yttr · G405FöU2 · 1980-12-31 00:00:00 — FöU1980/81:2 y 1980/81:2 y omskadeståndsansvaret för omhänderhavd egendom har beslutatinhämta yttrande från försvarsutskottet över motion 1979/80:144 omskadeståndsansvaret för omhänderhavd egendom. I den nya skadeståndslagen (1972:207), som trädde ikraft (prop. 1972:5, LU 1972:10, rskr 1972:192), hararbetstagares skadeståndsansvar begränsats kraftigt i förhållande lilltidigare lagstiftning. Enligt 4 kap. 1 § skadeståndslagen är arbetstagareansvarig för skada som han vållar genom fel eller försummelse i tjänsten endasti den mån synnerliga skäl föreligger med hänsyn till handlingens beskaffenhet,arbetslagarens ställning, den skadelidandes intresse och övrigaomständigheter. Med arbetstagare likställs enligt 6 kap. 4 § skadeståndslagenbl. a. värnpliktiga och andra som fullgör tjänstgöring som finns föreskriven ilag. Avförarbetena till den nya skadeståndslagen framgår alt lagrådet har pekat på altden av regeringen föreslagna, senare av också antagna lydelsen av 4kap. 1 § medförde en avsevärd begränsning av skyldigheten för värnpliktiga ochandra krigsmän att ersätta förlust av eller skada på egendom som tillhörförsvarsmakten eller är avsedd för dess behov, t. ex. ansvar för utlämnadepersedlar och annan materiel. Enligt lagrådels mening borde förslaget till denaktuella paragrafen ha ändrats på så sätt att "synnerliga skäl"ersatts med "särskilda skäl". Imotion 1979/80:144 av () yrkas alt anhåller hosregeringen om förslag till ändring av 4 kap. 1 § skadeståndslagen i enlighet medvad som anförts i motionen. Imotionen framhålls att försvarsmakten tillfogas betydande förluster pågrund av alt de värnpliktiga inte förmår återställa den materiel som de harfått sig anförtrodd. Motionären hänvisar till alt () ien rapport har uppskattat återanskaffningskostnaderna för sådana förluster fill25-30 milj. kr./år. Enligt rapporten försvinner framför allt egendom som kanbetecknas som särskilt begärlig, såsom vindrockar, persedelpåsar, mössor,skjortor, sovsäckar, bajonetter, kompasser och kikare. RRV anser attskadeståndslagen har blivit normgivande på ett sätt som med tanke på försvarelsspeciella uppgift måste betecknas som mindre önskvärt. Materielförlusterna harökat markant sedan lagens tillkomst. 1Riksdagen 1980/81. FöU 1980/81:2 y 2 Tillämpningenav lagen har enligt RRV också haft den effekten att den skapat uppgivenhetbland truppbefälel när det gäller att vidta materieldisci-plinära åtgärder. Mofionärenuttalar att RRV finner tillståndet vara ytterst oroande och att verket utpekarrättsregeln i 4 kap. 1 § skadeståndslagen som en av orsakerna till delta.Lagrådet har, konstaterar han, fått mera rätt än det kanske anade i sina värstafarhågor. Rättspraxis visar enligt motionären att domstolarna i de flesta fallsom förelegat lill bedömande funnit lagliga hinder möta för att ålägga denmaterielansvarige ersättningsskyldighet. Enligt motionärens mening är detdemoraliserande med en ordning enligl vilken man praktiskt taget saknar ansvarför omhänderhavd egendom. En sådan ordning slår enligt motionären i klar stridmed eljest vedertagna rättsgrundsatser och värderingar. Bestämmelsen i 4 kap. 1§ skadeståndslagen måste därför, anser motionären, med hänsyn till sakens viktoch betydelse skyndsamt bringas i överensstämmelse med nämnda rättsgrundsatser. RRV;srapport i försvaret framlades . Rapportenöverlämnades av RRV fill överbefälhavaren, försvarsgrenscheferna, försvaretscivilförvaltning och för beaktande. Regeringen beslötden alt överlämna rapporten lill militäransvarskommittén (Ju1977:09). Medskrivelse har överbefälhavaren beordrat vissa åtgärder föratt minska materielförlusterna i det militära försvaret. Materielförlusterskall fr. o. m. belasta utbildningsförbandens kostnadsbudgetar.Skrivelsen gällde vidare märkning av materiel, stafisfik och redovisningavseende materielförluster, försök med försäljning av viss begärlig materiel,utbildningen i materieltjänst för yrkesofficerare, maleriel-konlroll, m. m,Överbefälhavaren konstaterade alt den centrala punkten om tillämpningen avskadeståndslagen ännu inte hade fått sin lösning. konstaterar att RRV i mars 1979uppskattade de sammanlagda återanskaffningskostnaderna för materielförlusternavid värnpliktsutbildning till 25-30 milj. kr. Förlusterna ökade markantefter ändringarna 1972. Närmareoch aktuellare uppgifter om värdet av materielförlusterna har utskottet kunnatfå endast såvitt gäller grundutbildningen vid armén. Förlusterna där redovisasi en sammanställning som bifogas detta yttrande. mening är rådande förhållanden i fråga om materielförlusterunder värnpliklsutbildning inte tillfredsställande. Även om statistiken frånarméns grundutbildning tyder på en stabilisering såuppgår återanskaffningskostnaderna lill belopp som inte utan vidare kanaccepteras. Förutomkostnadsaspekten bör enligt försvarsulskoilels mening beaktas alt den militäraverksamheten i hög grad förutsätter att både anställda och FöU1980/81:2 y 3 värnpliktiga känner ansvar för sina uppgifter. Till dettaansvar hör att ta vård om både personlig materiel och materiel som är gemensamför det egna förbandet. Brister i utrustningen kan i krig direkt påverkamöjligheterna alt lösa uppgifterna och att själv överleva. Del är mot denna allvarliga bakgrund man måste ifrågasältaom gällande beslämmelser och deras tillämpning är ägnade att vidmakthålla devärnpliktigas naturliga känsla av ansvar för anförtrodd utrustning. är f. n. inte berett att tillstyrka attskadeståndslagen ändras i enlighet med motionärens förslag. En sådan ändringfår konsekvenser som utskottet nu inte kan helt överblicka. Reglerna föransvaret i fråga om militär utrustning bör ses över utan dröjsmål. Härvid börbeaktas att skador och förluster vid militär verksamhet kan inträffa även vidnormal aktsamhet och all de i så fall självfallet inte skall drabba denenskilde. anser alt militäransvarskommittén böruppmanas all särskilt överväga denna fråga. Därvid bör även beaktas möjlighetenatt i värnpliktslagen införa en bestämmelse om ersättningsskyldighet för skadoroch förluster som värnpliktig vållar uppsåtligen eller av vårdslöshet. En sådanregel bör övervägas i första hand belräffande materiel som har utlämnats lillden värnpliktige för personligt bruk. På försvarsutskottets vägnar PER Närvarande: Per Peterssort (m), (), GudrunSundström (s), (), (), (),(), (), (), (), (), (), (), () och (). , ,, , , ochHolger (alla s) anser att den del av utskoltels anförande som på s. 2börjar "Enligt försvarsutskottets mening" och på s. 3 slutar"personligt bruk" bort ha följande lydelse: Materielförluster under värnpliktsutbildning har allfidförekommit. Med hänsyn fill penningvärdets förändring är den redovisadeutvecklingen av föriusterna vid arméns grundutbildning inte anmärkningsvärd.Det är dock angeläget alt materielförlusterna begränsas så långt som del ärmöjligt. FöU 1980/81:2 y 4 Överbefälhavaren har uppdragit ålbl. a. försvarets civilförvaltning, ochförsvarsgrenscheferna att utforma redovisningsbestämmelser, se över reglerna förmärkning av materiel, genomföra tätare kontroller av viss materiel, m. m.Regeringen har överlämnat RRV:s rapport tillmilitäransvarskommittén , uppenbarligen i avsikt alt få en genomlysning avvilka rättsliga och andra åtgärder som är möjliga att vidta. Medhänsyn lill de åtgärder som har vidtagits och olägenheterna av ensärlagstiftning för de värnplikfiga vill försvarsutskottet inte tillstyrka denav motionären föreslagna ändringen av 4 kap. 1 § skadeståndslagen. FöU 1980/81:2 y o o o oo o o o o o o o oo o o o o o t as f* o o -t Vi oo .3 C ; M s; ; iS u a .00 E = E .> « !£ 3 ' ; c .c'T' ra ' ; CO ,fc- Ul "5 IM