bet · G501KU24 · 1981-12-31 00:00:00 — angåendehets mot folkgrupp (prop. 1981/82:58) I detta betänkande behandlas proposition 1981/82:58såvitt den hänvisats till och följdmotionema 1981/82:146av m. fl. (s) och 1981/82:148 av m. fl. (vpk), densistnämnda i viss del, samt den under den allmänna motionstiden väcktamotionen 1980/81:841 av m. fl. (s). Övriga delar avpropositionen behandlas av justitieutskottet. I den del av propositionen som hänvisats tillkonstitutionsutskottet föreslås att antar i propositionen framlagtförslag till ändring av 7 kap. 4 § tryckfrihetsförordningen (TF). I propositionen läggs fram förslag som syftar tillatt stärka skyddet för invandrare mot diskriminerande behandling. Sålundaföreslås beträffande brottet hets mot folkgmpp en ändring som är avsedd attklargöra att inte bara särskilda etniska grupper skall skyddas utan ävenkollektiv av sådana gmpper, t. ex. invandrare i . Vidare ändrasbrottsbeskrivningen på sätt som enligt propositionen skall vara ägnat att geett klarare uttryck för det straffbara området och säkerställa att den allmännadebatten i hithörande frågor, t. ex. rörande invandringen i ochinvandramas levnadsförhållanden, inte skall hindras. Det framhålls särskiltatt ändringen i denna del inte skall leda till att enskilda folkgrupper får ettsämre skydd än de har . Grundlagsförslagetliksom övriga i propositionen framlagda lagförslag föreslås träda i kraft den 1januari 1983. Imotion 1980/81:841 av m. fl. (s) hemställs att riksdagenså ändrar 7 kap. 4 § 8. tryckfrihetsförordningen att även invandrare iallmänhet kommer att åtnjuta skydd enligt denna bestämmelse. I motion1981/82:146 av m. fl. (s) hemställs 1. att medanledning av propositionen antar följande nya lydelse av 7 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen: 1Riksdagen 1981/82. KU1981/82:24 2 Med beaktande---- (= propositionen)--- eller påstående. 8. hot moteller missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer medanspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung ellertrosbekännelse; 9. förtal------- (=propositionen)--- är försvarlig. 2. att som sin mening gerregeringen till känna vad som anförts i motionen om yttrandefrihetsutredningensfortsatta arbete. I den del av motion 1981/82:148 av m. (vpk) som hänvisats till hemställs att riksdagenbeslutar att anta följande förslag till lag om ändring itryckfrihetsförordningen 7 kap. 4 §: Med beaktande av---- rykte eller påstående; 8. hot moteller missaktning för folkgrupp eller annan sådan grupp av personer medanspelning på ras, hudfärg, nationellt eller etniskt ursprung ellertrosbekännelse; 9. förtal,varigenom någon--- omständigheterna är försvarlig. Beträffande motiveringarna hänvisas till motionerna. Den senaste ändringen av deaktuella bestämmelserna om hets mot folkgrupp gjordes 1970 (prop. 1970:87, KU1970:31 och 1 LU 1970:41). Ändringsförslagen samordnades med ett förslag tillriksdagen om att godkänna en av generalförsamling den 21december 1965 antagen konvention om avskaffande av alla former av rasdiskriminering.Den tidigare bestämmelsen i TF hade - liksom det däremot svarandestraffstadgandet i - avsett hot, förtal eller smädelse motfolkgrupp med viss härstamning eller trosbekännelse. I båda utskottenbehandlades motioner, vari yrkades bibehållande av den ursprungligaformuleringen vad gällde brottsrekvisiten hot, förtal eller smädelse.Utskottsmajoriteterna gick på propositionens förslag medan minoriteternareserverade sig till förmån för motionerna. Första lagutskottet motiverade sittställningstagande på följande sätt: I övrigt har emellertidmotionärerna motsatt sig en utvidgning av det straffbara området; det bör varabegränsat till - fömtom hot - förtal och smädelse. Enligt utskottets mening böremellertid även andra handlingar än dem som omfattas av straffbudet för hetsmot folkgrupp föras in under detta. Det i propositionen upptagna rekvisitet attmeddelandet skall ge KU 1981/82:24 3 uttryckför missaktning för folkgrupp av visst slag tillgodoser bättre konventionenskrav än den nuvarande lagstiftningen. Oavsett vilket uttryck som väljs för attbestämma den brottsliga gärningen kan dock självfalletgränsdragningssvårigheter uppstå. Beträffande de av lagrådet anfördasynpunkterna av innebörd att den av departementschefen förordade utvidgningenav området för den brottsliga gärningen skulle kunna innebära inskränkning iyttrandefriheten vill utskottet ansluta sig till vad departementschefenuttalat om att hänsynen till opinionsfriheten och kritikrätten inte bör kunnaåberopas till skydd för uttalanden som uttrycker missaktning för en helfolkgrupp på gmnd av att denna t. ex. tillhör viss nationalitet och av dennaanledning skulle vara mindervärdig. I enlighet med det anförda biträderutskottet departementschefens förslag även i fråga om bestämningen av denbrottsliga gärningen. Utskottet vill emellertid framhålla, att begreppetmissaktning måste tolkas med viss försiktighet. Hämnder bör sålunda inteinnefattas alla uttalanden av nedsättande eller fömedrande natur utan förstraffbarhet bör krävas att det är fullt klart att uttalandet överskridergränsen för en saklig och vederhäftig diskussion rörande folkgruppen i fråga. Underutskottsbehandlingen har aktualiserats frågan vilka konsekvenser den häraktuella lagstiftningen får på det litterära och konstnärliga området. Dennafråga har berörts i motionerna 1:1124 och 11:1320. Utskottet - som inte har attyttra sig i frågor som gäller tryckfrihetsförordningen - vill med anledninghärav peka på att konstnärliga framställningar av vitt skiftande slag får enalltmer framträdande plats då det gäller att ge uttryck åt politiskavärderingar. Dessa innebär i sin tur ofta att man angriper och förlöjligarolika grupper som man ogillar. Enligt förslaget i propositionen, till vilketutskottet anslutit sig, är skyddet mot föriöjligande enligt det aktuellalagrummet långtgående. Då föriöjligandet har sin gmnd uteslutande ifolkgruppens ras, hudfärg, nationella eller etniska ursprung ellertrosbekännelse kan det inte råda någon tvekan om bedömningen. I sådana fall,där det av utredningen framgår att det främst är åsikterna hos de personer, somingår i folkgmppen, som förlöjligas, torde det ofta finnas fog för antagandeatt det inte föreligger uppsåt att missakta gruppen som sådan. Ansvar kan dåinte komma i fråga. instämde i förstalagutskottets bedömningar samt anförde för egen del följande: I likhet med departementschefen anser utskottet attmotsvarande ändring av brottsbeskrivningen för hets mot folkgmpp bör göras itryckfrihetsförordningen. Intresset av att kunna ingripa mot sådanaförkastliga företeelser som hets mot folkgrupp även i den vidgade omfattningsom följer av den föreslagna ändringen av brottsbalksbestämmelsen är - somdepartementschefen framhåller - så starkt att hänsynen till tryckfriheten börvika på denna punkt. Vad gäller tillämpningen bör - förutom vad som i förstalagutskottets utlåtande anförts, bl. a. om att begreppet missaktning bör tolkasmed viss försiktighet och att det för straffbarhet städse krävs uppsåt attmissakta folkgruppen som sådan - erinras om att av de allmänna gmnderna förtryckfrihetsrätten följer att alltid framställningens egentliga syfte skalluppmärksammas och i tvivelsmål hellre skall frias än fällas (1 kap. 4 § förstastycket tryckfrihetsförordningen). Det finns därför enligt utskottets meninginte anledning att befara att den i propositionen föreslagna utvidgningen av VRiksdagen 1981/82. KU1981/82:24 4 det enligt tryckfrihetsförordningen straffbara områdetskall otillbörligt beskära den litterära och konstnärliga friheten. Minoriteten i första lagutskottet,3 fp, 2 m och 3 c, ansåg att utskottet i stället bort anföra följande: Enligt utskottets mening harlagrådet främst genom ovan återgivna uttalanden på ett övertygande sätt visatpä de svagheter som vidlåder den av Kungl. Maj:t föreslagna bestämningen av detstraffbara området för brottet hets mot folkgrupp. Utskottet vill för sin delunderstryka att det i lagtexten införda rekvisitet uttrycka missaktning förviss folkgrupp är ytterst allmänt till sitt innehåll och att de uttalanden som görsi propositionen för att närmare precisera innebörden inte är ägnade attklargöra vilka fall som åsyftas; departementschefens uttalanden innebär attmeddelanden kan vara nedsättande eller förnedrande för en viss folkgrupp utanatt de fördenskull skall anses ge uttryck för missaktning, nämUgen ommeddelandena inte överskrider gränsen för saklig och vederhäftig diskussion omfrågor beträffande folkgruppen. En sådan tolkning av begreppet uttryckamissaktning står inte i överensstämmelse med normalt språkbruk och skulleuppenbarligen medföra ytterst svåra avgränsningsproblem vid den praktiskatillämpningen. Departementschefen medger också att den föreslagna utvidgningenav det straffbara området kan medföra vissa svårigheter vid gränsdragningenmellan tillåten, sakligt befogad kritik och straffbara uttalanden ellermeddelanden. Utskottet anser - i överensstämmelse med vad som förordas såväl avkommittén och lagrådet som av motionärerna - att den straffbara gärningen börbestämmas till att avse liksom - förutom hot -förtal ochsmädelse. Med utskottets lagtext når man den fördelen att lagrummet får ett merpreciserat innehåll och att det därigenom i avsevärt mindre grad än medlagtexten i propositionens förslag överlåtes till rättstillämpningen attbestämma lagens innehåll. Minoriteten ikonstitutionsutskottet anslöt sig till denna reservation (4 fp, 3 m och 3 c). I propositionen läggs fram förslagtill ändringar i tryckfrihetsförordningen och avsedda attförstärka skyddet för invandrare mot diskriminerande behandling. Denviktigaste ändringen är att den krets av människor som skall skyddas utvidgas iförhållande till gällande rätt. Bakgrunden härtill är att det irättstillämpningen hävdats att en folkgrupp av ett bestämt nationellt elleretniskt ursprung måste vara åtminstone indirekt utpekad för att de hittillsgällande bestämmelserna i och skulle vara tillämpliga och attett allmänt angrepip mot invandrare i därför inte är straffbart. Utskottet instämmer i de överväganden som ligger bakom denföreslagna utvidgningen av den skyddade kretsen av människor. Det kan enligtutskottets mening inte betraktas som ett från yttrandefrihetssynpunktskyddsvärt intresse att tillåta skymfande angrepp på invandrare i allmänhet. KU1981/82:24 5 Som framhölls i propositionen har det praktiska behovet avsanktionsmöjligheter mot sådana angrepp ökat. Utskottet godtar såledespropositionens förslag i vad avser utvidgning av den skyddade kretsen avmänniskor. Härmed är yrkandet i motion 1980/81:841 tillgodosett. Enligt gällande rätt beskrivs den brottsliga handlingensom "hot mot eller missaktning för folkgrupp" etc. I propositionenföreslås att ordet missaktning byts ut mot ordet förakt. Detta motiveras iförsta hand med att ordet förakt språkligt bättre markerar det straffvärdaområdet och därmed motverkar risken för en faktisk begränsning av utrymmet fören allmän debatt. I motionerna 146 av m. fl. (s) och 148av m. fl. (vpk) yrkas att ordet missaktning skall stå kvar. I bådamotionerna pekas på risken att "förakt" som brottsrekvisit kanmedföra ett sämre skydd för de folkgrupper som avses med straffbestämmelsen.EnUgt den socialdemokratiska motionen bör frågan studeras ytterligare avyttrandefrihetsutredningen. Ifrågavarande stadganden i tryckfrihetsförordningen ochbrottsbalken fick sin nuvarande lydelse genom lagändringar vid 1970 och 1971års riksdagar. hade brottsbeskrivningen gällt "hot, förtaleller smädelse mot folkgrupp med viss härstamning eller trosbekännelse". Frågan om att i stället för "förtal" eller"smädelse" införa "missaktning" som brottsrekvisit var inteokontroversiell i . I både och förstalagutskottet (KU 1970:31, ILU 1970:41) reserverade sig representanter förmoderata samlingspartiet, och för att bibehålla -förutom hot - förtal och smädelse som beskrivning av den straffbara gärningen.Den kritik som de i första hand riktade mot ordet missaktning var att det varytterst allmänt till sitt innehåll och skulle leda till svåraavgränsningsproblem vid den praktiska tillämpningen. Från de intressen utskottet har att företräda är detnaturligt att framhålla att bestämmelser som straffbelägger nedsättandebehandling av olika folkgrupper inte får hindra en allmän debatt om sådanagrupper. Som framhålls i propositionen är det inte minst viktigt att det finnsutrymme för en debatt om invandrarfrågor. Utan tvivel måste man därvid tolereraatt det ibland ges uttryck för åsikter som inte överensstämmer med i vårtsamhälle allmänt accepterade värderingar. Detta leder naturligtvis till attgränsen mot det straffbara området kan bli svår att dra.Komplikationer av detta slag kan knappast helt undvikas hur det straffbaraområdet än beskrivs. I de flesta fall torde det dock redan p. g. a. detsammanhang vari yttrandet fällts stå klart hur det skall bedömas frånstraffrättslig synpunkt. Det är enligt utskottets mening tänkbart, attpropositionens förslag att bryta ut ordet missaktning mot förakt skulle varaägnat att bättre tillgodose kravet på utrymme för en fri debatt. Det kansåledes hävdas att ordet förakt som brottsbeskrivning skulle innebära en bättrespråklig precisering och att lagtexten därmed skulle vinna i klarhet. Vad somegentligen avses med den KU 1981/82:24 6 föreslagnaändringen är emellertid inte helt klart. Uttalanden i propositionen liksom dendiskussion som förts i bl. a. vissa invandrarkretsar visar på sådana oklarheteratt utskottet är tveksamt till att nu genomföra de föreslagna ändringarna.Utskottet förordar därför att frågan blir föremål för ytterligare övervägandeninom yttrandefrihetsutredningen. Det fortsatta utredningsarbetet bör enligtutskottets mening ha till utgångspunkt att söka finna en utformning avstadgandet som bättre svarar mot de skilda uttalanden som gjordes i 1970 årslagstiftningsärende. Utskottet vill härvid särskilt fästa uppmärksamheten påförsta lagutskottets uttalande att begreppet missaktning måste tolkas med vissförsiktighet och att det inte borde innefatta alla uttalanden av nedsättandeeller förnedrande natur utan att för straffbarhet borde krävas att uttalandetfullt klart överskrider gränsen för en saklig och vederhäftig diskussionrörande folkgruppen i fråga. Utskottet framhöll också, att ett förlöjligandesom har sin grund uteslutande i folkgruppens ras, hudfärg, nationella elleretniska ursprung eller trosbekännelse tveklöst faller under det straffbaraområdet. I de fall där det främst är åsikterna hos de personer som ingår igruppen som förlöjligas torde det däremot ofta med fog kunna antas att det inteföreligger uppsåt att missakta gmppen som sådan. Konstitutionsutskottetinstämde i första lagutskottets uttalanden samt erinrade om att det förstraffbarhet alltid krävs uppsåt att missakta folkgruppen som sådan och atttryckfrihetsförordningen utgick från gmnd-satsen att i tvivelsmål hellre friaän fälla. Vidriksdagsbehandlingen anfördes också att andra uttryck bättre skullesäkerställa yttrande- och tryckfriheten. Som en tänkbar lösning fördes då framatt bibehålla hot, förtal eller smädelse som brottsrekvisit. Det kan enligtutskottets mening finnas anledning att undersöka detta liksom möjligheterna attpå samma sätt som vid förtalsbrott uttryckligen i lagtexten införa straffrihetför yttranden som med hänsyn till omständigheterna är försvarliga.Yttrandefrihetsutredningen bör självfallet vara oförhindrad att pröva ävenandra lösningar. nu uttalat om det fortsatta lagstiftningsarbetet bör ges regeringentill känna. Yrkande 2 i motion 1981/82:146 får anses tillgodosett härmed. Utskottetlägger i bilaga 1 fram förslag till lag om ändring i tryckfrihetsförordningeni enlighet med den av utskottet i det föregående förordade lösningen. Därmed äryrkande 1 i motion 1981/82:146 och yrkandet om ändring i TF i motionen1981/82:148 tillgodosedda. 1. att med anledning av proposition 1981/82:58såvitt nu är i fråga och med bifall till motionerna 1980/81:841, 1981/ 82:146,yrkande 1, och 1981/82:148, såvitt nu är i fråga, som vilande antar den ibilaga 1 som utskottets förslag rubricerade lydelsen av 7 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen. KU 1981/82:24 7 2. att med bifall till motion1981/82:146, yrkande 2, ger regeringen till känna vad utskottet uttalat om detfortsatta lagstiftningsarbetet. Närvarande:Bertil Fiskesjö (c), (), (), Per (),(), i (m), (),(), (), (), BrittaHammarbacken (c), (), () och (). KU 1981/82:24 8 Lag om ändring itryckfrihetsförordningen Härigenom föreskrivs att 7 kap. 4 §tryckfrihetsförordningen' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarandelydelse Av utskottet föreslagen lydelse 4§ Med beaktande av det i 1 kap. angivna syftet med en allmän tryckfrihetskall såsom otillåtet yttrande i tryckt skrift anses sådan enligt lag strafftarframställning som innefattar: 1. högförräderi,förövat med uppsåt att riket eller del därav skall med våldsamma eller eljest lagstridiga medel eller med utländskt bistånd läggas under främmande makt eller bringas i beroende av sådan makt eller att del av riket skall sålunda lösryckas eller att åtgärd eller beslut av statschefen, regeringen, eller högsta domarmakten skall med utländskt bi stånd framtvingas eller hindras, såframt gärningen innebär fara för uppså tets förverkligande; försök, förberedelse ellerstämpling till sådant högförräderi; 2. krigsanstiftan, såframt fara för att riket skallinvecklas i krig eller andra fientligheter framkallas med utländskt bistånd; 3. uppror, förövat med uppsåt att statsskicket skallmed vapenmakt eller eljest med våldsamma medel omstörtas eller att åtgärd ellerbeslut av statschefen, regeringen, eller högsta domarmakten skallsålunda framtvingas eller hindras, såframt gärningen innebär fara för uppsåtetsförverkligande; försök, förberedelse ellerstämpling till sådant uppror; 4. landsförräderieller landssvek, i vad därigenom, då riket är i krig eller eljest i lag meddelade bestämmelser om sådant brott äga tillämpning, någon förleder krigsfolk hörande till rikets eller med riket förbunden stats krigsmakt eller andra som äro verksamma för försvaret av riket till myteri, trolöshet eller modlöshet eller genom osann framställning sprider misströs tan bland allmänheten eller begår annan dylik förrädisk gärning som är till men för försvaret eller för folkförsörjningen eller, om riket är helt eller delvis ockuperat av främmande makt utan att militärt motstånd förekom mer, för mjtståndsverksamheten; försök,förberedelse eller stämpling till sådant landsförräderi eller landssvek; 5. landsskadlig vårdslöshet, i vad därigenom någon avoaktsamhet begår gärning som avses under 4; 6. uppvigling, varigenom någon söker förleda tillbrottslig gärning, svikande av medborgerlig skyldighet eller ohörsamhet motmyndighet; 7. ryktesspridning till fara för rikets säkerhet,varigenom, då riket är i krig eller eljest i lag meddelade bestämmelser omsådant brott äga tillämpning, någon sprider falskt rykte eller annat osantpåstående, som är ägnat 1 Omtryckt 1979:936. KU 1981/82:24 9 Nuvarandelydelse Av utskottet föreslagen lydelse attframkalla fara för rikets säkerhet, eller till främmande makt framför ellerlåter framkomma sådant rykte eller påstående; 8. hot mot eller missaktning för 8.hot mot eller missaktning för folkgrupp av viss ras, med viss hud- folkgrupp eller annansådan grupp av färg, av visst nationellt eller etniskt personer medanspelning på ras, ursprung eller med viss trosbekännel- hudfärg, nationellteller etniskt ur- se; sprung eller med viss trosbekännel- 9. förtal, varigenom någon utpekar annan såsombrottslig eller värd i sitt levnadssätt eller eljest lämnar uppgift som är ägnad att utsätta denne för andras missaktning, dock ej om det med hänsyn till omständig heterna var försvarligt att lämna uppgift i saken och han visar att uppgiften var sann eller att han hade skälig grund för den; 10. förtalav avliden, om gärning som avses under 9 är sårande för de efterievande eller eljest kan anses kränka den frid, som bör tillkomma den avlidne; 11. förolämpning,varigenom någon smädar annan genom kränkande tillmäle eller beskyllning eller genom annat skymfligt beteende mot ho nom; eller 12. barnpornografibrott,varigenom någon skildrar barn i pornografisk bild med uppsåt att bilden sprides, om inte gärningen med hänsyn till omständigheterna är försvarlig. Dennalag träder i kraft .