits av näringsutskottet (NU 1980/81:44 s. 23), som hänvisade tilltidigare beslut av varvid motionsyrkanden av samma innebörd hadeavslagits. I den socialdemokratiska partimotionen 1981/82:1489 erinras om att inom divisionen Specialprodukter tillverkar bl. a.järnvägsräls i Domnarvet. Enligt tidigare beslut, säger motionärerna, skalldenna produktion överflyttas till . Någon sådan överföring har dock ännuinte skett, men den bör verkställas sä snart som möjligt. Det är bl. a. avberedskapsskäl angeläget, fortsätter motionärerna, att vi i behälleren tillverkning av järnvägsräls. Detta kan ske genom att de erforderliga investeringarnagörs i och tillverkningen koncentreras dit. Vidarepekar motionärerna pä att man inom företaget har utrettoch övervägt olika utvecklingsvägar inom profildivisionen. En åtgärd som manhar funnit rationell är en genomgripande ombyggnad av finvalsverket i . Ensådan modernisering måste ske möjligt, sägs det i motionen. Samtidigtmåste dock utvecklingen inom sättas in i sitt branschsammanhang. Det är,fortsätter motionärerna, helt nödvändigt att den slutliga produktmixen i detombyggda finvalsverket diskuteras med andra svenska företag som harmotsvarande tillverkning. Diskussionen måste innefatta också de av investeringenberörda fackliga intressena. Motionärernaföreslår att skall uttala sig i enlighet med deras uppfattning idessa frågor. I samma motion erinras omatt det vid tidigare riksdagsbehandling har NU1981/82:31 19 framhållits att tillräckliga investeringar bör göras vidOxelösunds koksverk, så att anläggningens tekniska standard upprätthålls.Enligt motionärernas mening finns det anledning för att nu återunderstryka detta. I motion 11/82: 1953 (s) erinras om kravet i densocialdemokratiska partimotionen beträffande koksverk. Motionärernaanför att det för ett integrerat stålverk av Oxelösimds struktur ärlivsnödvändigt att ha ett koksverk. De ger en teknisk beskrivning av hur ettkoksverk fungerar. Motionen mynnar ut i följande önskemål: "Därför börriksdagen genom ett särskilt uttalande verka för en utveckling, som innebär attvarmreparationer skall successivt utföras tills samtliga batterier är reparerade." Motionsyrkanden frånsocialdemokraterna om produktion av järnvägsräls i och modernisering avfinvalsverket där behandlades senast av . Beträffande produktionen av järnvägsräls erinradenäringsutskottet (NU 1980/81:44 s. 28) om aft det i proposition 1980/81:67 (s.16) angavs att avsikten var att rälstillverkningen skulle överföras frånDomnarvet till och att undersökningar pågick om möjligheterna attförlägga denna produktion till universalvalsverket i . Något särskiltuttalande av i denna fråga behövdes därför inte enligt utskottetsuppfattning. Socialdemokraterna i utskottet reserverade sig. Vad gäller finvalsverket i uttalade näringsutskottet(ibm) bl. a. följande: I Perspektivplan 1980 anförs bl. a.att den för mest rationella lösningen för att uppnå tillfredsställandelönsamhet synes vara en genomgripande ombyggnad av Luleås finvalsverk.Investeringskostnaden beräknas till ca 250 milj. kr., ett belopp som f. n.inte bedöms rymmas inom finansiella ramar. Tills vidare kanfinvalsverket i drivas vidare med smärre förbättringar, uttalas det ocksåi Perspektivplan . berörs också i Perspektivplan 81. I dennauttalas att verket är i tekniskt dålig kondition och har svag konkurrenskraft.Innan investeringar i finvalsverket kan aktualiseras måste enligt planen enrealiserbar och lönsam marknads- och produktinriktning definieras och fastläggas. Mot bakgmnd av vad som sålundaangavs i de båda perspektivplanerna rörande detta projekt ansåg utskottet attriksdagen inte hade anledning att uttala sig i frågan. I en reservation anfördede socialdemokratiska ledamöterna i utskottet bl. a. att regeringen under är1981 borde lägga fram ett förslag för rörande den ifrågavarandeinvesteringen. avslog motionen i denna del. NU 1981/82:31 20 I samma betänkande (s. 29) berörde utskottet ianslutning till en motion frågan om satsningar på koks verket i Oxelösund.Utskottet underströk betydelsen av att sådana satsningar görs i detta koksverkatt dess nuvarande tekniska standard kan upprätthållas. I motion 1981/82:1065 anger vänsterpartietkommunisterna sin syn på orsakerna till stålindustrins kris och på svenskstålindustris framtid. Motionärerna föreslår att skall uttala attsvensk järnmalmsbrytning och stålpolitik bör inriktas pä attbefrämja en rättvis global fördelningspolitik. De föreslår också att riksdagenskall göra uttalande i olika punkter om grundvalen för en ny gruv- ochstälpolitik. Uttalandet skulle gä ut på följande. Hela gruv- och stålindustrinnationaliseras och samordnas i ett "svenskt metallbolag". Gruv- ochstålindustrin utvecklas efter samhällsekonomiska riktlinjer.