yttr · G405KrU8 · 1980-12-31 00:00:00 — Därvid bör uppmärksammas betydelsen av denpraxis som har utvecklats när det gäller vilkavåldsskildringar som bör bli föremål för ingripanden. Den mer konkretabeskrivningen av vilka våldsinslag som bör träffas bör således så långt möjligtutformas med hänsyn till detta. Att straffbestämmelserna bör ta sikte på. attträffa sådana våldsskildringar som normalt inte godkänns för visning enligtbiografförordningen har också framhållits i rättschefernas promemoria. Utövervad som sagts anser sig utskottet inte böra göra några uttalanden om hurlagtexten i denna del bör vara utformad. , och (alla m) anför följande; Som anförs i propositionen har med videoteknikensutveckling oönskade konsekvenser inte kunnat undvikas. a. harvåldsskildringar kommit att spridas till barn och ungdomar på ett sätt sommåste anses oacceptabelt. Stora risker kan föreligga för att barn och ungdomdrabbas av psykiska skador. Likaså kan våldsskildringar tjäna som dåliga,förledande exempel framför allt för individer med labil läggning. Regleringenav biografföreställningar utgår därför i det avseende som är i fråga frånde skadeverkningar som våldsskildringar kan vålla barn. En begränsning avbarnens tillgång till videogram som innehåller våld är av motsvarande skälbefogad. Det förslag som läggs i proposifionen tillgodoser detta önskemål.Särskild vikt bör fästas vid att propositionens uppläggning är sådan attåtgärder kan sättas in med stor skyndsamhet. EnHgt propositionen föreslås lagenträda i kraft . Ett allmänt förbud mot spridning av filmer och videogrammed inslag av extremt våld har även utretts. Alternativet innebär att man infören ny grund för begränsning av yttrandefriheten. Då sådana åtgärder är särskiltkänsliga i ett fritt samhälle bör yttrandefrihetsutredningens arbete avvaktasinnan ställning tas. Vidare skulle denna uppläggning ge ett mer uttunnat skyddför barnens del. En kombination av de två alternativen är mycket kompliceradoch skulle sannolikt försena ett genomförande. På anförda grunder tillstyrks lagstiftning i enlighet medproposition 1980/81:176 och avstyrks motionerna 2149, 2150 (yrkande 2), 2152och 2153. I direkfiven till yttrandefrihetsutredningen anförs att desärskilda frågeställningar som är knutna till en grundlagsreglering avvideogrammen inte på något avgörande sätt torde skilja sig från vad som gälleri fråga om film. Samma regler torde därför i allt väsentligt kunna gälla. Även deti proposifionen lagda lagförslaget behandlar film och videogram på enhetligt KrU1980/81:8 y 11 Några uttalanden av den typ som föreslås imotionerna 2150 (yrkande 1) och 2151 är därför ej påkallade. och (båda fp) anförföljande: De flesta motioner, som väckts med anledning avproposifion 1980/81:176, behandlar ingående de kompliceradelagstiftningsfrågor, som måste lösas då samhället vill skydda sig motvåldsskildringar, som icke kan tolereras. Dessa frågor hör enligt våruppfattning i första hand till ansvarsområde. majoritet dock valt att i likhet med motionärerna ta upp dejuridiska problemen till behandling vill vi från strikt kulturpolitiskautgångspunkter anföra följande; Det är oomtvistat att underhållningsvåld harskadeverkningar, främst på barn och ungdom, och måste bedömas utifrånutvecklingen mot ökad aggressivitet och brutalitet i samhället. Våldsutbudethar i ökande grad kommit att präglas av inslag som förstärker könsfördomar,rasism och människoförakt. Detta strider helt mot de grundläggande värderingarsom vårt samhälle bygger på och därför måste värna. Mot denna bakgrund vill vistarkt markera det som väsentligt och ofrånkomligt att åtgärder snabbt sätts inför att begränsa utbudet av våld via videogram eller film som tillhandahållsallmänheten. Motion 2153 (vpk) utesluter i sina förslag det förbud motspridning till barn och ungdom som innefattas i propositionens lagtext. Viavvisar en lösning i enlighet med motionens lagförslag. Motionerna 2149 (c), 2150 (s) och 2152 (c) har detgemensamt att de förespråkar något slag av kombinafion av regeringsförslagetoch promemorians älternafiv 2. Utskottsmajoriteten är inne på sammatankegångar. Den tycks också vara medveten om den omedelbara risken av enavsevärd försening av hela lagstiftningsarbetet på området om man följermotionärernas kombinafionsprincip. Vi anser en sådan fördröjning oacceptabel.Propositionens förslag, som tar sikte på skyddet för barnen, är det enda sommed säkerhet kan genomföras fr. o. m. . Det bör därför antas. 1 likhet med många remissinstanser anser vi att detföreslagna förbudet inte är helt tillräckligt när det gäller att skydda barnenmot våldsskildringar av skadlig art och att samhället därför som helhet bör fäett skydd för det s. k. extremvåldet. Så snart som det är möjligt bör därförden föreslagna lagen med giltighet fr. o. m. kompletteras medlagföreskrifter som ytterligare begränsar väldsutbudet. Vad gäller frågan om lika behandling av film och videogramfinns givetvis ingen anledning att låta skillnaden i teknik motivera enolikartad bedömning. Direkfiven för yttrandefrihetsutredningen påminnerom att"videogrammen liksom vanlig film har en dubbel massmediefunktion; de kanvisas offentligt och de kan säljas för privat uppspelning". Vi ser detdärför naturligt att den framtida regleringen av behandlingen av videogram ochfilm präglas av den KrU 1980/81:8 y 12 inställningi princip, som kommer till synes i direktiven för utredningen och där det heteratt "samma regler torde i allt väsenthgt kunna gälla". Slutligtställningstagande i detta avseende bör ske i samband med att yttrandefrihetsutredningenredovisar sina kommande förslag. Vi vill dock påpeka att redan det nu liggandelagförslaget i propositionen behandlar videogram och film lika. GOTAB 69084 Slockholm 1981