bet · G501JuU33 · 1981-12-31 00:00:00 — betänkande 1981/82:33 om förundersökningsbegränsningar m. m. 1981/82:41delvis jämte motion) Propositionen m. m. I proposifion 1981/82:41 harregeringen () efter hörande av lagrådet föreslagitriksdagen att anta vid propositionen fogade förslag till 1. lag om ändring i , 2. lagom ändring i lagen (1964:167)med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare, 3. lag om ändring i sekretesslagen(1980:100). Med anledning av propositionen har väckts motion1981/82:88 av m. fl. (m). Utskottet har i ett betänkande (JuU1981/82:21) behandlat det i propositionen framlagda förslaget till lag omändring i såvitt gäller 20 kap. 7 och 7 a §§ samt förslagettill lag om ändring i lagen (1964:167) med särskilda bestämmelser om ungalagöverträdare. 1 detta betänkande behandlar utskottet övriga förslag ipropositionen-samt motionen. Rörande propositionens huvudsakliga innehåll hänvisarutskottet till vad som anförs i det följande under . 4.Motionsyrkandet redovisas på s. 3. De vid propositionen fogade lagförslagen har - i de delarde inte redan behandlats - följande lydelse. Lag om ändring i Härigenom föreskrivs i fråga om dels att20 kap. 7 §' och 23 kap. 1 § skall ha nedan angivna lydelse, dels att i balken skallinföras två nya paragrafer, 20 kap. 7 a §' och 23 kap. 4 a §, av nedan angivnalydelse. ' Lag i detta avseende 1981:1285. 1 1981/82. 23 kap. 1 § Förundersökning skall inledas, så snart på grund avangivelse eller eljcsi anledning förekommer, att brott, som hör under allmäntåtal, förövats. Hör brottet allenast efter angivelseunder allmänt åtal, må. ehuru angivelse ej skett, förundersökning inledas, omangivelse icke kan utan fara avvaktas: målsäganden skall dock, så snart skekan, underrättas. .Angiver han ej då brottet till åtal. Förundersökning skall inledas sä snart det pä grund avangivelse eller av annat skäl finns anledning att anta att ett brott som hörunder allmänt åtal har förövats. Detta gäller, om inte något annat följer av 4a eller 22 Om det krävs angivelse jör att brottet skall höra underallmänt åtal. får förundersökning trots det inledas utan angivelse, om det innebärfara att avvakta en angivelse. I så fall skall målsäganden underrättassnarast. Om denne då 'inte anger brottet till åtal, skall förundersökningenläggas ned. Förundersökning far vidare läggasned 1. omfortsatt utredning skulle kräva kostnader som inte står i rimligt förhållandetill sakens betydelse och det dessutom kan antas att brottet i händelse avlagföring inte skulle leda till någon .ivårare påföljd än böter, 2. om detkan antas att åtal för brottet inte skulle komma att ske till följd avbestämmelser om åtalsunderlåtelse i 20 kap. eller om särskild åialsprövningsamt förundersökning inte krävs ur allmän synpunkt. Om föritlsäitningar för alt lägganed en förundersökning enligt första stycket föreligger redan innan en sådanhar inletts, får det beslutas att förundersökning inte skall inledas. Beslut enligt denna paragraf meddelas av åklagare. Endastriksåklagaren får besluta, när dei kan antas att åtal inte skulle komma attske till följd av 20 kap. 7 § första stycket 3. Denna lag träder i kraft den . JuU1981/82:33 3 Lag om ändring i sekretesslagen (1980:100) Härigenom föreskrivs att 9 kap. 18§ sekretesslagen (1980: 100)' skall ha nedan angivna lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 9 kap. 18 § Sekretessen enligt 17 § första stycket gällerinte 1. beslut huruvida åtal skall 1. beslut huruvida åtal skall väckas eller beslut orn att lägga väckas, beslut om att förundersök- nedförundersökning, ning inte skall inledas samtbeslut om attförundersökning skall läggas ned. 2. uppgift iärende om strafföreläggande eller föreläggande av ordningsbot, 3. uppgift somavser omhändertagande enligt 3 § lagen (1973:558) om tillfälligtomhändertagande och som inte har inhämtats vid utredning enligt 6 § andrastycket samma lag. Sekretessen enligt 17 j första stycket upphör att gälla,om uppgiften lämnas till domstol med anledning av åtal, såvida inte sekretessför uppgiften skall gälla hos domstolen enligt 16 §, eller uppgiftenuppenbarligen saknar betydelse i målet eller finns i handling som har erhållitsfrån annan myndighet där sekretess gäller för uppgiften. Denna lag träder i kraft . I den med anledning avpropositionen väckta motionen 1981/82:88 av m. fl. (m)hemställs att beslutar att 23 kap. 4 a § , medavvikelse från regeringens förslag, skall ha följande lydelse. Förundersökning får vidare läggasned om det kan antas att åtal för brottet inte skulle komma att ske fill följdav bestämmelser om åtalsunderlåtelse i 20 kap. eller om sårskild åtalsprövningsamt förundersökning inte krävs ur allmän synpunkt. Om förutsättningar för att lägga ned en förundersökningenligt första stycket föreligger redan innan en sådan har inletts, får detbeslutas att förundersökning inte skall inledas. ' Lagen omtryckt 1980:880. JuU1981/82:33 4 Beslut enligt denna paragrafmeddelas av åklagare. Endast riksåklagaren fär besluta, när det kan antas attåtal inte skulle komma att ske till följd av 20 kap. 7 § första stycket 3. I den del av propositionen sombehandlas i detta betänkande lägger regeringen fram förslag om bl. a. vidgademöjligheter att lägga ned förundersökning. Propositionen bygger på förslag avätalsrättskommittén i betänkandet (SOU 1976:47) Färre brottmål ochremissbehandling därav. Bestämmelser om förundersökning finns i 23 kap.rättegångsbalken (RB) och i förundersökningskungörelsen (1947:948). Enligt 23 kap. 1 § RB skall förundersökning inledas såsnart det på grund av angivelse eller eljest förekommer anledning att brott somhör under allmänt åtal har förövats. Ett av syftena med förundersökningen är att ge underlagför åklagarens åtalsbeslut. Under förundersökningen skall sålunda utredas ombrott har begåtts, vem som skäligen kan misstänkas för brottet och omtillräckliga skäl för åtal mot den misstänkte föreligger. Genomförundersökningen förbereds vidare rättegången vid domstol, så att erforderligbevisning kan tas upp i ett sammanhang (2 §). Förundersökningen inleds av polismyndighet eller åklagare.Innan förundersökningen har inletts får enskild polisman hålla förhör ochvidta annan åtgärd i syfte att utreda brottet, om åtgärden inte kan uppskjutasutan olägenhet. Är saken inte av enkel beskaffenhet, skall ledningen avförundersökningen övertas av åklagare så snart någon kan skäligen misstänkasför brottet. Även på ett tidigare stadium kan åklagaren överta ledningen avförundersökningen, om det är påkallat av särskilda skäl t. ex. för attundersökningen skall kunna ske på ett ändamålsenligt sätt. Då förundersökningenleds av åklagare, har denne rätt att anlita biträde av polismyndighet. Han fårockså uppdra åt polisman att vidta särskild åtgärd som hör till undersökningen,om åtgärdens beskaffenhet tillåter det (3 §). Om saken är av enkel beskaffenhet, stannar ledningen kvarhos polismyndigheten. I anvisningar som har fastställts gemensamt av riksåklagaren() och anges olika slag av brottmål där saken i regelskall anses vara av enkel beskaffenhet (se RÅ:s cirkulär RÅG 1:95). En förundersökning kan komma att upphöra genom att denläggs ned. Detta skall enligt 23 kap. 4 § RB ske om anledning inte längre finnstill dess fullföljande. Läggs undersökningen inte ned, avslutas den i principmed ett beslut i åtalsfrågan. Beslutet i åtalsfrågan kan innebära att åtalväcks eller att åtalsunderlåtelse meddelas. Beslutet kan naturligtvis ocksåinnebära att åtal inte väcks. JuU1981/82:33 5 Befogenhet att besluta omnedläggning av förundersökning tillkommer förundersökningsledaren.Polismyndigheten torde dock endast i vissa fall ha befogenhet att lägga nedförundersökningen när någon blivit skäligen misstänkt för brottet. Regeringens förslag till vidgade möjligheter att lägga nedförundersökning upptas i en ny 4 a § i 23 kap. RB. I paragrafens första styckeanges två särskilda nedläggningsgrunder. Den första grunden avser s. k. disproporfionsfall. Härförutsätts för att nedläggning skall få ske att en fortsatt utredning skullekräva kostnader som inte står i något rimligt förhållande till sakensbetydelse. Dessutom förutsätts att det kan antas att brottet i fråga inteskulle leda till någon svårare påföljd än böter. Den andra särskilda nedläggningsgrunden i första stycket iden föreslagna nya 4 a § gäller fall då det kan antas att åtal för brottet inteskulle komma att ske fill följd av bestämmelser om åtalsunderlåtelse i 20 kap.RB eller om särskild åtalsprövning. En förutsättning för nedläggningsbeslut idessa fall är att förundersökning inte krävs ur allmän synpunkt. I ett andra stycke föreslås en regel om attförundersökning inte behöver inledas om förutsättningar för nedläggningsbeslutenligt första stycket föreligger redan innan förundersökningen inle*ts. Möjligheten att besluta om att lägga ned eller att inteinleda förundersökning i de fall som avses i paragrafen föreslås i ett tredjestycke tillkomma enbart åklagare. Där föreslås vidare att RÅ förbehållsbeslutandefunktionen när det är fråga om förutsedd åtalsunderlåtelse enligt 20kap. 7 § första stycket 3 RB (s. k. RÅ-fall). Lagändringenhar föreslagits träda i kraft . Yrkandet i motionen innebär att skall avslåförslaget att förundersökning skall kunna läggas ned i de s. k.disproportionsfallen. Regeringens förslag i denna del innebär enligtmotionärerna att man avkriminaliserar vissa gärningar "bakvägen" påett sätt som inte står i överensstämmelse med viktiga rättspolitiska principer.Det är enligt motionärerna klart olämpligt att avkriminalisera genom attunderlåta att beivra gärningar som har förklarat vara brott;myndigheternas begränsade resurser bör inte föras in som ett direkt rekvisit iett sammanhang som detta. Utskottet vill till en början erinra om att förslagen ipropositionen får ses mot bakgrund av det rådande statsfinansiella läget meddess mycket begränsade utrymme för resursförstärkningar. Till bilden hör ocksåden oroande utvecklingen av brottsligheten. Dessa omständigheter sammantagnagör det särskilt angeläget att rättsväsendets, särskilt polisens, resurserfördelas så att de i större utsträckning sätts in för att i första hand bekämpaden allvarligare brottsligheten. Mot denna bakgrund ser utskottet i princip positivt på demöjligheter till förundersökningsbegränsningar som regeringens förslag innebärför fall där JuU1981/82:33 6 kostnader och arbetsinsatser ter sig oproportionerligaeller i det närmaste meningslösa när man sätter dem i relation till densamhällsreaktion som kan komma i fråga. När det gäller des. k. disproportionsfallen, sommotionärerna tar upp, vill utskottet härutöver framhålla att regleringen, somenbart avser fall då bötesstraff skulle följa, tar sikte på brottsutredningarsom har samband med invecklade jorddelningsrättsliga eller grannelagsrättsligaförhållanden (exempelvis angående markintrång, vissa fall av egenmäktigtförfarande, olovligt fiske och olovlig jakt). I sådana fall kan utredningeninte sällan tänkas bli synnerligen omfattande och tidskrävande, och detframstår enligt utskottets mening inte som rimligt att här vidmakthålla kravetpå en absolut förundersökningsplikt. Den förslagna nya nedläggningsmöjlighetenkan tillämpas även i andra fall, där det behövs tidskrävande brottsutredningaroch där lagföringen inte skulle leda till svårare påföljder än böter. Utskottet vill emellertid understryka att den nyamöjligheten - såsom också departementschefen framhåller- inte får utnyttjasslentrianmässigt. I den praktiska tillämpningen måste i varje särskilt fallnoga prövas om skälen att lägga ned förundersökningen väger över dem som talardäremot. Skäl som talar mot en nedläggning kan - som departementschefenutvecklar i specialmotiveringen fill bestämmelsen - vara angelägenheten urallmän synpunkt att undanröja ett oklart rättsläge eller olika hänsyn tillmålsägandens intressen. Utskottet vill så till vida ställa sig bakom tankegångarnai motionen att utskottet instämmer i uppfattningen att avkriminalisering iprincip bör ske på så sätt att det ifrågavarande straffstadgandet ändras ellerupphävs. Som framgår av det anförda förutsätter emellertid den föreslagnaregleringen beträffande de s. k. disproportionsfallen en nyanserad avvägning ivarje särskilt fall mellan olika föreliggande intressen, och den träffas därförinte av resonemanget i motionen. Inte heller finner utskottet andraprincipiella skäl tala mot regeringens förslag. Med hänsyn till det sagda och då den av regeringenföreslagna ordningen onekligen skulle innebära värdefulla möjligheter tillhushållning med knappa resurser tillstyrker utskottet regeringsförslaget idenna del och avstyrker bifall till motionen. Utskottet har inte heller något att erinra mot den regleringsom i övrigt föreslås i 4 a §. Dock bör lagtexten jämkas språkligt på sättframgår av utskottets hemställan. Lagförslagen i övrigt - i den del de behandlas i dettabetänkande -föranleder inget annat uttalande från utskottets sida än atttidpunkten för ikraftträdandet bör bestämmas till . JuU1981/82:33 7 1. att riksdagenmed avslag på motion 1981/82:88 antar det genom proposition 1981/82:41framlagda förslaget till lag om ändring i såvitt gäller 23kap. 4a§, dock med den ändringen att i första stycket 1 efter"böter," tilläggs ordet "eller", 2. att riksdagenantar det under 1 nämnda lagförslaget såvitt gäller 23 kap. 1 §, 3. att riksdagenantar det under 1 nämnda lagförslaget såvitt gäller ikraftträdandebestämmelsenmed den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet bestäms till den 1 juli1982, 4. att riksdagenantar det genom propositionen framlagda förslaget till lag om ändring i sekretesslagen(1980:100), dock med den ändringen att tidpunkten för ikraftträdandet bestämsfill . Närvarande: (), (), ÅkePolstam (c), (), i (fp), (),(), (), (), (),(), (), (), Ulla-BrittÅbark (s) och (). (), () och ()anser dels att den del av utskottetsyttrande som börjar på s. 5 med "Mot denna" och slutar på s. 6 med"utskottets hemställan" bort ha följande lydelse: Mot denna bakgrund finner utskottet det angeläget att manöverväger möjligheterna till förundersökningsbegränsningar. I fråga om de s. k. disproporfionsfallen, som mofionärernatar upp, måste emellertid enligt utskottets mening konstateras att den regleringsom regeringen här förordar för alltför långt och inte står i överensstämmelsemed hävdvunna rättspolitiska principer. Regleringen tar sikte påbrottsutredningar som har samband med invecklade jorddelningsrättsliga ochgrannelagsrättsliga förhållanden (markintrång, vissa fall av egenmäkfigtförfarande, olovligt fiske och olovlig jakt). Även om utredningsarbetet isådana fall inte sällan kan tänkas bli mycket omfattande och tidskrävande,måste det JuU1981/82:33 8 beaktas att det i dessa sammanhang ofta är frågaom allvarliga intrång i eller angrepp mot den enskilda äganderätten. Denrelativt fasta reglering som regeringen härvidlag förordar innebär att man iprincip - för brott av detta slag-upphäver kravet på absolutförundersökningsplikt. Detta kan sägas innebära en avkriminalisering"bakvägen", och enligt utskottets mening bör en avkriminaliseringinte ske under hänvisning till begränsade resurser utan efter övervägande isedvanlig ordning av straffvärdet i de olika gärningar som lagstiftaren bedömtvara så skadliga att de kriminaliserats. Det anförda leder utskottet tilluppfattningen att den nya 4 a § i 23 kap. RB bör ges den lydelse somföreslagits i motionen. Utskottet tillstyrker således bifall till motionen. dels att utskottets hemställan under 1 bort ha följandelydelse: 1. att med anledning avproposition 1981/82:41 och med bifall fill motion 1981/82:88 antar det genompropositionen framlagda förslaget fill lag om ändring i såvittgäller 23 kap. 4 a §, dock med den ändringen att lagrummet ges den lydelse somföreslagits i motionen.