yttr · G405AU6 · 1980-12-31 00:00:00 — yttrande 1980/81:6 y över motioner om slopande av rätt till avdrag vidinkomsttaxering för s. k. allmänna skadestånd enligt arbetsrättsliga lagar har berettarbetsmarknadsutskottet tillfälle att avge yttrande över motionerna 1980/81:344av m. fl. (s) och 1980/81:1529 av (). Bådamotionerna går ut på att man skall avskaffa rätten till avdrag för s. k.allmänna skadestånd som utgår enligt arbetsrättsliga lagar. I densocialdemokratiska motionen föreslås en omedelbar lagändring medan ElisAndersson vill att skall begära att regeringen lägger fram förslagdärom. Utgångspunkten i båda motionerna är en dom iregeringsrätten (RÅ 80 1:12). Målet gällde om en arbetsgivare hade rätt attgöra avdrag vid taxeringen för allmänt skadestånd som han betalt till enfacklig organisation. Grunden för skadeståndet var att arbetsgivaren underlåtitatt förhandla enligt medbestämmandelagens regler vid anlitande av enentreprenör. Regeringsrätten, som avgjorde målet i plenum, ansåg med 20 röstermot 4 att skadeståndet var en avdragsgill omkostnad i arbetsgivarens rörelse.Minoriteten framhöll att den såsom skadestånd betecknade ersättningen avseratt inskärpa nödvändigheten av att arbetsgivare iakttar sin förhandlingsskyldighetoch att det inte rimligen kan anses utgöra ett normalt led i arbetsgivarensverksamhet att denne sätter sig över eller försummar denna skyldighet.Skadeståndet var därför enligt minoritetens uppfattning inte sådan driftkostnadsom enligt 29 § 1 mom. kommunalskattelagen får dras av från bruttointäkt avrörelse eller på annan grund avdragsgillt. Motionärerna åberopar som stöd för yrkandena om lagändringde skäl som minoriteten i regeringsrätten anfört. Regeringsrättens prövningomfattar enbart allmänna skadestånd enligt medbestämmandelagen. Motionärernagår längre och föreslår att lagändringen skall omfatta allmänna skadestånd ävenenligt andra arbetsrättsliga lagar. vill först framhålla att rättentill avdrag för allmänna skadestånd som betalas till följd av överträdelser avarbetsrättslig lagstiftning måste bedömas med utgångspunkt i skatterättsligaprinciper mot bakgrund av hur liknande ersättningar behandlas iskattesammanhang. Därvid är även frågan om skattskyldighet för mottagaren avskadeståndet av intresse. Regeringsrätten har således i ett annat plenimål (RÅ801:10) funnit att skattskyldighet föreligger, när mottagaren är en enskildarbetstagare. Däremot saknas något avgörande rörande skattskyldigheten för enfacklig organisation. har inte sett som sin uppgift altta 1 1980/81. AU1980/81:6 y AU 1980/81:6 y 2 ställningtill de skatterättsliga frågorna utan söker i detta yttrande belysa problemenfrån arbetsrättsliga utgångspunkter. Detarbetsrättsliga sanktionssystemet bygger nästan uteslutande på användningen avskadestånd som påföljd. I medbestämmandelagen (55 §) och i flera andraarbetsrättsliga lagar föreskrivs därvid att vid bedömande om och i vad månskada har uppkommit hänsyn skall tas även till den förfördelades intresse avatt lagens eller kollektivavtalets bestämmelser iakttas och till övrigaomständigheter av annan än rent ekonomisk betydelse. För ersättningar av dettaslag använder arbetsdomstolen beteckningen allmänt skadestånd. Bestämmelsernahar sitt ursprung lag om kollektivavtal. Det framhölls då den lageninfördes att en förfördelad part, dvs. motparten i kollektivavtalsförhållandet,borde kunna få gottgörelse för den ideella skada som bestått i att avtalet inte"hållits i helgd". Sedermera har regler av liknande innebörd tagitsin i ett stort antal lagar och kommit att omfatta förutom avtalsbrott ävenlagbrott. Det har stått klart att reglernas huvudsyfte har varit altupprätthålla respekten för lag och avtal. Denna s.k. preventiva funktion hosdet allmänna skadeståndet kan sägas vara av samma slag som hos exempelvis böteroch kontraktsviten. Utgångspunkten vid bestämmande av skadeståndets storlekblir därför förseelsens art. Domstolarna har vida möjligheter att bestämmaskadeståndets storlek inklusive att låta det helt bortfalla. Den härredovisade karaktären av det allmänna skadeståndet framgår klart av förarbetenafill medbestämmandelagen. Principen kan emellertid sägas gälla även för andraarbetsrättsliga lagar. I en del fall framträder dock även ett syfte att meradirekt kompensera för en liden oförrätt. Det gäller främst ideella skadeståndtill enskilda personer enligt lagen om anställningsskydd. I det sammanhangetkan alltså noteras att regeringsrätten förklarat att sådana allmänna skadeståndutgör skattepliktig inkomst för den enskilde arbetstagaren. Denom straff påminnande karaktären av de allmänna skadestånden framträder tydligti bl. a. arbetsfidslagstiftningen. Lagreglerna på det området är i storutsträckning dispositiva och kan ersättas av kollektivavtal. Det innebär attför brott mot en övertidsbestämmelse kan påföljden bli skadestånd, om frågan ärkollektivavtalsreglerad, medan det kan bli aktuellt med böter för samma typ avförfarande om sådan reglering saknas. I anslutning härtill kan nämnas att enutredning föreslagit att bötesstraffet skall kunna förenas medövertidsavgifter för företagen i syfte att göra sanktionen jämbördig iekonomiskt hänseende med skadestånd (SOU 1981:5). Lagenom jämställdhet mellan kvinnor och män i arbetslivet har liknande parallellasanktionssystem. Om kollektivavtal träffats om aktiva åtgärder för att fiämjajämställdheten på en arbetsplats är sankfionen skadestånd vid överträdelse avavtalet. På arbetsplatser, där sådant avtal saknas, kan ett straffrättsligtbetonat vite användas för att driva fram föreskrivna åtgärder av samma slag somett kollektivavtal innehåller. AU1980/81:6 y 3 Som framgår av det anförda är detväsentligt från arbetsrättslig synpunkt att skadeståndssankfionen får en sådanutformning och fillämpning att den blir ett effekfivt instrument för attupprätthålla respekten för lagar och avtal liksom att dess reparativa funktionupprätthålls, där detta också har varit lagstiftarens syfte med sanktionen. Detär arbetsdomstolens uppgift att se till att nivån på de allmänna skadeståndenanpassas så att dessa syften uppnås. Därvid kan självfallet även skattemässigakonsekvenser vägas in. Arbetsdomstolens skadeståndsbedömning enligtmedbestämmandelagen och några av de andra arbetsrättsliga lagarna, främst lagenom anställningsskydd, har från olika utgångspunkter varit föremål för debatt.Reglernas utformning och tillämpning är också uppe i utredningssammanhang. , som har till uppgift att följa tillämpningen avmedbestämmandelagen, har bl. a. tagit upp skadeståndsfrågorna. Kommitténberäknas avsluta sitt arbete . Mot bakgrund härav och vad i övrigt anförtsfinns det från de utgångspunkter utskottet granskat problemen inte anledningför att ta något initiativ som påverkar skadeståndens nivå. Slutligen noterar utskottet att det - utöver de i densocialdemokratiska motionen nämnda lagarna - finns ytterligare arbetsrättsligalagar som innehåller regler om allmänna skadestånd. Det gäller lagen (1939:727)om förbud mot uppsägning eller avskedande av arbetstagare med anledning avvärnpliktstjänstgöring, lagen (1972:650) om rätt till ledighet och lön viddeltagande i svenskundervisning för invandrare, lagen (1976:280) om rätt tillföräldraledighet och lagen (1979:1184) om rätt till ledighet för vissaföreningsuppdrag inom skolan, m. m. Från lagtekniska utgångspunkter bör detframhållas att vid en ändring i skattereglerna bör även dessa lagar tas med. Närvarande: (), (), AlfWennerfors (m), (), (), (), PärGranstedt (c), (), (), (), EvaWinther (fp), (), (), () ochNils-Olof (). AU 1980/81:6 y 4 Anna-Gieta , , ,, , och (alla s)anser att den del av utskottets yttrande på s. 3 som börjar "Somframgår" och slutar "skadeståndens nivå" bort ha följande lydelse: Reglernaom skadestånden bör mot den angivna bakgrunden utformas så att de framstår somrättvisa. Det är viktigt att lika fall behandlas lika. Eftersom skadeståndenbestäms med utgångspunkt i det begångna felets art bör den reella effekten intevara beroende av faktorer som är hänförliga till exempelvis i vilken formarbetsigivaren bedriver sin verksamhet eller vilka avdragsmöjligheter somföreligger fill följd av företagets ekonomiska ställning. Man bör därför i detnu aktuella hänseendet betrakta allmänna arbetsrättsliga skadestånd på sammasätt som böter och viten. Från de nu angivna utgångspunkterna synes det meständamålsenligt att i enlighet med motionerna ändra skattereglerna så attavdragsrätt i samband med taxering inte föreligger.