yttr · G405SkU1 · 1980-12-31 00:00:00 — 1980/81:1 y överskrivelse från socialutskottet om ärendefördelningen mellan socialutskottet ochskatteutskottet i fråga om alkoholpolitiken Med anledning av socialutskottets skrivelse den 23maj 1980 till beträffande omprövning av de grunder förberedning av ärenden rörande alkoholpolitiken som gäller enligt riksdagsordningenfår skatteutskottet anföra följande. Socialutskottethävdar i sin skrivelse att det bör bereda alla alkoholpolitiska frågor utombeskattningsfrågorna för att så långt som möjligt skall få en samladbedömning av ärendena. Vidare hänvisar socialutskottet till att lagstiftningenrörande tillverkning och försäljning av alkoholvaror överfördes frånbudgetdepartementet till vid alkoholpolitiskareform, då också uppgifter på alkoholområdet överfördes tillsocialstyrelsen. Till stöd för sitt ändringsförslag åberopar socialutskottetockså att skatteutskottet framhållit att gränsdragningen mellan de bådautskottens kompetensområden inte varit helt problemfri i fråga om de motionersom väcktes under den allmänna motionstiden , vilket bl.a. ledde till attskatteutskottet i betänkandet SkU 1979/80:44 berörde en del frågor somsocialutskottet redan behandlat i betänkandet SoU 1979/80: 31. Skatteutskottetvill först konstatera att de fördelningsproblem i fråga om motionsyrkandena somuppstod främst berodde på att vissa motioner i strid mot såvälriksdagsordningens ordalydelse som tidigare tillämpad praxis kom attremitteras till socialutskottet i stället för till skatteutskottet. Vidöverläggningar mellan utskottens presidier motsatte sig socialutskottetsföreträdare att motionerna överlämnades till skatteutskottet. De problem somuppkom hade enligt skatteutskottets mening således inte sin grund i någraoklarheter i riksdagsordningen. Ihuvudfrågan om vilket utskott som skall bereda ärenden rörandealkohollagstiftningen vill skatteutskottet först erinra om att denna lagstiftningfrämst omfattar tre områden, nämligen tillverkning, beskattning och försäljningav alkoholvaror. Alltsedan beskattning av brännvin infördes i slutet av1500-talet och fram till motbokssystemets avveckling var de grundläggnadetillverknings- och beskattningsbestämmelserna sammankopplade i sammaförfattningar. Detta förhållande bör inte ses enbart som en historiskkuriositet utan som ett uttryck för att begränsningarna i tillverkningsrättenhade ett klart fiskalt syfte. Att ett sådant syfte självfallet också motiverattillkomsten av det statliga tillverknings- och partihandelsbolaget - AB Vin-och spritcentralen - torde vara uppenbart. Det I 1980/81. SkU1980/81:1 y SkU 1980/81:1 y 2 finnsunder sådana förutsättningar inte anledning att låta beskattnings- ochtillverkningsfrågor behandlas av olika utskott. Åtgärder mot hembränning,villkoren för hemtillverkning av öl och vin, reglerna för försäljning avteknisk sprit och alkoholhalfiga preparat är frågor som enligt skatteutskottetsmening främst har betydelse för skatteutfallet. Därför bör den lagstiftningsom reglerar sådana frågor inte skiljas från beskattningslagstiftningen utanhandläggas av skatteutskottet. Man kan här göra en jämförelse mellanfolkbokföringsreglerna och tillverknings- och försäljningslagstiftningen påalkoholområdet. Folkbokföringen är i sig inte av fiskal natur, men frågor härombehandlas av skatteutskottet med hänsyn till att folkbokföringen måste ansesvara av grundläggande betydelse för beskattningen av enskilda personer. Påmotsvarande sätt utgör på alkoholområdet tillverkningslagstiftningen liksomförsäljningslagstiftningen ett villkor för att beskattningsåtgärderna skallkunna genomföras. Det kan visseriigen göras gällande att vissa delar avförsäljningslagstiftningen främst har sociala syften. Å andra sidan har dessaregler en från alkoholpolitisk synpunkt begränsad räckvidd, och en uppdelningav försäljningslagstiftningen på två utskott skulle därför skapa onödigagränsdragningsproblem och försvåra för att få en samlad översikt överfrågorna. De grundläggnade förutsättningarna för den svenskaalkoholbeskattningen är de statliga monopolbolagen, vilkas verksamhet ihuvudsak sorterar under budgetdepartementet. Frågor om avtalen mellan statenoch bolagen handläggs av detta departement, som också reglerar den frånalkoholpolitisk synpunkt ömtåliga frågan om inrättande av nyaförsäljningsställen. Mot den angivna bakgrunden kan skatteutskottet inte delasocialutskottets uppfattning att en konsekvent tillämpning avdepartementsindelningsprincipen skulle bidra till en mera överskådlig ochsammanhållen riksdagsbehandling av alkoholfrågorna. Fördelningenav ärendena mellan departementen har givetvis i viss omfattning varit enriktpunkt vid bestämmandet av utskottens kompetensområden. Med hänsyn till attutskottens ämnesområden är fastlagda i en lag som står grundlagarna nära, medandepartementsförordningen kan ändras när som helst utan hörande,synes det skatteutskottet uppenbart att riksdagsordningens bestämmelser intebör ändras utan starkt bärande skäl. Några sådana skäl kan skatteutskottet intefinna att socialutskottet åberopat. De ändringar av departementsindelningensom gjorts beträffande alkoholfrågorna kan självfallet bli föremål för förnyadeöverväganden. Skulle utvecklingen leda till att alkoholhanteringen kommer attkräva mera omfattande administrativa insatser än vad som är fallet är detenligt skatteutskottets mening inte uteslutet att sådana uppgifter kan ansesmindre väl förenliga med allmänna projektledande funktion pådet sociala området och att därvid också befattning meddessa frågor alltså kan komma att omprövas. kan inte finna detmotiverat att varje ämnesområde där sociala problem SkU 1980/81:1 y 3 kanuppkomma skulle hänföras fill socialutskottet. Praktiskt taget alla åtgärdersom statsmakterna vidtar leder till sociala konsekvenser i någon form utan attfrågorna därför nödvändigtvis måste behandlas av socialutskottet. Från socialautgångspunkter skulle man lika gärna kunna hävda att, eftersomtrafikolycksfallen i mycket hög grad belastar samhällets sjukvårds- ochrehabiliteringsresurser, trafiklagstiftningen bör behandlas av socialutskotteti stället för av trafikutskottet. Såvitt skatteutskottet kan finna börsocialutskottets kompetensområde i vad avser alkoholfrågor begränsas till att iförsta hand avse samhällets åtgärder för alkoholistvården och anslagsfrågor iövrigt avseende information och administration på alkoholområdet, i den månfrågorna inte ankommer på annat utskott. Sammanfattningsvisfinner skatteutskottet att beskattningsfrågorna i förening med frågor om destatliga monopolbolagen får anses vara av så grundläggnade betydelse för densvenska alkoholpolitiken att en enhetlig riksdagsbehandling av alkoholfrågornabäst främjas av att nuvarande kompetensfördelning mellan skatteutskottet ochsocialutskottet bibehålls. Man slipper då åtskilliga gränsdragningsproblemsamtidigt som det bör vara möjligt att, där så anses önskvärt, genom samrådmellan utskotten få alkoholpolitiken diskuterad i i ett sammanhang. Skatteutskottethemställer att socialutskottets framställning inte föranleder någonkonstitutionsutskottets åtgärd. Närvarande:Erik (), (). (), (), (), förste vice talmannen (), OlleWestberg i (s). (), (), (), (), (), ()* och EwyMöller (m). *EJ närvarande vid yttrandets justering. avWilhelm (): Dettorde vara svårt att finna en lösning där gränsdragningsproblem mellanskatteutskottet och socialutskottet helt kan undvikas i vad gälleralkoholpolitiska frågor. Uppgiften gäller närmast att finna en sådan fördelningav ärendena att gränsdragningsproblemens omfa.ttning blir så liten som möjligt. SkU 1980/81:1 y 4 För min del anser jag att övervägande skäl talarmot den av skatteutskottets majoritet förordade ståndpunkten att en enhetligriksdagsbehandling av alkoholfrågorna bäst främjas av att nuvarandekompetensfördelning mellan skatteutskottet och socialutskottet bibehålls. Dennaordning innebär att socialutskottets kompetensområde i vad avser alkoholfrågorbegränsas till att i första hand avse alkoholistvård och anslagsfrågor iövrigt avseende information och administration på alkoholområdet, i den månfrågorna inte ankommer på annat utskott. Riksdagsbehandlingenav alkoholfrågorna hängde inte endast samman med hurmotionerna kom att fördelas utan också med den förändring av alkoholpolitikenoch dess organisation som tog sin början med alkoholpolitiska reform.Riksskatteverkets uppgifter på alkoholområdet överfördes då tillsocialstyrelsen. Likaså överfördes lagstiftningen rörande tillverkning ochförsäljning av alkoholvaror från budgetdepartementet till . Riksdagensalkoholpolitiska beslut , som bl. innebar tillsättandet av den s.k. samordningsgruppen med direktiv att företa en ganska genomgripandeomprövning av samhällets alkoholpolitiska strategi, måste anses innebära attriksdagen i stor enighet uttalade sig för en mer aktiv framtida politik i syfteatt pressa ned alkoholkonsumtionen. Hur denna politik kommer att utformas är omöjligt att överblicka. Det är rimligt att anta att beskattningen avalkohol visseriigen fortfarande kommer att vara ett viktigt instrument för attbegränsa alkoholförbrukningen, men att beskattningsåtgärderna i ökandeutsträckning kommer att kompletteras med en rad andra konsumtionsdämpandeåtgärder, sociala insatser, förändrad informationsverksamhet osv. Dennaförutsedda aktivering av polifiken mot alkoholskadorna försvagar argumenten föratt alkoholpolitikens principfrågor även framgent skall behandlas iskatteutskottet. Motdenna bakgrund vill jag för min del tillstyrka en omprövning avkompetensfördelningen mellan utskotten i alkoholfrågor i huvudsakligöverensstämmelse med vad som anförts i socialutskottets skrivelse av den 23 maj1980.