yttr · G405JuU1 · 1980-12-31 00:00:00 — JuU1980/81:1 y 1980/81:1 y över motion om åtgärder mot narkotikamissbruket har hemställt attjustitieutskottet avger yttrande över motion 1980/81:228 av ()och () om åtgärder mot narkotikamissbruket. I motionen begärs dels ett samlat åtgärdsprogram motnarkotikamissbruket (yrkande 1), dels en snabb undersökning av möjligheternaatt samordna samhällets resurser för bekämpande av narkotikamissbruket ienlighet med vad som anförs i motionen (yrkande 2). Motionärerna anför bl. a. att narkotikaproblemet nu harnått en sådan omfattning att helt nya metoder och insatser behövs för attminska narkotikamissbruket. Enligt motionärernas uppfattning har samhälletstora resurser för förebyggande och bekämpande av narkotikamissbruket, mendessa resurser är splittrade vad gäller både organisation och ansvar.Motionärerna framhåller att det krävs en snabb och effektiv organisation somhar överblick över hela narkotikaproblemet och som snabbt kan ingripa, utreda,lagfora och följa upp effekterna av gjorda insatser såväl i fråga om skola,socialvård, polis m. m. som i fråga om kriminalvården och samhälletsnarkomanvård. Som förslag till åtgärder inom justitieutskottetsberedningsområde nämner motionärerna bl. a. en kraftigare straffskärpning förnarkotikabrott. För att försvåra langning och fortsatt missbruk av narkotikamåste enligt motionärerna även innehav av små mängder av narkotika beivras ochinte bli föremål för åtalseftergift. Motionärerna vänder sig också mot demöjligheter som finns till permissioner från kriminalvårdsanstalter.Permissionsmöjligheterna i förening med en relativt låg upptäcktsrisk ochlindriga straff bidrar enligt motionärerna till att göra lockande förden internationella narkotikahanteringen. Utskottet - som begränsar sittyttrande till sådana i modonen berörda frågor som hör till justitieutskottetsberedningsområde - avger följande yttrande. Aktuella uppgifter om utbredningen av narkotikamissbruketi lämnas i en färsk rapport (Ds S 1980:5) från utredningen omnarkodkamiss-brukets omfattning (). Utskottet ser med stor oro på denutbredning av narkotikamissbruket som skildras i rapporten och på denutveckling av 1Riksdagen 1980/81. JuU1980/81:1 y 2 narkotikabrottsligheten som svarar häremot. Detta gällerinte minst den mot inriktade internationella narkotikalrafiken. I kampen mot narkotikabrottsligheten är självfalletstraffrättsliga åtgärder av betydelse, och härvidlag kommer utformningen avstraffbuden i blickpunkten. Vikten av enbart kriminalpolitiska åtgärder fåremellertid inte överskattas. I kampen mol narkotikan erfordras inte minst olikaförebyggande åtgärder, verksamma insatser på vårdsidan samt satsningar inompolisens och tullväsendets verksamhetsområden. Beträffande sådana åtgärder inom strafflagstiftningens ramsom berörs i motionen skall nämnas att utskottet f. n. har till behandling enproposition (1980/81:76), vari föreslås att minimistraffet förgrovtnarkotikabrott och för grov varusmuggling avseende narkotika höjs frånnuvarande etl år till . I propositionen föreslås vidare en höjning avmaximistraffet för normalbrott från två till . Till behandling i sammaärende föreligger också yrkanden i motioner om bl. a. andra skärpningar av destraff som föreskrivs i narkotikastrafflagen och om innebörden av deomständigheter som skall ligga till grund för bedömningen av om ettnarkotikabrott skall anses grovt. För straffrättskipningen avseende narkodkabrott ärtillämpningen av bestämmelserna i om åtalsunderlåtelse avbetydelse. På detta område har riksåklagaren tid efter annan utfärdatanvisningar i cirkulär till landets åklagare. De senaste anvisningarna föråtalsunderlåtelse i fråga om innehav av mindre mängder narkotika utfärdades ibörjan av (riksåklagarens cirkulär RÅC 1:94). Anvisningarna innebär eninte oväsentlig skärpning i förhållande till vad som tidigare gällde och avsesleda till åtal också mot de smålangare som bildar sista ledet ihanteringskedjan. Den restriktivitet i tillämpningen av bestämmelserna omåtalsunderlåtelse som riksåklagaren sålunda har förordat är, såsom utskottetföregående år uttalat (JuU 1979/80:25), väl modverad med hänsyn till denallvarliga utvecklingen på narkotikaområdet. Innan de nya anvisningarna har tillämpatsnågon längre dd anser utskottet att det inte bör övervägas ytterligareskärpningar i den riktning som motionärerna förespråkar. Till belysning av motionsspörsmålet kan vidare nämnas atlregeringen har lagt fram en proposition (1980/81:106) vari föreslåsatt en straffbestämmelse införs avseende sådana fall där obehöriga ringer inrecept på narkotikapreparat och andra läkemedel. Enligt förslaget förenklasvidare reglerna om förverkande av narkotika, injektionssprutor och kanyler. Härkan också nämnas att inom brottsförebyggandet rådet (BRÅ) arbete pågår med attse över brottsbeskrivningarna i narkotikastrafflagen. Vad härefter gäller satsningar inom de brottsbekämpandeorganen vill utskottet peka på att en betydande utbyggnad av polisens resurserför att bekämpa narkotikabrottsligheten har genomförts . a.har särskilda narkotikarotlar inrättats i 24 polisdistrikt. Senast har /81 tillförts 16 nya polismanstjänster. JuU1980/81:1 y 3 budgetåret aviseras att den personal som är avdelad förnarkotikafrågor skall förstärkas genom att ytterligare polismanstjänsterdisponeras för ändamålet (prop. 1980/81:100 bil. 5, s. 33). Det oftakomplicerade arbetet med att utreda narkotikabrottsligheten kan därigenom görasännu effektivare. Också i fråga om det internationella polisarbetet motnarkotikabrottsligheten sker från svensk sida en fortlöpande förstärkning avinsatserna. En inom tillsatt arbetsgrupp(SPANARK-gruppen) har lagt fram en rapport vari behandlas olikaåtgärder för atl förbättra narkotikaspaningen. a. denna rapport har legattill grund för en framställning från tillregeringen om lagändringar i syfte att skapa bättre möjligheter för polisen attanvända tekniska hjälpmedel under spaning och utredning i fråga omnarkotikabrott. Med anledning av framställningen har regeringen den 26 februari1981 utfärdat tilläggsdirektiv i ämnet till tvångsmedelskommittén (Ju 1978:06). Också inom kriminalvården skapar narkotikamissbruket storaproblem. Det har beräknats att av dem som tas in påkriminalvårdsanstalterna missbrukar droger (prop. 1980/81:100 bil. 5, s. 13).Ett ökande antal intagna avtjänar långa fängelsestraff för grovanarkotikabrott. En självklar strävan måste enligt utskottets mening varaatt intagna utan narkotikaproblem inte skall behöva komma i kontakt mednarkotika. Lika självklart är att missbrukarna avskärs från tillförsel avdroger och i stället får vård för sitt missbruk. Försök med små narkotikafriaavdelningar pågår f. n. vid några riksanslaller. Försöksverksamheten med ensärskild behandlingskedja för intagna med narkotikaproblem, det s. k.Österåkerprojektet, har bedrivits . I detta sammanhang bör nämnasdet särskilda försök som pågår i och län med s. k.kontraktsvård för narkotikamissbrukare som har begått brotl (prop. 1978/79:182,JuU 39). Ansträngningarna att dela upp de intagna efternarkotikaberoende och behandlingsbehov har fått stöd genom en genomfördändring i lagen om kriminalvård i anstalt. Genom ändringen infördes en nybestämmelse om rätt att förelägga en inlagen alt lämna urinprov även om maninte har någon direkt misstanke om alt han är narkotikapåverkad (prop.1980/81:1, JuU 8, rskr 32, SFS 1980:930). Här kan också nämnas den successivtutbyggda verksamhet med visitationspatruller som bedrivs för att förhindra insmugglingoch förekomst av bl. a. narkotika på anstalterna. När det gäller förekomsten av narkotika inomkriminalvårdens anstalter kan här också erinras om att utskottet, i samband medbehandlingen av motioner i ämnet, slagit fast att det inte är godtagbart attintagna som är dömda för grova narkotikabrott inte kanavhållas från att bedriva narkodkahandel ute i samhället (JuU 1980/81:4).Utskottet framhöll i sammanhanget att en skärpning av verkslällighelsreglernakan framstå som motiverad. En sådan skärpning kan dock enligt vad utskottetunderströk komma i konflikt med de principer som präglar svensk kriminalvårdoch som går ut på att, så långt del är möjligt med hänsyn till kravet påsamhällsskydd JuU 1980/81:1 y 4 ochdifferentiering, främja de intagnas samhällsanpassning och motverka de skadligaföljderna av fängelsestraffet. Attgöra en avvägning mellan de motstående intressen som sålunda finns ankommer påen föregående år tillsatt utredning om vissa frågor rörande permissioner frånkriminalvårdsanstalter m. m. (Ju 1980:03). Utredningen har vidare atluppmärksamma frågan om val av anstalt eller anstaltsavdelning för sådanaintagna som har gjort sig skyldiga till grova narkotikabrott eller annan allvarligbrottslighet samt tillämpningen av bestämmelserna om brevgranskning,telefonsamtal och besök beträffande den nämnda kategorin intagna. Utredningenberäknas redovisa resultatet av sitt arbete . Delkan här tilläggas att tillsatt enledningsgrupp för samordning av verkets åtgärder mot narkodkamissbruk påkriminalvårdsanstalterna. Ledningsgruppen har till uppgift bl. a. att fortlöpandefölja omfattningen och spridningen av missbruket, att föreslå åtgärder motmissbruk samt att följa den lagstiftning som berör åtgärder mot missbruk inomkriminalvården. Frågorom narkotikaproblemen inom kriminalvårdens anstalter uppmärksammas också i ettantal under den allmänna motionstiden väckta motioner som kommer attbehandlas av utskottet senare i vår. Motbakgrund av vad som sålunda har redovisats om olika vidtagna eller föreståendeåtgärder finner utskottet några ytterligare åtgärder inom justitieutskottetsberedningsområde med anledning av det här behandlade modonsyrkandet (yrkande 1)inte vara påkallade. När del gäller de organisatoriska insatser motnarkotikamissbruket som efterlyses i modonen vill utskottet först understrykaatt det inte finns skäl att för beivrandet av narkotikabrottsligheten övervägaatt tillskapa en ordning som avviker från den som gäller för beivrande av brotti allmänhet. De grundläggande reglerna i om förundersökningoch lagföring, som styr verksamheten inom polisväsendet, åklagarväsendet ochdomstolarna, måste alltså enligt utskottets mening principiellt gälla också förbeivrandet av narkotikabrottsligheten. Även den organisatoriska indelningen avrättsväsendets myndigheter bör bestå. En annan sak är frågan om behovet av ettvidgat samarbete, främst på det lokala planet, mellan de brottsbekämpandemyndigheterna och sociala myndigheter, skola, organisationer m. fl. Närdet gäller samverkan mellan berörda myndigheter kan nämnas föreskrifterna ipolisinstrukdonen (1972:511) om den särskilda skyldigheten för polisen attfortlöpande samarbeta med socialvårdsmyndigheterna. Föreskrifter om samarbetefinns också i cirkuläret (1970:513) till , ,samtliga länsstyrelser, polismyndigheter, läns-skolnämnder, barnavårdsnämnderoch skolstyrelser om intensifierat samarbete mellan , skola ochpolis. I det cirkuläret föreskrivs JuU1980/81:1 y 5 a. atl del för alt främja planering och samordning avsamhällets resurser för alt förebygga och motverka brottslighet och annanmissanpassning bland barn och ungdom i kommunerna bör finnas samarbelsorganmellan framför allt , skola och polis. Innehållet i cirkuläret har diskuterats i en rapport avBRÄ:s utredningsenhet (rapport 1976:2). I rapporten har också redovisats bl.a. en promemoria utarbetad inom , varipresenterats en modell för samverkan mellan de kommunala nämnder som handläggerfrågor rörande barn och ungdom. BRÅ har också föreslagit vissa ändringar icirkuläret avseende medverkan på det centrala planet av BRÅ och . Ändringarna har vidtagits (SFS 1976:598). Enligt utskottets mening kan det ifrågasättas om det inteerfordras åtgärder från statsmakternas sida i syfte att åstadkomma eneffektivare och längre gående samverkan mellan berörda myndigheter än somföljer av det nämnda cirkuläret. Vad nu har sagts gör sig särskiltgällande i belysning av de inskränkningar i möjligheten till informationsutbytemellan myndigheter som den nya sekretesslagen leder till särskilt på detsociala området. Utskottet vill peka på att antog ettförslag om väsentligt ökade insatser mot narkotikamissbruket (prop.1977/78:105, SoU 36, rskr 363). Förslaget byggde i huvudsak på ettåtgärdsprogram, som en av regeringen dllsatt ledningsgrupp för narkodkafrågorhade lagt fram i en rapport (Ds S 1978:2) Åtgärder mot narkotikamissbruk.Huvudvikten i riksdagsbeslutet låg på en kraftig utbyggnad av vårdresurserna,kvantitativt och kvalitativt. Vikten av förebyggande insatser framhävdes och enomfattande försöksverksamhet föreslogs. Vissa av de i det föregående berördainsatserna inom kriminalvården byggde också på ledningsgruppens förslag (prop.1978/79:62, JuU 15, rskr 90. Jfr JuU 1979/80:34 s. 14). En inom BRÅ tillsatt arbetsgrupp med bred representationfrån berörda myndigheter och organ, narkodkagmppen; har därefter fått i uppdragalt följa arbetet med de olika slagen av försöksverksamhet som riksdagenbeslutade om. Narkotikagruppen har vidare lill uppgift att verka för samordningav myndigheternas insatser på narkodkaområdet. På grundval av de undersökningarsom myndigheter och utredningar utför samt aktuella lägesrapporter skallnarkolikagmppen noga följa utveckhngen på narkotikaområdet, såväl inom somutom landet. Narkodkagmppen har vidare till uppgift att ta initiativ tillfortsatta åtgärder inom narkotikaområdet. Som ett led i sitt arbete harnarkodkagmppen lagt fram en lägesrapport om vissa insatser inomnarkomanvården. Frågan huruvida det vid sidan av verksamheten inom BRÅerfordras ytterligare en central organisation i det syfte som motionärernaförespråkar ligger delvis utanför justideutskottets beredningsområde 9ch ärdärför svårbedömbar för utskottet. Somframgår av det anförda anser utskottet att särskild vikt bör fästas vid JuU 1980/81:1 y 6 ettväl fungerande samarbete på det lokala planet när det gäller att bemästranarkotikaproblemen. Utskottet har därför för sin del inget att erinra mot attsocialutskottet tillstyrker bifall till motionen (yrkande 2) såvitt gällerfrågorna om organisation och rutiner för sådant samarbete. Närvarande:Bertil (), (), (), (), HansPetersson i (fp), (), (), (), (), i (s), (),(), () och ().